GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
טלב אבו עראר: הוא בא לאכוף חוק אבל באותו זמן עובר על החוק כלפי האוכלוסייה, כלפי התושב הזה, ובמיוחד כלפי אישה.
טלב אבו עראר: ולכן, אני מסכם – באנו וביקשנו הקפאת הריסות, ביקשנו מהשר להקפיא את ההריסות לשנה, שנתיים כדי לנהל משא ומתן ענייני, להגיע להסכמות, להבנות מבחינה משפטית.
טלב אבו עראר: ולכן, משרד המשפטים בחר לשלוח לנו גם ערביה "תכה ערבי בערבי".
טלב אבו עראר: ככה תקבלו.
טלב אבו עראר: ולכן, אין לה תשובות, מסכנה.
טלב אבו עראר: ולכן, כאן העניין להרוס בתים, זה אפשר.
טלב אבו עראר: לבנות, לתת היתר, לא.
טלב אבו עראר: איך אני אבקש היתר שאני כאן, לפניך?
טלב אבו עראר: ממי? איך?
טלב אבו עראר: איך באמת?
טלב אבו עראר: איך אני אבקש היתר שאני כאן לפני קום המדינה?
טלב אבו עראר: מי שהורסים לו את הבית.
טלב אבו עראר: ביקשנו פתרון לזוגות הצעירים.
טלב אבו עראר: הבית של האבא, יא שלום, הפסיק להספיק לכולם.
טלב אבו עראר: אני רוצה להתחתן.
טלב אבו עראר: וזה הכוונה כאן, להגביל את הילודה, לצמצם - -
טלב אבו עראר: - - בחיאת אללה כי למה?
טלב אבו עראר: כי אם אני הולך להתחתן, להקים משפחה, אני הולך לבנות בית והורסים לי אותו ולכן אני נמנע מלהקים בית.
טלב אבו עראר: ולכן, אני מסכם שרק במקרה אחד שיש משפחה מזרחית לערד.
טלב אבו עראר: היתה ילדה, אני לא יודעת בת כמה, בת 14,15 מאושפזת בבית החולים "סורוקה", מחלה קשה היתה לה.
טלב אבו עראר: הנהלת בית החולים סירבה לשחרר אותה אלא כאילו ביקשו מהמשפחה לבנות לה בית שיתאים לה, לפי הצרכים שלה.
טלב אבו עראר: בנו את הבית, ככה קטן, לא יודע אם איסכורית, לא יודע מבלוקים, ואז בית החולים שחרר את הילדה הזאת.
טלב אבו עראר: הגיעה הביתה, נכנסה לבית הזה, שבוע ימים אחרי באו והרסו את הבית.
טלב אבו עראר: (אומר דברים בשפה הערבית להלן התרגום החופשי) יא בנאדם, יש לכם אלוהים?
טלב אבו עראר: אני נשבע באלוהים שאין לכם אלוהים.
עאידה תומא סלימאן: תודה חבר הכנסת טלב אבו עראר.
<קריאה: אני לא שייך לכל הפורום הזה אבל יש לי ניסיון בדבר הזה.
עאידה תומא סלימאן: שניה אדוני, יש אנשים שנרשמו לדיון הזה רק אם אתה רוצה להירשם לדיון, אפשר לגשת ולהירשם לדיון.
עאידה תומא סלימאן: אין לי בעיה.
עאידה תומא סלימאן: שמוליק דוד משתי"ל הנגב, בבקשה.
<שמוליק דוד: שתיים, שלוש הערות: הערה ראשונה – המצב שבו אנחנו מדברים כיום נמצא במובנים רבים בהחמרה.
<שמוליק דוד: זה לא רק ה-1,073 מקרים או 1,074 מקרי הריסה שנעשו בשנת 2014, זה גובר.
<שמוליק דוד: ומה שעוד יותר מתגבר זה היעדר הפתרונות, שכאן אנחנו רואים תמונה מאד עגומה, ישוב אחרי ישוב.
<שמוליק דוד: למשל, הישוב אלפורעה, שהמדינה החליטה על הכרה בו והחלה בתהליכי תכנון ב-2007 – אנחנו נמצאים היום ב-2016.
<שמוליק דוד: התכנון מתבטל, למעשה, כדי לפנות את הדרך למכרה שדה בריר כדי לפנות את הדרך לטייקונים של משפחת עופר, כדי שיוכלו לעשות שם הון.
<שמוליק דוד: תכנון שכבר קיים, תכנון שהוא דרגה אחת מעל למפורט.
<שמוליק דוד: מאד מקובל על האוכלוסייה, מתבצע על ידי המדינה – אי אפשר לבצע אותו והוא מוקפא.
<שמוליק דוד: ישובים שבהם המדינה מחליטה באופן יזום להקים ישוב יהודי על גביו, על שטחו של ישוב ערבי קיים, ביר הדאג', הכוונה של המדינה להקים ישוב בשם נוה-גוריון, החלטה של הממשלה מהחודשיים האחרונים להקים ישוב בשם נוה-גוריון ביוזמת השר גלנט על שטחו המוגבל מאד של ישוב ערבי, ביר הדאג', שבעצם בשטחו כיום גרים רק 2500 מתוך 7000 התושבים שלו.
