GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עירית שמואל: משהו קטן מאד.
עירית שמואל: אני נציגה של האקדמיה, לצערי אני – חוץ מגיא שיושב כאן, אני הנציגה היחידה כאן.
עירית שמואל: שמי עירית שמואל, אני מנהלת מסלול תיירות בחוג לניהול במכללה האקדמית "הדסה", ואנחנו מצמיחים את הדור הבא של מנהלי התיירות, אני רוצה להגיד שאחד מן הדברים החשובים ביותר שנוגעים לנושא של המודעות זה ללמד את הדור הבא של מנהלים את הנושא הזה שכולנו - - -
עאידה תומא סלימאן: אתם עושים את זה?
עירית שמואל: אנחנו עושים את זה.
עירית שמואל: יש לנו קורס שָנִים על המדף שנקרא "קורס אורחים מארחים", שבתוכו פרק נרחב מאד מוקדש לתיירות המין, כל סטודנט חייב לקרוא את עבודת המאסטר של גיא, נכנסים לתוך הנתונים, אוספים - - -
עירית שמואל: ואני רוצה להגיד שחשוב מאד לשתף את אנשי האקדמיה.
עירית שמואל: יש פאנל ענק של חוקרי תיירות, דוקטורים, פרופסורים ודוקטורנטים, שצריכים להיות חלק מן המעגל הזה של עבודה משותפת.
עאידה תומא סלימאן: , תודה, שניה, שניה, לא, סליחה, זה לא הולך ככה.
עאידה תומא סלימאן: אני מאד שמחה שהבאת פה עוד תוספת לדיון הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שצריך - - -
קריאה: אנחנו ממש מתנצלות אם לא נהיה 'על הדקה' אז הוא יצביע בלעדינו, סליחה, ממש.
עאידה תומא סלימאן: ההצבעה חשובה.
עאידה תומא סלימאן: אני מאד שמחה שהכנסת את הנושא למכלול הצעדים שחייבים לחשוב עליהם.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נפנה, נמצא דרך לפנות גם לאקדמיה, איפה שמלמדים את הנושא של תיירות ואולי גם נעשה מאמץ כדי ל - - -
דינה דומיניץ: אני רק רוצה להעיר כבוד יושבת הראש, סליחה שאני קוטעת אותך אבל, אנחנו פנינו לכל בתי הספר לתיירות בארץ ולכל המחלקות, לראשי המחלקות, ניסינו לגייס אותם, הזמנו אותם ליום העיון.
דינה דומיניץ: אחת הגיעה.
מירב שמואלי: העברתי לוועדה רשימה של כל בתי הספר לתיירות בארץ.
דינה דומיניץ: אז זה יפה לשבת פה ולהגיד ש"אנחנו תומכים" - - -
עירית שמואל: לא, לא - - -
עאידה תומא סלימאן: סליחה, אפשר היה לחכות ולא לקטוע אותי.
עאידה תומא סלימאן: גם נהוג לעשות את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני שמחה שאתם כבר שמתם לב לזה אבל, המטרה של הישיבה שלנו פה – ואני ממש לא אהבתי את "זה יפה לשבת פה ולדבר".
עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא רק יושבות ומדברות, אנחנו דנות בנושא ואנחנו עוקבות ואנחנו ממשיכות את המאמץ הזה גם מחוץ לישיבות האלו, בדיוק כמו שאתם עושים וכמו שמעריכים את העשייה שלכם, אני מאד מבקשת להעריך את העשייה, כאשר שאנשים באים מכל רחבי הארץ כדי להוסיף למאמץ הזה.
דינה דומיניץ: לא התכוונתי חלילה להגיד.
עאידה תומא סלימאן: , אני רוצה לבקש מדר' גיא ברוקר מאוניברסיטת חיפה, להציג אבל, אני מאד מבקשת עכשיו לעשות את זה במרוכז כי יש פה עוד אנשים שצריכים לדבר ואני עוד רוצה לשמוע על מאמצי האכיפה, בבקשה.
גיא ברוקר: תגידי לי דקה לפני שאני צריך לסיים.
גיא ברוקר: או שיש לי רק דקה.
עאידה תומא סלימאן: לא, יש לך ארבע דקות.
גיא ברוקר: אתחיל בסיפור ושתי הערות.
גיא ברוקר: הסיפור הוא כך.
גיא ברוקר: בחופש הגדול הלכתי עם הבן שלי לראות את המומינים, לא, איך קוראים להם, עם העין האחת?
גיא ברוקר: הביניונים, מזכיר את הגיל שלי, ב"לב המפרץ".
גיא ברוקר: יצאנו לבית הקפה בחוץ והוא שואל אותי: מה זה השלט הענק הזה?
גיא ברוקר: השלט הענק, למי שהיה ב"לב המפרץ" יודע, עד כאן למי שרוצה להבין.
גיא ברוקר: עוד הערה, אני חושב שההערה שלי לגבי - - -
קריאה: ליד - - - השלט?
עאידה תומא סלימאן: זה מועדון girls שבהתחלה הוכשר והודעתי בתחילת הישיבה שקיבלו החלטה לסגור את המועדון.
גיא ברוקר: זה החינוך שהייתי צריך להתמודד אתו.
