GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שיר-אל נקדימון: קודם זה אמור להיות החריג ועכשיו אנחנו רואים שזה ההפך.
שיר-אל נקדימון: זה דבר אחד.
שיר-אל נקדימון: דבר שני, נטל ההוכחה – על מי נטל ההוכחה להוכיח שאין קשר בין הפיטורים להריון?
שיר-אל נקדימון: על המעסיק, הוא פונה, הוא מבקש את הבקשה.
שיר-אל נקדימון: בפועל מה שקורה, כל עובדת שמגיעה היא צריכה להוכיח שהיא מספיק טובה, שיש קשר בין הפיטורים להריון - - -
מירב בן ארי: גברתי לא תשב פה מסביב לשולחן ותגיד: 'איזה שטויות'.
מירב בן ארי: זה לא מכבד.
מירב בן ארי: היא שמעה את דבריכם.
מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע אותך, בבקשה.
שיר-אל נקדימון: בפועל העובדת צריכה להמציא את הנתונים להוכיח שאין סיבה לפטר אותה.
שיר-אל נקדימון: לדוגמה, מעסיק שמבקש פיטורים בגלל צמצומים, אז להביא הוכחות למשל: מודעות דרושים שהוא פרסם – זה קרה לנו לא אחת.
שיר-אל נקדימון: מה שקורה, אישה כשהיא מיוצגת, היא מגיעה אלינו אנחנו מסבירים לה את הדברים.
שיר-אל נקדימון: רוב הנשים לא מיוצגות, הן לא מודעות לזה.
שיר-אל נקדימון: מגיעות אלי נשים אחרי שניתן ההיתר ואומרות לי: 'לא יתכן שניתן היתר' כי ברור שהתפקיד של הממונה על "חוק נשים" זה להגן על נשים – זו הסברה שרווחת בציבור ובפועל זה לא נכון.
שיר-אל נקדימון: בפועל רוב הבקשות מתקבלות.
שיר-אל נקדימון: זאת אומרת, אין לנו באמת הגנה על נשים בסיטואציה הספציפית הזאת.
שיר-אל נקדימון: בגלל שיש חוסר ידיעה אנחנו רואים שנשים מגיעות לא מוכנות.
שיר-אל נקדימון: איך המעסיק מגיע, או עם עורך הדין שלו או ייעוץ משפטי מאחורי הקלעים.
שיר-אל נקדימון: הרי לרוב המעסיקים היום יש להם יועץ משפטי צמוד, הוא הכין את הבקשה והמעסיק חתם.
שיר-אל נקדימון: במקרים שהעובדת מיוצגת יש איזה שהוא שוויון.
שיר-אל נקדימון: שוב, אני חוזרת לבעיה.
שיר-אל נקדימון: רוב הנשים לא מיוצגות, הן לא מעלות על דעתן שהן צריכות ייעוץ משפטי או ייצוג משפטי.
שיר-אל נקדימון: אם הן מגיעות לשדולה ומקבלות איזה ייעוץ ראשוני מצוין.
שיר-אל נקדימון: לנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה, זה גם בעיה כי זה אותו משרד.
שיר-אל נקדימון: הנציבות לא ממש יכולה לייעץ לעובדות שיש להן בקשה באגף ליד, זו גם בעיה.
ג'נט שלום: כיועצת משפטית, אנחנו גם מייעצות.
שיר-אל נקדימון: את זה אני שמחה לשמוע.
מירב בן ארי: תעצרי שנייה.
מירב בן ארי: כשמגיע אותו מעסיק ומבקש מכם היתר, כשאת הצגת את הצגת זה בצורה מאוד שקופה, המעסיק מבקש היתר, היא עונה בחזרה ויש ממש דין ודברים.
מירב בן ארי: אני שואלת שאלה בסיסית.
מירב בן ארי: כאשר מגיע מעסיק עם עורך דינו, סביר להניח כי חברה צריכה רואה חשבון ועורך דין, כאשר הוא מגיע עם עורך הדין שלו לדיון או להגיש את המסמכים, אתם פונים לצורך העניין לעובדת והיא מגיע אליכם.
מירב בן ארי: בעצם אתם הגוף המתווך, אתם לא נותנים ייעוץ.
מירב בן ארי: אתם לצורך העניין השופט.
מירב בן ארי: מקבלים מכאן ומקבלים מכאן.
מירב בן ארי: זו החלטה - -
רבקה מקובר: החלטה מעין שיפוטית.
מירב בן ארי: מעין שיפוטית.
מירב בן ארי: כששאלת אותו על הפיצויים שאלתי, כי זה גם סוג של קנס שאתה יכול לתת כהחלטה שיפוטית, זה הפוך, כן.
מירב בן ארי: אני פשוט תוהה האם לא נראה לכם שמראש, את מחדדת עוד יותר כשאת אומרת שזו החלטה מעין שיפוטית, כשמגיעים לכאן לצורך העניין שני צדדים, אני גם עורכת דין בהכשרה שלי, אחד מגיע באופן קבוע עם עורך דין ואחת מגיעה באופן קבוע לבד.
מירב בן ארי: היא מגיעה לבד ולצורך העניין היא לא פונה אליה, היא עסוקה, והיא צריכה תקנים והיא גם ככה עושה את עבודתה נאמנה ואני רואה אותה כל הזמן בוועדות, אז בעצם מראש האישה שגם ככה מוחלשת, אני שואלת אתכם עכשיו בתור השופט, האם לא נראה לכם שכבר כאן בנקודת המוצא יש איזה פער וחוסר שוויון בין שני הצדדים?
