GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<קריאה: השאלה אם לא צריך לכתוב ו/או.
<ענת מימון: זה לא ו.
מירב בן ארי: זה לא ו.
<ענת מימון: מספיק שיש לי את אחד האישורים האלה.
מירב בן ארי: אם היא לא הגישה תלונה במשטרה ואין החלטה שיפוטית, עדיין יש לך כאן אישור.
מירב בן ארי: זה מצוין.
מירב בן ארי: אסור שזה יהיה ו.
<קרן גרינבלט: שאלה לגבי הנוסח.
<קרן גרינבלט: כתוב כאן שהכללים לעניין האישור כאמור ייקבעו בהסכמת שר הרווחה ואני רוצה לשאול ייקבעו על ידי מי בהסכמת שר הרווחה ואיך אנחנו מוודאות שהכללים האלה לא יעקבו את החלת השינוי כדי שאפשר יהיה להתקדם.
<ענת מימון: קודם כל, זה חוק של משרד השיכון, חוק הדיור הציבורי, ולכן מי שאמון על ביצוע החוק הזה, זה משרד השיכון.
<ענת מימון: לכן הם אלה שיקבעו את הכללים.
<ענת מימון: אנחנו רק מדגישים שאנחנו רוצים גם את ההסכמה של משרד הרווחה.
<ענת מימון: אם צריך להבהיר את זה בנוסח, נעשה את זה בצורה הנכונה.
<ענת מימון: זה מי שיקבע את הכללים.
<ענת מימון: לא מותנה כאן שהעניין ייכנס לתוקף רק בעצם קביעת הכללים האלה.
<ענת מימון: הכללים אמורים לסייע למשרדים לבצע את זה, אבל גם ללא הכללים, החוק אומר שהתקופה הזאת לא תבוא במניין.
<קרן גרינבלט: צריך להדגיש שזה יכול להיכנס לתוקף גם בלי הכללים האלה.
<ענת מימון: כל עוד לא נאמר שהתיקון ייכנס לתוקף עם קביעת הכללים, זה אומר שהוא נכנס גם ללא הכללים.
מירב בן ארי: זה לא מותנה.
<ענת מימון: הכללים פשוט יסייעו למשרדים לקבוע את הביצוע של זה בפועל.
<גלית שאול: מרכז רקמן היה בין היוזמים של זה והקליניקה שלנו היא זאת שבעבר ההיסטורי ניסחה את הנושא.
מירב בן ארי: ועוד חוקים אחרים וטובים.
<גלית שאול: אנחנו מברכים כמובן על השינוי הזה.
<גלית שאול: אני חושבת שזה מעבר למצופה.
<גלית שאול: אני כן חושבת שיש כאן נקודה אחת שצריך לשים לב אליה וזה עניין תלונות השווא שיעלה.
<גלית שאול: אני אומרת שהכללים צריכים להיות מאוד מפורטים וטובים ואנחנו כולנו בעד.
יעקב מרגי: אני מברך על ההסכמה אליה הגיעו.
יעקב מרגי: בסך הכול הדיון היום, בעקבות הערתה של הדוברת, לגבי צו שהוא לא שיפוטי והרווחנו את זה.
יעקב מרגי: אני מודה למשרדים, גם למשרד הרווחה על שנענה ונתן את ברכתו שהיא לא מבוטלת לחוק.
מסעוד גנאים: אני מברך על הכול ועל הברכה.
<שרי נוימן: מבחינתנו הנוסח מאושר.
מירב בן ארי: עוד מישהו מהמשרדים רוצה להוסיף משהו?
מירב בן ארי: כולם מברכים.
יעקב מרגי: הם לא רוצים לעכב אותנו.
<ענת מימון: הקראתי את הנוסח ואפשר להצביע עליו לקריאה שנייה ושלישית.
מירב בן ארי: אתה לא מצביע?
יעקב מרגי: אני לא חבר.
יעקב מרגי: ביקשתי דין רציפות על החוק והפכתי להיות בטובתי שותף.
מירב בן ארי: נעבור להצבעה.
מירב בן ארי: מצביעים אני וחבר הכנסת גנאים.
מירב בן ארי: מי בעד אישור הצעת חוק הדיור הציבורי (זכויות רכישה) (תיקון מס' 7) (שמירת זכויות בשל אלימות בן-זוג), התשע"ו-2015?
מירב בן ארי: בעד הצעת החוק– פה אחד
מירב בן ארי: הצעת החוק אושרה פה אחד ותעבור למליאת הכנסת לקריאה שנייה ושלישית.
מירב בן ארי: תודה רבה לכל מי שהגיע.
עאידה תומא סלימאן: שלום, אני פותחת את הישיבה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, 1 בדצמבר 2015, י"ט בכסלו, התשע"ו.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו זימנו את הדיון היום בנושא הטרדות מיניות בעולם התקשורת.