<שמוליק דוד: הישוב גטאמאת, ישוב בלתי מוכר שבתוך שטחו הוחלט להקים ישוב חדש בשם דיה ועוד כיוצא בזה.
<שמוליק דוד: כלומר, הממשלה בהרכבה הנוכחי ובעיקר השר אריאל, שר החקלאות, שמשום מה הופקד על הנושא הזה, לא רק שלא לוקח את הנושא קדימה אלא דוחף אותו לאחור פעם אחר פעם, והתמונה הזאת צריכה להדאיג אותנו מאד.
<שמוליק דוד: התחושה היא שהבעיות לא רק שלא נפתרות אלא מחמירות והאווירה הכוללת במדינה בוודאי לא תורמת לפתרונן של בעיות ועשויה להגיע לידי נפץ.
<שמוליק דוד: להערכתי, המשטרה, וכאן אני פונה על מר שלום בן סלמון – לדעתי, אין ספק שהמשטרה צריכה בחשבון לא רק שיקולים של טווח קצר ואת חובתה לאכוף אלא גם שיקולים של טווח ארוך וטובת האוכלוסייה וטובת האזור.
<שמוליק דוד: מה שאתם עושים בימים האלה והאופן שבו אתם מבצעים את ההריסות שהרבה נשמע כאן, מסכן את שלום האזור.
<שמוליק דוד: מסכן את שלום האזור.
<שמוליק דוד: אתם דוחפים למצבים שאני בתור אזרח מאד מאד מוטרד מהם, ובתור מי שמלווה את הדברים האלה ב-15,16 שנים האחרונות, מאד מאד מוטרד כי מה שאתם עושים אולי לטווח הקצר יוצר אכיפת חוק, לטווח הארוך הוא עלול ליצור אסון שאתם, לדעתי, לא מעריכים, לא חושבים ולא מתכננים ובוודאי לא מתכוונים אליו.
<שמוליק דוד: זה דבר אחד.
<שמוליק דוד: ועדת אור אמרה דברים מאד קשים, אנחנו יודעים איזה משבר היה אחרי ועדת אור.
<שמוליק דוד: חלפו 16 שנה, אני לא בטוח שלמדתם את הלקחים, אני חושב שלא הפקתם אותם.
<שמוליק דוד: אני חושב שהלקחים היו מאד ברורים והם נכתבו היטב ובמפורט.
<שמוליק דוד: המסקנות שהסיקה ועדת אור נגעו גם לערביי הנגב, הפתרונות לא ניתנים.
<שמוליק דוד: המשטרה בנושא הזה היא כמו בהרבה מקרים אחרים הפלסטר על הפצע אבל הפצע ממשיך לדמם והמוגלה ניגרת, סליחה על הרטוריקה הקשה הזאת, ואתם לא יכולים להמשיך לטפל בה בכלים האלימים של האכיפה, זה לא יעבוד וזה לא מוביל לשום דבר, רק לקונפליקט.
<שמוליק דוד: זו הערה אחת.
<שמוליק דוד: הערה שנייה, שהיא יותר הערה פרקטית לדיון הזה ולהמשך הדיון הזה, וכאן חשוב להגיד – התקיימו כבר כמה דיונים כולל בוועדה לזכויות הילד, בוועדה למעמד האישה ובוועדות אחרות, בוועדת הפנים על סוגיית הריסת הבתים.
<שמוליק דוד: דבר אחד לא נעשה, וכאן אני קורא ליושבת ראש הוועדה ליטול יוזמה – קיים כיום פורום של ראשי רשויות ערביות בנגב, קיימים ארגונים שיכולים ליטול אחריות.
<שמוליק דוד: אני חושב שהוועדה יכולה ליזום.
<שמוליק דוד: כיום משרד החינוך מתייחס לאירועים הקשים שדובר בהם כרגע עם סטנדרט.
<שמוליק דוד: מה הסטנדרט?
<שמוליק דוד: כל טראומה, יש לה חמש שעות משפ"י.
<שמוליק דוד: זה הסטנדרט.
<שמוליק דוד: חמש שעות באס, זהו, נגמר.
<שמוליק דוד: זה המענה העקרוני, המוסרי, המהותי לבעיות הקשות של הילדים לסוגיהם ולמיניהם, טראומות משפחתיות, מחלות והריסת בתים.
<שמוליק דוד: התשובה הזאת של חמש וזהו, לא תשובה שיכולה לעלות על הדעת, בוודאי בסיטואציות שאנחנו מדברים עליהם.
<שמוליק דוד: יכולה לבוא יוזמה של הרשויות המקומיות הערביות, שנותנות שירותים לאוכלוסייה הזאת.
<שמוליק דוד: יכולה לבוא דרישה כלפי המועצות האזוריות נוה-מדבר ואל-קאסום, שנותנות שירותים ולמועצות היהודיות בסביבה, שגם הן נותנות שירותים לפעמים בתחומים האלה, להתגייס ולתת מענים מתקציביהן ולתבוע מהממשלה אחר כך, כמובן, החזר שמגיע כדי לתת לזה פתרון.
<שמוליק דוד: כלומר, צריכה להיות ערכה לטיפול בילדים, צריכה להיות תורה לטיפול בילדים.