מירב בן ארי: אני רק רוצה לשמוע תשובה ואת תתייחסי.
מירב בן ארי: אני צריכה להבין.
שרית יהודאי: כמו שהסברתי, ההליך אצלנו הוא הליך שוויוני.
שרית יהודאי: שני הצדדים רואים את הטיעונים של כל אחד.
שרית יהודאי: העובדת מגיעה אלינו וגם המעסיק ומוסרים גרסה בנפרד.
שרית יהודאי: העובדת נשאלת על ידי המפקחת ומוסרת את גרסתה ונשאלת שאלות עובדתיות ענייניות.
שרית יהודאי: במצב של צמצומים כמו שאת אומרת: 'העובדת לא נתנה מהאתר של החברה מודעת דרושים'.
שרית יהודאי: אנחנו שואלים את העובדת השאלות האלה: 'יש תפקיד חלופי, ראית באתר, את יודעת שמחפשים תפקידם אחרים, את יודעת אם מפטרים עובדים נוספים'.
שרית יהודאי: מראים לה את האישור של הרואה חשבון, מראים לה את רשימת העובדים - - -
קריאה: איך העובדת יכולה להתמודד עם אישור של רואה חשבון?
מירב בן ארי: אני מנהלת דיון תרבותי.
מירב בן ארי: קריאות ביניים של חברי כנסת בלבד.
שרית יהודאי: במקרה של הצמצומים נטל ההוכחה, בכל מקרה נטל ההוכחה על המעסיק.
שרית יהודאי: אם הוא לא שכנע אותנו בטיעונים שלו הוא לא יקבל היתר.
שרית יהודאי: אין דבר כזה.
שרית יהודאי: אנחנו שואלים את השאלות הענייניות, לא נדרש אצלנו ייצוג של עורך דין.
שרית יהודאי: העובדת מגיבה לכל מסמך, לכל טיעון וניתנת לה האפשרות למסור גרסה מה שהיא רוצה.
שרית יהודאי: גם בהליך אצלנו כשהמעסיק מגיע בלווי עורך דין, העורך דין לא מדבר בשם המעסיק - - -
מירב בן ארי: לא משנה, הוא מכין אותו יותר טוב לדיון.
רחל עזריה: אני פשוט חושבת שזה חוזר לשאלה הקודמת שלי.
רחל עזריה: ברור שמעסיק שהולך להליך הזה זה מעסיק שדי בטוח, לפחות ברגע שיש לו קייס, לומר שהוא לא פיטר בגלל היריון כי אחרת הוא לא הולך להליך הזה.
רחל עזריה: אני חושבת שהסיפור פה הוא הסיפור הרחב יותר.
רחל עזריה: מעסיק שמתעלל בעובדת עד שהיא בעצמה עוזבת, מעסיק שמוריד אותה בתפקיד, משנה, מזיז.
רחל עזריה: אני שמעתי על שולחן כתיבה, פתאום אומרים לה: 'לא מגיע לך שולחן כתיבה'.
רחל עזריה: למה, 'כי את בפרילנס'.
רחל עזריה: אז היא מגיעה לשולחן ומגלה שאין לה שולחן כתיבה.
רחל עזריה: הוא לא הולך להליך הזה סתם.
רחל עזריה: לכן אני חושבת שאנחנו צריכות לייצר כלים אחרים שמתמודדים עם המצב הזה, סיפור שולחן כתיבה למשל.
רחל עזריה: זה שרוב ההיתרים ניתנים, כי זה לא משקף את המציאות המורכבת, אלא משקף מקרי קצה שבאמת מחלקה נסגרת - - -
שיר-אל נקדימון: אני לא מסכימה, בכל הכבוד, אני לא מסכימה.
רבקה מקובר: סליחה, אני רק רציתי להוסיף על מה ששרית אמרה.
רבקה מקובר: שנייה ולא יותר.
רבקה מקובר: אין ספק כששני צדדים כאלה מגיעים, באופן טבעי עמדתה של העובדת נחותה כי הוא המעסיק והוא הבוס, הוא מעליה ופרנסתה תלויה בו.
רבקה מקובר: גם אם אנחנו לא עוסקים בפיטורי נשים בהריון, אלה לא יחסים שוויוניים מלכתחילה.
רבקה מקובר: היות והתפקיד שלנו באמת להגן על העובדת, לכן אנחנו מסתכלים, המעביד הוא הסיפור, הוא זה שצריך לשכנע - - -
מירב בן ארי: רגע, עכשיו את אומרת משפט אחר.
מירב בן ארי: את אמרת עכשיו משפט שאומר, התפקיד שלנו הוא להגן על העובדת - - -
רבקה מקובר: חד וחלק.
מירב בן ארי: רק לפני כמה דקות כולנו שמענו שיש שופט, נכון, ויש שני צדדים.
מירב בן ארי: עכשיו - - -
רבקה מקובר: נקודת המוצא לפני עוד - -
מירב בן ארי: בסדר גמור, כולנו שמענו נכון.
מירב בן ארי: אני מודה לך על ההברה, זו ההברה חשובה.
מירב בן ארי: אני רוצה לתת לשיר-אל לסיים.
שיר-אל נקדימון: אני רוצה להדגיש נקודה חשובה על פער בין הצדדים.