גיא ברוקר: ההערה שלי, שנורא התאפקתי אתה מול השר וכבר לא יכולתי להתאפק מול חברת הכנסת, היא שאני חושב שפה כולנו "משוכנעות" בצדקת הדרך והרצון להעלות על סדר היום את התופעה אבל, אני חושב שזה לא רק ענין נשי.
גיא ברוקר: גם גינוי של הטרדות מיניות לא צריך לבוא רק מחברות כנסת נשים אלא זה צריך לבוא גם מגברים - - -
עאידה תומא סלימאן: טוב, לא כל הנשים עשו אפילו את זה.
גיא ברוקר: בסדר, אני מדבר על ההתחלה אבל, אנחנו, אסור לנו לכתוב שאנחנו פונים למנהלות המלונות כי זה גול עצמי.
קריאה: אבל גיא, תסתכל מסביב לשולחן.
קריאה: רק נשים.
גיא ברוקר: בסדר, אני חלק מזה.
גיא ברוקר: אבל את העבירות שלי צריך לפרש לבד, אני לא רוצה לגזול מזמני.
עאידה תומא סלימאן: גיא, אתה כבר גזלת.
עאידה תומא סלימאן: עכשיו תיגע בנושא.
גיא ברוקר: עוד שניה אחת.
גיא ברוקר: הכיסא שרציתי לנער זה הכיסא של השר ויש פה אולי מי שתעביר לו, ואולי היא לא תשמח מדבריי.
גיא ברוקר: אני חושב שהמשפטיזציה של כל דבר, זה בית המחוקקים וזה חשוב מאד לחוקק חוקים, אבל אנחנו צריכים להשריש נורמות וחינוך, וזה הבסיס.
גיא ברוקר: אי אפשר להיתלות כל הזמן "החוק לא מאפשר לנו, החוק לא מאפשר לנו", אני מתרגז אבל, יש דברים עמוקים שצריך, לא, זה מה שהשר אמר וזו ההגנה - - -
עאידה תומא סלימאן: גיא, תיתן לי - - -
גיא ברוקר: בסדר, הוא לא פה.
עאידה תומא סלימאן: והערנו לו ואמרנו לו שיש דברים שהם יותר בנורמות ובהצהרות וביקשנו שהוא יעשה את זה.
עאידה תומא סלימאן: בוא נגש לנושא, אני מאד מצטערת.
גיא ברוקר: אז בגלל שכולנו משוכנעות היטב שהנפגעות העיקריות של כל התעשייה הזו, או לא לקרוא לה תעשייה, כל התרבות הזאת, הן הנשים עצמן, אני באתי, באמת, כמו שאמרתי, אולי לנער את הכיסא של מי שקשה לו להתנער והוא לא נמצא פה, אז הבסיס של הדברים האלה מכֻוון למי שלא מעניינות אותו הנשים העניות, הנשים בתאילנד, הן לא מעניינות אותו, אז ההרצאה הזו נוגעת ומתקרבת אליו.
גיא ברוקר: זה מה שאני מנסה לעשות.
גיא ברוקר: הערת פתיחה, יש הרבה הערות אבל כולן חשובות ונוגעות לעניין.
גיא ברוקר: אי אפשר לשפוט שרים וחברי כנסת על ביצוע הטרדות מיניות בישראל, כאשר יש חברי כנסת שעשו מעשים דומים והנורמות בחו"ל הן שונות.
גיא ברוקר: אפשר לעשות הטרדות מיניות ברומניה וזה לא ייחשב כנורמה שאפשר לקבל אותה ולהישאר חבר כנסת - - -
עאידה תומא סלימאן: גיא, לעניין, תעשה לי טובה.
גיא ברוקר: זו פתיחה שממחישה את זה שאנחנו יוצאים - - -
עאידה תומא סלימאן: כן, אבל אנחנו מוגבלים בזמן, סליחה, סליחה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה רק להבהיר דבר אחד.
עאידה תומא סלימאן: אני מאד מעריכה את העבודה שעשית, אני קראתי את החומר, אני יודעת שזה חייב להיות בהרצאה יותר ארוכה אבל, בזמנים של הכנסת זה לא מתאפשר אז אני מבקשת.
גיא ברוקר: אי אפשר להרגיז אותי ואז לדרוש שאני אעמוד בזמנים.
עאידה תומא סלימאן: האם אני מבינה שהרגזתי אותך?
גיא ברוקר: לא, את דווקא לא.
עאידה תומא סלימאן: אז בבקשה, תגש לעניין.
עאידה תומא סלימאן: (הקרנת מצגת)
גיא ברוקר: אז אחרי הנשים שהן הנפגעות העיקריות, אני רוצה להגיד שלכל תרבות הזנות ולתיירות המין יש נפגעים נוספים והם המעגלים של ההשפעה שאני אתאר אותם פה.
גיא ברוקר: אעשה את זה באמת מהר וחבל, כי יש ציטוטים שהם לפעמים יותר משכנעים מן הדברים שאני אומר.
גיא ברוקר: הגברים עצמם, ראיינתי גברים בתאילנד, הגברים עצמם שמגיעים לשם, הם בעצם מעידים על עצמם כמכורים, כל הסימפטומים הם כשל מכורים, ההתנהגות שלהם היא כזו של מכורים, הם מתארים את זה שהם לא מסוגלים למצוא זוגיות בארץ, הם כל היום, המחשבות שלהם, הכסף שלהם, מתועל לחזרה לתאילנד ולעשות את זה.
