GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא סלימאן: אבל, אי אפשר להגיד אפילו 'ליהנות משני העולמות', אלא לקבל את הגרוע בשני העולמות של גם עצמאות וגם של שכירה.
עאידה תומא סלימאן: המצב שאני רואה בעיניי היום,זה לקבל את הגרוע משני העולמות.
עאידה תומא סלימאן: אם הייתי שכירה, מה הדברים הכי גרועים שאני הייתי יכולה, ואם הייתי עצמאית מה הדברים הכי גרועים שאני יכולה לקבל.
עאידה תומא סלימאן: מיזגו את שניהם ונוצר המצב החדש הזה של מנהלות המשפחתונים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נשמע יותר פרטים, אבל קודם הייתי רוצה לתת לנציגה של הממ"מ (מרכז מידע ומחקר) שלנו, של הכנסת שכתבה וניסחה בזמנו מסמך די חשוב על מעמדן ותנאי העסקתן של מטפלות במעונות יום או משפחתונים, כאשר נתמקד רק במשפחתונים היום.
עאידה תומא סלימאן: גברת ראדה סחססי, בבקשה.
<ראדה סחססי: ראדה סחססי, מרכז המחקר והמידע של הכנסת.
<ראדה סחססי: המסמך הוגש בכנסת הקודמת, בנובמבר 2014.
<ראדה סחססי: כאמור הוא דן גם במטפלות במעונות יום וגם במשפחתונים.
<ראדה סחססי: אני אתמקד במשפחתונים, מטפלות או מנהלות משפחתונים, איך שהן מוגדרות.
<ראדה סחססי: אני אציין סוגיות מרכזיות ודברים שכבר נאמרו פה.
<ראדה סחססי: על פי נתוני משרד הכלכלה, נכון לשנת הלימודים 2013-14 הופעלו כ-3,700 משפחתונים מוכרים.
<ראדה סחססי: 53% מהם על ידי רשויות המקומיות, למעשה רוב המשפחתונים הם על ידי הרשויות המקומיות, השאר הם זכיינים פרטיים.
<ראדה סחססי: המסמך התמקד יותר בעבודתם של משפחתונים שבאחריות הרשויות המקומיות ופחות בפרטיים.
<ראדה סחססי: הן מוגדרות כעובדות עצמאיות.
<ראדה סחססי: חלק מקבלות סמל משפחתון כתנאי משרד הכלכלה, הן חייבות לפתוח תיק לעצמאיות.
<ראדה סחססי: בנושא זה דנו בו בכנסת, 2012, אז הוחלט בוועדת הכספים להעביר את הכסף ממשרד הכלכלה למע"מ על מנת לחסוך את כל התהליך הזה.
<ראדה סחססי: לגבי התעריפים – התעריפים של משרד הכלכלה ומשרד האוצר נקבעים על ידי וועדת המחירים והם קובעים את המחיר של ילד או של התינוק, זה מחיר שונה.
<ראדה סחססי: זה נקבע על פי צו פיקוח מחירי צרכי שירותים הכולל שקלול רכיבי שכר במשק, מדד מחירים לצרכן ומדד מחירי מזון.
<ראדה סחססי: המשמעות, הוא מתעדכן על פי המדד הקיים במשק.
<ראדה סחססי: חלק משכר הלימוד משולם למטפלות ישירות על ידי ההורים והשאר הוא השתתפות הממשלה המועברת לרשויות המקומיות ומהרשויות המקומיות למטפלות.
<ראדה סחססי: במהלך כתיבת המסמך, זה גם דברים שעלו בדיונים קודמים, היו רשויות שלא העבירו את הסכומים האלה למטפלות בגלל קשיים כלכליים.
<ראדה סחססי: זה גם - - -
עאידה תומא סלימאן: כדאי להגיד שאני בעצמי קיבלתי לאחרונה פניות ממנהלות משפחתונים שלא קיבלו מאחת מהרשויות המקומיות את הכספים שלהן כבר מחודש יוני.
עאידה תומא סלימאן: בעצם הכסף שלהם נבלע בתוך החובות של הרשות עצמה.
<ראדה סחססי: זו גם סוגיה שהיא מאוד חשובה לדון בה.
<ראדה סחססי: חשוב לציין כי הכנסה ברוטו של המטפלות נקבעת לפי ההפרשות משכר הלימוד שמשלמות משפחות הילדים לבין ההוצאות השוטפות הנדרשות להפעלת המשפחתונים.
<ראדה סחססי: במסמך של מרכז המחקר והמידע מ-2009, עשו הערכה של הכנסה נטו של מטפלת וזה הגיע עד 4,400 שקל, זה משנת 2009 - - -
עאידה תומא סלימאן: זה על הנייר, החשבון הזה, זה לא המציאות.
<ראדה סחססי: זה לא המציאות, אנחנו לא יודעים בפועל כמה באמת הן מקבלות בסוף כל חודש.
<ראדה סחססי: לגבי ימי חופשה וימי מחלה – זה גם נושא שעלה בדיונים קודמים.
<ראדה סחססי: יש חופשה מרוכזת בחודש אוגוסט ויש חופשות חגים.
<ראדה סחססי: בנוסף, אם מנהלת משפחתון רוצה לקבל עוד יום נוסף, ימי חופש, אז היא אחראית למצוא מטפלת מחליפה וגם לשלם.