<שמוליק דוד: אנשי מקצוע צריכים להתכנס אל הסוגיה הזאת ולדון איך מטפלים בדברים נכון.
<שמוליק דוד: צריכה להיות גישה לתיעוד של הפגיעה כי יום אחד אפשר לתבוע את הפגיעה הזאת, וצריכה להיות נכונות של אנשי המקצוע לעבוד בנושא הזה כי אי אפשר להתעלם ממנו, והתוצאות של התעלמות ממנו מוכרות לנו.
<שמוליק דוד: כשאנחנו מסתובבים בירושלים, אנחנו יכולים לראות איך נראה דור שספג פעם אחר פעם הריסות בתים.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה שמוליק.
עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, יש לנו נציגה של משרד הבריאות אתנו.
עאידה תומא סלימאן: אני ארצה לשמוע אותך אחר כך, אם יש לך מה להוסיף לדיון הזה.
אוסאמה סעדי: אז אני אקצר, ברשותך.
אוסאמה סעדי: כבוד היושב ראש, חברי הכנסת, אורחים נכבדים, אהלן וסהלן.
אוסאמה סעדי: כמו כן, אני מברך את חברתי ללימודים מלפני – שלא נגיד כמה זמן, דוקטור ניהאיה דאוד.
אוסאמה סעדי: הרבה הרבה זמן.
אוסאמה סעדי: אני חושב שהבסיס לדיון הזה הוא שהמדינה צריכה לספק את הצרכים של האזרח, ובזה המדינה מפירה את חובתה הבסיסית לספק צורכי הדיור של האזרחים הערבים במדינה, ובמיוחד בנגב ובמיוחד בכפרים.
אוסאמה סעדי: ולכן, כאשר יש הריסות בתים ואפילו האנשים מתנגדים, זו זכות טבעית.
אוסאמה סעדי: מה אתה רוצה מאנשים, ממשפחה, שהמשטרה או גורמי האכיפה באים להרוס את הבתים שלהם?
אוסאמה סעדי: מה, שיגידו להם: אהלן וסהלן, תפדאלו - -
עאידה תומא סלימאן: לפזר אורז.
אוסאמה סעדי: - - לפזר אורז וגם לחלק.
אוסאמה סעדי: ..
אוסאמה סעדי: זכות טבעית לאנשים האלה להתנגד להריסת בתים אבל איפה המדינה שלא מספקת את צרכי הדיור, ושלא תגידו לנו שהאנשים והאזרחים הערבים במדינה וגם בנגב במיוחד, שיש להם ב-DNA ללכת ולבנות באופן בלתי חוקי.
אוסאמה סעדי: תנו לנו תכניות מתאר, תנו לנו שטחי שיפוט.
אוסאמה סעדי: אפילו אום אל חיראן, ודיבר על זה חבר הכנסת ג'בארין, חברי, שאנחנו היינו שם ונתנו פתרונות, אמרנו: תשאירו אותם במקום.
אוסאמה סעדי: האנשים האלה, הגלתם אותם ועשיתם טרנספר פעם אחת, פעם שנייה - -
עאידה תומא סלימאן: הם היו מוכנים להיות חלק בתוך הישוב החדש.
אוסאמה סעדי: - - ואמרנו ואיפה לא זעקנו, שיתנו לנו להיות שכונה בתוך חיראן - אפילו את זה, את הפתרון הסביר וההגיוני אתם לא נותנים.
אוסאמה סעדי: אז האנשים נאלצים לבנות בלי רישיון.
אוסאמה סעדי: אנחנו לא אומרים בנייה בלתי חוקית אלא בנייה בלי רישיון כי המדינה לא נותנת איך שהגברת פה שאלה – למה לא נותנים להם רישיונות?
אוסאמה סעדי: זה בדיוק השאלה, גברתי.
אוסאמה סעדי: שלא נותנים רישיונות לאנשים האלה, לא בדרום ולא בצפון.
אוסאמה סעדי: יש עשרות אלפי בתים.
אוסאמה סעדי: ההריסה האחרונה בטמרה – כל הריסה כזאת זה מבצע צבאי, זה כמו כיבוש של אותו כפר או אותה עיר שנכנסים המשטרה עם גורמי האכיפה, זה כמו לכבוש אותה מחדש.
אוסאמה סעדי: ולכן, כאשר מדברים על המחקר של דוקטור ניהאיה ועל עוד מחקרים אחרים – כאשר יש רצח או פיגוע חס וחלילה, אנחנו רואים ששולחים את הפסיכיאטרים ואת מחלקת הרווחה, שולחים אותם לבית הספר, לדבר אתם על הטראומה שהיתה.
אוסאמה סעדי: אבל כאשר הורסים בית ומשאירים את האנשים האלה בלי קורת גג – שום דבר.
אוסאמה סעדי: לא רווחה, לא פסיכיאטרים, לא טיפול פסיכולוגי.
אוסאמה סעדי: ולכן, אני סבור, באמת, שהגיע הזמן שאיך שאמר נציג שתי"ל, נתן פתרונות מעשיים – תפסיקו המשטרה.
אוסאמה סעדי: כתבו על זה בוועדת אור, תפסיקו להתייחס אלינו, האזרחים הערבים כאויבים.