גיא ברוקר: הם נפגעים של התופעה.
גיא ברוקר: אני עוד פעם אומר ומדגיש שאני בא להראות לכם מעגלים נוספים.
גיא ברוקר: הם נפגעים של התופעה ואנחנו צריכים לשים לב שיש פה נפגעים, כמו נפגעים שהם שם, שהם צריכים עזרה, שצריכים שאנחנו, שגוף יבוא ויעזור להם כי הם, יש להם הנחות פטריארכליות שהתיירות הזאת משרישה בהם לאורך זמן והיא בעייתית ביותר עבורם גם כן.
גיא ברוקר: או.
גיא ברוקר: קיי.
גיא ברוקר: , השפעה על בנות הזוג של תיירי המין.
גיא ברוקר: יש מחקרים ממש עדכנים שמראים כמה זנות היא הרסנית ליחסי הזוגיות, כמה היא הרסנית לתא המשפחתי שהגברים חוזרים אליו, והציטוטים של הגברים הם בעצם כיצד האישה מסכימה לזה שהוא ייסע, כיצד היא לפעמים מעודדת.
גיא ברוקר: אני רואה בזה צורה רכה של אלימות שחודרת לתוך יחסי המשפחה, אי-שוויון בין המינים מושרש בעצם בתוך התא המשפחתי, בעזרת המנגנון הזה של תיירות מין וזנות בכלל.
גיא ברוקר: אז יש לנו פה מעגל נוסף של נפגעות שהוא בנות הזוג, שכביכול לא יודעות, "הוא נוסע לתאילנד לאיים", "הוא נוסע לתאילנד לראות נוף", אז הן יודעות ואין להן את המקום להגיד שהן לא מסכימות.
גיא ברוקר: השפעה נוספת – והציטוטים שחילקתי פה הם באמת יותר חזקים, שהם חוזרים ואומרים: אני מתייחס אל האישה כאל זונה, אחרי שאני שואל אותם: איך זה ישפיע עליך כשתחזור לישראל?
גיא ברוקר: אני דבר ראשון מתייחס לאישה כזונה וזה אחרי זה, אחרי שהייתי פה.
גיא ברוקר: והם מתארים שהם פוגשים נשים במועדונים בזמן שהם חוזרים מתאילנד, והם מציקים והם מטרידים, אז מה שאני אומר הוא שחלק מן ההטרדות שחוות נשים בישראל הן לא יודעות בכלל שהמקור שלהן הוא הזנות ותיירות המין.
גיא ברוקר: לדבר הזה מצטרפות בעצם הנחות תרבותיות עמוקות שמושרשות בתרבות הישראלית, ובעצם המעגל הנוסף הוא התרבות הישראלית, הוא הדרך שבה אנחנו מושפעים – בלי לדעת ובלי להבין, מזנות ומתיירות מין.
גיא ברוקר: אני מסכם במילה אחת, או שתי מלים, זו ההבנה שתיירות מין לא רק משקפת את ההיררכיה שקיימת אלא היא מַבנָה אותה להמשך, והיא לא רק משמרת אלא מבנה את העתיד שלנו.
גיא ברוקר: ואם אנחנו רוצים לעשות משהו משמעותי אז זה פשוט לפעול ברמה מערכתית עם חזון, לא להסתכל רק על היום ועל המחר, גם להסתכל על היום כי גם היום זה קורה וגם מחר זה יקרה, אז עלינו להסתכל בצורה רחבה ולהבין שהתופעה הזו היא הרסנית לתרבות, לחברה ולכל מי שנוגע בה.
גיא ברוקר: תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שגם הציטוטים וגם מה שהבאת בפנינו הם דבר, קודם כל, מזעזע, והסיכום שעשית בעניין השפעת התופעה הזו על החברה, למרות שלכאורה היא מתקיימת במקום אחר והיא לא שייכת ולא נעשית בתוך המדינה, עדיין ברורות ההשלכות של התופעה הזו אבל, זה גם מעלה שוב את השאלות של האחריות של סוכני הנסיעות, ושל האחריות על השרשת התרבות הזו והחזרתה שוב ארצה איתם.
גיא ברוקר: רק הערה קטנה.
גיא ברוקר: יש לי הצעה מעשית שאולי אפשר יהיה להשתמש בה בעקבות ההערה שלך.
גיא ברוקר: תיירי- המין לתאילנד לא מגדירים את עצמם כתיירי מין.
גיא ברוקר: הם תיירים.
גיא ברוקר: הם רוצים לברוח מזה ותאילנד מאפשרת להם.
גיא ברוקר: הסיטואציה שהם יוצאים למועדון ריקודים ומזמינים אותה למסעדה שזה התשלום זה מאפשר את זה.
גיא ברוקר: ההצעה המעשית היא לבוא ולהגיד לתיירי המין: אתה תייר מין.
גיא ברוקר: הוא לא רוצה להיות תייר מין, הוא לא רוצה להיות לקוח של זונה, הוא רוצה להיות ב"נופש שהתאהבה בו צעירה".
