GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא סלימאן: המצב הוא לא יותר טוב מבחינת הפער.
עאידה תומא סלימאן: דבר נוסף, כאשר אנחנו בודקים רק את השעה, שכר השעה, אנחנו לא מכללים את כל ההטבות שגברים מקבלים כתוספת קבועה בשכר שלהם והופכת לחלק מהשכר שלהם ונשים לא מקבלות.
עאידה תומא סלימאן: ואז גם כן זה נראה יותר טוב.
עאידה תומא סלימאן: זה לא במקרה שמציגים את הדברים בצורה כזו, אני חושבת שכדאי לא ליפול לזה.
<הדס פוקס: אז בהקשר הזה של השכר לשעה אני יכולה לומר שבאמת אנחנו רואים שהשכר לשעה הוא לא עולה.
<הדס פוקס: לא הייתי אומרת שהוא נשחק, אבל הוא לא עולה.
<הדס פוקס: אבל כן נשים העלו - - -
עאידה תומא סלימאן: שוב, כאשר הוא לא עולה ויוקר המחיה עולה זה נשחק.
<הדס פוקס: אני מדברת על השכר הריאלי.
<הדס פוקס: בכל מקרה, אם אנחנו מדברים על פערי שכר לשעה אז באמת עיקר הסיבה לפערים זה בגלל ההבדלים במשלחי היד של נשים לעומת גברים.
<הדס פוקס: אם נסתכל על השכלה, נשים היום משכילות יותר מגברים, אם מסתכלים בקבוצת הגיל, אפשר לראות שבשנת 2000 לנשים וגברים בגילאי 30 עד 54, אני לוקחת את הגילאים האלה כי לפני זה גברים בעיקר עדיין לומדים, אפשר לראות שהיה שיעור זהה של בעלי תואר ראשון ועם השנים יש לנו גידול בפערים ונשים היום יותר משכילות מגברים.
<הדס פוקס: אם אנחנו מחלקים את זה ליהודים וערבים, אפשר לראות שאצל יהודיות כבר בשנת 2000 יהודיות היו משכילות יותר מאשר גברים יהודים, ואצל ערבים אפשר לראות שגברים ערבים העלו מאוד במעט את שיעור המשכילים שמתוכם, לעומת זאת אצל נשים ערביות, עם הפתיחה של המכללות, שנפתחו מכללות אזוריות באזור המגורים שלהם, התחילו לרכוש השכלה גבוהה באחוזים גבוהים.
<הדס פוקס: אלה גילאים 30 עד 54, כשהסתכלנו על גילאים יותר צעירים, נגיד 30 עד 34, אפשר כבר לראות שיש היום יותר נשים ערביות משכילות מאשר גברים ערבים שמשכילים.
<הדס פוקס: אז הם באמת צמצמו פה את הפערים ואף עקפו את הגברים.
<הדס פוקס: השאלה היא לא רק האם אנשים עושים תואר ראשון אלא במה הם עושים את זה.
<הדס פוקס: אם נסתכל על תחומי הלימודים, בגרף הזה אפשר לראות את האחוז של הנשים מתוך מקבלי תואר ראשון בשנת תש"ן, 1990, ותשע"ד-2014.
<הדס פוקס: אנחנו מסתכלים פה על מגמות שקרו במשך 25 שנים ואפשר לראות שבסך הכול כבר בשנת 1990 54% ממקבלי תואר ראשון היו נשים.
<הדס פוקס: נשים קיבלו תואר ראשון באחוזים גבוהים יותר מאשר גברים, זה טיפה עלה.
<הדס פוקס: אם אנחנו נחלק את זה לתחומי לימוד שונים אז אפשר לראות את המקצועות הכי נשיים, שזה חינוך ומקצועות עזר רפואיים, ריפוי בעיסוק, פיזיותרפיה, רנטגן, ששם - - -
<קריאה: צריך להגיד שהמקצועות לא נשיים.
<הדס פוקס: בסדר, אני מקבלת את התיקון, אלה לא מקצועות נשיים, מקצועות שבהם רוב הלומדים הם נשים, מקצועות שנחשבים נשיים מבחינת החברה.
<הדס פוקס: אפשר לראות בחינוך שיש ירידה מ-88% ממסיימי תואר ראשון שהיו נשים, היום זה ירד ל-80% וזה עדיין מאוד גבוה.
<הדס פוקס: אם אנחנו נסתכל על מקצועות שהם באמצע, אפשר לראות מדעי החברה, ביולוגיה, מדעי הרוח, רפואה.
<הדס פוקס: אם מסתכלים על ההתקדמות אפשר לראות שגם ברפואה היום 54% ממסיימי תואר ראשון ברפואה, שזה כמובן גם משפיע על מי שבסופו של דבר תהיה רופאה, הן נשים.
<הדס פוקס: רוב של נשים ברפואה, 50% של נשים במשפטים, עריכת דין, בעסקים וניהול חלה עלייה מאוד יפה, מ-32% ל-53%.
<הדס פוקס: ועדיין יש לנו את המקצועות שהרוב הגדול שבהם הם גברים, מדעים פיזיקליים, מתמטיקה ומדעי המחשב, הנדסה ואדריכלות, אפשר לראות שעברו 25 שנה ויש לנו פחות נשים, שיעור יותר נמוך של נשים שלומדות פיזיקה, שיעור יותר נמוך של נשים שלומדות מדעי המחשב.