אוסאמה סעדי: אנחנו אזרחים ורוצים להיות אזרחים שווים אבל המדינה לא נותנת, לצערנו, ולכן אנחנו נאלצים להגן על עצמנו.
אוסאמה סעדי: זה זכות להגנה עצמית.
עאידה תומא סלימאן: אני בדיוק קיבלתי לידיים שלי איזה דוח ישן שהוגש לוועדה בקדנציה הקודמת שמדבר על המנהלת לתיאום ואכיפת חוקי מקרקעין שנמצאת בתוך המשרד לביטחון פנים.
עאידה תומא סלימאן: היא עדין נמצאת שם?
עאידה תומא סלימאן: כי זה דוח קצת ישן.
<שלום בן סלמון: אכן.
עאידה תומא סלימאן: אכן.
עאידה תומא סלימאן: והמנהלה הזו, כפי שאתם מגדירים אותה באתר המשרד לביטחון פנים – התפקידים שלה: ריכוז המאמץ הלאומי לצמצום תופעת הפלישה והבנייה הבלתי חוקית בנגב.
עאידה תומא סלימאן: תיאום הנחיה ומעקב על פעילות האכיפה מול הגורמים העוסקים, היחידה הארצית על הפיקוח על הבניה במשרד הפנים.
עאידה תומא סלימאן: זה תפקידים בהם נמנים – לא, ישבו שם בתיעוד הגורמים האלה.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, תיאום, הנחיה ומעקב על פעילות האכיפה וריכוז המאמץ הלאומי לצמצום תופעת הפלישה והבנייה.
עאידה תומא סלימאן: זה המטרות של המנהלה, נכון?
<שלום בן סלמון: זה תפקיד של מנהלת - - - כפי שהמשרד לביטחון פנים קבע, אני מזכיר שאני איש משטרה למרות שהמשטרה כפופה למשרד, זה משרד מדיני, הוא ייתן את התשובות.
<שלום בן סלמון: אני נותן תשובות רק בשם המשטרה.
עאידה תומא סלימאן: אז שוב יש לנו עוד מקרה שביקשנו שיגיע מישהו שיכול לתת את התשובות בחלק השני, הם הוזמנו והם לא הגיעו.
<שלום בן סלמון: גברתי, אני כיבדתי והגעתי.
עאידה תומא סלימאן: נציגת משרד הבריאות, אם אפשר ממש בשתי דקות: במקרים של הריסת בית, יש לכם נגיעה לנושא?
עאידה תומא סלימאן: יש לכם שירותים שאתם מגישים אותם במקרה הספציפי?
<זוהר סהר-לביא: בעיקרון אין שירותים ייעודיים שניתנים לנושא הספציפי הזה, והמשרד לא מתעסק וגם באמת לא מכיר.
<זוהר סהר-לביא: אני מוכנה לעשות בדיקה אבל ממה שבדקתי לפני שהגעתי לכאן, אין איזה עיסוק מיוחד בנושא הזה.
<זוהר סהר-לביא: יש שירותים רוחביים שניתנים לכל האזרחים, כמו שאנחנו יודעים, שהם שירותים - -
עאידה תומא סלימאן: בשירותי בריאות הנפש שיש לכם, יש לכם על הדרך?
<זוהר סהר-לביא: לא משהו ייעודי לנושא של הריסת בתים אבל יש עיסוק ייעודי בנושא של טראומה, שאפשר לפנות לטיפול בנושאים האלה.
<זוהר סהר-לביא: זאת אומרת, יש פריסה של שירותים - -
עאידה תומא סלימאן: איפה הפריסה של הטיפולים האלה בנושא של טראומה?
עאידה תומא סלימאן: איפה הם קיימים?
עאידה תומא סלימאן: יש לכם מקום שמגיש את השירות הזה בנגב?
<זוהר סהר-לביא: ייעודי לטראומה?
<זוהר סהר-לביא: בעצם היום, לאור הרפורמה אבל אני לא הבן אדם המתאים להעלות את ענייני הרפורמה אבל ברמה של שירותי בריאות הנפש לא נתחיל פה את הדיון.
<זוהר סהר-לביא: צריך להציג את הנושא של פריסת השירותים אבל ברמה העקרונית היום קופות החולים אמורות לתת מענה בנושא של טיפול - -
עאידה תומא סלימאן: טוב, אם זה תלוי ברפורמה לבריאות הנפש והפריסה שלה בנגב ואנשי המקצוע שאמורים לתת את השירות, קיבלתי כבר תשובה.
עאידה תומא סלימאן: זה כמעט כזה דבר, אפס.
<זוהר סהר-לביא: אבל כן, אני כן אציג את זה בפני הנהלת המשרד.
<ורד סויד: - - - אין גוף שמטפל בנושא של - -
עאידה תומא סלימאן: של מה?
עאידה תומא סלימאן: אנחנו כבר לא יודעים משרד החקלאות במה מטפל.
עאידה תומא סלימאן: הוא בשבוע שעבר טיפל בתשתיות ובניית דברים בהתנחלויות משרד החקלאות.
עאידה תומא סלימאן: אני לא בטוחה שהוא יודע במה הוא רוצה לטפל.
<ורד סויד: יש יחידה בהסדרה.
<ורד סויד: נמצאים נציגים של היחידה להסדרה?