גיא ברוקר: אנחנו צריכים להגיד להם: אתם תיירי מין, אתם משתמשים ב - - -
עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב פה אני לא עוסקת בטיפול נפשי לאנשים שהם - - -
גיא ברוקר: לא, לא, זה - - -
עאידה תומא סלימאן: אנחנו עוסקים במשהו אחר.
עאידה תומא סלימאן: בסדר גיא, אני לא עומדת מול התיירים האלה ואני לא אוכל להגיד להם את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה ברור, אנחנו רק רצינו להבין את ההשלכות שרשמת על התרבות הזו.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת למטה המאבק בסחר בבני אדם, לעורכת דין מיכל ליבל, בבקשה, מיכל יודעת טוב מאד לעמוד בלוח הזמנים, לא?
מיכל ליבל: כן, זה יהיה מאד קצר, בין היתר בגלל שרוב הדברים שרציתי להגיד כבר נאמרו על ידי אנשים אחרים ולכן, באמת, אין לי - - -
עאידה תומא סלימאן: טוב, זה אומר שיש מודעות.
מיכל ליבל: כן, אני באמת רוצה להצטרף לאמירה הזאת של קריאה משמעותית של משרד התיירות וגם של גופים אחרים, אם זה מרכז השלטון המקומי וראשי הערים, כי באמת אחד הדברים שאנחנו משוועים אליהם זה התמיכה המוסדית, התמיכה של גופים בעלי משמעות במדינת ישראל.
מיכל ליבל: לא מספיק שיש לנו את הקואליציה למאבק בזנות ועובדים כאן ארגונים וברור שיש תמיכה בקרב אנשי משרדים והרבה אנשים שעובדים ומסורים לעניין אבל, אני חושבת שמבחינת הנִראות הציבורית של זה ומבחינת העלאת המודעות לתופעת הזנות ולבעיית הזנות לסדר היום, יש הבדל משמעותי בין אם רון חולדאי או יריב לוין או אנשים עם תפקידים, שיכולים לבוא ולהגיד: "אנחנו כמוסד" או "אנחנו כאנשים פרטיים שיש לנו השפעה וגם במסגרת התפקיד שלנו, רואים בזנות תופעה שאנחנו מתכוונים לצמצם אותה, להילחם בה, כי אנחנו חושבים שהיא מזיקה", כי אנחנו באמת עושים כאן מעבר של העלאת הנכונות לדבר על זנות והנכונות לדבר על הנזקים שלה, ואני חושבת שזה יכול להיות קו משמעותי לזה שיהיה כאן בסיס להעביר שינויי חקיקה, כמו שגם השר דיבר עליהם, שזה בדיוק השינוי שאנחנו מקדמים עכשיו בהצעת חוק כוללת, שתתייחס גם לאיסור צריכה של זנות, שזה באמת המענה ללקוחות כמו שגיא דיבר, וגם הקמת איזושהי רשות או יחידה מתאמת, שתוכל לתת את המענה של האכיפה, שתוכל לתת את המענה של הקונסטרוקציה הכללית, כמו שהשר ציין שחסר פה, ואנחנו צריכים כלים, כדי שיהיו לנו שיניים וכדי שתהיה נכונות להעביר דברים, חייבים את ההתגייסות של כל הגופים האלה.
מיכל ליבל: אני חושבת שזה הדבר החשוב והמעודד שיצא פה.
עאידה תומא סלימאן: תודה, תודה מיכל.
עאידה תומא סלימאן: אני שמחה שלפעמים יוצאים גם דברים מעודדים בישיבות האלה.
עאידה תומא סלימאן: אני מזמינה את רב פקד ראובן קיים, קצין חוקרים ארצי.
עאידה תומא סלימאן: עלו כל מיני שאלות לאורך כל הישיבה, שקשורות בעבודה שלכם ובאכיפה.
עאידה תומא סלימאן: עלו שאלות כמו האם המשטרה יודעת על מה שמתקיים בתוך בתי המלון?
עאידה תומא סלימאן: מה אתם עושים בנדון?
עאידה תומא סלימאן: אני מאד מקווה שתוכל לספק לנו תשובות.
ראובן קיים: טוב, אז ככה.
ראובן קיים: אנחנו קיבלנו מספר שאלות לענות עליהן, שאלות כלליות ואני אנסה לענות נקודתית על בתי המלון.
ראובן קיים: האכיפה שלנו בנושאי בתי בושת, זנות, סרסרות וכל העבירות שנוגעות לזנות היא אכיפה כללית.
ראובן קיים: בדירות, בבתי בושת, בבתי מלון מדי פעם.
ראובן קיים: אין לנו הכוונה נקודתית לבתי מלון אלא אם כן יש לנו ידיעה שעוסקת בנושא, היו לנו תיקים שנוהלו באילת, ששה תיקים כאלה, שהפעילות הגיעה בעצם בעקבות פרסום שירותי זנות, כרטיסים שחולקו תוך כדי ביצוע תיאומים, הגענו לבתי מלון, זה בעיקר הפעילות שאנחנו יודעים שנעשית בבתי מלון אבל, האכיפה – כפי שטענתי בדיון קודם ובדיונים אחרים – ואני כנראה אמשיך לטעון את זה בכל דיון, מדובר בעבירות חשיפה.