<ראדה סחססי: <קריאה:> לא נותנים לנו.
עאידה תומא סלימאן: את תספרי לנו אחר כך.
<ראדה סחססי: זה גם אותו נושא בכל מה שקשור לימי מחלה, זה משהו שנמצא בתקנון של משרד הכלכלה, הן חייבות למצוא מטפלת מחליפה ליום הזה וגם לשלם.
<ראדה סחססי: זה עיקר הדברים.
<ראדה סחססי: אני אשמח להתייחס לדברים אחרים במהלך הדיון.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שבסופו של דבר אנחנו קיבלנו נציג מהאוצר לדיון הזה שיצטרף אלינו אחר כך לדיון.
עאידה תומא סלימאן: למרות שהתגובה הראשונה של משרד האוצר הייתה שהם לא קשורים לעניין.
עאידה תומא סלימאן: כשקראתי את החומר של מרכז המחקר גיליתי שמי שקובע בעצם את המחירים ואת ההכנסות וההוצאות של העצמאיות, מנהלות המשפחתונים, זו בעצם וועדה שהיא משותפת של האוצר ושל הכלכלה.
עאידה תומא סלימאן: לכן התעקשתי וביקשתי: 'שלא נכון.
עאידה תומא סלימאן: אני לא מקבלת שלא יהיה נציג שלכם', ועל כן הם באו.
עאידה תומא סלימאן: עוד משהו שאני פניתי וביקשתי, אני מודיעה את זה כי אני חושבת שכדאי מאוד לציין את הדברים האלה כדי שכל אחד ייקח על עצמו את האחריות הנאותה, אנחנו פנינו למרכז השלטון המקומי וביקשנו שיהיו נוכחים בדיון הזה.
עאידה תומא סלימאן: הם ענו לנו: "תנאי העסקת המטפלות במשפחתונים נקבע על ידי משרד הכלכלה בלבד.
עאידה תומא סלימאן: אין רלוונטיות לשלטון המקומי בשלב זה".
עאידה תומא סלימאן: אבל כן לבלוע את הכספים של הנשים האלה יש רלוונטיות של הרשויות המקומיות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שגם כן לא מקובלת עלי התשובה של השלטון המקומי.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נפנה בנושא הזה גם למרכז השלטון המקומי.
עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב לחלק מהרשויות שעדיין לא שילמו את הכסף המגיע.
עאידה תומא סלימאן: רצית להגיד משהו חבר הכנסת?
אורי מקלב: אם אפשר כמה מילים.
אורי מקלב: תודה גברתי היושבת ראש.
אורי מקלב: אני ממש באתי באופן מיוחד כדי לחזק אותך בדיון הזה.
אורי מקלב: הדיון הוא מאוד חשוב ואת בעצם משקפת ונותנת במה לצעקתן ומצוקתן של מנהלות המשפחתון.
אורי מקלב: באמת חלק מהמצוקה שלהן שאין להן שאיפה לקרוא.
אורי מקלב: זה קול קורא במדבר, אין להן למי לפנות, הן לא מיוצגות מספיק, אין להן את הכוח.
אורי מקלב: הן בסך הכול מנהלות משפחתון, חלק ברשויות המקומיות, אבל רובן, לא משנה באיזו מסגרת, אבל הן עובדות, הן עצמאיות ועובדות לבד וכל אחת בנפרד.
אורי מקלב: אני השתתפתי לא מעט בהפגנות של עובדים בארץ הזו, אבל לכולם עומדים גופים חזקים מאחורי זה, לא משנה אם זו חברת חשמל ולאחרונה עיריית ירושלים עם הרכבים הגדולים של אגף התברואה.
אורי מקלב: לפני כמה חודשים הייתי, בתחילת שנת הלימודים, בהפגנה של מנהלות משפחתון, כאן מול משרד הכלכלה, אני לא יודע מי היה, אולי אתם הייתם או חלק היו.
אורי מקלב: דבר כזה השאיר בי איזה משהו, איזה משקע.
אורי מקלב: אימהות, מנהלות משפחתון, אותן הנשים הרכות האלה שרואות את יעדן בטיפול בילדים קטנים שלא כולנו יכולים לתת, ההורים הם אלה שרואים אותן כאחראיות וסומכים עליהן בשנים שהילד צריך הכי הרבה טיפול רך.
אורי מקלב: הן צריכות לבוא בחומו של יום, לבוא ולהפגין ועל מה, על דברים בסיסיים שיש להן.
אורי מקלב: אני אומר באמת את הדברים, באתי גם לקראת הסוף וגם שמעתי את המסמך של הממ"מ.
אורי מקלב: בעיני, מה שאני רואה, את היחס הנוקשה והחד-צדדי שיש כלפי מנהלות המעון.
אורי מקלב: דהיינו, יש מנהלות, יש מפקחות, רכזות שמעבירות, אני אומר, בצורה דרקונית מאוד ובלי התחשבות, אין דין ודברים, הכול יורד כמעט בצורת פקודות שיורדות לשטח.
אורי מקלב: אין מי שמגן עליהן, הן יכולות לדבר בהיגיון, הקיר שומע.
אורי מקלב: אין למי להסביר, אין למי לנמק, אין שום גמישות בהתנהלות, את הכול דורשים מהן בדקדקנות.