עאידה תומא סלימאן: אין, לא הגיעו.
עאידה תומא סלימאן: הוזמנו כולם ולצערי הרב לא רק הם הוזמנו, גם 120 חברי הכנסת הוזמנו לדיון הזה, ואנחנו רואים את התוצאות.
חנין זועבי: עאידה, רק משפט לברר - לגבי הנציגה של משרד הרווחה- - - מהתשובה שלך- - -
עאידה תומא סלימאן: הנה, הגיע משרד הרווחה.
<אפרת שרעבי: הייתי פה גם קודם וישבתי פה פשוט.
עאידה תומא סלימאן: ואנחנו חשבנו שאת יצאת ולא הפניתי שום שאלה אליך.
חנין זועבי: רק מהתשובה שלך מסתבר שזה לא על האג'נדה, העניין הזה של הריסות בתים כאשר הוא חלק מאסיבי מהמדיניות, ובכל זאת את נותנת תשובה עמומה, ריקה, שאת לא יודעת.
חנין זועבי: רואים, וזו התשובה, שזה לא באג'נדה, זה לא על הפרק למרות שזה מרכז החיים - -
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת זועבי, את מופתעת?
חנין זועבי: לא, אני מופתעת מה"רילקס", את נינוחה ככה.
עאידה תומא סלימאן: כל אחד והאופי שלו.
חנין זועבי: אני לא מופתעת אבל הם מצליחים לעצבן אותנו כל פעם מחדש, וזה טוב שאנחנו מתעצבנים.
חנין זועבי: זה טוב שאנחנו לא נהיים רגילים למציאות הזאת.
<ורד סויד: זו לא הכתובת הנכונה.
<ורד סויד: דוקטור זוהר היא אחת הנשים הרגישות ביותר במערכת.
חנין זועבי: לא, לא, אני מדברת על התשובה, לא על האישיות שלה.
חנין זועבי: אולי היא בן אדם מאד נחמד אבל התשובה שלה הנינוחה ככה.
עאידה תומא סלימאן: גברת אפרת שרעבי, הייתי רוצה, למרות שעכשיו זה בדוחק הזמן, יש לנו עוד ישיבה של הוועדה באחת וחצי והייתי רוצה לסיים בשבע הדקות הבאות את הדיון המתיש הזה, אני חייבת להגיד, ואנחנו עוברים לדיון מתיש עוד יותר.
עאידה תומא סלימאן: משרד הרווחה, אנחנו קיימנו דיון על שירותי הרווחה ואנחנו יודעים מה המצב, ואני יודעת את המחסור בהנגשת השירותים ובשירותים עצמם.
עאידה תומא סלימאן: יש לכם איזו שהיא תכנית בכלל על השלכות הריסת הבתים והשפעתם, שהם נוגעים מאד לרווחה בנושא הזה לטיפול בנשים וילדים?
<אפרת שרעבי: שלום.
<אפרת שרעבי: ספציפית לנושא של הריסת בתים והשלכות על נשים וילדים, שזה בעצם הנושא של הדיון היום, אין תכנית ייעודית.
<אפרת שרעבי: זה נורא מפוקס וזו פריזמה מאד מצומצמת מבחינת תחומי העיסוק של המשרד.
עאידה תומא סלימאן: מצומצמת?
עאידה תומא סלימאן: אמרו לך 100 בתים מה שהמשטרה דיווחה עליהם בשנה, זה 100 משפחות.
<אפרת שרעבי: תביני למה אני מתכוונת: יש כל כך הרבה נושאי עשיה למשרד הרווחה.
<אפרת שרעבי: אם אני מסתכלת בזום-אין על הנושא הזה אז כן, זה תחום יחסית מצומצם להיקפים שמשרד הרווחה מתעסק.
<אפרת שרעבי: יחד עם זאת, כל מה שקשור בילדים במצוקה, במצוקות בכלל של משפחות, של אנשים, אם זה על רקע כלכלי ואם זה על רקע משפחתי או מצוקות שקשורות בלחץ במשפחה - -
עאידה תומא סלימאן: בואי נסכם את העניין ככה, כי אפשר לתת לזה כותרות ואפשר להגיד: משרד הרווחה עושה כך וכך והעבודה מאד רחבה למרות שבנגב היא לא כל כך רחבה עם האוכלוסייה הערבית, היה לי דיון מלא בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי: במקרה שאתם יודעים או בואו נתחיל כך – הולכים להרוס בית.
עאידה תומא סלימאן: מדווח לכם: תתכוננו, אנחנו הולכים להרוס בית, אולי צריך לטפל בילדים נפגעי טראומה.
עאידה תומא סלימאן: מדווח לכם לפני?
<אפרת שרעבי: למיטב ידיעתי אין שיתופי פעולה מסוג כזה שאנחנו מקבלים התרעות מראש - -
עאידה תומא סלימאן: אוקי, תודה.
עאידה תומא סלימאן: הדבר השני - לא היה תיעוד מראש, ידעתם, שמעתם, העובדים הסוציאליים שלכם שאחראים על הטיפול באותה אוכלוסייה ידעו על הריסת בית – זה נחשב למקרה שמחייב התערבות של העובדה הסוציאלי?
