GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שרי אהרוני: זאת אומרת כל מיני שירותים מדינתיים שניתנו לנשים בהרבה מדינות מערביות, לפני כמה עשורים, אינם קיימים היום.
<שרי אהרוני: לכן השינוי ותחושת חוסר הביטחון הכלכלי מושפעת באופן חד משמעי מהמגמות האלה ואנחנו צריכות לדבר על ההקשר.
<שרי אהרוני: יש עוד דברים כמובן, אני אגיד אחר כך.
<נבילה אספניולי: חג שמח, למרות שזה יום מאבק, אבל חג שמח להישגים שהשגנו.
<נבילה אספניולי: אני רוצה להגיד כמה נקודות.
<נבילה אספניולי: נקודה ראשונה, אני חושבת שהסקר הוא צעד ראשון.
<נבילה אספניולי: זה שהוא נעשה על ידי הכנסת זה אומר רבות.
<נבילה אספניולי: שנים אנחנו כארגונים פמיניסטים מנסים לשים את ההבנה שלנו בנושא של ביטחון, כשאנחנו אומרים ביטחון של נשים מה אנחנו מתכוונות?
<נבילה אספניולי: כשאנחנו שואלות את הנשים באופן רחב, באופן איכותי, ולא באופן של דירוג אנחנו נקבל תמונה מובנת מאליה.
<נבילה אספניולי: שולי הזכירה את העניין של הגדרות, ההגדרה הבסיסית, איך הנשים יגדירו את הביטחון.
<נבילה אספניולי: אני בטוחה שאם אנחנו שואלים שאלה איכותית לנשים ייתנו לנו, בנוסף לכל הממדים האלה, גם ממדים יותר ספציפיים של הביטחון האישי של הנשים, בגלל שמרחבים, מרחב פנימי ומרחב חיצוני ומרחב ציבורי ומרחב אישי, אצל הנשים הם לא מרחבים.
<נבילה אספניולי: החלוקה של המרחבים זה עשייה פטריארכאלית שהגדירה את המרחבים כדי לשמר את ההיררכיות ולא כדי לשנות את המצב.
<נבילה אספניולי: אבל כשאנחנו שואלות את הנשים מה זה ביטחון, אני בטוחה שלנשים גם לא יהיה הביטחון בדרגה הראשונה, אבל כשמבקשים לדרג, או תתני חמישה, זה ברור שההגדרות אחרות.
<נבילה אספניולי: בעשייה שלי, גם בעבודה שלי עם קבוצות של נשים, כשאני שואלת הן אומרות ביטחון כלכלי.
<נבילה אספניולי: רק לפני שבוע הייתי בסכנין וכששאלתי הנשים אמרו ביטחון כלכלי, ביטחון של הבית, אני רוצה להיות בטוחה שיש לי בית ששומר.
<נבילה אספניולי: הרבה מהקבוצות או תת הקבוצות - - - פעם, שולי, דיברנו על הרבעים, היום אנחנו צריכות לדבר על שמיניות ועשיריות של השונות הקיימת בתוך הנשים.
<נבילה אספניולי: למשל נשים עם מוגבלויות.
<נבילה אספניולי: אם אני לוקחת נשים עם מוגבלות בתוך החברה הערבית, עד כמה שהתמונה מובהקת לגבי נשים ערביות, נשים עם נכויות בתוך החברה הערבית יהיו יותר.
<נבילה אספניולי: אז כמה שאנחנו נפרט, אני חושבת אולי לצעד הבא שסקר כזה ילוּוה בסקר איכותי, בקצת ניתוח איכותי, למידה איכותית ומחקר איכותי, סיפורים של הנשים ייתנו לנו תמונה יותר מורחבת לעניין הזה.
<נבילה אספניולי: זו הצעה מתודולוגית לפעם הבאה, אבל אני מברכת.
<נבילה אספניולי: אני חושבת שזה צעד מאוד חשוב, שנתחיל להכניס ולהחדיר את השיח הפמיניסטי לתוך מה שנקרא המוסדות הרשמיים.
<נבילה אספניולי: אני חושבת שזה שעאידה לקחה על עצמה את הנושא הזה כולנו, גם אלה שלא מרגישות שהן מיוצגות, שולי, חייבות להגיד את זה ולהגיד תודה שהתחלנו בעשייה פמיניסטית בתוך המוסדות.
<נבילה אספניולי: עאידה אומרת 'אני הממסד', אמרתי 'תתרגלי לזה, תתחילי להתרגל'.
עאידה תומא סלימאן: כן, הופתעתי לגלות שאני חלק מהממסד.
<נבילה אספניולי: זה דבר ראשון.
<נבילה אספניולי: דבר שני, לגבי הסקר.
<נבילה אספניולי: אני חושבת שמאוד לא הפתיעו אותי התוצאות.
<נבילה אספניולי: כשאני מדברת על המצב של הנשים, במאמר שכתבתי בשנות ה-80 אמרתי שנשים פלסטיניות בישראל מגיעות במקום העשירי אחרי גבר אשכנזי, אישה אשכנזייה, גבר ספרדי, אישה ספרדי, גבר רוסי, אישה רוסייה, גבר אתיופי, אישה אתיופית.