ראובן קיים: למי שלא יודע מהן עבירות חשיפה, עבירות חשיפה הן בעצם עבירות שבהן גם המתלונן לכאורה –שזה אותה נערה, וגם כמובן החשוד, אינם מעוניינים בטיפול משטרתי לכן, אנחנו לא זוכים פה לשיתוף פעולה של אחד מן הצדדים.
ראובן קיים: בנוסף לכל הדברים האלה שאני אומר, האכיפה, מספרי התיקים של בתי בושת או עבירות סרסרות הם במאות אבל, גם לזה יש גבול, כי בסופו של דבר, לעבוד לחינם, כאשר התוצאות העסקיות לצורך העניין, שהן כתבי אישום, לא מגיעות לכמויות האלה אז באופן אוטומטי, האכיפה מכוונת גם לדברים אחרים.
ראובן קיים: זה פחות או יותר בכללי על האכיפה בבתי מלון.
ראובן קיים: אנחנו נמצאים בקשר קבוע עם הקב"טים בבתי מלון.
ראובן קיים: אם מתקבלות ידיעות על חשד שמתנהלת שם מן רשת מקומית, בשיתוף חשודים שעובדים במלון או נהגי מוניות או כל הדברים שהוזכרו פה, אז נעשתה פעילות עם הדברים האלה והיו חשודים שנחקרו, בתיקים בסוף שנת 2014, תיק שהתחיל מבאר שבע, בעקבות איזה דיווח על אישה שהגיעה לבית חולים לקבל טיפול, אותה אחות מבית החולים שטיפלה בה התקשרה לתחנה המקומית, ואמרה שיש פה איזו מישהי שהגיעה לכאורה לקבל טיפול רפואי – היה לה חום, ותוך כדי תישאול היא הבינה שכנראה לא ממש רוצה להיות פה בארץ.
ראובן קיים: היא חיברה לחוקרי המשטרה ותוך כדי תנועה – כפי שאנחנו מגדירים את זה, התגלה בעצם שהיא באה כתיירת, היא באה במודעות לעבוד פה בזנות אבל בשלב מסוים לא רצתה.
ראובן קיים: לא כל כך נתנו לה לעזוב והגענו לרשת שניהלה גם שירותי זנות בתוך בתי מלון באילת.
ראובן קיים: אבל, שוב אני אומר, אי אפשר להציב שוטר בכל בית מלון, כמו שאי אפשר להגיד למאבטח לבדוק כל אישה שנכנסת לשם.
ראובן קיים: אני יודע - - -
עאידה תומא סלימאן: ברור, אבל השאלה, אתה ציינת שאתם בקשר מתמיד עם קציני הביטחון בבתי המלון ועם בתי המלון, השאלה שלי מן ההרגשה שלך – ואני יודעת שאתה מחויב לנושא, האם אתה מרגיש שבאמת יש שיתוף פעולה מצד בתי המלון?
עאידה תומא סלימאן: כי בעצם מה שאתה אומר לי עד עכשיו הוא שרוב המקרים שכן טיפלתם בהם ונכנסתם לתמונה, הם לא היו בגלל שקצין הביטחון של בית המלון אמר לך: מתנהל משהו שאני חושד בו.
עאידה תומא סלימאן: השאלה היא כמה אתם מרגישים שבתי המלון כן משתפים פעולה בנושא הזה?
ראובן קיים: אז על חלק מן השאלה כבר ענית.
ראובן קיים: רוב התיקים שלנו הם ממידעים ועובדה שלפחות בשנה וחצי האחרונות, לא קיבלנו שום מידע מן הקב"טים על פעילות כזו או אחרת.
עאידה תומא סלימאן: למרות הקשר המתמיד שלכם.
ראובן קיים: למרות הקשר, כן.
עאידה תומא סלימאן: ולמרות הידע שלנו שאכן מתקיימת בבתי המלון האלה פעילות מן הסוג הזה.
ראובן קיים: שוב, שוב, אין לנו - - -
עאידה תומא סלימאן: או שהקצינים נרדמים במשמרת או שהם לא רוצים - - -
ראובן קיים: או כשיש לנו מידע נקודתי על בית מלון מסוים, שוב, היה בית מלון - - -
נעמה ריבלין: שיהיה לכם מידע נקודתי על בית מלון שזה לא קורה.
עאידה תומא סלימאן: אז זה יותר קל, נכון?
ראובן קיים: נעמה, את יודעת שאנחנו מחפשים ראיות.
נעמה ריבלין: אני יודעת, זה ברור שכולם משתפים עם זה פעולה כי זה מקדם את התעשייה - - -
ראובן קיים: המשטרה לא משתפת עם זה פעולה.
נעמה ריבלין: לא, - - -
עאידה תומא סלימאן: היא מדברת על מלונות.
נעמה ריבלין: אמרתי שברור שהקב"ט לא ידווח כי המלון - - -
ראובן קיים: אני רוצה להגיד שוב, אני שמעתי פה כל מיני בקשות לימי עיון, להדרכות ואני מוכן באופן אישי, להגיע לכל מי שרוצה, כל מי שרוצה, מתי שהוא רוצה וכמה פעמים שהוא רוצה, להגיע להדרכות ולהסביר איך זה מתנהל, לתת דוגמאות מתיקים, להסביר כל מה שצריך, רק צריך להגיד לנו ואנחנו נגיע.