שיר-אל נקדימון: המעסיק הרי מגיש את הבקשה, הוא בוחר מתי הכי נוח לו, הוא יכול אחרי חודש שהיא אמרה לו שהיא בהריון, חודשיים אחרי, באמת בזמן הנוח שלו.
שיר-אל נקדימון: בתוך שבוע אחרי שהתקבלה הבקשה אצל הממונה העובדת נדרשת להגיב.
שיר-אל נקדימון: זאת אומרת, זה זמן בלתי אפשרי, מקציבים לה זמנים- - -
מירב בן ארי: רגע, חכי.
מירב בן ארי: אני לא סיימתי אתך.
מירב בן ארי: אני רוצה לדעת, באמת, אני אדם מאוד פרגמטי, מה את מציעה לנו כוועדה וכמחוקק, כי - - - לפני כשעה היה מונח כאן לפני, בואי נהייה יותר פרקטיים.
מירב בן ארי: את אומרת שבמצב הנתון יש חוסר שוויון.
מירב בן ארי: הם אמרו במפורש שהם באים להגן על העובדת.
מירב בן ארי: האם יש לך הצעה פרקטית לוועדה?
מירב בן ארי: שהמצב לא טוב אני מבינה אותך.
שיר-אל נקדימון: הוא גרוע.
שיר-אל נקדימון: אני חושבת שהסיבה שמעסיקים פונים זה לא בגלל שהם יודעים או לא יודעים אם הם יקבלו היתר, להפך - - -
מירב בן ארי: אמרה חברת הכנסת עזריה מצוין, אמרה שהמעסיק פונה כשהוא כבר יודע.
מירב בן ארי: נכון, בואי - - -
שיר-אל נקדימון: אני לנקודה הזאת לא מסכימה כי המעסיק יודע כמה קל לו לקבל היתר.
מירב בן ארי: כן, זה מה שהיא אמרה.
רחל עזריה: אני חושבת שזה הדדי, אתה לא פונה במקרים שאתה יודע שאתה לא תקבל היתר.
רחל עזריה: במקרים שאתה יודע שלא תקבל היתר אתה לא פונה.
רחל עזריה: אתה עושה מהלכים שמתעללים בעובדת עד שהיא מתפטרת.
שיר-אל נקדימון: זה גם נכון, החלק השני של המשפט הוא נכון, אבל בפועל כן פונים.
שיר-אל נקדימון: במקרים שמובהק שיש קשר בין הפיטורים להריון פונים כי 80% מתקבלים.
שיר-אל נקדימון: למה שהמעסיק לא - - -
מירב בן ארי: את עורכת דין, את עוסקת בדיני עבודה.
מירב בן ארי: החקיקה לנגד עינייך, את נמצאת בבתי המשפט יותר ממני ומכל חבר הכנסת שנמצא פה.
מירב בן ארי: האם יש לך הצעה לוועדה לתיקון המצב?
שיר-אל נקדימון: אני חושבת שצריך לעשות כמה שינויים.
שיר-אל נקדימון: ראשית, המפקחות שהן באמת מאוד נחמדות, אני מחבבת אותן באופן אישי - - -
מירב בן ארי: משרד הכלכלה?
שיר-אל נקדימון: משרד הכלכלה, אין להן ידע משפטי.
שיר-אל נקדימון: בעצם מי שמקבלות בסופו של דבר את ההחלטה הן לא עורכות דין, הן לא נשים שעברו הכשרה, הן לא עברו הכשרה משפטית.
שיר-אל נקדימון: הרבה פעמים כשאנחנו מייצגות אנחנו מבינות שאנחנו צריכות לשבת ולהסביר את החוק, את הפסיקה – זה מה שאנחנו עושות.
שיר-אל נקדימון: תחשבו כמה נשים שאין להן את הכלים האלה.
שיר-אל נקדימון: מי שמגיעה אלינו אז היא זכתה במובן הזה, אבל גם כשאנחנו משוחחות עם המפקחות או כותבות למפקחות יש חוסר במידע מאוד מאוד גדול.
שיר-אל נקדימון: אני חושבת שזה השלב הראשון שצריך לעשות את השינוי.
שיר-אל נקדימון: אני גם לא בטוחה שזה נכון איך שהדברים בנויים במובן שהמעסיק פונה מתי שהוא רוצה ואז מאוד מאוד מגבילים את האישה.
שיר-אל נקדימון: המעסיק נותן את עדותו לפני העובדת ואז במהלך העדות של העובדת מראים לה את הפרוטוקול ואומרים 'תגידי עכשיו'.
שיר-אל נקדימון: אם אנחנו מבקשים מספר ימים להגיש תגובה נוספת אומרים לנו 'יומיים'.
שיר-אל נקדימון: יומיים זה הזמן.
שיר-אל נקדימון: למה המעסיק היה יכול לקחת לעצמו את הזמן, אבל לה יהיו יומיים להגיב?
שיר-אל נקדימון: זאת אומרת, יש פה הרבה מאוד, אולי הן נקודות קטנות, אבל זה כל ההליך בכללותו.
שיר-אל נקדימון: כשאנחנו מגיעים בערעור לבית הדין אז בית הדין אומר: 'זה הלילך מנהלי, אני אין לי סמכות בכלל', כי כבר היה הליך שיפוטי.
שיר-אל נקדימון: כמו שאמרנו קודם, מצד אחד, עוד צד אחד שהיא שופטת, השופטת היא מישהי שהיא נעדרת השכלה משפטית.