<הדס פוקס: באמת מה זה אומר עלינו?
<הדס פוקס: בכל זאת בהנדסה יש עלייה יפה.
עאידה תומא סלימאן: זה אומר שאנחנו עוד לא שברנו את המחסום הזה ואת הגבולות המגדריים של תעסוקה.
עאידה תומא סלימאן: כלומר מקצועות שהם עדיין בראש של החברה נשיים ומקצועות גבריים.
עאידה תומא סלימאן: את השינוי הזה אנחנו עוברים לאט לאט, לצערי.
<הדס פוקס: נכון, אבל זה שנת 2014, אלה אנשים שנכנסים היום לשוק העבודה ועדיין אפשר לראות שהפערים לא הצטמצמו, כל עוד אלה האנשים שנכנסים, כל עוד נשים הן הרוב בחינוך וגברים הם הרוב בהנדסה.
<רותי רביד: יש לי שאלה.
<רותי רביד: כשאת משווה את הדברים האלה בטבלה על יד זה, יש משלחי יד לפי השכלה ומגדר ואת עושה בעלי תואר ובעלי תואר גברים ונשים ואת שמה מצד אחד רופאים ובצד השני את לא שמה ויש פה יותר רופאות.
<הדס פוקס: את מדברת על הטבלה, אני כבר מגיעה אליה.
<הדס פוקס: כשיש לנו רוב של רופאות זה מי שעכשיו מסיימת את לימודי הרפואה.
<הדס פוקס: פה זה גילאי 30 עד 54, אז באמת אם נסתכל בעוד 20 שנה אנחנו נראה שהרופאות נמצאות פה הרבה יותר למעלה.
<הדס פוקס: אגב, הרופאות לא נמצאות פה, זה ה-15 מקצועות הכי נפוצים אצל נשים עם תואר ואצל גברים עם תואר, רופאות זה מקום 17.
<הדס פוקס: כלומר זה כמעט פה.
<הדס פוקס: אבל באמת זה לא נמצא פה בטבלה.
<הדס פוקס: פה, כשאנחנו מסתכלים על גילאי 30 עד 54, זה גם אלה שסיימו ללמוד לפני 20 שנה.
<קריאה: מה עם עורכי דין?
<הדס פוקס: עורכות דין נמצאות פה.
<רותי רביד: הן נמצאות, אבל ב3% לעומת 5%.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, אני רוצה לעשות סדר.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא יכולים, זה מאוד מפריע לרישום הפרוטוקול כאשר נכנסים לדיון גם בלי לרשום את השם.
עאידה תומא סלימאן: תנו לנו לסיים את הסקירה הזו, למרות שגם לי הרשימה, אני חושבת שהיא לא נעשתה בצורה כזו שאפשר להשוות, אבל בואו נסיים את זה.
<הדס פוקס: אז חשוב להבדיל בין מלאי לבין זרם.
<הדס פוקס: התרשים הקודם לא מראה את מי שהיום, את החלוקה היום של שוק העבודה לפי השכלה, הוא מראה בשנת 2014 מי הן הנשים שסיימו ללמוד.
<הדס פוקס: אלה הנשים שהן בגיל 30 ולכן ככה זה נראה.
<הדס פוקס: אפשר לראות שבשנת 1990 44% מהסטודנטים לרפואה יהיו נשים ולפני כן זה היה עוד יותר נמוך, ולכן כשאנחנו מסתכלים על גילאי 30 עד 54 ברור שיש לנו אחוז יותר נמוך של רופאים וגם ברור שככל שיעברו השנים אנחנו נראה יותר ויותר נשים רופאות.
<הדס פוקס: אני אחזור לטבלה.
<הדס פוקס: פה רואים את 15 המקצועות הכי פופולריים לנשים עם תואר ולגברים עם תואר.
<הדס פוקס: אפשר לראות שיש פה פערים מאוד גדולים בין נשים לגברים.
<הדס פוקס: סימנתי את המקצועות של חינוך, אפשר לראות שחמישה מהמקצועות הכי נפוצים אצל נשים זה מקצועות של חינוך, ביחד אם סוכמים את האחוזים אנחנו מגיעים ל-21%, לעומת זאת אצל גברים שיש להם תואר רק 3% הם מורים בתיכון.
<הדס פוקס: לעומת זאת במה מועסקים גברים?
<הדס פוקס: גברים מועסקים בהנדסה ואם סוכמים את זה גם מגיעים ל-21%, ובאמת 21% מהגברים מתוך 15 המקצועות הכי נפוצים הם במקצועות ההנדסה, ואילו נשים 21% נמצאים בחינוך.
<הדס פוקס: גם כשאנחנו מסתכלים על ניהול אפשר לראות שגברים מנהלים באחוזים הרבה יותר גבוהים.
<הדס פוקס: זה באמת מראה הרבה על ההבדלים שאנחנו מדברים.
<הדס פוקס: כמובן חשוב להזכיר שכולנו יודעים שבמקצועות של הנדסה ובטח בניהול אלה מקצועות שדורשים הרבה שעות עבודה ולכן אם אנחנו רוצים שנשים ייכנסו למקצועות האלה אז צריך לאפשר בהם יותר גמישות ואפשרות לעבודה חלקית.