ראובן קיים: התבקשנו גם להתייחס לנושא של זנות קטינים במלונות.
ראובן קיים: עלתה איזו טענה שבשנת 2014 באחד הדיונים עלה הנושא של זנות קטינים.
ראובן קיים: אני רוצה להגיד חד משמעית.
ראובן קיים: זנות קטינים לא מוכרת לנו בבתי מלון.
ראובן קיים: יש לנו רגישות מאד גבוהה לנושא של זנות קטינים.
ראובן קיים: המקרה שהוזכר מ- 2014 היה אירוע של בית בושת, שהתגלה בראשון לציון, שאחת הבנות שעבדה שם הייתה נערה בת שבע עשרה מאילת, היא תושבת אילת שהייתה מגיעה פעם או פעמיים בשבוע קבוע, בטיסה, לבית המלון בראשון וחוזרת למחרת, לבית הבושת בראשון וחוזרת למחרת.
ראובן קיים: אנחנו שלחנו חוקרת לאילת לגבות ממנה עדות, זה היה בתיאום עם "עלם", והוזכר פה "עלם" שהעלו את הטענה הזאת, אז יכול להיות שלא הובנה נכון הטענה שהם העלו.
ראובן קיים: היה - - - על אותה קטינה שעוסקת בזנות בראשון, תושבת אילת, התיק נחקר וטופל.
ראובן קיים: שאלה נוספת שנשאלנו על שירותי ספא בבתי מלון ואם ידוע לנו על שירותי זנות אז באופן פורמאלי, לא ידוע לנו על שירותי זנות שניתנים בחדרי ספא.
ראובן קיים: להגיד לכם שמאד קל לאכוף את זה?
ראובן קיים: אז בכלל לא.
ראובן קיים: אי אפשר לעשות מיון, כמו שאנחנו רגלים לעשות, בחדרי ספא, במקומות של ספא, במיוחד בבתי מלון, גם ככה אנחנו נתקלים בקשיים, לבקר במקומות ספא רגילים ולכן, לא ידוע לנו.
ראובן קיים: אנחנו נשמח לדעת על כל מקום, יש לנו דרכים לבצע סגירות מנהלתיות כמו שביצענו לכל מיני מכוני ספא באזורים אחרים.
ראובן קיים: אנחנו סוגרים לשלושים יום, מבקשים לסגור, בדרך כלל אחרי יומיים זה נפתח בהוראת בית משפט, אבל זה בלי שום קשר, ויש לפרקליטות אפשרות להגיש בקשה לסגירה ליותר זמן.
ראובן קיים: זה פחות או יותר.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהסוגיה הזו לא במקרה שאלתי עליה, כלומר, אם המנגנון היחיד שאפשר לבדוק אתו מה קורה בבתי מלון הוא הקשר המתמיד הזה עם קציני הביטחון, שבינתיים לא מניב כלום – כנראה כי קציני הביטחון יש להם הוראות ברורות בעניין הזה, אז אני חושבת שהמשטרה חייבת לבדוק את האפשרות של מנגנון אכיפה אחר, כדי לבדוק מה קורה בבתי המלון בנושא הזה, כי זו אחריות, בסופו של דבר, של המשטרה.
עאידה תומא סלימאן: אם רואים שיש נוהל מסוים שהוא לא מביא לתוצאות אז אני חושבת שהגיע הזמן להעריך אותו מחדש, לבדוק מה אפשר לעשות והאם יש דרך אחרת לבדוק מה קורה בבתי המלון.
עאידה תומא סלימאן: וקציני הביטחון שלא ישתפו פעולה, יהיו גם כן אחראים על המצב הזה, כי ברגע שהוא יודע משהו והוא לא מוסר את המידע הזה, הוא בעצם שותף לעשייה הזאת אז אולי כדאי שאנחנו, ואני אשמח לדעת, אחרי שבדקתם את הנושא, ואולי פיתחתם איזשהו נוהל אחר, או אולי להזהיר את קציני הביטחון שיבינו, שברגע שהם לא מוסרים מידע כזה אז הם שותפים לעבירה עצמה.
ראובן קיים: אני חייב עוד הערה קטנה.
ראובן קיים: אנחנו הרי בעצם פועלים על פי הנחיות של פרקליטות המדינה.
ראובן קיים: ועיקר ההנחיות שאנחנו עובדים לפיהן היא מקומות שמהווים מטרד.
ראובן קיים: מטרד הוא תלונות שכנים, תלונות דיירים וברגע שאין לנו את הנושא הזה של מטרד, ובתי המלון לצורך העניין בנושא הזה לא מהווים מטרד, הם לא בתוך ההגדרה של מטרד, כמו בתי בושת באזורי תעשיה.
ראובן קיים: אז יכולים לטפל, יכולים לטפל ויכולים לבדוק ויכולים הכול, אבל בשורה התחתונה התוצאה העסקית לא תהיה כפי שאנחנו רוצים שהיא תהיה וזו עבודה, טוב, אני אולי ממחזר דברים שאנחנו אומרים בדיונים אחרים אבל, בשורה התחתונה, למשטרה יש מאות תיקים של ניהול בתי בושת.
ראובן קיים: תוצאות עסקיות?