אורי מקלב: הנהלים ארוכים ונוקשים ומבקשים מהן להתנהג כך.
אורי מקלב: כשמגיע מההפך, למערכות שאנחנו צריכים, לא משנה, גם לגבי התנאים וגם לגבי הכספים שהן אמורות לקבל, כפי שאת אמרת שזה מהרשויות, בעיקר ביחס האישי ביום-יום, כמו שאמרתם, בחופשות, במחליפות.
אורי מקלב: הרבה דברים אפשר לסבול, אבל כשמגיעים מים עד נפש ואותן מנהלות משפחתון, יש להן את המצוקה האישית שלהן, יש להן את הצרכים האישיים, יש את מה שקורה, שם אין עם מי לדבר.
אורי מקלב: אם לא אחד ילך בהתנהלות.
אורי מקלב: גם בדבר הנוסף הזה שלוקחים להן את המרווח הקצר הזה שאותה מנהלת משפחתון צריכה ולא נותנים לה, זה בא לידי ביטוי בכמה וכמה דברים והן מרגישות עובדות כפייה.
אורי מקלב: אני מדבר עם מנהלות משפחתונים.
אורי מקלב: אני אומר את זה על ציר יום, אין רצון.
אורי מקלב: לא מעט נשים פונות אלי שהן מנהלות משפחתון בבית ויש דרישה של הורים בגלל המחיר הגבוה, ויש את האפשרות לסבסוד דרך המשפחתון.
אורי מקלב: מטפלות שיש להן ניסיון רב רוצות לעבור, להיות מנהלות משפחתון מסודר, שומעות מהחברות שלהן, שומעות מאחרות מהן עוברות, הן נרתעות מאוד, מאוד נרתעות לקבל את זה.
אורי מקלב: אנחנו מפסידים כוח אדם טוב שיכול לעזור למערכת.
אורי מקלב: יש היום מחסור גדול במעונות.
אורי מקלב: זו האלטרנטיבה הזמינה לכאורה, שתלויה ביותר במעונות ומשפחתון.
אורי מקלב: יותר ויותר נשים קשה להן לצאת לעבודה, אחד הנושאים הקשים זה נושא המסגרת לילדים הקטנים.
אורי מקלב: יש מחסור גדול מאוד.
אורי מקלב: כנראה שעד שהנושא של בנייה יגיע, רבע מיליארד שקל יש אולי בתקציב משרד הכלכלה - - -
עאידה תומא סלימאן: 200 מיליון שנתי לבינוי.
אורי מקלב: אבל הביצוע הוא קטן מאוד בגלל אלף ואחד דברים.
אורי מקלב: בסופו של דבר, האלטרנטיבה הזמינה שיכולה להיות, היא לא פשוטה, ממש לא פשוטה.
אורי מקלב: מנהלת משפחתון שהיום היא פרטית, היא רוצה לעבור להיות ממוסדת, היא צריכה עכשיו לעבור הכשרות בדיוק בזמן שהיא עובדת.
אורי מקלב: אין גמישות בעניין הזה.
אורי מקלב: נניח שהיא כבר עושה את כל המאמצים והיא יכולה להתגבר, היא אמורה להיות ללא זכויות, ללא יחס, בעיקר אני אומר יחס, ללא התחשבות, בהתנהלות דורסנית כלפיהן.
אורי מקלב: גם אין גמישות, בזה אני אסיים, גם לאוכלוסייה.
אורי מקלב: לכל אוכלוסייה יש לה גם את הצרכים שלה, לא דומה אוכלוסייה ערבית לאוכלוסייה חרדית.
אורי מקלב: לפעמים יש חול המועד ולא חול המועד, יש אפשרות בימים המיוחדים האלה לגלות גמישות מסוימת לקהל היעד.
אורי מקלב: לראות מי המנהלת ועם איזה קהל יעד היא עובדת, איזו אוכלוסייה, אין על מה לדבר.
אורי מקלב: אני לא ראיתי, אני באמת אומר, כבר פס מדרכינו אותה התנהלות שרירותית שהייה עד היום, יש תקלות, אין היום בוס שיכול להתעמר בעובדים שלו.
אורי מקלב: במנהלות המשפחתון מתעמרים בהן, תסלחנה לי המפקחות תסלחנה לי הרכזות, אולי יש בהן טובות, אבל יש ביניהן, היחס הוא יחס משפיל, הוא ללא הגנה ואין.
אורי מקלב: למי שיודע, אם אנחנו באמת היום, את באמת עושה את המסגרת ומקדמת את זה, אנחנו כאן לחזק אותך בעניין הזה ולהיות חלק מזה.
עאידה תומא סלימאן: אני תמיד אשמחה כאשר יש לי חבר כנסת מהקואליציה שאומר: 'אם את רוצה להגיש משהו אנחנו מחזקים אותך'.
עאידה תומא סלימאן: אז תזכור את זה חבר הכנסת.
אורי מקלב: לא היה לנו הרבה הזדמנויות להגיע לוועדה, אני לא חבר בוועדה ולכן לצערנו גם אין לנו יציבות, אבל באמת בקדנציה הזו, אומנם את באופוזיציה, האווירה היא אחרת.
אורי מקלב: אנחנו יודעים באמת שיש בוועדה הזאת דיונים עניינים ולא רק פופוליסטיים.