<הדס פוקס: כשאנחנו מסתכלים על גברים בלי תואר לעומת נשים בלי תואר, אז באמת אפשר לראות שגברים הם נהגים, מוכרים, חשמלאים, לעומת נשים שהן מזכירות, מטפלות, מוכרות.
<הדס פוקס: גם פה אפשר לראות שגברים מועסקים במקצועות שבהם השכר יותר גבוה ולכן זה בהחלט גורם מאוד רציני לפערי השכר שאנחנו רואים.
<הדס פוקס: אני יכולה עוד לדבר על מקצועות בסיכון, אם את רוצה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה נתן לנו תמונה איך גם לפי ההשכלה ייראה העתיד.
עאידה תומא סלימאן: הפריסה לפי הלימודים האקדמיים מעידה גם על הכיוונים העתידיים שעלולים להופיע בתעסוקה, למרות שאני יודעת טוב מאוד שיש אחוזים גבוהים של נשים שהן לא מועסקות בחינוך האקדמי שהן קיבלו, לא בהתמחות שלהם באקדמיה.
<קריאה: עשויים, עאידה, לא עלולים.
עאידה תומא סלימאן: אני מדברת עברית כמו שאני יודעת לדבר עברית.
עאידה תומא סלימאן: הן מבינות ואני תמיד אומרת שאני מדברת עברית הרבה יותר טובה מהערבית של כולם.
עליזה לביא: התחלנו ללמוד, התחלנו קורס בערבית פה בכנסת.
עאידה תומא סלימאן: כן, יש קורס בערבית ואנחנו מארחים אותו בדרך כלל בוועדה הזו.
עאידה תומא סלימאן: עליזה, חברת הכנסת עליזה לביא, כמו שהזכרתי בהתחלה היא היוזמת של היום הזה, אני בירכתי על היוזמה, חברת הכנסת לביא, אני חושבת שלמרות שאנחנו מקיימים הרבה דיונים על תעסוקה, אבל לשים יום אחד כזה שמעסיק את כל הוועדות זה חשוב, זה מכוון את אור הזרקורים של הרבה מהוועדות שלא עוסקות בדרך כלל בנושאים כאלה.
עאידה תומא סלימאן: אני נותנת לך זכות לפתוח למרות שאני יודעת שהיית בוועדה אחרת, למרות שכבר התחלנו, אבל אם תרצי להשתתף, בבקשה, גברתי.
עליזה לביא: תודה, גברתי, ותודה לכן שהגעתן לכאן הבוקר.
עליזה לביא: אנחנו באמת רצים מוועדה לוועדה.
עליזה לביא: הכלי הזה של הפרלמנט מאפשר לנו לעשות יום מיוחד וחשבתי שאין יותר מהנושא של תעסוקה, תעסוקת המחר, השינוי שדופק לנו, צורח לנו על הדלת והמדינה נרדמה בשמירה.
עליזה לביא: תוך 5 שנים, גם נתונים שמוצגים בדבוס לפני שבועיים, ה-OECD לפני כמה ימים, שינוי משמעותי בעולם העבודה.
עליזה לביא: אם אנחנו לא נתעורר אנחנו דנים את הילדים והילדות שלנו, את הנכדים והנכדות שלנו לאבטלה, לחוסר התאמה לעולם תעסוקה שמשתנה לנו מול העיניים.
עליזה לביא: תוך 5 שנים 7 מיליון משרות הולכות להיעלם.
עליזה לביא: מקצועות שאנחנו מכוונים עדיין את הילדים שלנו לרכוש אותם, לא יהיה להם מה לעשות איתם.
עליזה לביא: מערכת ההשכלה הגבוהה נרדמה.
עליזה לביא: החל מהגיל הרך צריך לאפשר הקניה של מיומנויות, של גמישות מחשבתית, של הבנה של במה אני טובה יותר, במה אני יכולה לעשות יותר, של לראות איך באים ומשמרים את הידע.
עליזה לביא: פה אני מדברת בוועדה לקידום מעמד האישה ולמגדר, על אף הפערים הקיימים בחברה הישראלית ועל אף האפליה רבת השנים, אני תמיד נותנת את הדוגמה שאם גולדה מאיר, ראש הממשלה הראשונה, הייתה באה ומצטרפת אל הדיון שלנו הבוקר היא לא הייתה רק שואלת 'איך זה שעד היום לא הייתה ראשת ממשלה במדינת ישראל?
עליזה לביא: ' היא הייתה שואלת 'איך יכול להיות שכבר בשנות ה-50 הנחנו על השולחן', 'אני', אומרת גולדה, '
עליזה לביא: הנחתי על השולחן חוקים ואתן במדינת ישראל הולכות אחורה.
עליזה לביא: ' הרי חוקים קיימים, מדינת ישראל היא אחת המדינות המתקדמות בעולם המערבי שיש בה חוקים לקידום נשים, יש בה חוקים לשוויון מגדרי והפערים שלנו רק הולכים וגדלים.
עליזה לביא: בכל הדיונים שלנו כאן, גברתי יושבת הראש, בנושא של התעסוקה בוועדות השונות, כשמגיעים לוועדה שלך, בהיבט המגדרי, המצוקה היא שבעתיים.
עליזה לביא: המצוקה היא הרבה יותר קשה, כי מלכתחילה תנאי הפתיחה שלנו הם נמוכים יותר.