עאידה תומא סלימאן: השאלה היא מה יש לפרקליטות להגיד.
עאידה תומא סלימאן: מי נמצאת אתנו מן הפרקליטות?
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, גבירתי, מאות תיקים במשטרה על ניהול בתי בושת ואנחנו התייחסנו לזה בישיבה הקודמת כאשר נודע לנו שהגשת כתבי אישום היא לא במאות, כמו שמתנהלת החקירה.
מריה פיקוס בוגדאנוב: הגשת כתבי אישום למעשה היא תולדה של הראיות שנמצאות בתיקים.
מריה פיקוס בוגדאנוב: אנחנו פועלים לפי הראיות שהמשטרה מצליחה לאסוף בתוך אותם תיקי חקירות.
מריה פיקוס בוגדאנוב: במידה ואין לנו ראיות, לגבי אנשים שעומדים מאחורי תעשיית הזנות, אנחנו לא יכולים להגיש כתבי אישום על מקום שאין עליו ראיות.
מריה פיקוס בוגדאנוב: למשל, לפי הנתונים - - -
עאידה תומא סלימאן: רק אם אפשר להציג את השם.
מריה פיקוס בוגדאנוב: עורכת הדין בוגדאנוב מפרקליטות מחוז חיפה.
מריה פיקוס בוגדאנוב: לפי הנתונים שהועברו לגבירתי באוקטובר, אם אנחנו נסתכל על הסיבות הסגירה ומדוע תיקים נסגרו אז למעשה, אנחנו מגיעים לשלש עילות סגירה עיקריות.
מריה פיקוס בוגדאנוב: עילה אחת היא של חוסר ראיות, של אותם מקרים שבהם המשטרה לא הצליחה לאסוף ראיות בתיקים ועל כן אי אפשר היה להגיש כתבי אישום.
מריה פיקוס בוגדאנוב: עילה נוספת היא חוסר אשמה, אלה אותם מקרים שמגיעים לבתי בושת, עוצרים את אותן נשים שעובדות בזנות והן חשודות בעבירות פליליות של אחזקת המקום אבל, הן לא אלה שמחזיקות את המקום ועל כן, גבירתי תראה, שכמעט רבע מהתיקים נסגרים מחוסר אשמה.
מריה פיקוס בוגדאנוב: זה בגלל שהנשים שהוגדרו כחשודות הן אותן נשים שעסקו בזנות.
מריה פיקוס בוגדאנוב: העילה הנוספת היא חוסר ענין לציבור, כאשר - - -
עאידה תומא סלימאן: זה מאד מעניין.
עאידה תומא סלימאן: העילה הזו תמיד עניינה אותי, גם במקרים של רצח ושל הטרדות, חוסר ענין לציבור.
מריה פיקוס בוגדאנוב: במקרים של רצח העילה הזאת בדרך כלל לא קיימת אבל, במקרה הזה אנחנו פועלים לפי הנחיה 2.2 של פרקליטות המדינה, כאשר המקרים האלה מדברים בעיקר, רוב התיקים מדברים על מצב שבו מדובר בשתי נשים ששכרו דירה ועובדות באותה דירה, באיזור תעשיה, שהמשטרה לא מצליחה להגיע לאלה שעומדים מאחורי אותם נשים, ואנחנו לא חושבים שיש מקום וענין לציבור באותן שתי נשים שעובדות לכאורה באופן עצמאי באותן דירות.
מריה פיקוס בוגדאנוב: וזאת סיבה, הרבה מאד פעמים, לעילה של סגירה מחוסר ענין לציבור.
מריה פיקוס בוגדאנוב: אז זה לא חוסר ענין לציבור אלא שנסיבות העניין אינן מצדיקות העמדה לדין למעשה.
עאידה תומא סלימאן: יש הבדל בין שני הדברים.
עאידה תומא סלימאן: "נסיבות העניין לא מצדיקות העמדה לדין" זה משהו, ו"חוסר ענין לציבור" זה משהו אחר.
מריה פיקוס בוגדאנוב: גבירתי, אין עילה כזאת 'חוסר ענין לציבור', העילה היא 'נסיבות הענין אינן מצדיקות העמדה לדין'.
עאידה תומא סלימאן: זה לא מה שנכתב לי.
מריה פיקוס בוגדאנוב: זו עילת הסגירה גבירתי.
אביגיל סון-פלדמן: שינוי טרמינולוגי.
מריה פיקוס בוגדאנוב: שינוי טרמינולוגי?
מריה פיקוס בוגדאנוב: זה מה שכתוב כאן בדוח שהועבר לגבירתי, בסעיף א' "נסיבות העניין אינן מצדיקות העמדה לדין" ואלו נסיבות העניין שלנו, שלא מצדיקות העמדה לדין, כאשר אנחנו מדברים על - - -
עאידה תומא סלימאן: רב הפקד אמר שהם פועלים לפי ההוראות של הפרקליטות בעניין בתי מלון ואכיפה בבתי מלון, אז אני מבינה שהדרך הזו של עבודה מול קציני הביטחון בבתי מלון היא לפי הנהלים - - -
ראובן קיים: לא, ההוראה מתייחסת לכלל האכיפה בבתי מלון.
ראובן קיים: אין הוראה מיוחדת לבתי מלון.