שיר-אל נקדימון: אני חושבת שזה משהו שהוא מאוד מאוד בסיסי.
שיר-אל נקדימון: אני חושבת שיכול להיות שצריך להפוך את המנגנון למנגנון דומה לוועדות התעסוקה במשרד הביטחון של חיילים משוחררים - - -
קריאה: עשינו כבר שנים.
שיר-אל נקדימון: הצענו את זה בעבר, אני לא אומרת שלא הצענו.
מירב בן ארי: בואי תסכמי, כדי שנצליח לשמוע את כלום, משפט אחרון.
מירב בן ארי: אני הבנתי את העניין המשפטי.
מירב בן ארי: אתם תתייחסו אליו כי אני חייבת להבין איך זה יכול להיות.
שיר-אל נקדימון: ברשותך, אני רוצה להתייחס לנקודה נוספת.
שיר-אל נקדימון: דובר כאן על נושא של היתרים בהסכמה.
שיר-אל נקדימון: פיטורים שהם בעצם פיטורים בהסכמה.
שיר-אל נקדימון: עכשיו אני שוחחתי עם עובדת כזאת שהגיעה לבד כי לא היה לה כסף לייעוץ משפטי.
שיר-אל נקדימון: היא פנתה אלי, היא לא יכלה לאפשר לעצמה שכר טרחה, גם בשדולה יש חוסר בכוח אדם, ובעצם היא לבד.
שיר-אל נקדימון: היא שוחחה עם המפקחת והמפקחת: 'אולי תגיעו לפיטורים בהסכמה'.
שיר-אל נקדימון: זאת אומרת, אני לא חושבת שזה המקום - - -
מירב בן ארי: המפקחת של משרד הכלכלה הציעה לה לפיטורים בהסכמה?
שיר-אל נקדימון: הם הגיעו לאיזו הסכמה.
שיר-אל נקדימון: עכשיו פונה אלי העובדת ואומרת: 'אבל תראי על מה חתמתי, ולא שילמו לי את המשכורת כמו שצריך'.
שיר-אל נקדימון: זאת אומרת, בוודאי היא נעדרת השכלה משפטית, העובדת לא צריכה להיות עורכת דין.
שיר-אל נקדימון: כאן יוצא שבעצם היא מוותרת על הזכויות שלה מבלי להבין שהיא ויתרה על הזכויות שלה.
שיר-אל נקדימון: אני לא חושבת שהמפקחות בודקות לעמוק בסיטואציות שבהן פתאום העובדת והמעסיק יסכימו, במרכאות כפולות ומכופלות, על סיום העבודה איזו הסכמה זאת.
מירב בן ארי: אני חייבת לתת לרגע לעורכת הדין מאירה בסוק מ"נעמ"ת" כי אני רואה שאת מאוד מאוד מוטרדת.
מירב בן ארי: בבקשה מאירה.
מאירה בסוק: אקדים ואומר שאני עשר שנים כאן - - -
מירב בן ארי: ואת שומעת אותו דבר.
מירב בן ארי: אני רוצה לומר לך שאני 9 חודשים פה וזה כבר מתחיל לייאש אותי.
מירב בן ארי: אנחנו בחברה טובה.
מאירה בסוק: יש לי כמה דברים שביקשתי כמה שנים ולא קיבלתי את זה.
מאירה בסוק: אני הייתי מבקשת שמשרד הכלכלה, אני אתן כמה הערות כי שיר-אל אמרה את רוב הדברים.
מאירה בסוק: למשל, למה משרד הכלכלה לא נותן איזה פילוח לראות כמה היתרים הם נותנים לנשים שעובדות יותר משנה, יותר משנתיים שפתאום מגלים שהן לא עובדות טובות.
מאירה בסוק: זה דבר מדהים ואני לא מדברת על אלה שעובדות פחות משנה.
מאירה בסוק: שיהיה איזה פילוח ונראה את 70% היתרים.
מאירה בסוק: למה נותנים לנשים שעובדות למשל 5 ו-10 ו-12.
מאירה בסוק: אני סתם מעלה כי אני לא יודעת, כי הם לא מפרסמים את זה.
מאירה בסוק: זה דבר ראשון.
מאירה בסוק: דבר שני, אם תשימי לב תראי כמה מעט פונים.
מאירה בסוק: כמה מעט מעסיקים פונים והם מפטרים הרבה יותר.
מאירה בסוק: זאת אומרת שיש המון דברים, כמו ששיר-אל אמרה, נשים לא מכירות את הזכויות שלהן.
מאירה בסוק: גם ב"נעמ"ת" יש לנו לשכות משפטיות ונשים מגיעות.
מאירה בסוק: מי שמגיעות אלינו כבר יודעות שיש להן זכויות, יש כאלה שבכלל לא מגיעות.
מאירה בסוק: כעת שימו לב לעוד דבר, להבדלים כמה נשים הגיעו וביקשו פיטורים שמחלקת - - -
מירב בן ארי: כן, זה ממש לא הגיוני.
מאירה בסוק: זה לא הגיוני.
מאירה בסוק: אם תשימו לב למשל לכל מיני ידיעות בעיתונים, נשים שיודעות את זכויותיהן והולכות לעורכות דין או לעורכי דין בדרך כלל מקבלות את הזכויות שלהן.