אורי מקלב: נמנעתי מהרבה דיונים בקדנציה הקודמת בגלל שהדיון במהותו לא היה לרוחי.
אורי מקלב: אם יש דיון שאני מתחבר אליו מאוד, לא רק שאני מעריך, אני מאוד מעריך אותך ומחזק אותך בדיון הזה.
אורי מקלב: אני מקווה שהוא גם יהיה לתועלת.
אורי מקלב: אין ספק שהוא יהיה גם לתועלת.
עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת טרכטנברג, אני אבקש שאנחנו נשמע קודם ממנהלת משפחתון.
עאידה תומא סלימאן: נשמע ממנה על היום-יום, על הקשיים שעומדים עכשיו בפניהן, כי הבנתי שיש עוד דברים שנערמו בינתיים.
עאידה תומא סלימאן: אחר כך, אני רק מודיעה לנציגות משרד הכלכלה שאני מנסה לזהות בין הנוכחים, כפי שהודעתי, אנחנו דיברנו קודם, אבל אני מציעה שנחכה עד שנשמע את כל הטענות שיעלו ואת השאלות.
עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שאז תוכלו לספק תשובות.
עאידה תומא סלימאן: גברת זליחה חלאילה מנהלת משפחתון.
<זליחה חלאילה: שלום לכולם ותודה על הדאגה והתעניינות בעניין.
<זליחה חלאילה: אני מנהלת משפחתון כבר 23 שנה.
<זליחה חלאילה: מהיום שהתחלנו לעבוד, היינו יושבות בבית, אמרו יש משפחתונים, יש ככה ויש ככה.
<זליחה חלאילה: התחלנו לעבוד ככה, יעני סתם, אבל אחרי כמה שנים הרגשנו מה זה משפחתון.
<זליחה חלאילה: משפחתון, יעני, בית חם.
<זליחה חלאילה: נותנים לתינוק חום, אהבה, דאגה, יעני הילד מתחיל לדבר, לזחול, ללכת, הכול, הכול מאצלנו.
<זליחה חלאילה: אנחנו כל כך מתעניינות ונותנות לו את כל הדאגה, כל האהבה ואנחנו הרגשנו שאנחנו זרוקות ככה, יעני בצד.
<זליחה חלאילה: אין זכויות ואפילו אין מי שדואג לנו.
<זליחה חלאילה: כמו שאמרה החברה עאידה, אנחנו לא קיבלנו משכורת אפילו מהמועצה.
<זליחה חלאילה: 5 שנים אני הייתי עובדת מטפלת במשפחתון ובעלי עובד במועצה ושנינו לא היינו מקבלים משכורת.
<זליחה חלאילה: היינו לוקחים הלוואות מפה ומפה, מחבר, מהבנק.
<זליחה חלאילה: יעני, היה מצב כל כך קשה.
<זליחה חלאילה: אחר כך התחלנו, רוצים פנסיה, רוצים זכויות, רוצים שירותים, יעני אפילו הכי פשוט ואומרים: 'אין, אין, זה מה שיש, זה מה שיש'.
<זליחה חלאילה: אני כבר 8 שנים ב"כוח לעובדים" נציגה בצפון, אני מהצפון.
<זליחה חלאילה: כל הזמן הממשלה, יעני מחליפים ממשלה, מדברים עוד - - -
עאידה תומא סלימאן: תנסי להתמקד, מה הקשיים הכי קיימים היום בעבודה שלכן.
<זליחה חלאילה: הקשיים בעבודה שלנו, למשל.
<זליחה חלאילה: אני נכנסתי לבית החולים שבוע ימים.
<זליחה חלאילה: אני בבית חולים, אני מתקשרת לרכזת.
<זליחה חלאילה: היא אומרת: 'עכשיו את צריכה לדבר עם המחליפה שתהיה בבית שלך'.
<זליחה חלאילה: 8 ימים אני בבית חולים, אני שילמתי מהכיס שלי למחליפה, זאת בעיה.
<זליחה חלאילה: ימי אבל, אבא שלי נפטר ואנחנו באבל יושבים ומתקשרים לבת שלי: 'איפה המחליפה במקום אימא שלך, צריך להביא מחליפה'.
<זליחה חלאילה: מה זה, אבא שלי - - -
עאידה תומא סלימאן: כמה ימים מגיעה לכן במקרה הזה?
<זליחה חלאילה: לא מגיע לנו.
<זליחה חלאילה: מהיום הראשון את צריכה להביא מחליפה.
עאידה תומא סלימאן: וכמה זמן את צריכה להיות עם מחליפה, עד אין סוף?
<זליחה חלאילה: 3 ימים, 7 ימים.
<זליחה חלאילה: אני משלמת מהכיס שלנו יעני.
<זליחה חלאילה: זה גם.
<זליחה חלאילה: חוץ מזה, עכשיו אני היום, הרבה מטפלות היו רוצות לבוא לכאן לדיון, בגלל שקשה כל כך לשלם למחליפה לא מצאתי אף מטפלת לבוא איתי, אני באמתי לבד.
<זליחה חלאילה: אמרתי לזאת, לזאת, לזאת, היא אמרה: 'מה, אני אשלם 200 שקל - - -
אורי מקלב: כל החדר היה מלא עובדים.