<נבילה אספניולי: לא כללתי אז את החרדים והחרדיות, אם אני כוללת אז אנחנו נהיה במקום ה-12.
<נבילה אספניולי: הסקר מראה באופן ברור שהמצב של הנשים הערביות הפלסטיניות בישראל הוא מצב מאוד עגום.
<נבילה אספניולי: אבל אני רוצה גם להסתכל גם על נקודת אור אחת שקיימת בסקר.
<נבילה אספניולי: כששאלנו או כשנשאלו על עניין של ביטחון בבריאות מתברר שיש איזה נקודת אור ואני שואלת מה מייחד את המצב הבריאותי שהנשים מרגישות לפחות, למרות שאנחנו יודעים שיש אפליה ולמרות שאנחנו יודעות שיש אפליה גם בעניין הנגשת השירותים, אבל מה גורם לנשים להרגיש הרגשה טובה?
<נבילה אספניולי: זה שיש חוק של בריאות ציבור.
<נבילה אספניולי: אז ברגע שאנחנו מדברים על זכויות חברתיות וחוקים שמאפשרים את הזכות השווה, אפילו באופן רשמי ולא באופן מהותי, המצב מגיע לנשים, ההרגשה של נשים משתפרת.
<נבילה אספניולי: לכן ה-well being של הנשים הוא מושג מאוד מאוד רחב.
<נבילה אספניולי: בשבילי זה יותר חשוב מ-human security, אנחנו צריכות לדבר על ה- well beingשל הנשים ואז נתחיל להחדיר גם שפה חדשה למציאות.
עאידה תומא סלימאן: נבילה תמיד מצליחה לאתגר, היא זרקה לנו כדור חדש עכשיו.
עאידה תומא סלימאן: לפני שאני נותנת לך, אסיה, הצטרפו אלינו עוד חברת הכנסת רחל עזריה וחבר הכנסת בני בגין, חבר הוועדה לקידום מעמד האישה.
<אסיה איסטושינה: בוקר טוב.
<אסיה איסטושינה: סבאח אלחיר, דוברֶה אוטרָה, חג שמח לכולכן.
<קריאה מהקהל: למה לא מדברים גם בערבית?
<קריאה מהקהל: יש חלק גדול ש - - -
<אסיה איסטושינה: אמרתי עכשיו.
עאידה תומא סלימאן: היא אמרה.
עאידה תומא סלימאן: דווקא היחידה שלא ערבייה ואמרה סבאח אל חיר.
<אסיה איסטושינה: חברות, אני אמשיך מכאן.
<אסיה איסטושינה: זה חג כפול מבחינתי.
<אסיה איסטושינה: זה גם 8 במרץ וזה גם רגע מרגש ביותר שנושא של ביטחון של נשים באמת הגיע, לא נעים להגיד, עאידה תומא, ממסד, מיינסטרים, מי היה מאמין?
<אסיה איסטושינה: הוועדה לקידום מעמד האישה.
<אסיה איסטושינה: למה זה חשוב בעיניי?
<אסיה איסטושינה: גם בגלל המחקר עצמו ותודה לך ולכל הצוות על העשייה וגם כי כולנו כחוקרות, אני מאמינה, רוצות שהמחקרים שלנו יתרמו לשינוי, לכך שנשים ירגישו ויהיו מוגנות ובטוחות.
<אסיה איסטושינה: איפה המקום להשפיע?
<אסיה איסטושינה: בין השאר כמובן בראש ובראשונה בכנסת.
<אסיה איסטושינה: אז זה נורא מרגש.
<אסיה איסטושינה: אני חושבת שהמחקרים, גם של מדד הביטחון של נשים, אנחנו פועלות כאן חמש שנים וגם נשים נגד אלימות וגם עאידה היו חלק מהקואליציה שלנו.
<אסיה איסטושינה: הרעיון שלנו הוא גם הרחבה של המושג ביטחון, אבל גם להביא לשינויים.
<אסיה איסטושינה: זה כלי, המחקר הוא לא בפני עצמו, זה כלי לשינוי, זה כלי למיפוי של בעיות בהן צריך להתמקד קודם כל.
<אסיה איסטושינה: אני חושבת שבאמת ראינו פה נקודות מאוד משמעותיות וגם מחדשות, גם המחקר שלנו לא נגע בביטחון סביבתי, לא עסקנו בנשים חרדיות, לא השווינו לגברים.
<אסיה איסטושינה: אני לא חושבת שהזכרת את כל הנושא של מעצר וחקירה?
<אסיה איסטושינה: הזכרת.
<אסיה איסטושינה: אני יודעת שהיה אצלכם, שנשים פלסטיניות, שגם אצלנו זה היה, זה מתקף את זה, החשש ממוסדות המדינה, שהם בעצם פה כדי להגן עלינו, אבל אנחנו בתור נשים מרגישות חשש ופחד.
<אסיה איסטושינה: יחד עם זה אני רוצה להוסיף עוד נקודות.
<אסיה איסטושינה: המחקר שלנו הוא הרבה זמן, הוא גם מאפשר לדבר על חוויות, אנחנו שואלות על חוויות אמיתיות וגם על קבוצות ספציפיות.