עליזה לביא: נשים במדינת ישראל סובלות פעמיים, פעם אחת כי המערכת לא שוויונית ופעם שנייה כי יש לנו הרבה מאוד אי אכיפה של החוקים הקיימים.
עליזה לביא: אנחנו לא אוכפים את החוקים הקיימים.
עליזה לביא: תוסיפי לזה את הפסיפס האנושי נשי המרתק בחברה הישראלית, את האוכלוסיות היהודיות, את האוכלוסיות המגזריות, שהולכות להיות מבחינה דמוגרפית עם שינוי משמעותי בעולם העבודה תוך 15 שנים.
עליזה לביא: מה אנחנו הולכים לעשות?
עליזה לביא: אי אפשר רק לבוא ולדבר על התאמות וטכנולוגיה כשאנחנו רואים שהמערכת הדמוגרפית מניבה לנו אוכלוסיות נוספות שצריך להתבונן ברגישות ובהבנה איך עולם התעסוקה עתיד לתת להן כלים.
עליזה לביא: כאן אנחנו נרדמנו בשמירה.
עליזה לביא: שורה תחתונה, לפני שאני מזמינה את כולן לבוא ולהצטרף לכנס שלנו בשעה שתיים באולם ירושלים, ששם נדון בהרחבה, אבל צריך גוף אחד במדינת ישראל, כי הידע קיים, שירכז את זה וייתן מענה.
עליזה לביא: אם לא, גברתי, אנחנו דנים את ילדינו וילדותינו לעולם של אבטלה.
עאידה תומא סלימאן: אני מוסיפה עוד גורם לדברים שאת אמרת, זה המדיניות הכלכלית המונהגת במדינת ישראל.
עליזה לביא: יש לנו שר כלכלה חדש מאתמול, גברתי, את יודעת.
עליזה לביא: ראש הממשלה.
עאידה תומא סלימאן: כן, אני יודעת.
עאידה תומא סלימאן: אתמול מישהו שאל איפה הממשלה?
עאידה תומא סלימאן: וישבו שם שלושה שרים וראש הממשלה, אז אמרתי, מה אתם מתלוננים איפה הממשלה?
עאידה תומא סלימאן: יושבים מולכם שמונה שרים.
עאידה תומא סלימאן: אז כולם הסתכלו ולא הבינו ואחר כך הבינו.
עאידה תומא סלימאן: ראש הממשלה מכהן בארבעה משרדים, שר לארבעה משרדים בנוסף להיותו ראש הממשלה.
עאידה תומא סלימאן: ובנימה אופטימית זו, כמי שלא מרגישה שמישהו מתפנה באמת לעסוק בענייני כלכלה בטווח הקרוב, אני רוצה לתת לעוד אורחים שלנו.
עאידה תומא סלימאן: אני אתן לעוד אורח או אורחת לתת לנו עוד סקירה ואחר כך נפנה.
עאידה תומא סלימאן: עורכת דין שלי דביר, רכזת שותפות.
<שלי דביר: שותפות זו קואליציה של ארגוני נשים שונים ואני מדברת פה בשם הקואליציה וגם בשם ארגון אישה לאישה.
עמיר פרץ: רק ברשותך, אם מישהי מהסוקרות יכולה לשים דגש גם על השינויים בין השנה החולפת לשנה שיש לכם נתונים, ודבר נוסף, להתמקד קצת יותר בעניין של, כמו שנאמר כאן, אכיפת החקיקה ואיזה חקיקה חדשה נראית לכם חסרה.
עמיר פרץ: בסוף אנחנו מחוקקים.
<שלי דביר: תודה רבה, חבר הכנסת, הרמת לי להנחתה.
<שלי דביר: אני מקווה שאני אצליח לענות.
<שלי דביר: אני באמת רוצה קודם כל להתחיל עם הנתונים החדשים.
<שלי דביר: הנתונים החדשים הם מדוח שפרסמה הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים, היא פרסמה אותו בינואר 2016, הוא חם מהתנור, יצא רק לפני שבועיים.
<שלי דביר: אני אתחיל באמירה מקדמית, הדוח שמפרסמת הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים מדי שנה יצא בלי שום התייחסות מגדרית.
<שלי דביר: מעולם לא היה בדוח של הסוכנות איזה שהוא פרק מגדרי.
עליזה לביא: למה צריך להיות?
<שלי דביר: כי היה צריך לדעת נתונים מפולחים לגבי - - -
עליזה לביא: את עונה לי ברצינות?
<שלי דביר: אוקיי, ברור, אבל לא היה שם אף פעם התייחסות לנתונים מפולחים לגבי בעלות עסקים קטנים.
<שלי דביר: יש הרבה מאוד נשים בעלות עסקים קטנים, לגבי עצמאיות שום דבר.
<שלי דביר: ומה אנחנו לומדים?
<שלי דביר: אז בנתונים מלפני שבועיים אנחנו רואים - - - זו סקירה של שנת 2015, נשים עצמאיות מהוות כיום פחות מרבע מכלל העצמאים בישראל.
<שלי דביר: זאת אומרת הם 25% מכלל העצמאים, אם רוצים את המספר, זה 47,305 עצמאיות, וזה הנתון המדאיג, שמרוויחות כ - - -
עאידה תומא סלימאן: 25, לא 14?