אורי מקלב: הן לא יכולות לבוא - - -
<זליחה חלאילה: הן לא רוצות לשלם למחליפה 200 שקל - - -
עאידה תומא סלימאן: זה מה שאמרתי מתחילת כהונתי כיושבת ראש, שאני אתמקד דווקא בבעיות של הנשים הכי מוחלשות והכי שכוחות.
עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שאם היה דיון על ייצוג נשים באקדמיה היה לנו עכשיו אולם מפוצץ.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאלה הדיונים שמחייבים אותנו באמת להירתם לנושאים.
עאידה תומא סלימאן: מה בעניין ההכנסה?
<זליחה חלאילה: הכנסה, אני רציתי לדבר.
<זליחה חלאילה: לנו שולחים ממשרד הכלכלה, למשל עד 1,800 ככה, אצלנו יש היום מעונות בכפר, גם בכל הכפרים, אז אני אבוא למישהו ממעמד האישה, אישה שעובדת.
<זליחה חלאילה: שולחים לה למשל דרגה 3.
<זליחה חלאילה: דרגה 3 זה 1,242.
<זליחה חלאילה: אני אומרת לה: 'את צריכה לשלם לי עוד 600'.
<זליחה חלאילה: היא אומרת: 'מה, במעון יום לא לוקחים ככה, אני אלך למעון יום'.
<זליחה חלאילה: היא לא משלמת לי והיא הולכת למעון יום.
<זליחה חלאילה: אני לא יודעת מה קורה במעון יום, אבל שם לוקחים ממנה 400, 300, איך זה אני לא יודעת.
<זליחה חלאילה: תראי, זה כל כך מפריע לנו שהם הולכים למעונות יום.
<זליחה חלאילה: חוץ מזה - - -
אורי מקלב: הדרגות לא חופפות?
<גלית יעקובוב: יש תעריף שונה למשפחתונים ולמעונות.
<גלית יעקובוב: זו בעיה ששמענו כבר בכמה מקומות, - - -
<זליחה חלאילה: בכפרים שלנו, כן.
<גלית יעקובוב: איך שהוא הארגונים של מעונות מסתדרים רק עם החלק של משרד הכלכלה ולא גובים את החלק היחסי מההורים, על דעת עצמם ולא כהנחיה שלנו.
<גלית יעקובוב: זה משהו שהתחלנו לבדוק אותו, כי זה מן תופעה שהם אמרו שבגלל שיש הרבה יותר היצע מביקוש הם מוכנים לוותר על החלק הזה והם מסתדרים איכשהו.
עאידה תומא סלימאן: זה לא רק.
עאידה תומא סלימאן: כאשר האוכלוסייה, 60% מהילדים שלה חיים מתחת לקו העוני, אז את עומדת מול מצב כזה, או לוותר על הילד בכלל או לקבל אותו ולקבל את החלק רק של הכלכלה ולנסות להסתדר.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד, בעצם מי שרוצה, ואחראי בסופו של דבר, קודם כל המחיר של מעונות יום לא שווה למחיר של משפחתונים - - -
<גלית יעקובוב: יותר גבוה.
עאידה תומא סלימאן: בסדר, אבל שם גם כן, זה יוצר משהו.
עאידה תומא סלימאן: הנה אנחנו שומעים, כאשר יש לך 30 ילדים את יכולה לוותר על חלקיות מסוימת מה שאת לא יכולה לעשות כשיש לך 5 ילדים, הנזק הוא יותר גדול.
עאידה תומא סלימאן: בעצם אתם שמים אותן במצב של תחרות שוק כשהן לא קובעות את הכללים, שהן לא אחראיות לכללים והן בסוף סופגות את הנזק ממנו.
<זליחה חלאילה: זה מה שקורה עם ילדי הרווחה.
<זליחה חלאילה: ילדי הרווחה, באה האם, לה יש בעיה בבית אז היא אומרת: 'אני לא יכולה לשלם'.
<זליחה חלאילה: אז יגידו לנו במשרד למשל, 'אולי - - -
עאידה תומא סלימאן: הרכזת.
<זליחה חלאילה: לא הרכזת, אפילו העובדות במשרד הרווחה - -
עאידה תומא סלימאן: רווחה, העובדות הסוציאליות.
<זליחה חלאילה: שהמצב של המשפחה קשה, אז אל תיקחו מהם.
<זליחה חלאילה: אז אני אגיד לאימא 'תשלמי אפילו 200-300 מהסכום'.
<זליחה חלאילה: היא אומרת: 'אני לא יכולה, את לא רוצה אני אלך למעון יום'.
<זליחה חלאילה: ככה.
<זליחה חלאילה: - - -
עאידה תומא סלימאן: ואז היא תצטרך לספוג את הנזק הזה.
<זליחה חלאילה: אז אנחנו נצטרך לקחת, יעני את מה שמשלמים לנו מהרווחה ושלא נשב ככה בלי ילדים.
עאידה תומא סלימאן: יש עוד כמה דברים, אנחנו ניתן אחר כך ל"כוח לעובדים" להשמיע לנו.
עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת טרכטנברג בבקשה.
מנואל טרכטנברג: תודה גברתי היושבת ראש.
מנואל טרכטנברג: אני מברך על הדיון הזה.
מנואל טרכטנברג: אני אגיד דברים קצרים, לצערי אני צריך לחזור לוועדת הכספים.
מנואל טרכטנברג: באתי מכיוון שאני מייחס חשיבות מאוד גדולה גם לדיון הזה.