עאידה תומא סלימאן: יש הנחיה ברורה במשרד הרווחה או בלשכות הרווחה שלכם בנגב שמחייבת התערבות של עובד סוציאלי לפחות עם הילדים במקרה הספציפי?
<אפרת שרעבי: את מדברת על התערבות בזמן אמת, בזמן הריסת הבית?
עאידה תומא סלימאן: או אחרי.
<אפרת שרעבי: אז בזמן הריסת הבית צוות העובדים הסוציאליים לא נמצא באירוע.
<אפרת שרעבי: יחד עם זאת, - -
עאידה תומא סלימאן: את זה הבנתי מזה שאתם לא מתואמים.
<אפרת שרעבי: - - יחד עם זאת, לשכת הרווחה והאגפים לשירותים חברתיים פתוחים לכל מי שנמצא במצוקה באשר הוא, להציע לו את המענים הקיימים.
עאידה תומא סלימאן: איפה פתוחים?
<אפרת שרעבי: פתוחים במקומות שהם נמצאים, בכל הרשויות המקומיות.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, אין "ריצ'ינג-אאוט" כאשר אפילו יודעים שבמקרה הספציפי בנגב, בכפרים הלא מוכרים, מי שנמצא בטראומה צריך לנסוע עשרה קילומטר כדי להגיע למקום ולקבל את השירות.
עאידה תומא סלימאן: מר אמין זאהר, אני מבקשת בשתי דקות, יו"ר עמותת "אל-סדק" להגנה על זכויות הדרוזים בישראל.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, מהר.
<אמין זאהר: שלום לכם.
<אמין זאהר: אני הגעתי במקרה לא לדיון הזה אלא לדיון הבא אבל אני חייב להתערב כי יש לי ניסיון בעניין הזה.
<אמין זאהר: אנחנו מדברים עם המשטרה בסוף התהליך.
<אמין זאהר: צריך לבדוק מה מתחיל בתהליך.
<אמין זאהר: התהליך מתחיל בוועדות תכנון ובנייה - -
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מתמקדים היום בדיון של השלכות הריסת הבתים על נשים.
עאידה תומא סלימאן: כל מה שהיה מסביב, היה בלתי נמנע.
<אמין זאהר: רציתי לתרום שתי תובנות טובות: בשנת 2002, בפברואר, הרב גפני הוציא סיכום לישיבה בוועדת הפנים שהמדינה אשמה בחוסר התכנון במגזרי המיעוטים, זה בצפון וזה בדרום.
<אמין זאהר: הסיכום הזה עמד בבג"ץ, אני העמדתי אותו, עמותת "אל-סדק" מול שר הפנים וזכינו.
<אמין זאהר: הקפאנו את כל ההליכים המשפטיים להרבה דברים להרבה זמן.
<אמין זאהר: אחר כך היה פסק דין של השופט דניאל פיש בנושא הזה, שאומר שהמדינה מתעמרת בתושבים.
<אמין זאהר: אני חושב שחברי הכנסת המכובדים, שייקחו את הנושא הזה לידיים ויוציאו את זה ממרתפי הוועדות ויתחילו לפעול בנושא הזה.
באסל גטאס: בקשר לזה, יש המלצות צוות 120 הימים שמינתה הממשלה.
עאידה תומא סלימאן: אני הגעתי לאן שפחדתי להגיע.
<אמין זאהר: סליחה, לפני ההריסה שיכינו דוח סוציאלי לאותה משפחה, וככה יהיו מעורבים.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שנגעתי בדיון הזה בנושא כאוב מאד, שאני יודעת שזה רק אחד מהצדדים האפלים שאף אחד לא מדבר עליהם מבעיה הרבה יותר גדולה, והיא קשורה בדיונים והחלטות ומדיניות-על שהיא, יכול להיות, לא באחריות הוועדה הזאת, ויכול להיות שהוועדה לבד לא תוכל להשפיע עליה.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני חושבת שהגיע הזמן בוועדה לקידום מעמד האישה לדבר על הבעיות הקיומיות של הנשים, ואחר כך נפנה לעוגיות ולביסקוויטים, אם הבנתם את הרמז.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, צריך קודם לדבר על הלחם ואחר כך לספק את העוגיות.
עאידה תומא סלימאן: בעיניי ככה זה.
עאידה תומא סלימאן: סולם מאסלו ככה.
עאידה תומא סלימאן: אי אפשר לדבר על מעמד כאשר הנשים נלחמות על שיהיה קורת גג מעל הראש שלהן ושתהיה להן דריסת רגל על האדמה, ואז אפשר לעמוד זקוף ולדבר על מעמד או זקופה ולדבר על מעמד.
<אמין זאהר: גברתי מתחילה בדיון על מעמד האישה עכשיו?
<אמין זאהר: יש אנשים בחוץ.
עאידה תומא סלימאן: הדיון הוא באחת וחצי, לא?
עאידה תומא סלימאן: אז אנא מכם.
עאידה תומא סלימאן: אני דואגת לדיון ההוא אפילו יותר ממך, תאמין לי, בגלל זה כינסתי אותו.
עאידה תומא סלימאן: אז ככה – אני יודעת שהפתרון לבעיה הזו חייב להיות פתרון כולל וכוללני ומהרבה היבטים, ומתחיל קודם כל במדיניות שבאה ואומרת: יש אזרחים, אזרחים לגיטימיים של המדינה הזאת.