<שלי דביר: לא, אני מדברת על עצמאיות.
<שלי דביר: 14% זה בעלות עסקים.
<שלי דביר: עצמאיות זה אישה בודדת, עורכת דין עצמאית, רואת חשבון עצמאית, זה עצמאיות.
<שלי דביר: אלה הנתונים בדוח, הן מהוות פחות מ-25%.
<שלי דביר: כשאנחנו משווים את השכר שלהם לשכר העצמאים באותם מקצועות אנחנו רואים שהעצמאיות מרוויות 60% ממה שמרוויח גבר עצמאי באותו מקצוע.
<שלי דביר: אז הרווח הוא 60%.
<שלי דביר: מבין העסקים הקטנים והבינוניים, זו השאלה ששאלת אותי, גברתי היושבת ראש, אז רק 14% מכלל העסקים הקטנים והבינוניים בישראל הם בבעלות נשים.
<שלי דביר: רוב רובם כמעט המוחלט והמכריע של העסקים הקטנים והבינוניים בבעלות נשים, אותם 14%, לא זוכה, לא במכרזי ממשלה, לא במכרזים מוניציפאליים, לא במכרזים של רשויות אחרות.
<שלי דביר: רק שנשים בסוגריים כמה כסף יש באותם מכרזים, היקף הרכש הממשלתי מסתכם ב-25 מיליארד שקל בשנה.
<שלי דביר: אני לקחתי את הנתונים האלה על פי נתוני החשב הכללי, מינהל הרכש, לשנת 2010.
<שלי דביר: זאת אומרת יש 25 מיליארד שקלים בשנה של רכש, של טובין ושירותים.
<שלי דביר: הממשלה, באמצעות משרדיה, הרשויות וכדומה, רוכשת גם טובין וגם שירותים על ידי מכרזים או על ידי ועדות רכש, בסכומים שהם פטורים ממכרז, כמה מתוך זה מגיע לעסקים בבעלות נשים או לנשים שנותנות שירותים?
<שלי דביר: כמעט אחוזים אפסיים.
<שלי דביר: אני יכולה לתת מספר דוגמאות לזכייה במכרזים רק בשביל לסבר את האוזן, זה מתוך ועדת מבורך, ניתוח מגדרי של תקציב המדינה לשנת 2014.
<שלי דביר: אני רואה לדוגמה שבשנת 2014 בנגב הוקצו כ-10 מיליון שקלים ליזמים ויזמיות, מתוך ה-10 מיליון שקלים רק 600,000 הועברו לידי הנשים היזמיות במסגרת התקציב הזה.
<שלי דביר: אותו דבר משרד התיירות, הוא חילק ב-2015 110 מיליון שקלים לפיתוח ואכסון מלונאי, מספר הפרויקטים שמימנו היו 18, סך הכול רק פרויקט אחד מתוך ה-18 זכה למימון ועמדה בראשו אישה.
<שלי דביר: לגבי חקיקה.
<שלי דביר: יש כיום חקיקה, יש את חוק חובת מכרזים, סעיף 2ב לחוק חובת מכרזים קובע, כמו שכולנו יודעים, שאם יש עסק בבעלות אישה או עסק בבעלות גבר, עומדים באותם תנאי סף ומגיעים למכרז וצוברים את אותן נקודות, צריך לתת העדפה מתקנת לעסק בבעלות אישה.
<שלי דביר: אנחנו הגשנו בקשה לפי חוק חופש המידע לדעת כמה פעמים נעשה שימוש במכרז הזה.
<שלי דביר: הרחבנו את הבקשה, בפעם הראשונה סיפרתי לכם על משרד המשפטים, התשובה הייתה אפס.
<שלי דביר: אמרנו, כמו שקודמתי אמרה פה, הרבה מאוד פעמים מדובר בנשים שהולכות לחינוך, בואו נסתכל בחינוך.
<שלי דביר: הגשתי בקשה למשרד החינוך, כמה פעמים בחינוך כשבאו שירותים כמו צהרונים וזה זכה עסק בבעלות אישה, וגם במשרד החינוך התשובה היא אפס.
<שלי דביר: במשרד החינוך טענו שלא הגיעו שתי הצעות - - -
<קריאה: אפס שימוש בחוק, לא אפס זכיות.
<שלי דביר: נכון, אפס שימוש בחוק.
עליזה לביא: זה גם וגם.
<קריאה: יכול להיות שנשים זכו.
עאידה תומא סלימאן: כן, אבל לא על סמך ה - - -
<שלי דביר: לא על סמך הסעיף הספציפי הזה.
<שלי דביר: מה שמראה לנו שנשים גם לא יודעות בכלל לבקש ולהפעיל כנראה את הסעיף.
עאידה תומא סלימאן: לא, אבל גם יש בעיה בתנאי הסף של המכרזים, שהם תלויים בצורה כזו שהם לעסקים יותר גדולי מאשר העסקים הקיימים עם נשים.
עאידה תומא סלימאן: על זה דיברנו עכשיו בוועדת הכלכלה.
<שלי דביר: בדיוק.
<שלי דביר: מה שאני באה בעצם לקרוא לכם, חברי הכנסת, הצעות שאנחנו מיפינו שיכולות לעזור ובזה אני אסכם.
<שלי דביר: אחת, פיצול המכרזים הגדולים למכרזים קטנים יותר.