מנואל טרכטנברג: תראו, בעצם יש שני נושאים שונים שעולים כאן, אבל הם שלובים.
מנואל טרכטנברג: האחד, זכויות העובדים.
מנואל טרכטנברג: מה קורה לעובדים במערכת מסוימת, במקרה הזה משפחתונים, אבל זה גם יכול להיות במערכת אחרת.
מנואל טרכטנברג: מה קורה לזכויות ובפרט של עובדות, של נשים, בעבודות שנחשבות כפחותות ערך.
מנואל טרכטנברג: אתה יודע, הם לא במקום גבוה בסולם של היוקרה ומה לא.
מנואל טרכטנברג: הנושא השני הוא הנושא של הגיל הרך.
מנואל טרכטנברג: ההתייחסות שלנו לגיל הרך, המסגרות לגיל הרך, המשאבים שמוזרמים או לא מוזרמים לגיל הרך וכדומה, הדברים קשורים זה בזה.
מנואל טרכטנברג: אני אגיד כך.
מנואל טרכטנברג: לגבי הנושא הראשון, זכויות לנשים עובדות, זכויות כעובדות ולא זכויות אחרות בתחומים אחרים.
מנואל טרכטנברג: אנחנו יודעים, מכירים את הנתונים ולא נחזור על שכר וכו' וכו'.
מנואל טרכטנברג: עוד פעם, יש את ההדבקה של תדמיות.
מנואל טרכטנברג: אתה יודע, כאילו כל מטפלת אפשר להחליף אותה, כל מנהלת משפחתון, אם לא תהייה זאת תהייה זאת.
מנואל טרכטנברג: זו טעות איומה, הרי אלה תחומי עיסוק שדורשים מיומנות במסירות אחרות שהן לא פחות חשובות מאשר מי שיודע לתכנת ב-C במחשבים.
מנואל טרכטנברג: להפך אני רוצה להגיד, כל - - -
עאידה תומא סלימאן: הן מתכנתות ילדים.
מנואל טרכטנברג: לתכנת ב-C כל אחד יכול ללמוד, או.
מנואל טרכטנברג: קיי, אתה יודע, לתכנת יותר טוב פחות טוב, אפשר לתקן.
מנואל טרכטנברג: עם ילד אי אפשר לתקן טיפול לא ראוי.
מנואל טרכטנברג: כישורים שדרושים לזה, הרי זה הרבה מאוד ניסיון שנצבר.
מנואל טרכטנברג: מנהלות מגיעות להיות מנהלות כי צברו ניסיון, על סמך זה.
מנואל טרכטנברג: על אחת כמה וכמה שזה דורש תגמול נאות, מעמד נאות, זה לא רק השכר וזה לא רק התנאים או חוסר התנאים שאת מפרטת.
מנואל טרכטנברג: זה גם של המעמד, על הסטטוס שנותנים לעיסוקים האלה.
מנואל טרכטנברג: הדבר השני, לגבי הגיל הרך.
מנואל טרכטנברג: כידוע, אני מוביל הצעת חוק שצריכה לעבור - - -
עאידה תומא סלימאן: העברת מעונות יום?
מנואל טרכטנברג: לא רק, לא, לא.
מנואל טרכטנברג: הרבה יותר רחב.
מנואל טרכטנברג: הקמת המועצה לגיל הרך שתיקח אחריות כוללת על הגיל הרך מלידה ועד גיל 6 עם כל מה משתמע מזה: הפן המקצועי, על תכנון ארוך טווח, עם תקציבים ארוכי טווח, עם ראיה מערכתית אינטגרטיבית ולא בפיצול שקיים היום וכו'.
מנואל טרכטנברג: זה לא מהלך אחד שפותר את הכול, אבל אני מקווה מאוד שאנחנו נוכל להעביר את זה.
מנואל טרכטנברג: אנחנו בקשר עם כל המשרדים הממשלתיים כבר חודשים ארוכים עם השרים וכו'.
מנואל טרכטנברג: אומנם אני באופוזיציה, אבל זה נעשה בשיתוף פעולה עם גורמים אחרים.
מנואל טרכטנברג: אני מאוד מקווה שזה יקרה.
מנואל טרכטנברג: אם זה יקרה, זה רק תחילת הדרך כי זה מהלך אורך טווח שבעצם לשים את הגיל הרך, לא אגיד בראש סדר עדיפויות, אבל במקום הרבה יותר מכובד וגובה מבחינת סדר העדיפויות לאומי – על זה אנחנו מדברים מתוך הבנה שהפירמידה התהפכה.
מנואל טרכטנברג: לאמור, שמשקיעים כיום הרבה יותר משאבים בגילאים המתקדמים.
מנואל טרכטנברג: בעצם מה שאתה עושה או לא עושה בגילאים האלה המוקדמים מאוד, זה מה שקובע את גורלו של האדם ואיפה המשאבים של המדינה.
מנואל טרכטנברג: אתה יודע מה, על השקל השולי אנחנו מתווכחים, על מה?
מנואל טרכטנברג: פה צריך להיות מהפך תודעתי, מהפך בסדר העדיפויות הממשלתי וכו'.
מנואל טרכטנברג: שוב פעם, אפילו אם יקרה החוק, אני מאוד מקווה שהחוק אכן יובא לאישור והממשלה דרך וועדת שרים לחקיקה יסכימו.