<אסיה איסטושינה: אני אתן לכם דוגמה, הוזכרו נשים עם מוגבלויות, נבילה הזכירה, מה שגילינו, וזו דוגמה לשיתוף פעולה, שהוא לא רק שאנחנו באות ונותנות את המספרים, גם נשים שעובדות בשטח מגיעות אלינו ואומרות 'אוקיי, תראו פה סוגיות שצריך לטפל בהן'.
<אסיה איסטושינה: אז מה שגילינו, שנשים עם מוגבלויות חוות פגיעה מצד מוסדות המדינה פי ארבעה מנשים ללא מוגבלות.
<אסיה איסטושינה: הן גם נחשפות יותר, נסייג את זה.
<אסיה איסטושינה: אלימות במשפחה, נשים עם מוגבלויות חוות אלימות במשפחה פי שלושה מנשים ללא מוגבלות.
<אסיה איסטושינה: כביכול זה צריך להיות הפוך, להגן על נשים שהן מוחלשות, ולא.
<אסיה איסטושינה: היה פה שיתוף פעולה מאוד משמעותי עם שתי קבוצות, עם פורום נשים עם מוגבלויות ועם קבוצת נשים 'בריאוּת וחיים בכבוד', שגם נפגשנו איתם ושאלנו אותם ועשינו קבוצות מיקוד וגם העברנו את הנתונים.
<אסיה איסטושינה: אני אשאל, זאת ההזדמנות לשאול, האם יש פה נשים שמטפלות בפגיעה מינית בנשים רוסיות?
<אסיה איסטושינה: לא.
<אסיה איסטושינה: מצד אחד אנחנו לא חוששות מהטרדות, כי זה, אתן יודעות, מרקם חיינו, מצד שני אם את מסתכלת על הממצאים, הרי בנות, ילדות, נפגעות מינית בישראל, מכל מוצא, בערך 14 נשים דיווחו שהן נפגעו בתור ילדות מתקיפה מינית.
<אסיה איסטושינה: אם אנחנו מסתכלים על נשים רוסיות, המספר הוא פי שניים, 27%.
<קריאה: זה נורא מעניין, הרי היה שם 3% של נשים - - -
<אסיה איסטושינה: נכון, גם אצלנו זה לא הגיע ל-3%, אבל המודעות בקהילה לכל הנושא של הטרדה היא מאוד נמוכה, לצערי, וזה רק מחמיר את המצב.
<אסיה איסטושינה: השאלה הייתה על הטרדה, לא על אונס, אני צריכה להגיד.
<אסיה איסטושינה: אנחנו שאלנו יותר על אונס.
<אסיה איסטושינה: הטרדה, אני זוכרת שהייתי בטלוויזיה, יצאתי, ראיינתי את בנימין נתניהו, הוא היה שר, לא ראש ממשלה, יצאתי לרחוב, עוצרת לידי מכונית, מישהו שואל אותי 'את עובדת?', אני אומרת 'כן, אני פה, בדיוק עובדת בטלוויזיה', רוצה לספר, הוא אומר 'לא, את עובדת?
<אסיה איסטושינה: אני שואל'.
<אסיה איסטושינה: וזה גם ילדות, אלה שנולדו פה, ילדות רוסיות.
<אסיה איסטושינה: אני בקטע של השמינית שנבילה הזכירה.
<אסיה איסטושינה: ילדות בנות 12 בבית ספר, שנולדו פה, קוראים לה סוניה, זונה, כי היא רוסייה.
<אסיה איסטושינה: אני רוצה שזה יקרה, אנחנו מצביעות על מספרים מאוד קשים, אנחנו רוצות שזה יהיה חלק מהמיפוי וחלק מההשקעה.
<אסיה איסטושינה: גם נשים עם מוגבלויות ואלימות במשפחה.
<אסיה איסטושינה: אני לא יודעת, מישהי עוסקת פה בדברים האלה?
<אסיה איסטושינה: אז אני מקווה שאלה דברים שיקרו.
<אסיה איסטושינה: ובסוף אני רוצה להזכיר שיתוף פעולה ממש ממש מוצלח שהיה לנו וזה הביטחון של נשים לסביות, טרנסיות, בי וקוויריות.
<אסיה איסטושינה: דרך אגב, שולה פה?
<אסיה איסטושינה: לא, היא יצאה, יש לנו גם על מזרחיות.
<אסיה איסטושינה: פה היה שיתוף פעולה מעולה, כי גם אקטיביסטיות, גם ארגונים להט"ביים, ואני חלק מהקהילה, ממש התגייסו כדי לעשות את הסקר, למקד את השאלות, להעביר את הממצאים ואז נתנו את הממצאים.
<אסיה איסטושינה: עוד מספר בשבילכם, 30% מהנשים הלסביות מותקפות פיזית, ברחוב, בגלל שהן לסביות.
<אסיה איסטושינה: את מחזיקה ידיים עם בת זוג שלך, מגיעה חבורה של בנים, נותנים מכות.
<אסיה איסטושינה: אגודת להט"בים וחברות כנסת, יעל גרמן ומיכל רוזין ומרב מיכאלי, שהן יושבות ראש של השדולה, יזמו מהלך ואני מקווה שיהיו לזה תוצאות.