מאירה בסוק: מפטרים אותן, הן לא מגיעות למחלקת האכיפה כי הן יודעות שלא יקרה כלום.
מאירה בסוק: הן הולכות לעורכי דין פרטיים ולפעמים מחזירים אותן לעבודה וכו' וכו'.
מאירה בסוק: יש עוד דבר, הנושא של הפיטורים בחוק, ב-60 יום.
מאירה בסוק: הסיפור של 60 יום גם הוא סיפור מדהים.
מאירה בסוק: אין לנו פה בכלל אפשרות להתמודד וגם את זה צריך לשנות.
מאירה בסוק: הסיפור שהיא באה למקום העבודה ואומרים בעת חופשת הלידה 'תראי גברתי, אל תיקחי מטפלת, את אחרי 60 יום ממילא תפוטרי'.
מאירה בסוק: מה זה?
מאירה בסוק: הן בכלל לא נוגעות בדברים האלה.
מאירה בסוק: אני אומרת שיש פה דבר מטורף.
מאירה בסוק: כמות הנשים המפוטרות בהריון היא עצומה.
מאירה בסוק: אנחנו רואים את ה-70% שנתונים את היתרים.
מאירה בסוק: אנחנו לא רואים בכלל את אלה שבכלל לא מגיעות.
מירב בן ארי: מה את מציעה?
מאירה בסוק: לשנות לגמרי את הכול.
מאירה בסוק: א', משרד הכלכלה בא ואומר: 'אני רוצה להגן על העובדות', כמו שהם עושים כל מיני פרסומים בטלוויזיה שבנושא של הפיטורים בהריון שיגידו שלא מפטרים בהריון אלא אם, ולא אנחנו המעסיקים בנסיבות העניין וכו' וכו.
מאירה בסוק: אתן לך לדוגמה חוק שאנחנו מנסים שנים דרך "ויצ"ו".
מאירה בסוק: יש לך ב"חוק עבודת נשים" את הסיפור של תנאי העבודה בהריון, אני מכירה מקרים.
מאירה בסוק: אישה עובדת במוסך, היא פקידה, היא עובדת בהריון.
מאירה בסוק: היא עובדת במשרד, פתאום מכניסים אותה למוסך, נו היא תישאר עם כל אדי הרעל?
מאירה בסוק: נשים, כמו שאמרה חברת הכנסת רחל עזריה, אין להן שולחן עבודה, שמים אותן בחדר בלי חלון – גורמים להן להתפטר ובזה הם לא נוגעים כי בחוק לא כתוב שתנאי עבודה זה גם אפשרות פיטורים.
מאירה בסוק: הן מתפטרות בעצמן ואז הן מפסידות המון כסף כי הן לא יכולות לקבל עבודה, ואולי אז הן לא תקבלנה את דמי הלידה.
מאירה בסוק: אנחנו בכאוס נוראי.
מירב בן ארי: האם החוק היום לא מגדיר, לצורך העניין, הרעה בתנאי העבודה?
מאירה בסוק: אבל היא רוצה לעבוד.
מאירה בסוק: היא רוצה להמשיך לעבוד.
מירב בן ארי: הדרך היחידה בחוק בהרעה בתנאי עבודה זה להתפטר.
מירב בן ארי: זו הגנה - - -
מאירה בסוק: ואחר כך לתבוע מה שאפשר לתבוע.
קריאה: השאלה אם ההרעה הייתה בהפחתה בשכר או בהיקף המשרה.
קריאה: אלו שני הדברים היחידים, לא הרעה ביחס, בתנאים הפיסיים של העבודה או של - - -
מירב בן ארי: יחס, בעולם במשפט.
מירב בן ארי: יחס קשה לך להוכיח.
קריאה: חוק שוויון - - -
מירב בן ארי: הרעה בתנאים פיסיים מוחשיים אלו דברים שאפשר לבדוק אותם.
שיר-אל נקדימון: נכון, אבל אין סמכות לממונה.
שיר-אל נקדימון: צריך להוסיף את זה כסמכות של הממונה.
שיר-אל נקדימון: זה שינוי בתנאי התעסוקה שהן, לא חלק משינוי כללי, אבל רק העובדת.
שיר-אל נקדימון: יש לנו כלים בתביעות אזרחיות לעשות את זה.
שיר-אל נקדימון: בבית הדין לעבודה אנחנו באים עם תביעה ואנחנו כתובים שעקב הרעת תנאים, שזה לא היקף משרה או היקף שכר אלא שלקחו לה את השולחן, שהיחס אליה הורע, שעשו עליה חרם חברתי, גם זה קרה לנו.
שיר-אל נקדימון: כאן אני אתבע כסף, או.
מירב בן ארי: חרם חברתי זה רק בוועדות חינוך.
שיר-אל נקדימון: לא רק, גם ב - - -
מירב בן ארי: מאירה, את רוצה עוד משהו לומר?
מירב בן ארי: עורכת דין עירית גזית מ"ויצ"ו", בבקשה את רוצה להוסיף?
עירית גזית: אנחנו באמת הרבה פעמים ניסינו לקדם את הצעת החוק שמדברת על שינוי תנאי עבודה, לא בהפחתה בשכר.
עירית גזית: זה ידרוש יותר בדיוק כמו - - -
מירב בן ארי: הנה, אני אומרת לך שבאמת ניקח את זה.
מירב בן ארי: אני לא רוצה שמאירה תמשיך לחשוב שהיא באה עוד שנה ועוד שנתיים.