ראובן קיים: הבעיה היא שזה לא מהווה מטרד, שמטרד זה אומר שכנים שמתלוננים או דיירים שמתלוננים.
עידית הראל שמש: ההנחיות האלה כבר מגוחכות לעומת המציאות שאנו חיים בה.
עידית הראל שמש: די עם ההנחיות האלה כבר.
עאידה תומא סלימאן: אני הזכרתי בישיבה הקודמת שבתי מלון שניגשו אליהם אנשים ורצו לשכור חדר בששי בערב, בתי המלון לא הסכימו כי יש בזה הפרה של נהלים של שמירת שבת, הם רצו לעשות אירוע בתוך החדר הזה, אבל כאשר פונים לבתי מלון ואומרים להם שמתקיים עניין של זנות בתוך החדרים אז אומרים: אנחנו לא נכנסים לחדרים של האורחים ויודעים מה קורה בתוך החדרים של האורחים, כך שה"מטרד" לא "גולש" החוצה.
עאידה תומא סלימאן: אם הנהלים מתייחסים רק לענין של מטרד אז זה לא מתאים לבתי המלון, ובגלל זה אני פונה עכשיו לפרקליטות, אולי אתם צריכים לבדוק איך אתם מבצעים את העשייה מול בתי המלון אבל, כנראה שהפרקליטות צריכה להתייחס לנהלים שלה, שבעצם לא מכסים את מכלול התופעה ואת מכלול הדרכים של האכיפה.
מריה פיקוס בוגדאנוב: גבירתי, ההנחיה מדברת על מדיניות האכיפה.
מריה פיקוס בוגדאנוב: יחד עם זאת, כאשר יש פעילות ויש לנו ראיות המובאות לפתחנו, ראיות שמנהלי מלון או פקידים במלון ביודעין משכירים מקום לשירותי זנות, אז אנחנו מטפלים בזה ומגישים כתבי אישום.
מריה פיקוס בוגדאנוב: רק לצערי - - -
עאידה תומא סלימאן: אני לא מדברת עכשיו על כתבי אישום, אני מדברת על הנוהל הזה שבעצם המשטרה אוכפת מתוך מטרד ואיך הגדרתם מטרד.
קריאה: זה לא נוהל, גבירתי, זה לא נכון.
נעמה ריבלין: כל פעם זה עולה.
מריה פיקוס בוגדאנוב: יש נוהל מאד מפורט, הנחיה 2.2, - - -
קריאה: זה לא בתוך המטרד.
נעמה ריבלין: כל פעם זה עולה, המשטרה אומרת שזו הפרקליטות - - -
מריה פיקוס בוגדאנוב: אבל יש הנחיה כתובה.
מריה פיקוס בוגדאנוב: הנחיה כתובה שיקראו אותה - - -
עאידה תומא סלימאן: , אני מבקשת שתעבירו אליי את ההנחיה הזו.
עאידה תומא סלימאן: האם יש בה התייחסות למקרים כאלה של בתי מלון - - -
קריאה: יש לנו - - -
קריאה: איך - - -
מריה פיקוס בוגדאנוב: היא מדברת על הנחיות שקשורות בזנות
קריאה: הוראות זנות וסחר לא - - -
מריה פיקוס בוגדאנוב: נכון.
עאידה תומא סלימאן: נכון אבל סליחה - - -
מריה פיקוס בוגדאנוב: אני מדברת באופן כללי.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, זה מה שאנחנו מנסים לעשות, סליחה, מירב, זה מה שאני מנסה להעלות פה, אני מנסה להעלות את זה שבעצם האופן שבו מוגדר הנוהל כדי לבצע את האכיפה, לא נותן את הכלים למשטרה לטפל, במיוחד בנושא של בתי מלון.
עאידה תומא סלימאן: האם יש צורך לחשוב על ניתוח אחר?
מריה פיקוס בוגדאנוב: הנוהל לא נותן כלים למשטרת ישראל, למשטרת ישראל יש כלים משלה אז הנוהל מדבר על סדר הדין - - -
עאידה תומא סלימאן: ראובן, אתה חייב לדבר.
ראובן קיים: חייב להגיב.
ראובן קיים: שוב פעם, אני לא בא להתנצח פה עם הפרקליטות, ממש לא.
ראובן קיים: אני רק מבקש - - -
עאידה תומא סלימאן: אבל כל ישיבה זה עולה ולא מקובל עליי שבגלל שאנחנו לא מעמידים את הדברים על דיוקם אז זה יחזור שוב ושוב ושוב.
עאידה תומא סלימאן: אז בבקשה, אם יש משהו אז תגיד לנו.
ראובן קיים: אז אני חייב לדבר.
ראובן קיים: הנושא של הנוהל שאנחנו עובדים לפיו, 2.2, מדבר על מספר פרמטרים ביניהם מקום שמהווה מטרד או שיש בו קטינים או שיש בו נשים זרות, יש כל מיני התניות ואם יובא לידיעתך אז תוכלי לקרוא.
עאידה תומא סלימאן: זה בידיים שלי עכשיו.
ראובן קיים: בשורה התחתונה יש ששה תיקים שנאכפו ב-2014 בבתי מלון באילת.
ראובן קיים: מה נגמר אתם?
ראובן קיים: אפשר לבדוק.