מנואל טרכטנברג: אפילו כך, המעורבות שלכן, אני אומר את זה הרבה פעמים, החכמה נמצאת אצלכן בשטח, לא אצלנו ובטח לא בלשכות של חברי כנסת ובטח לא למעלה מזה.
מנואל טרכטנברג: או.
מנואל טרכטנברג: קיי.
מנואל טרכטנברג: צריך להשמיע קול, וצריך באופן מרוכז וביחד לשאוף לזה ולדחוף ליישום נאות, לדחוף לכך שיהיו משאבים נאותים לכך וכו'.
מנואל טרכטנברג: זו המשימה הגדולה, על דבר שווה כאן.
מנואל טרכטנברג: זה נושא שהוא אומנם נקודתי, אבל זה בעצם קצה הקרחון וממנו אפשר להסיק את מה שיש למטה, מה שלא רואים על פני השטח מבחינת המעמד וכו' וכו'.
מנואל טרכטנברג: כל דבר כזה תמנפו אותו כדי לדחוף את הדבר הגדול יותר, שינוי וסדרי עדיפויות, העברת החוק וכדומה.
מנואל טרכטנברג: אני כמובן מברך על הפעילות שאתם עושים.
עאידה תומא סלימאן: תודה חבר הכנסת טרכטנברג.
עאידה תומא סלימאן: אני אתנצל, האמת אתה תחליף אותי לא אותו, לעשר דקות.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת לרוץ לוועדת הכנסת כדי שיעבירו לנו חוק.
עאידה תומא סלימאן: יש את הנציגה של "כוח לעובדים".
עמיר פרץ: אני אשאר לשבת במקומי.
עאידה תומא סלימאן: כדי שתוכל לנהל.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מצטערת, זה 5-10 דקות ואני חוזרת.
עמיר פרץ: מי עכשיו צריכה לדבר?
עמיר פרץ: נועה ניצני, בבקשה, הפרוטוקול כולו קשב.
עמיר פרץ: אני אכנס לאט- לאט לעניין, כן.
<נועה ניצני: שמי באמת נועה ניצני, אני רכזת הגיל הרך ב"כוח לעובדים".
<נועה ניצני: איגוד מטפלות במשפחתונים זה איגוד ותיק אצלנו וחשוב אצלנו.
<נועה ניצני: יש לנו כ-2,500 מנהלות משפחתונים.
<נועה ניצני: האיגוד מורכב מנשים יהודיות וערביות, חילוניות וחרדיות.
<נועה ניצני: אני אחזור קצת על דבריה של זליחה שאמרה באמת שהיו מטפלות רבות שרצו להגיע ולא יכלו להגיע, אני אכנס טיפה לפרטים בהמשך, באמת מהקושי הגדול מאוד למצוא מחליפות.
<נועה ניצני: פשוט, יש קשיחות מאוד מאוד גדולה כלפי השגת מחליפות וגם אם הן מאוד רוצות הן לא יכולות להגיע – נשים שלאורך כל השנים השתתפו בוועדות בכנסת בהסברים והיום נבצר מהן לבוא.
<נועה ניצני: זו באמת דוגמה אחת מיני רבות של הבעיות - - -
עמיר פרץ: על איזה סדר גודל את מדברת?
עמיר פרץ: מה מספר המטפלות בסך הכול?
<נועה ניצני: בארץ יש כ-3700 מטפלות משפחתונים.
עמיר פרץ: של המגזרים האלה שאת מטפלת בהם?
עמיר פרץ: סך הכול - - -
<נועה ניצני: 70% מסך כל המשפחתונים זה בחברה הערבית ובחברה החרדית.
עמיר פרץ: 70%?
<נועה ניצני: ביחד.
עמיר פרץ: מסך כל המטפלות בישראל?
<נועה ניצני: 70% מטפלות המשפחתונים.
<נועה ניצני: אה, יש את זה במחקר שלכם, אני לוקחת מהנתונים שלכם.
<נועה ניצני: ביחד 70%.
עמיר פרץ: תני לי, אני אנסה להיכנס.
<נועה ניצני: לא משנה.
עמיר פרץ: כן משנה.
עמיר פרץ: כשאני שואל אותך משהו זה כן משנה.
עמיר פרץ: את צריכה לענות לי.
עמיר פרץ: מה אומר הממ"מ?
<ראדה סחססי: 3,700, אבל זו הערכה של משרד הכלכלה בשנת הלימודים 2013-14.
עמיר פרץ: עכשיו זה אמור להיות הרבה יותר.
עמיר פרץ: 3,700 משפחתונים בישראל, בכלל ישראל, מתוכם 70% הם חרדים וערבים ו-30% הם שאר האוכלוסייה?
עמיר פרץ: זה מה שאתם אומרים?
<ראדה סחססי: צריך לבדוק את זה.
<ראדה סחססי: שנייה, אני אבדוק.
עמיר פרץ: 60%, 40% מקובל עליך המספר?
עמיר פרץ: זה גם מראה על זה.
עמיר פרץ: את אומרת שהמגבלה שהוטלה על העובדות להגיע הנה זה בשל העובדה שהן נדרשו למצוא מחליפה, שזה לגיטימי.
עמיר פרץ: בהחלט מי שמפעיל משפחתון היה רוצה שהמשפחתון לא ייסגר באותו יום.