<אסיה איסטושינה: אז אני מקווה שכל אחד מאיתנו, גם במחקר של שוות וגם במחקר שנבילה ושרי עושות וגם מחקר שלנו וכמובן גם המחקר שדיברתם עליו, הם יביאו את השינוי לשטח.
<אסיה איסטושינה: תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: אני אתן זמן לשאלות, אני מעדיפה שתרשמו ואנחנו נעשה עוד סבב עם הפאנליסטיות ואז נפתח לשאלות.
עאידה תומא סלימאן: רציתי לשאול את נעמי, יותר ממחצית מהאוכלוסייה במדינת ישראל, יהודים וערבים, גברים ונשים, באחוזים שונים, הביעו חשש שהם יכולים להיפגע על ידי מוסדות המדינה.
עאידה תומא סלימאן: מה את חושבת על זה?
עאידה תומא סלימאן: מאיפה זה בא?
עאידה תומא סלימאן: למה יש הרגשה של חוסר ביטחון דווקא מצד מוסדות המדינה שאמורים להיות המגן העיקרי של הביטחון באוכלוסייה?
נעמי חזן: זה ממצא, אגב, שחוזר בהרבה מאוד סקרים שנעשים, אם תסתכלו על מדד הדמוקרטיה תראו חוסר אמון גבוה מאוד במוסדות המדינה, אצל נשים כמעט בכל מחקר אנחנו רואים שיעורים מאוד גבוהים של חוסר אמון.
נעמי חזן: אני שואלת את הנשים שיושבות כאן היום כמה אמון יש לכם במוסדות המדינה?
נעמי חזן: בואו, תתחילו בבית הזה, בכנסת, בבתי המשפט, במשרדי הממשלה.
נעמי חזן: במשטרה ראינו, ביטוח לאומי וכדומה.
נעמי חזן: זו תופעה שחוזרת על עצמה, זה ממצא שחוזר על עצמו.
נעמי חזן: ממצא שחוזר על עצמו עם פער מגדרי מאוד ברור, מאוד מאוד ברור.
נעמי חזן: מצאנו את זה גם במחקרים בשוות במכון ון ליר, גם במדד המגדר.
נעמי חזן: אני נתתי רמז לתשובה, אבל אני אחזור על התשובה אולי ביתר נחרצות.
נעמי חזן: חוסר אמון במוסדות שלטון, בממסד, לא בעאידה, הוא תולדה בפירוש של הרגשה של חוסר אונים, של חוסר יכולת להשפיע, לעזור בגיבוש הכרעות, להרגיש חלק מקבלת ההחלטות או להרגיש חלק מהחברה בכללותה.
נעמי חזן: זו בעיה של היעדר שליטה, היעדר השפעה והחסר הזה מביא גם לניכור.
נעמי חזן: הדרך היחידה לפתור את זה, אני אחזור ואני אומר, ללא שילוב, אבל לא שילוב ראוי או הולם, ללא שילוב צודק של נשים ממגוון קבוצות האוכלוסייה, והדגש על המגוון, לא יהיה לזה פתרון, פשוט לא.
נעמי חזן: דמוקרטיה שלא מאמינים במוסדותיה היא דמוקרטיה חלשה ודמוקרטיה שנשים אינן משולבות בה היא דמוקרטיה כושלת.
עאידה תומא סלימאן: אני אתרגם בקיצור את הדברים של נעמי, כי יש לי הרגשה שנשים לא משיגות את כל מה שנאמר על הבמה.
עאידה תומא סלימאן: אני אתרגם את זה לערבית מהר מאוד.
עאידה תומא סלימאן: (מתרגמת בערבית את דבריה של נעמי חזן).
עאידה תומא סלימאן: השאלה הבאה אלייך, נבילה.
עאידה תומא סלימאן: כמעט בכל השאלות שמעידות על חששות לביטחונן הביעו הנשים הערביות את החשש הגבוה ביותר מבין כל האוכלוסיות השונות.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו, כשאני אומרת 'אנחנו', אנחנו הנשים הערביות, יצאנו החרדות ביותר לשלומנו בסקר הזה.
עאידה תומא סלימאן: מה את אומרת על זה?
עאידה תומא סלימאן: ולפני שאת תגידי אני מברכת את הצטרפות חברת הכנסת מרב מיכאלי, יו"ר סיעת המחנה הציוני.
<נבילה אספניולי: כן, זאת המציאות.
<נבילה אספניולי: אנחנו הכי חרדות במדינה.
<נבילה אספניולי: בהמשך למה שאמרה נעמי, כשיש אי אמון במוסדות ויש חשש כל כך גדול זה רק אומר על הניכור ועל ההתפוררות של כל מרחב דמוקרטי או כל פתח דמוקרטי ולכן כשאנחנו היום אומרות שהסכנה של הפשיזציה שקורית במדינה, הרבה מהחברים והחברות היהודים עוד לא מקבלות את הניתוח שלנו בגלל שהן עוד לא מרגישות את ה - - - אני אומרת באופן כללי, אמרתי את זה ואני אומרת את זה לחברים ולחברות היהודיות באופן מתמיד, כשאנחנו דיברנו על הסכנה לדמוקרטיה לפני 30 שנה החברים והחברות היהודיות אמרו 'על מה את מדברת?