<שלי דביר: זה משהו שהוא קריטי.
<שלי דביר: ככל שיותר בעלות ובעלי עסקים יוכלו ליהנות מתקציבי המדינה הסיכוי של נשים יגדל רק אם יפצלו את המכרזים.
<שלי דביר: שתיים, שינוי תנאי הסף.
<שלי דביר: הרבה פעמים אני ראיתי, וקראתי הרבה מאוד מכרזים, אני רואה שתנאי הסף של מכרזי המדינה והממשלה לא רלוונטיים בכלל לעבודה הנדרשת.
<שלי דביר: אני רק אתן דוגמה, רוצים לדוגמה מכרז לגרפיקאיות, הממשלה רוצה לעצב חוברת או בית חולים, במכרז לגרפיקאיות, מבקשים מהגרפיקאית מצבת כוח אדם - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מצטערת, לא נוכל להיכנס לדוגמאות.
עאידה תומא סלימאן: הקדשנו דיון שלם לעסקים קטנים, בואו נעשה את זה במבזקים כי יש עוד נושאים.
<שלי דביר: אוקיי.
<שלי דביר: אז שינוי תנאי הסף לדוגמה, כמו החובה להציב מצבת אדם גדולה או היקף מחזור פעילות שהוא לא רלוונטי למכרז.
<שלי דביר: שתיים, מיפוי תחומים.
<שלי דביר: אפשר למפות את הרכש הממשלתי, את הרכש המוניציפאלי ולהגיד שבתחומים מסוימים אנחנו מקצים אחוז מסוים, וזה נעשה כבר, דיברתי על זה בעבר - - -
עאידה תומא סלימאן: בארצות הברית 5%.
<שלי דביר: בארצות הברית במכרזים פדראליים 5% מהם סגורים רק לעסקים בבעלות נשים.
<שלי דביר: אותו דבר אפשר למפות ולעשות כאן חקיקה ש-5% מהמכרזים, לא מכלל המכרזים ברכש הממשלתי, אלא רק מהתחומים שמיפינו יהיה.
<שלי דביר: וגברתי, אחרון חביב, הכשרה.
<שלי דביר: הכשרה מקצועית מגדרית לחברי ועדות הרכש, כי הרבה פעמים בסכומים נמוכים זה לא מגיע למכרז, אז הכשרה מקצועית לחברי ועדות הרכש שבוחרים, הכשרה מקצועית לחברי ועדות המכרזים שבוחרים בכל המשרדים.
עליזה לביא: היום עולה חוק שלי, לכבוד יום התעסוקה, אני שמחה מאוד ששר הפנים אישר את החוק הזה, חוק לעידוד נשים במכרזים ברשויות המקומיות.
עליזה לביא: זה קיים בארצי, אפס המכרזים שאת מדברת עליו לא קורה בגלל הגודל.
עליזה לביא: אני מקווה מאוד שבאמת כאן אנחנו נראה, כי המציאות זועקת ואי אפשר להמשיך עם האפליה הזאת.
עאידה תומא סלימאן: ואם נרצה שהחוק הזה יתקדם מהר נביא אותו לוועדה - - -
עליזה לביא: תבואי לוועדת הכנסת, לעזור להילחם, גברתי.
עאידה תומא סלימאן: אני אבוא ואני אלחם.
עאידה תומא סלימאן: לא תמיד אני מצליחה במלחמות שלי, אבל אני אלחם.
עאידה תומא סלימאן: תודה, חברת הכנסת עליזה, ובהצלחה.
<שלי דביר: זה לא יצליח בלי להקצות אחוז מסוים באופן - - -
עאידה תומא סלימאן: לא נוכל לקיים את הדיון הזה פה.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, שלי, תהיה לך הזדמנות להגיע לוועדה שתדון בהצעת החוק, אינשאללה, אחרי הטרומית.
באסל גטאס: אני מברך כמובן על קיום הדיון ועל כל היום הזה.
באסל גטאס: בגלל שאני גם חייב לרוץ לעוד ישיבה, יש לי שתי הערות, ב-ע' וב-א'.
באסל גטאס: אחת, אתם יודעי את המצב בנושא תעסוקת נשים ערביות וכל האפקט המקרו כלכלי, לא רק על ערבים בישראל ועל אחוזי העוני, אלא בכלל על כל הכלכלה.
באסל גטאס: יש שני דברים, עאידה, אני מפנה את תשומת לב כולנו.
באסל גטאס: האחד, נושא מסלולי תעסוקה.
באסל גטאס: הוא קיים והוא מנגנון טוב לקליטת עובדים חדשים, יש אפשרות, אני העליתי את זה בכמה הזדמנויות, גם בכנסת הקודמת, שתנאי הסף ישונו כך שאפילו עובדת אחת תזכה את המעסיק בתמיכה.
באסל גטאס: אני חושב שהוועדה למעמד האישה והשוויון המגדרי יכולה לקחת את זה קדימה.
באסל גטאס: שתיים, סוף סוף בהחלטת ממשלה, בפעם הראשונה, יש דיבור על תעסוקת נשים ערביות במסלול מסוים וזה הכשרת נהגות בתחבורה ציבורית.
באסל גטאס: אין אפילו נהגת אחת של אוטובוס או של מונית - - -
עליזה לביא: זה מקצוע שהולך להיעלם.