עאידה תומא סלימאן: השבוע שעבר היה שבוע המאבק באלימות נגד נשים, או היום הבינלאומי למאבק באלימות נגד נשים ואנחנו בדרך כלל ובעולם באופן כללי מתייחסים לזה יותר כשבוע של פעילות בהרבה מקומות.
עאידה תומא סלימאן: זה מתחיל באו"ם וזה נפרש על פני כמה וכמה ארגוני נשים וארגונים באופן כללי, שרוצים לציין את היום הזה.
עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, בשבוע שעבר מצד אחד היו לנו אירועים מאד מעוררי השראה שנתנו לנו הרגשה בכנסת שאנחנו מתקדמים בנושא הזה ורוצים להתקדם בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: מצד שני, היינו צריכים לעבור שבוע מאד מטלטל, כאשר נחשפה לעינינו פרשה אשר זעזעה מאד רבים מאיתנו ועדיין אנחנו מטפלים בתוצאות שלה.
עאידה תומא סלימאן: חשוב לי לציין שביום הזה אני זימנתי את הישיבה הזו, נכון, על רקע הפרשה של חבר הכנסת ינון מגל, אבל לא כדי לדון בפרשה עצמה ולא כדי לדון בהטרדות המיניות שדובר עליהן ולא להיכנס לפרטי פרטים.
עאידה תומא סלימאן: אני מאמינה שנעשה צעד שהיה מחויב על ידי חבר הכנסת ינון מגל, בזה שהוא התפטר מהתפקיד שלו ופרש מהפעילות בתוך הכנסת.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה מסר מאד חזק שנשלח לציבור באופן כללי.
עאידה תומא סלימאן: הפרשה הזאת נמצאת בחקירת המשטרה ואני חושבת שאנחנו נניח לנושא בדיוק במקום הזה, שהחקירה תימשך, שייעשה מה שצריך לעשות.
עאידה תומא סלימאן: חשוב לי לציין שלא כל פרשה היא עניין פלילי.
עאידה תומא סלימאן: לפעמים הרבה מהנושאים האלה, שאנחנו עומדות לדבר עליהם היום, במקרים של הטרדה מינית בהרבה מקרים נשים לא מתלוננות, נשים לא מעלות את הנושא, כי הן יודעות שהדרך היא מאד ארוכה עד להוכחת התלונות שלהן.
עאידה תומא סלימאן: נשים יודעות שבהרבה מקרים, ואנחנו גם טיפלנו בשבוע שעבר באחוז התלונות שהופכות לכתבי אישום, שהוא אחוז נמוך באופן כללי במדינת ישראל, ועל זה גם צריך לתת את הדעת, אבל בעיקר הרבה מהתלונות האלה נמצאות במרחב הזה, שקוראים לו אולי המרחב המוסרי, אולי קוראים לו המרחב של ערכי זכויות אדם ואישה, שהוא יותר בעניין של כבוד בין אדם לאישה, יותר מאשר אפשר לקחת אותו ולהוכיח אותו שזה יהפוך לעניין פלילי.
עאידה תומא סלימאן: זה לא אומר שאני מקלה ראש בצד הפלילי של הבעיה, אבל אני רוצה להדגיש שוב, שהרבה מהנשים שאלו אותי ושואלות תמיד בנושא של הטרדות מיניות, אבל יש הוכחות ואפשר להוכיח את זה ולשאול למה המשטרה לא המשיכה בתיק.
עאידה תומא סלימאן: ואני אומרת את זה, ברגע שאישה לוקחת על עצמה לחשוף את העוול ואת ההטרדה שהיא עברה, שפגעה בה, היא יודעת שהיא הולכת לעבור דרך די קשה.
עאידה תומא סלימאן: היא יודעת שיפעילו עליה לחצים והיא יודעת שינסו לפגוע בה ובתדמית שלה; וברגע שהיא מחליטה זה מעשה של אומץ, שמחייב את כולנו לעמוד לצידה ואת כולנו לתת את התמיכה.
עאידה תומא סלימאן: ולכן אני כן רוצה להגיד שנכון שסגרתי את הדלת בעניין הפרשה הזו, אבל אני רק פותחת את הדלת הקטנה שאני רוצה להדגיש.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת איזה מסע השמצות מתחולל שם בחוץ נגד הנשים שהעזו והתלוננו.
עאידה תומא סלימאן: ואני יודעת שחלק מהן אפילו מאוימות.
עאידה תומא סלימאן: ואני דיברתי עם חלק מהמתלוננות והייתי איתן בקשר והן אמרו לי דבר אחד – אנחנו מרגישות מאוימות, אנחנו נרדפות גם על ידי התקשורת ואנחנו מבקשות עכשיו לתת לנו קצת להירגע וקצת לדעת איך אנחנו נמשיך הלאה.