עאידה תומא סלימאן: יש אזרחיות שאפילו הן ילידות המקום מלפני קום המדינה.
עאידה תומא סלימאן: הם נמצאים במקום הזה, צריך למצוא הסדר איתם.
עאידה תומא סלימאן: צריך לתת להם לחיות בכבוד, צריך לתת להם להתפתח תחת השמש והשמיים ולבנות את בתיהם, וזה עניין שנוגע במהות של הקשר בין המדינה לבין אזרחיה ואזרחיותיה, ואני יודעת שזה לא רק קשור במעמד האישה אבל זה משליך על מעמד האישה.
עאידה תומא סלימאן: ואני יודעת שהבעיה והפתרון צריך להיות בהכרה ולא בהריסה, וככה מתחיל הפתרון.
עאידה תומא סלימאן: והיו הצעות למדינה להקפיא את הריסת הבתים לשנה ולבוא להידברות בניסיון למצוא פתרון לכל הבעיות הקיימות.
עאידה תומא סלימאן: אני מקווה, ואני פונה שוב ומדגישה את החשיבות של הפתרונות האלה אבל כל עוד הבעיה הזאת ממשיכה להתקיים, והמדיניות הזו, לצערי הרב, איך שאני רואה הולכת ורק מתחזקת, מדיניות הריסת הבתים, אני חושבת שיש כמה דברים שאנחנו חייבים לסכם אותם בישיבה הזאת: קודם כל, אני מסכמת שאני גאה בזה שנשמעו והדהדו באולם הזה עדויות של הנשים עצמן.
עאידה תומא סלימאן: ואני גאה בזה שיש נשים שיש להן את האומץ להגיע לפה ולדבר.
עאידה תומא סלימאן: כל הכבוד, תבורכו, ואנחנו איתכן.
עאידה תומא סלימאן: זה הסיכום הראשון שאני חייבת להגיד.
עאידה תומא סלימאן: הסיכום השני או הנקודה השנייה – זה כמעט נשמע אבסורדי שאני אדבר על שירותי רווחה ושירותי בריאות ועל שירותים של תשתיות ושל מים.
עאידה תומא סלימאן: לדבר על תשתיות רווחה כאשר אין מים זורמים ולדבר על תשתיות בריאות כאשר אין חשמל מחובר אבל זה לא הזוי.
עאידה תומא סלימאן: כל הדברים האלה הם זכויות אלמנטריות לכל אזרחי המדינה, ומגיע לאנשים כמו להתחבר למים ולקבל את השירות של החשמל גם להיות מחוברים לתחבורה הציבורית, ואני כבר, אחרי הביקור שהיה לי אצלכם בביר אלמשאש וגם כן באום אל חיראן, אני פניתי לשר התחבורה ודיברתי על הנושא של תחבורה וביקשתי והתחננתי שלפחות ישימו תחנת אוטובוס על הכביש הראשי הקרוב ביותר, שיוריד אותם בכניסה לכפר.
עאידה תומא סלימאן: אפילו לא להיכנס לתוך הכפר אבל לפחות שתהיה תחנה.
עאידה תומא סלימאן: שהאישה שרוצה להגיע לרווחה תוכל ללכת ברגל קילומטר ולעלות לאוטובוס הקרוב.
עאידה תומא סלימאן: אני מאד מקווה שאנחנו נשיג את זה בקרוב.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני חושבת שהגיע הזמן ששירותי הרווחה יבינו שבמקרה שיש באזור מסוים מינימום 100 הריסות של בתים, הריסות שמלוות במחזות קשים, חובה על העובד הסוציאלי לעשות "ריצ'ינג-אאוט", ולא לחכות לאישה שתלך עשרה קילומטר עד שתגיע ללשכת הרווחה, שאולי היא לא יודעת על קיומה כדי להגיד שהיא טראומטית לאחר מקרה כזה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאני לא צריכה להסביר את זה לעובדים הסוציאליים, שזה לדרוש את האבסורד מהאישה.
עאידה תומא סלימאן: הגיע הזמן, אני אפנה למשרד הרווחה ואני אבקש שינוי מדיניות בנושא הזה, ואני אבקש גם כן שיהיה ליווי במקרה הזה של עובדים סוציאליים, שיטפלו בבני המקום ובמיוחד בנשים ובילדים.
עאידה תומא סלימאן: אני מותחת ביקורת קשה שלא קיבלתי שום תשובה על עניין האלימות המופעלת בזמן הריסת הבתים, ולהגיד לכם את האמת?
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להיות כנה עד הסוף: אני לא הייתי צריכה את העדויות האלה כדי שאני, עאידה תומא סלימאן, חברת הכנסת או האדם הפשוט, לדעת שהיו מקרים של אלימות.
עאידה תומא סלימאן: וזה שהאנשים לא באים ולא מתלוננים, זה לא פוטר את המשטרה קודם כל מלהפסיק את האלימות הזאת ודבר שני, להביא דין וחשבון עם מי שביצע אלימות כזאת.
עאידה תומא סלימאן: ואני אפנה בזה לשר המשטרה.