<נבילה אספניולי: איפה הסכנה לדמוקרטיה?
<נבילה אספניולי: המרחב הדמוקרטי רחב, פתוח, אתם יכולים לדבר, את נמצאת, מישהו מונע ממך לדבר?
<נבילה אספניולי: ' כאילו שחופש הביטוי הוא המדד הדמוקרטי היחידי.
<נבילה אספניולי: לכן אני אומרת, המיעוט הערבי הפלסטיני בישראל הוא מדד למה שבא, לכלל החברה.
<נבילה אספניולי: אם אתם רוצים לראות לאיפה נגיע עוד תבואו ותשמעו.
<נבילה אספניולי: הסקר הזה, תשתמשו בו כפעמון הנורה האדומה על מה הולך לקרות כאן במדינה.
<נבילה אספניולי: מישהו שמוכן להמשיך ולהעלים עין מהממצאים האלה, הדברים האלה יגיעו לפתחם.
<נבילה אספניולי: פעם נאמר, כשבאו לקחת את הקומוניסטים אני לא מחיתי בגלל שלא הייתי קומוניסט, כשבאו לקחת את הקתולים, לא מחיתי בגלל שלא הייתי קתולי, כשבאו לקחת את הלסביות לא מחיתי בגלל שלא הייתי לסבית, כשבאו לקחת אותי לא היה אף אחד שימחה.
<נבילה אספניולי: אנחנו רוצים להגיע לשם?
<נבילה אספניולי: אני חושבת שהסקר הזה, הפן האחר של הסקר, הפן האיכותי של הסקר, רק מנבא את מה שיבוא.
<נבילה אספניולי: אם החברה הערבית, החברה הפלסטינית בישראל, הנשים מרגישות את ההרגשה הזאת של איום, ופעם אחת כשמדובר על סיכוי הן הכי פחות, כשמדובר על סכנה הן הכי גדולות, זה רק מראה על מה שהולך לקרות בעתיד.
<נבילה אספניולי: לכן, כמו שאמרה חברתי, סקרים ומחקרים שאנחנו עושות אנחנו עושות בשביל שינוי.
<נבילה אספניולי: אנחנו רוצות שהסקר הזה, צריך שיגיע לכל מקום, שניקח אותו בקבוצות של הנשים, שניקח אותו בקבוצות של הגברים, שנתחיל לעבוד ולעורר את המחאה ואולי אולי יש לנו עוד סיכוי.
<נבילה אספניולי: אם אני חוזרת לנקודת האור שמצאתי לפני, אני מטבעי אופטימיסטית ומנסה תמיד למצוא את האופטימיזם, זה הטבע של המיעוט כנראה, שמחפש את התקווה, אז אני כולי תקווה שנוכל למצוא את האנרגיות ואת המוטיבציה כדי לשנות את המצב העגום הזה וכדי שנוכל להגיע לשוויון, שוויון אמיתי, שוויון צודק, שוויון נשי ופמיניסטי במובהק.
עאידה תומא סלימאן: קשה לתרגם את נבילה, אבל אני אנסה.
<נבילה אספניולי: אני יכולה לתרגם את עצמי.
עאידה תומא סלימאן: לא, זה ייקח אותו זמן שדיברת, אני אעשה את זה בקיצור (מתרגמת לערבית את דברי נבילה אספניולי).
עאידה תומא סלימאן: שרי, נשים חרדיות נראו אפילו פחות חרדות, לפי הסקר הזה, מגברים חרדים.
עאידה תומא סלימאן: הייתה הרגשה שככל שהן נכנסו לתוך הקבוצה שלהן הן נראו יותר בטוחות.
עאידה תומא סלימאן: איך את מסבירה את זה?
עאידה תומא סלימאן: מה יש לך להגיד?
<שרי אהרוני: אני אענה על זה בקיצור.
<שרי אהרוני: יש בישראל 500,000 נשים ונערות חרדיות, הן חיות תחת מערכת חוקים מקבילה, כל זה בהסכמת המדינה, הן לא כפופות באופן ישיר לחוקים של מדינת ישראל ולכן הן לא מצפות לקבל שום הגנה, שום טובות הנאה, שום דבר מהמדינה הזאת, הן תלויות באופן מוחלט בקהילה שלהן ואין להן שום ברירה אחרת.
<שרי אהרוני: זאת אומרת במובן הזה תחושת הביטחון שלהן היא לא רלוונטית, הן חייבות לסמוך על הקהילה שלהן, אף אחד אחר לא יציל אותן.
<שרי אהרוני: וזהו, זאת התשובה.
<שרי אהרוני: במובן השני יש כאן עוד תשובה והיא שכשאנחנו מסתכלים על היחס בין תחושת ביטחון או תחושת חוסר ביטחון לבין חוויות אמיתיות שאפשר לדווח עליהן, של חוסר ביטחון, שאת זה אתן לא עשיתן, אבל צריך לעשות, אז אנחנו מגלות שיש כל מיני גורמים מתווכים.
<שרי אהרוני: למשל דת ואמונה ומשפחה הם גורמים מתווכים.
<שרי אהרוני: גם נשים שיש להן חיים קשים מאוד, אם יש להן אמונה דתית חזקה אז הן פחות חוששות.