מירב בן ארי: אנחנו ניקח את זה, אני אומרת לך שגם אני וגם רחל עושות עבודה טובה.
מירב בן ארי: הנושא חשוב לנו.
מירב בן ארי: אנחנו נשב אתכם לקדם את הצעת החוק הזאת.
עירית גזית: עוד משהו שרציתי לומר לגבי התגובה של העובדת לבקשה להיתר – אין ספק ששבוע זה נורא נורא מעט.
עירית גזית: לא תמיד הן מיוצגות.
עירית גזית: ניחא, הן יודעות לפנות, גם אנחנו מפעילות קו מידע אז המצב הוא טוב.
עירית גזית: לפחות שבועיים או משהו כזה.
מירב בן ארי: זה נוהל פנימי שלכם?
קריאה: אולי צריך לשנות את הנוהל.
מירב בן ארי: מה אתם צריכות לעשות כדי לשנות את זה לשבועיים, לי זה נראה בקשה לגיטימית והגיונית.
מירב בן ארי: מי אחראי לשנות את הנוהל?
רבקה מקובר: זה מורכב.
שרית יהודאי: לפני שינויי הנוהל אנחנו בדקנו עם שדולת הנשים ועם "ויצ"ו", הכול היה בשיתוף פעולה.
שרית יהודאי: אנחנו תוך כדי תנועה.
מירב בן ארי: אני לא באה אליך.
מירב בן ארי: יש לנו כאן הסכמה ששבוע זה מעט.
מירב בן ארי: אנחנו שואלות מה צריך לעשות.
מירב בן ארי: את רוצה שאני אכתוב מכתב למנכ"ל?
מירב בן ארי: עם המנכ"ל ,יש לי דווקא עבודה טובה איתו.
קריאה: יש יועץ משפטי.
מירב בן ארי: אני כבר דיברתי, אני כבר אחרי.
קריאה: למה המכתב מוגבל במשך זמן תגובה?
מירב בן ארי: בואי נגיד לרגע, ליבי פחות.
מירב בן ארי: דווקא במקרה שאני באתי איתו, מקרה אישי שקרה אצלנו בבית, זה באמת מקרה שכביכול, לא כביכול, קרה שם מקרה שאותה עובדת עשתה נזק כלכלי עצום של אלפי שקלים ולכן אני באה מהמקום שמבין.
מירב בן ארי: באמת אותה עובדת עשתה נזק לעסק ממש עד שהגיעה עובדת אחרת, במקרה הזה הייתה אימא שלי שבאמת עשתה את עבודתה.
מירב בן ארי: המעסיק אמר לאותה אחת שהייתה לפני כן: 'שבי בבית אני אשלם את מה שמגיע'.
מירב בן ארי: אימא שלי פשוט באה וכיסתה.
מירב בן ארי: אני זוכרת שהיא הייתה כל שבוע באה אלי לארוחת שישי, היא אמרה לי: 'כל שבוע אני מתקנת נזק של אלפי שקלים שעשתה אותה עובדת.
מירב בן ארי: בגלל שהיא בהריון היא יושבת בבית והמעסיק משלם'.
מירב בן ארי: לכן כביכול אני אמורה לא להיות אובייקטיבית.
מירב בן ארי: הנה אני אומרת לך שמבחינה אובייקטיבית ומבחינת נראות ומהבחינה שיש כאן צד מוחלש, בצדק אנחנו כחברה ובטח כוועדה רואים שהעניין של שבוע מעט מדי ובטח לאחת שאין לה את הגיבוי.
מירב בן ארי: אני אומרת, אם זה מסתכם בלכתוב מכתב למנכ"ל שהמשרד ישנה את הנוהל, בואו נעשה את זה – זה התפקיד שלנו.
מירב בן ארי: תאמיני לי, רוב העבודה שלנו כחברי כנסת, רחל תסכים איתי, 80% זה השפעה על דברים ו-20% חקיקה.
מירב בן ארי: אני כבר אתן לך לדבר.
מירב בן ארי: אני רק אתן לה לסיים את דבריה.
מירב בן ארי: את רשומה, מה שמך גברתי?
ציפי דוק: שמי ציפי דיק, אני אומרת שרק ביידוע, אפשר לציין בפניה שמותר לקבל ייעוץ משפטי.
ציפי דוק: כדי שתהייה מודעת.
ציפי דוק: אם היא לא יודעת היא לא תלך לייעוץ משפטי ואז היא באה לא מוכנה.
מירב בן ארי: מי אומרת לגברת שבא אליכם שהיא יכולה - -
שרית יהודאי: אנחנו מפנות את הנשים ל"ויצ"ו", ל"נעמ"ת", שהן יכולות לפנות.
מירב בן ארי: קיבלנו תשובה.
עירית גזית: אולי אתן כמחוקקות יכולות לתקן את "חוק הסיוע המשפטי" ואז יינתן סיוע משפטי לשלב ההיתר.
עירית גזית: שנשים שנתבקש בגינן היתר פיטורים יקבלו סיוע משפטי מהמדינה.
עירית גזית: זה אולי קצת ייתר את עבודתנו, אבל אני אשמח להעביר אותה.
עירית גזית: אנחנו מאוד נשמח.
מירב בן ארי: אני באתי מ-10 שנים בעמותה, כל הזמן אמרתי לעצמי: 'הלוואי שיום אחד לא יצטרכו אותי'.