עאידה תומא סלימאן: לא, יש.
עליזה לביא: המוניות הולכות להיעלם, לא ללמוד.
עאידה תומא סלימאן: יש אחת, אני חייבת להגיד.
עאידה תומא סלימאן: נהגת אוטובוס.
באסל גטאס: אני חושב שיש בזה פתח טוב.
באסל גטאס: אני לא יודע כמה ייקלטו וכמה יוכשרו ויש חסמים תרבותיים ומשפחתיים וכו', אבל, עאידה, אני חושב שזה גם מכשיר ומנוף שאת יכולה לנצל ולקיים דיון ואני חושב שיש לנו חברה אדירה, חברת אל עפיפי, שהיא מציעה היום להכשיר נהגי אוטובוס.
באסל גטאס: שהם יכשירו בקורס מיוחד לנהגות וממילא יש מימון.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, חבר הכנסת באסל גטאס.
עמיר פרץ: גברתי היושבת ראש, האורחים שלנו, כמובן אנחנו באמת מודים לעליזה על היוזמה ועל ההזדמנות לדון בנושא אולי החשוב ביותר, תעסוקה בישראל, מגמות בתעסוקה, שינוי מבנה התעסוקה, שינוי האופי של המקצועות השונים שהולך ומתפתח.
עמיר פרץ: אנחנו כאן מתמקדים בתעסוקת נשים וודאי בתוך תעסוקת נשים, אם היינו רוצים לחדד היינו יורדים גם לעניין של המגדרים בתוך הנשים, החל ממגדרים עדתיים, כולל מגדרים דתיים, מה גורלן של החרדיות, מה גורלן של הערביות, מה גורל האתיופיות, מה גורל קבוצות שהולכות ומתפצלות לנגד עינינו.
עמיר פרץ: לצערנו הרב בסופו של דבר כל חברה נבחנת בחוליה החלשה שלה.
עמיר פרץ: החוליה החלשה ביותר בשרשרת - - -
עאידה תומא סלימאן: מוחלשת.
עמיר פרץ: מוחלשת, זה בסדר.
עמיר פרץ: אני מטבעי מעולם לא הסכמתי להיות חלק ממפעלי המכבסות בישראל.
עמיר פרץ: בישראל מכבסים את הכול, מילים טובות ייתנו לך כמה שאת רוצה, תקציבים את יכולה להמתין הרבה זמן.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, אפילו יש לנו מישוש מאתמול.
עמיר פרץ: כן, אם זה עוזר לך להגיד מוחלשות וחלק מהבעיה נפתרת, אין בעיה.
עמיר פרץ: לכן אני אקנה כל משפט בעברית, אבל אני חושב שהמצב מאוד חמור.
עמיר פרץ: אני חושב שהעובדה ששומעים כאן דיון שמתמקד בין היתר על מה יהיה מעמדן של הנשים בכלל, בעולם העסקים הקטנים, במקצועות מסוימים, קודם כל זה כבוד גדול לאישה בישראל, אני שמח שאתן לא מתביישות לומר שאנחנו גם חלק מאותם מקצועות שבעבר היו לגברים בלבד.
עמיר פרץ: כל השאלות האלה של הבידול המיידי, כשאני שומע חבר כנסת שמדבר על כך שהוא רוצה להתמקד ולהגדיל את מספר הנהגות, והנהגות הערביות באוטובוסים, אני אומר שזה לא יפתור את בעיות התעסוקה, אל תתבלבלו - - -
עאידה תומא סלימאן: אבל זה יוריד את רמת תאונות הדרכים.
עמיר פרץ: יכול להיות, אבל זה גם יעשה משהו מאוד חשוב, זה מפיל חומה פסיכולוגית לזכותן של הנשים להיות חלק ממקצועות רבים אחרים.
עמיר פרץ: אבל אני חושב שהגיע הזמן שנתמקד בשני דברים.
עמיר פרץ: גברתי היושבת ראש, את שני הנושאים אנחנו צריכים להקדיש כדי להתחיל להתמודד עם פתרונות.
עמיר פרץ: האחד, באמת להרחיב את האכיפה, להעביר נושאים של אפליה.
עמיר פרץ: למשל כשמדברים על השימוש בעניין של העדפה מתקנת, צריך לחוקק חקיקה שאומרת שכל ועדת מכרזים צריכה שיהיה לה סעיף שמוכיח שהיא דנה האם הייתה העדפה מתקנת, האם נדרשה העדפה מתקנת, כן או לא.
עמיר פרץ: גם אם לא צריך העדפה מתקנת, אבל שכל ועדה, כמו שחבר דירקטוריון צריך לדעת שהוא בודק סעיף תקציבי כזה ואחר, יידעו שחלק מהסעיפים שנדרשים שיהיו בפרוטוקול, ויכתבו 'לא נדרשה העדפה מתקנת', מאה אחוז, זה גם טוב, אבל שיכתבו זאת, שלא יהיה מצב שמתעלמים מהעניין הזה.
עמיר פרץ: הדבר הנוסף זה ההיבט הכלכלי.
עמיר פרץ: אני חושב שככל שהזמן עובר אנחנו מבינים שהמשק הישראלי לא ייוושע אם חלקן של הנשים ביצירת רף חדש להישגים הכלכליים שלהן לא יהיה משמעותי הרבה יותר.