<שרי אהרוני: גם נשים, למשל מתנחלות שחיות באזורים מסוכנים, כל יום חוות סכנה ביטחונית ממשית לחייהן, ולא שחוששות מאיזה מלחמה עם אירן, הנשים האלה מדווחות על פחות חשש מנשים אחרות כי יש להן מנגנונים אידיאולוגיים פוליטיים ששומרים עליהן בחיים שלהן, ביום יום שלהן.
<שרי אהרוני: מדובר על הישרדות.
<שרי אהרוני: אנחנו יודעות את כל זה, גורמים מתווכים, אבל אני לא רוצה לדבר על זה.
<שרי אהרוני: אני חושבת שאנחנו בכנסת ולכן כשאנחנו חוקרות באוניברסיטה יש לנו המון זמן לדבר על כל השאלות האלה, על המתודולוגיה ועל מה קורה ומה מתאים ומה לא מתאים ואיך נסביר.
<שרי אהרוני: אבל אני רוצה לחזור על השאלה של מה קורה כשאנחנו מזהות באופן מובהק סוגיות, שהן אינטרסים של נשים מקבוצות רחבות, שנוגעות לביטחון שלהן במרחב הציבורי והן עומדות בסתירה מוחלטת למדיניות שנקבעת על פי סדרי יום של ביטחון לאומי, האם אז אנחנו ובאיזה תנאים יכולות לנסות ולהסביר שיש צורך להכריע.
<שרי אהרוני: אני רוצה לומר שברגע זה מונחת על השולחן של הכנסת, אני עוקבת אחרי המקרה הזה כבר כמה זמן בעניין רב, כי יש פה דוגמה ממשית למצב של התנגשות כזו, הצעת חוק משמעותית שעוסקת בתיקון חוק כלי ירייה.
<שרי אהרוני: תיקון חוק כלי ירייה מונח על שולחנה של הכנסת.
<שרי אהרוני: התיקון הזה הוא תיקון שלמעשה מבקש להחזיר לאחור הישג מאוד משמעותי שנוגע לביטחונן של נשים בישראל והוא הפיקוח והרגולציה, פיקוח גם חברתי וגם פיקוח חוקי, על האופן שבו נושאים כלי נשק במרחב הציבורי, נשיאה של כלי נשק כמו אקדחים וסכינים.
<שרי אהרוני: סכינים זה משהו שיש בכל בית ולא כל אחד הורג את בת הזוג שלו או האקסית שלו עם הסכין שבבית, לכן שאלת כמות כלי הנשק היא לא חשובה כמו שאלת הסנקציות החברתיות והחקיקה נגד שימוש בכלי נשק.
<שרי אהרוני: תיקון חוק כלי ירייה להשקפתי, וזה בהשוואה גם למדינות אחרות, הוא משהו שנשים באופן כללי כקבוצה צריכות לעסוק בו.
<שרי אהרוני: כאשר כרגע המדינה באה ואומרת 'לא, המצב הביטחוני מחייב אותנו לתקן את החוק כך שכל אחד שעוסק למשל בתפקיד של אבטחה יוכל לשאת איתו את הנשק שלו כל הזמן', אז אני רוצה לומר לכם שאמפירית מאז שנת 2013, כשנקבעו תקנות שמגבילות נשיאת כלי נשק הביתה, אפס מקרים של רצח בעזרת אקדח של מאבטחים בתוך המשפחה בישראל.
<שרי אהרוני: אפס.
<שרי אהרוני: אלה לא דמיונות, אלה נתונים.
<שרי אהרוני: במובן הזה אנחנו צריכות לבוא ולשאול האם תחושת הביטחון של נשים במרחב הפרטי, שהיא כה חשובה לנשים, כמו שראינו כאן, היא צריכה לעמוד בסתירה אל מול השאלה של האופן שבו המדינה רוצה להפגין כוח אל מול מצב בלתי נשלט פוליטי הרבה יותר גדול כמובן בנסיבותיו.
<שרי אהרוני: אז אני רוצה לעבור מהשאלות התיאורטיות של איך אנחנו מסבירות את הממצאים האלה לשאלות שצריכות להעסיק את המשכן כאן, של איך פותרים מצבים שבהם יש התנגשויות.
<שרי אהרוני: אלה השאלות הקשות שביטחון אנושי מביאות אלינו לתחום המדיניות.
<שרי אהרוני: זהו.
עאידה תומא סלימאן: תודה, שרי.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאנחנו כחברות כנסת עסקנו והתנגדנו לחוק הזה, לפחות חלק גדול מאיתנו, היו גם חברות כנסת שתמכו, אבל כל הסקת המסקנות לפי הסקר הזה על ידי חברות כנסת, נעסוק בהן בפאנל השני.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מודה לך על זה שהסבת את תשומת לבנו גם לנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני אתן לאסיה להתייחס, למרות שהתייחסת בפתיחה שלך למצב הנשים, אבל הפער העצום הזה, אני חושבת, בין הרגשת הביטחון והחוויה האישית, הפער הזה בלט במיוחד אצל נשים רוסיות, נשים יוצאות ברית המועצות, איך שתגדירו, אני לא יודעת כבר, ההגדרות האלה, כל פעם שאני משתמשת במשהו אני נופלת באיזה שהיא טעות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהפער הזה היה בולט במיוחד, איך את מסבירה את זה?