מירב בן ארי: לא צריך לקום לעבודה, אבל לצערי זו המדינה.
דנה גינוסר: שלום.
דנה גינוסר: הערה ושאלה.
דנה גינוסר: אני מצטרפת כאן לחברותיי לעניין - - -
מירב בן ארי: איפה הקליניקה שלכם?
דנה גינוסר: בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית.
דנה גינוסר: הסטודנטיות, הצוות שעובד על עובדות ההוראה, לכן אנחנו כאן.
מירב בן ארי: יש עוד קליניקות באוניברסיטאות בארץ?
מירב בן ארי: אני יודעת שיש קליניקות משפטיות בתל אביב.
דנה גינוסר: בבין תחומי יש.
מירב בן ארי: גם בחיפה יש.
מירב בן ארי: אני בוגרת גם תואר ראשון וגם תואר שני.
דנה גינוסר: קודם כל אני רוצה להצטרף לחברותיי כאן בעניין פלח הציבור שלגביו בכלל לא מתבקשת.
דנה גינוסר: כלומר, כל הנשים השקופות שעובדות במקומות שבהם פערי הכוחות הם כל כך גדולים שהמעסיקים אפילו לא חוששים, אני מניחה, ופשוט מפטרים.
דנה גינוסר: אני חושבת ששם לצד האכיפה מסע הסברה זה רעיון מצוין.
דנה גינוסר: אני חושבת שדרושה שם אכיפה אקטיבית.
דנה גינוסר: אני לא יודעת, אבל אני מניחה שיש לכם זרוע מודיעינית באגף אכיפה.
דנה גינוסר: במישור ההתרעה להגיע למקומות קטנים כגדולים ולברר.
דנה גינוסר: זאת אומרת, אפשר לדבר עם עובדות, אולי להעביר שאלון ולראות אם יש מישהי בהריון.
דנה גינוסר: זאת אומרת, שתהייה נראות של משרד הכלכלה - - -
רחל עזריה: סליחה, אני רוצה לשאול אותך.
רחל עזריה: יש הבדל בין עובדות שעתיות לבין עובדת בשכר חודשי מבחינת היכולת לפטר?
רחל עזריה: אין הבדל.
מאירה בסוק: לא צריך להיות הבדל, אבל בטוח שיש הבדל.
רחל עזריה: השאלה אם יש משהו שאנחנו יודעים.
רחל עזריה: יודעות.
דנה גינוסר: זאת הייתה הערה כללית.
דנה גינוסר: יש לי שאלה שאני רוצה להפנות לגברת יהודאי בבקשה.
דנה גינוסר: לגבי מורות את ציינת שאתם באמת עוקבים ומוודאים שמשרד החינוך עומד בהתחייבויות שלו.
דנה גינוסר: ציינת שלמיטב ידיעת
דנה גינוסר: כם 50% מהמורות שפוטרו בפיטורים מנהליים עם היתר שובצו לאחר מכן.
דנה גינוסר: אין לנו דרך להעריך האם הנתון הזה מוצלח או לא.
דנה גינוסר: השאלה, האם יש לכם נתונים לגבי כלל המורים שמפוטרים בפיטורים מנהליים מדי משנה, איזה שיעור מקרבם משובץ בשנה שלאחר מכן.
דנה גינוסר: יכול להיות שגם בתחום - - -
מירב בן ארי: את מדברת על משרד החינוך?
דנה גינוסר: כן.
דנה גינוסר: על מורות.
מירב בן ארי: בבקשה אני רוצה לשמוע את ההתייחסות לגבי משרד החינוך - - -
דנה גינוסר: כן, משרד החינוך, מורות.
מירב בן ארי: התייחסות של משרד החינוך?
דנה גינוסר: ציינו ש-50% מהמורות שלגביהן התקבל היתר משובצות.
דנה גינוסר: יכול להיות שהנתון הזה מצוין ויכול להיות שהוא לא טוב כי יכול להיות ש-80% - - -
מירב בן ארי: אתם ממשרד החינוך.
מירב בן ארי: מי הנציגה שמדברת?
נסרין חורי: שלום.
נסרין חורי: קוראים לי עורכת הדין נסרין חורי מהלשכה המשפטית של משרד החינוך.
נסרין חורי: אני אתייחס.
נסרין חורי: כמו שהציגה נציגת משרד הכלכלה, עובד הוראה בשנה הראשונה מופסק בהפסקה מנהלית - -
מירב בן ארי: כל שנה בשלוש השנים.
קריאה: צריך להגיד מורה עובדת.
נסרין חורי: נכון, מורה עובדת.
נסרין חורי: בשנתיים הראשונות הם מופסקים, בשנה השלישית הם אמורים לקבל קביעות, לא בשנים הראשונות המופסקות.
נסרין חורי: זה רק לדייק.
נסרין חורי: אנחנו מדי שנה, יש לי נתון מהשנה שעברה, פיטרנו בהפסקה מנהלית 8,297 עובדי הוראה, גם גברים וגם נשים שלא בהריון – זה בהפסקה מנהלית.
מאירה בסוק: למה אתם לא עושים את זה במיוחד לנשים בהריון, ככה שאנחנו הגדרנו.
נסרין חורי: יש לנו בהריון.
נסרין חורי: בשנה שעברה קיבלנו היתר לפטורי נשים בהריון של 30 מורות מתוך כ-8,300.
מירב בן ארי: אני שואלת כמה היו בהריון.