עמיר פרץ: אני חושב שיש כבר מספיק חומר שהגיע גם לוועדה, אני ראיתי את חלקו, כמה זה משמעותי.
עמיר פרץ: מדובר בהפסד של עשרות מיליארדים מהעובדה שהאישה בישראל איננה מוצאת את מקומה במקום הנכון עם הפריון הנדרש, עם התנאים הסביבתיים הנדרשים, עם התנאים התשתיתיים הנדרשים, החל מתחבורה, נגישות, וכלה במעונות יום ופתרונות אחרים שנותנים לאישה את היכולת להגיע ולהתמודד בהתאם.
עמיר פרץ: כי אישה שצריכה בשעה שתיים להגיע הביתה כי אין מי שיקבל את הילד שלה מהמעון ברור שאף אחד במקום העבודה לא ייתן לה להתקדם, ברור שהנחיתות שלה מול הגבר שיכול לעשות שעות נוספות בלי שום בעיה הרבה יותר קשה.
עמיר פרץ: אני חושב שאנחנו צריכים להתמקד בחקיקה, להגדיל אותה, להעצים אותה, להפוך אותה נהירה וברורה ככל האפשר, ומצד שני להוכיח למדינת ישראל שהעניין הוא לא חמלה.
עמיר פרץ: אנחנו לא מדברים פה על צדקה, אנחנו מדברים פה על צדק חברתי מהסוג שממנף את הכלכלה הישראלית ולא כלכלה שעושה טובה לנשים, אלא נשים שעושות טובה לכלכלה.
עמיר פרץ: אני אחדד את זה, לא כלכלה שעושה טובה לנשים, נשים שעושות טוב לכלכלה.
עמיר פרץ: זה יותר מדויק.
עאידה תומא סלימאן: יש לנו כותרת ראשית עכשיו לישיבה הזו.
עאידה תומא סלימאן: אני רציתי להתייחס לעניין של ההעדפה המתקנת במכרזים.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שאחת הבעיות, ואני מסכימה שאולי צריך לעשות את השינוי בחקיקה, שיחייב כל ועדה לכתוב אם התייחסה לנושא הזה, אם בדקה אותו או לא בדקה אותו, ואני אקח על עצמי שאולי נקדם את זה ביחד, בגלל שאתה הצעת את זה, אבל הבעיה תמיד תהיה איך באמת מחשבים את הניקוד ומה זה העדפה מתקנת.
עאידה תומא סלימאן: האם העדפה מתקנת משתמשים בה כאשר הניקוד הוא זהה, או אפשר להשתמש בניקוד כאילו שמקבלים שני המציעים, או האם צריך לקחת את זה יותר רחב.
עאידה תומא סלימאן: לכן אני חושבת שאנחנו נצטרך לכלול בעניין העדפה מתקנת הסבר מתי מפעילים את השיקול של ההעדפה המתקנת.
עאידה תומא סלימאן: מתחילת הישיבה אני אומרת, תיקחו את הסטטיסטיקה בעירבון מוגבל.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להזכיר לכולן שכל הסטטיסטיקה שהובאה בפנינו לא כוללת את הערבים הבדואים בנגב.
עאידה תומא סלימאן: הלמ"ס לא סוקר אותם בסקרים שהוא עושה.
עאידה תומא סלימאן: כלומר אם הם היו נכנסים לתמונה אז אני לא יודעת מה הייתה התמונה הכללית ואני בטוחה שהיא לא תהיה אותו דבר כמו שהוצגה פה.
עאידה תומא סלימאן: אפרופו העדפה מתקנת, אני כבר משתמשת בסעיף ואני נותנת לגב' סאוסאן תומא, מנשים נגד אלימות, על תקן אוכלוסייה ערבית.
<סאוסאן תומא: תודה, היושבת ראש, תודה על הדיון.
<סאוסאן תומא: נשים נגד אלימות כבר עוסקת בנושא של תעסוקת נשים 13 שנה.
<סאוסאן תומא: אנחנו במעקב על תכניות להעסקת נשים ערביות על כל הנושא של הכשרות, מרכזי הכוון.
<סאוסאן תומא: היום יש 22 מרכזי הכוון באוכלוסייה הערבית.
<סאוסאן תומא: עם כל הכבוד לאנשים ולתקציבים המושקעים שם הנושא של התכניות הממשלתיות הן הכשרות של נשים ערביות להשתתפות בשוק העבודה.
<סאוסאן תומא: אני ממש בספק, אני מסתכלת בספק על כל הסטטיסטיקות האלה שמדווחות על עלייה באחוז הנשים הערביות המועסקות או המשתתפות בשוק העבודה.
<סאוסאן תומא: כל הסטטיסטיקות מדברות על עלייה ל-33%, אני לא רואה את זה בחברה הערבית.
<סאוסאן תומא: אנחנו עדיין מדברים על אחוז גדול, מבחינת האנשים שחיים מתחת לקו העוני, ילדים שחיים מתחת לקו העוני, 6 מתוך 10 ילדים חיים מתחת לקו העוני.
<סאוסאן תומא: אני לא חושבת שהסטטיסטיקות האלה באמת נותנות לנו את הצורה הנכונה.
<סאוסאן תומא: אנחנו כבר התעסקנו בנושא של אקדמיות.