<אסיה איסטושינה: כמו שהתייחסתי בפתיחה באמת, יש גם בקהילה סוג של תפיסה.
<אסיה איסטושינה: אני אספר לכם סיפור.
<אסיה איסטושינה: הייתי בכנס פמיניסטי של נשים דוברות רוסית לפני שבוע ואז יושבת שם בחורה שהגיעה מברית המועצות לשעבר לפני חמש שנים ואומרת 'אה, מה שחוויתי בעבודה זה ההטרדות המיניות שאתן מדברות.
<אסיה איסטושינה: עכשיו אני פמיניסטית'.
<אסיה איסטושינה: זאת אומרת יש משהו בין הגדרה של החוויה לחוויה עצמה שהוא לא מסתדר, כי באמת אנחנו לא גדלנו, לפחות נשים בגילי ומעלה, בחברה שמדברת על שיח של זכויות.
<אסיה איסטושינה: זה לא בעיה חברתית, זה משהו שקורה לך באופן אישי וכמו שהאמא החורגת שלי הייתה אומרת 'אסיה, תפסיקי לרחם על עצמך', זו הגישה שלנו.
<אסיה איסטושינה: אני חושבת שבאמת, אם אנחנו שמות לב לפערים האלה באוכלוסיות ספציפיות, זה משהו שנורא חשוב שנלמד אחת על השנייה, זה לא 'אוקיי, 3%', שזה לא אומר שלא צריך לטפל.
<אסיה איסטושינה: כמו שאני למדתי מחברות בקואליציה, מאסואט, כייאן ונשים נגד אלימות, דברים שלא ידעתי בחיים, על זה שכל כך הרבה נשים פלסטיניות מפחדות ממעצר וחקירה.
<אסיה איסטושינה: אני לא אישה פלסטינית, אני לא ידעתי על זה.
<אסיה איסטושינה: לא ידעתי עד כמה הקטע של הריסת בתים זה פחד קיומי, אומרת אישה שראיינו, 'כשמטוס עובר מעל הבית הילדים חושבים שבאו להרוס לנו את הבית'.
<אסיה איסטושינה: כל פעם.
<אסיה איסטושינה: אלה דברים שאנחנו לומדות, על נשים עם מוגבלויות, על נשים פלסטיניות, על נשים רוסיות, על נשים לסביות, ואני חושבת שזה גם סוג של שיתופי פעולה שנורא חשוב שיקרו.
עאידה תומא סלימאן: תודה, אסיה.
עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שנוכל להתדיין עוד כמה שעות טובות, התוצאות מעוררות הרבה מחשבה ובטח הרבה שאלות.
עאידה תומא סלימאן: קודם כל אני אברך גם את הצטרפות חברת הכנסת רויטל סויד מהמחנה הציוני, תודה שהגעת.
עאידה תומא סלימאן: אני אעבור לשאלות.
עאידה תומא סלימאן: נאסוף שלוש-ארבע שאלות וניתן לפאנליסטיות לענות.
עאידה תומא סלימאן: אם יש למישהי שאלה ספציפית לאחת הפאנליסטיות נא להגיד את זה בהתחלה, כדי שנעבור אחר כך לפאנל הח"כיות.
<שאלה מהקהל: אני בהחלט מברכת על הסקר שנעשה.
<שאלה מהקהל: לגבי הפקתו לתחומים מסוימים, מה שאת ציינת, תחום שחסר להערכתי זה תחום הרשתות.
<שאלה מהקהל: זה היום תחום כל כך - - - ונוכל לדבר על זה הרבה.
<שאלה מהקהל: אני מציעה שהסקר הבא ידבר גם על הפערים בין גברים לנשים ועל המצב כאן.
<שאלה מהקהל: אני לא יודעת אם מרב מיכאלי - - -
עאידה תומא סלימאן: יש פערים.
<שאלה מהקהל: בוודאי.
<שאלה מהקהל: הסקר שאל על מספר תחומים, על התחום הזה, של ביטחון במציאות של רשת, אני מציעה עוד תחום שלא היה - - - עוד תחום שלהערכתי לא כוסה, אולי יש פה מקום, אני פחות בטוחה לעומת - - - זה לכל המגזר, לכל הקטע של האוכלוסייה הבוגרת, האוכלוסייה של האזרח הוותיק, האם יש פערים בין האזרחית הוותיקה לאזרח הוותיק.
<שאלה מהקהל: כיוון שאני כבר נמצאת במקום הזה, מעניין אותי לדעת, זה תחום מעניין והאם יש בו פערים שכדאי לדעת.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שרשמנו בפנינו את ההערה.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת לשעבר יעל דיין, רציתי לשאול אם יש לך הערות לפני שאת עוזבת אותנו.
יעל דיין: אני אבוא לוועדה איזה יום.
עאידה תומא סלימאן: נעשה את זה בשקט, מצוין.
עאידה תומא סלימאן: תודה שהגעת, כבוד לנו שהגעת.