עמיר פרץ: למה זו טענה כל כך קשה, הן מצאו מחליפה ולא נתנו להן לצאת?
<נועה ניצני: לא.
<נועה ניצני: יש קושי למצוא מחליפות משום שהן מחליפות נשים, זה לא עיקר הדיון - - -
עמיר פרץ: טוב, מה ציפית ממעסיק כשהעובדת שלו רוצה להגיע הנה לדיון והוא מבקש שתמצא מחליפה כדי שהוא יפעיל את המשפחתון, ציפית ממנו לסגור את המשפחתון באותו יום?
<נועה ניצני: חלילה.
עמיר פרץ: אלא?
<נועה ניצני: אני רוצה באופן כללי יותר תהיה גמישות וחשיבה על הנשים האלה כנשים עובדות, כמטפלות.
<נועה ניצני: לבוא ולראות אותן - - -
עמיר פרץ: או.
עמיר פרץ: קיי.
עמיר פרץ: אמירה טובה.
<נועה ניצני: זה אומר, כלומר, אם יש קושי לקבל אישור על מחליפה.
<נועה ניצני: הן צריכות אישור על מחליפה, יש קושי גדול מאוד בזה.
<נועה ניצני: עזוב וועדה בכנסת שזה מאוד מאוד חשוב, אבל אני מדברת כאן על נשים בנושא של ימי מחלה וימי אבל, זה נושאים הרבה יותר אקוטיים יש - - -
עמיר פרץ: הקושי נובע מאיזו סיבה.
עמיר פרץ: פשוט אין מחליפות, אין?
<נועה ניצני: ישנם מקומות שכן, יש מעט מחליפות.
<נועה ניצני: מדובר שנשים רוצות לעבוד באופן כללי, אם הן לא רוצות לעבוד אז הן פחות תרצנה לבוא מדי פעם.
<נועה ניצני: יש כאלה שרוצות לבוא מדי פעם - - -
עמיר פרץ: יש לך הצעה לפתרון?
עמיר פרץ: מה היית רוצה - -
<נועה ניצני: כן, כן.
<נועה ניצני: ההצעה לפתרון, יש שתי הצעות טובות.
<נועה ניצני: למשל, שהמפעיל עצמו יהיה אחראי, המדינה או המפעיל עצמו שהייה אחראי על פול של מחליפות.
<נועה ניצני: כשיש אישה שהיא חולה או אישה שחלילה נפטר לה קרוב משפחה הם יהיו אחראים להביא - - -
עמיר פרץ: עשיתם על זה מחקר כלשהו?
עמיר פרץ: נניח שאני לוקח בחשבון את סך התקורה שעולה למעסיק, ואם אני נניח לוקח ממוצע היעדרויות נורמאלי:
עמיר פרץ: מחלות כאלה ואחרות, האם סך כל המחליפות הנדרשות עולות בסופו של דבר על השיפוי שמקבלים בגין אותה מטפלת?
<נועה ניצני: אני לא עשיתי את - - -
עמיר פרץ: צריך לעשות.
<נועה ניצני: כמה בדיוק זה עולה, אנחנו לא קיבלנו - - -
עמיר פרץ: הטענה שלך הגיונית.
עמיר פרץ: את יכולה לומר נניח, מעסיק שמעסיק 200 מטפלות, 100 מטפלות צריך להחזיק 10 מטפלות שהן בפול של המחליפות כי ממוצע ימי המחלה הוא כזה, כזה וכזה.
עמיר פרץ: את צריכה לעשות על זה מחקר רציני.
<נועה ניצני: אי אפשר שכל האחריות תהייה על קבוצת המטפלות.
עמיר פרץ: אני מסכים אתך.
<נועה ניצני: רק שנייה, עוד הצעה אחת.
<נועה ניצני: המטפלות מוכנות ברמת ערבות הדדית לחלק.
<נועה ניצני: אם מישהי חולה לפזר את הילדים במשפחתונים, זה משהו שכבר נעשה.
עמיר פרץ: ברגע זה איבדתי את מעמדי, זה עובר אליה.
עמיר פרץ: היא עכשיו - - -
<נועה ניצני: היי, עאידה.
עמיר פרץ: אני מעביר אליך חזרה את הניהול.
<נועה ניצני: אנחנו רק בסוגיה הראשונה מני רבות.
עמיר פרץ: אנחנו התחלנו בסוגיה על העובדה שיש מגבלה של חופש יכולת של אישה לקחת ימי מחלה, לקחת ימי חופשה, לצאת לסידור כזה או אחר בגלל שהמעסיקים במשפחתונים מחזיקים ברמה כל כך צפופה - -
<נועה ניצני: זה לא המעסיקים, זה הנהלים של משרד הכלכלה.
עמיר פרץ: והנהלים.
עאידה תומא סלימאן: זה הנהלים והמגבלה הכספית.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, כולנו מרשים לעצמנו לקחת ימי חופש או להשתמש בזכות ימי חופשה כולל המורות בבתי הספר, כי לא נופל עליהם החלק לשלם עבור המחליפות.
עאידה תומא סלימאן: ברגע שאתה גם צריך לשלם וגם המצב כל כך טוב אז אתה תחשוב מאה אלף פעם.
עאידה תומא סלימאן: תראו, בגלל שאין לי מחליף הגעתי היום חולה.