נסרין חורי: אני אפרט.
מירב בן ארי: כדאי, כדי שנדע באחוזים.
נסרין חורי: זה מחולק פה אצלי לפי מחוזות.
מירב בן ארי: כמה נשים היו בהריון?
נסרין חורי: אני מדברת על פניה למשרד הכלכלה.
נסרין חורי: חשוב לי להדגיש שמדובר במורות זמניות.
מירב בן ארי: לגבי קבועות אנחנו יודעים.
נסרין חורי: צריך לחדד.
נסרין חורי: פנינו לממונה בבקשה לקבל 130 היתרים - - -
מירב בן ארי: 130 וקיבלתם 30?
נסרין חורי: כן, קיבלנו 30 היתרים מתוך 130 - -
קריאה: זה לא נשמע הגיוני.
נסרין חורי: למה?
נסרין חורי: ניסינו להחזיר וקיבלנו היתר מותנה.
נסרין חורי: כן, אנחנו תוך כדי ניסנו.
נסרין חורי: ל-30 לא הצלחנו למצוא מקומות.
מירב בן ארי: 130 ביקשתם, 30 - - -
נסרין חורי: 130 ביקשנו.
נסרין חורי: כמו שהסבירו ממשרד הכלכלה אנחנו מקבלים היתר מותנה, אנחנו שוקדים על מציאת מקומות - - -
מירב בן ארי: ל-30 לא הצלחתם.
נסרין חורי: ל-30 לא הצלחנו למצוא מקום.
מירב בן ארי: דנה, זה עונה לך לשאלה?
דנה גינוסר: מתוך 8,279 הפיטורים המנהליים האחרים, האם יש לכם נתון בדבר כמה שובצו בשנה לאחר מכן מחדש.
דנה גינוסר: האם רובם, 90%.
נסרין חורי: את יכולה לחזור על השאלה, פשוט לא שמעתי.
דנה גינוסר: אמרת כ-8,200 פוטרו בהפסקה מנהלית.
דנה גינוסר: כמה מהם חזרו, שובצו ב-1 בספטמבר-- - -
נסרין חורי: איך זה רלוונטי לדיון?
נסרין חורי: אין לי את הנתון כי זה לא רלוונטי.
מירב בן ארי: אין את הנתון?
נסרין חורי: לא הכנתי את הנתון כי זה לא רלוונטי לדיון.
דנה גינוסר: אני חושבת שזה רלוונטי כדי להבין.
נסרין חורי: אני אגיד לך למה לא רלוונטי.
נסרין חורי: הרי על פי הנהלים של משרד החינוך, כפי שהסברתי אנחנו בשנה הראשונה מפסיקים את המורים בשנה א'.
נסרין חורי: אנחנו פשוט מחזירים את כל המורים לשנה ב', כמובן על סמך תקן פנוי.
נסרין חורי: ללא קשר להריון אנחנו מחזירים את כולם על פי תקנים פנויים.
נסרין חורי: אני לא מבינה את הקשר - - -
דנה גינוסר: רוצים לדעת באחוזים אם חוזרות יותר נשים בהריון או יותר עובדים רגילים.
דנה גינוסר: רוצים להבין אם יש הגנה יתרה - - -
מירב בן ארי: אני מודה לכל העוזרות שלי פה.
מירב בן ארי: כמו שאתן רואות אני מסתדרת מצוין.
מירב בן ארי: עזבי, את טוענת, גם כך אני על שש דקות.
מירב בן ארי: ביקשתי עכשיו ממך להביא את הנתון הזה לוועדה.
מירב בן ארי: אל דאגה, לא עכשיו.
מירב בן ארי: נתתי להם חודש, קיבלת חודש לנתון פשוט מאוד להעביר אלינו לוועדה.
מירב בן ארי: גברת ציפי דיק, את רוצה להוסיף עוד משהו כי טרחת ובאת לכאן.
מירב בן ארי: קיבלת את התשובה?
ציפי דוק: כן רציתי להבין, היא אומרת שהם מיידעים את הנשים שהן יכולות ללכת לסיוע משפטי.
ציפי דוק: למה הן בכל זאת מגיעות ללא.
ציפי דוק: עדיין יש טענה, אני שומעת - - -
מירב בן ארי: יש כאן בעיה של יידוע באופן כללי.
ג'נט שלום: אני רק רוצה להשלים משהו אחד כי ציינו פה את הסיוע המשפטי.
ג'נט שלום: אני כן אציין ברמה הכלכלית שזכויות עובדים, אני יושבת בוועדה בתוך משרד הכלכלה כדי לראות איך מנגישים יותר זכויות של העובדים.
ג'נט שלום: כשאני מדברת על זכויות עובדים זה גם יותר בנושא הפליה.
ג'נט שלום: אני אציין שיש לנו 15 תחומי הפליה ולא רק את נושא ההיריון.
ג'נט שלום: גם במשרד הכלכלה יש המון תחומי אכיפה ויש גם לזכויות עובדים.
ג'נט שלום: אחד הרעיונות שעלו היה שיתוף פעולה עם הסיוע המשפטי.
ג'נט שלום: אני כן אציין שגם פה יש לנו בעיה אחת והיא משוכה כלכלית, כי לסיוע משפטי יש מבחן כלכלי ולא קל שצריך לעבור אותו.
ג'נט שלום: גם על זה אנחנו חושבות, אנחנו מנסות לעשות את זה.