<שאלה מהקהל: למה לא עשיתם שאלה מגדרית על כל העניין של האישה שנכנסת לפנסיה ופשוט היא הולכת לה לאיבוד.
<שאלה מהקהל: זאת ממש אחת השאלות המגדריות.
עאידה תומא סלימאן: יש לנו את הגיל בין הנשאלים.
עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להגיד שיכול להיות שצריך להוסיף שאלה ספציפית, אבל אפילו במה שיש לנו היום יש לנו את הגיל של הנשאלים ונשאלות ויותר מאוחר נוכל לבקש את הפילוחים שמוציאים את השאלה הזו ואת התשובה עליה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו גם רושמות בפנינו.
<שאלה מהקהל: אני רק רוצה לציין, בנוגע למה שאמרת בתיקון לחוק כלי ירייה.
<שאלה מהקהל: אני חושבת שיכול להיות שאולי התיקון לא נעשה באמת כדי לחדד את תחושת הביטחון של האזרח במרחב הציבורי בעקבות האירועים הביטחוניים.
<שאלה מהקהל: יכול להיות, אולי זו סברה שלי, שבעצם הוא נעשה יותר כדי לשדר או להזין את תחושת החרדה בקרב הציבור כדי להמשיך, כדי שהנתונים האלה, להעלים, להסתיר בעצם את המצב האמיתי על ידי ש'בואו נזרע קצת פאניקה - - -
<קריאה: ונשים תשלמנה את המחיר.
<שאלה מהקהל: זה מה שאני חושבת.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזאת גישה מעניינת מאוד להבין את הדברים.
עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שיהיה לנו גם, כחברי וחברות כנסת, מה להגיד על זה.
<שאלה מהקהל: אל"ף, אני מברכת על הסקר ועל כל ההשקעה הזאת.
<שאלה מהקהל: זה חשוב שהנשים במדינה וכולנו נשתבח בחברה.
<שאלה מהקהל: זאת ברכה.
<שאלה מהקהל: בי"ת, הסקר גם נוגע בנשים שהן מהמגזר הערבי והדתי, הוא מדבר על זה שככל שבמשפחה יש יותר ילודה הבעיה מתרחבת.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא בדקנו את עניין הילודה.
<קריאה מהקהל: אנחנו בדקנו ואנחנו יודעות שעבור נשים בישראל אמהוּת היא גורם מתווך מספר אחד לגבי למשל מידה של סטרס בחיים.
<קריאה מהקהל: כלומר הקשר בין חרדה ו-well being ואמהוּת, בעיקר בתקופות שיש הסלמות ביטחוניות, ביטחון לאומי, קשר מאוד הדוק, נשים אמהות, כן, אנחנו יודעות את זה.
<שאלה מהקהל: קודם שאלת את נבילה לגבי רמת הביטחון שחשות הערביות והיא התייחסה לנושא הדמוקרטי, היא לא התייחסה לרמת הביטחון ששלי הציגה בתוך הבתים, הפחד שלהן בתוך המשפחה שלהן.
<שאלה מהקהל: לא התייחסת לזה, מה אתם עושים למען המטרה הזאת?
<שאלה מהקהל: השאלה שלי, עוד פילוח מעניין שהייתי רוצה לדעת, בתוך האוכלוסייה הערבית, אם יש הבחנה בין דרוזיות, בדואיות, כי זה נשמע לי שיש הכללה שהיא לאו דווקא - - - גם בתוך האוכלוסייה הערבית, גם לדעת את כל ה - - -
<נבילה אספניולי: אני בטוחה שאם עושים את הפילוח ויש להם את הנתונים אז אפשר למצוא גם גוונים שונים בתוך החברה הערבית, ולכן תמיד אני מדברת על חברה ערבית ולא מגזר ערבי, בגלל שאם אנחנו משתמשים במילה חברה זה מראה על המגווניות שבתוך האוכלוסיות, זה לא רק פותחים מגרה ואז כל האוכלוסייה הערבית או כל החברה הערבית נכנסת אליה.
<נבילה אספניולי: מאוד מאוד חשוב הפילוח הפנימי, אבל אני חושבת שהמטרה של הסקר הייתה הבנה יותר או הרחבה יותר למושג.
<נבילה אספניולי: כאן אני רוצה גם להוסיף, שולי, לפקטור השלישי, את דיברת על שני מאפיינים, המאפיין הראשון הוא עניין של הרחבת המושג, המאפיין השני הפרט במרכז והמאפיין השלישי זה נשים ותיאורטיות נשיות פמיניסטיות הן שתרמו לשיח הזה וזה מאפיין מאוד חשוב, בגלל שכשנשים מדברות הן מדברות מהאישי הוא פוליטי.
<נבילה אספניולי: אנחנו, כנשים פלסטיניות, הוספנו שהפוליטי הוא אישי גם כן.
<נבילה אספניולי: זה לא רק האישי הוא פוליטי.
<נבילה אספניולי: כשאני ישבתי וחשבתי על האתגרים, יש לנו עוד הרבה מה לעשות בתוך המדינה, אבל בהחלט יש לנו המון מה לעשות בתוך החברה.
<נבילה אספניולי: אנחנו, כארגוני נשים פמיניסטיות, בתוך החברה הפלסטינית בישראל אנחנו עושות.