עאידה תומא סלימאן: בעניין משרד החינוך והשירותים של משרד החינוך לטיפול בילדים נפגעי הריסת הבתים וגם משרד הבריאות בעניין בריאות הנפש – אני אפנה לשני המשרדים האלה.
עאידה תומא סלימאן: הרעיון שלך, מר שמוליק, מאד נשמע לי רעיון טוב.
עאידה תומא סלימאן: אני אשמח אם לוועדה נקבל מסמך קטן שמסכם את הרעיון כדי שנוכל להתקדם אתו.
עאידה תומא סלימאן: אני מודה לכולכם על ההגעה ועל ההשתתפות בדיון.
עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שבדיונים שיבואו בנושאים האלה אוכל לעניין חברי הכנסת מרשימות אחרות בבית הזה, ולבוא ולשמוע את העדויות ולהשתתף בדיון אפילו אם יש להם דעות אחרות.
עאידה תומא סלימאן: בהבדל מוועדות אחרות, אני בדרך כלל נותנת לכולם להשמיע את דעותיהם אבל לצערי הרב, זה צעד ראשון לשים את הנושא על האג'נדה של כולם, כולל חברי הכנסת והממשלה.
עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולם, אני פותחת את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה .
עאידה תומא סלימאן: ה-1 בפברואר 2016.
עאידה תומא סלימאן: נושא הדיון שלנו היום: תנאי העסקת מנהלות המשפחתונים.
עאידה תומא סלימאן: בתחילת הדיון אני חייבת להודות שלא במקרה הדיון הזה מתקיים.
עאידה תומא סלימאן: עוד כשהיינו בתקופת הבחירות, לפני כן, אני, כמי שפעלה שנים בנושא של זכויות נשים, התעניינתי בנושא הזה ותמכתי במאבק הזה.
עאידה תומא סלימאן: הבטחתי לעצמי שזה יהיה אחד הנושאים שאני אטפל בו עוד שלא ידעתי שאהיה יושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האישה, כך שזה למען הגלוי הנאות.
עאידה תומא סלימאן: אני מכירה הרבה נשים שמנהלות משפחתונים, אני בקשר טוב איתן.
עאידה תומא סלימאן: שנים שמעתי על איך התנאים בתעסוקה שלהן גורם להן הרבה בעיות וקושי בתפקוד.
עאידה תומא סלימאן: כשהתחלתי לקרוא את החומר שנאסף בנושא הזה גיליתי גם שהדיון עלה כמה פעמים כבר בכנסת, זה לא דיון מוזר לוועדות הכנסת.
עאידה תומא סלימאן: הוא עלה לא רק בוועדה לקידום מעמד האישה, אלא גם כן היה דיון בוועדת הכספים כאשר הייתה הבעיה הגדולה בנושא של המע"מ.
עאידה תומא סלימאן: היה דיון בוועדת העבודה והרווחה והיה גם דיון בוועדה לקידום מעמד האישה – זה לפחות ב5-6 שנים האחרונות.
עאידה תומא סלימאן: בכל זאת, ובכל זאת עדיין מצב הנשים שמנהלות את המשפחתונים נמצא כמעט באותו מקום.
עאידה תומא סלימאן: לאחרונה גם עודכנתי, ותשמע הוועדה, בוקר טוב חבר הכנסת מקלב, שאפילו שחלו או נערמו עוד קשיים מול הנשים שמנהלות את המשפחתונים בכל מיני נהלים חדשים שהובאו לידיעתנו.
עאידה תומא סלימאן: אני הייתי בקשר גם עם משרד הכלכלה והאחראית על הנושא שם, הייתי בקשר עם הוועדה.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה, המטרה מהדיון הזה זה לנסות להגיע למוסכמות שיאפשרו באמת עבודה שהיא יותר צודקת ותנאים יותר צודקים וגם למצוא פתרונות שיהיו מוסכמים על שני הצדדים.
עאידה תומא סלימאן: למרות שאני יודעת שהבעיה העיקרית היא טעונה במצב האבסורדי הזה, שמנהלות המשפחתונים הן לא שכירות והן לא עובדות של משרד הכלכלה אלא מה שנקרא עצמאיות.
עאידה תומא סלימאן: אני עוד לא ראיתי עצמאיות נטולות כל עצמאות יותר מאשר המצב הזה של מנהלות המשפחתונים.
עאידה תומא סלימאן: הגיע הזמן - - -
אורי מקלב: אני אומר שהאמירה שלך עכשיו 'עצמאיות שאינן עצמאיות' באמת - - -
עאידה תומא סלימאן: נטולות כל עצמאות.
עאידה תומא סלימאן: הם מחליטים להם את שעות העבודה ואת ימי החופש והתקנות של הניהול וההכשרות וממי לקבל את הכסף, כמה לקבל כסף ואיזה ילדים רשומים בתוך המשפחתונים.
עאידה תומא סלימאן: אפילו, יש כאלה שיכולות להחליט על הנחות למקבלי השירות שהם ההורים, כן, כן, אתם תשמעו עכשיו.
עאידה תומא סלימאן: כאשר אני, מהבנתי המאוד קטנה לעניין עצמאית, לפחות זו שתדרוש את הכסף שהיא רואה לנכון לעבודה שלה, או שקונים ממנה את השירות או שלא קונים את השירות.