עאידה תומא סלימאן: ומפה אני רוצה להדגיש, שאנחנו כולנו, אני כיושבת ראש הוועדה, ואני בטוחה שגם חברות הכנסת וחברית הכנסת, חברי הוועדה, עומדים ומוכנים לעמוד לצידן בכל מה שהן צריכות כדי להדוף את המתקפה הזו שמתחוללת.
עאידה תומא סלימאן: ואני מפנה ופונה מפה לאמצעי התקשורת שנמצאים איתנו או לא נמצאים איתנו, לקחת בחשבון שלפעמים הרצון העז הזה לרדוף את הסיפור, פוגע כבר בנשים ופוגע בפרטיות שלהן ופוגע בכבוד שלהן.
עאידה תומא סלימאן: אנא מכם תעשו את זה כמה שאפשר בלהתמקד – ולא רק במקרה הזה – יותר בתוקף, יותר במטריד, מאשר במוטרדת ובאשר בקורבן של ההטרדה הזו.
עאידה תומא סלימאן: טוב עשו ב-NRG, ואני חייבת להזכיר את זה, שהם אמרו שהם מתחילים מעכשיו מדיניות חדשה בסיקור מקרי ההטרדה המינית ומקרי התקיפות הפנימיות, ובזה להתמקד באלימות עצמה ובמבצע האלימות, יותר מאשר בקורבן.
עאידה תומא סלימאן: אני מאד שמחה שחברת הכנסת ד"ר עליזה לביא, יושבת הראש הקודמת של הוועדה, נמצאת איתנו היום, כי בעצם את הובלת שני דיונים בנושא הזה בעבר, גם כן לצערי הרב על רקע פרשה אחרת בעולם התקשורת.
עאידה תומא סלימאן: אני בונה את הדיון הזה גם על מה שהושג בשני הדיונים הקודמים ובתהליך שהתחלתם אותו גם בדיון שהתקיים ב-6 במאי 2013 וב-19 במרס 2014, ולצערי הרב נקטע ולא נמשך ואני אזכיר את זה אחר כך.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שנעשתה עבודה מסוימת.
עאידה תומא סלימאן: הדיון היום מנסה להתמקד במה המצב של התופעה בעולם התקשורת.
עאידה תומא סלימאן: עולם התקשורת הינו חלק מהפסיפס של החברה הישראלית באופן כללי ומהחברה האנושית גם כן, וכמו שקיימות הטרדות מיניות בכל החברות ובכל הספירות, זה קיים גם, אני בטוחה, בתוך עולם התקשורת.
עאידה תומא סלימאן: אחת העיתונאיות שקיימה איתי ראיון היום בבוקר שאלה אותי – איך אתה בטוחה?
עאידה תומא סלימאן: יש לך שמות על ההטרדות המיניות בתוך עולם התקשורת?
עאידה תומא סלימאן: אמרתי לה, קודם כל לכל האוכלוסייה במדינת ישראל יש כבר שמות, זה לא חייב להיות רק אצלי.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו גם יוצאות מנקודת המבט שאומרת שאין מקום, לא בספירה הציבורית ולא בבית, שכמעט נקי מהנושא של הטרדות מיניות ותקיפות מיניות.
עאידה תומא סלימאן: אני ארצה לדעת מה המצב.
עליזה לביא: גברתי, NRG הודיעו על אימוץ הקוד האתי שפותח כאן בוועדה.
עליזה לביא: פיתחנו אותו כאן בשיתוף פעולה.
עאידה תומא סלימאן: אני אתייחס לקוד האתי.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהוא מבורך והוא טוב.
עאידה תומא סלימאן: הבעיה שלו היא שהוא לא נלקח ויושם.
עאידה תומא סלימאן: אני מאד מקווה ואני אמרתי שאני בונה על הדיונים הקודמים.
עליזה לביא: NRG הם הראשונים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מברכים על זה ואני מאד מקווה שלאחר הדיון הזה, שאר אמצעי התקשורת גם יאמצו, אבל אנחנו נרצה גם לעשות פעולה נוספת לקוד הזה, שתתייחס גם כן לתוך המערכת ולא רק כלפי חוץ.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה קודם כל שנשמע - - -
עליזה לביא: את לא נותנת לנו?
עאידה תומא סלימאן: אם את רוצה להגיד משהו לפני שאת יוצאת.
עאידה תומא סלימאן: לפני שאני נותנת לנוכחים ונמצאים איתנו גם את תא העיתונאות וגם נציגים שונים, אני אתן לחברת הכנסת שולי מועלם, לפני שהיא יוצאת לדיון אחר, בבקשה.
שולי מועלם-רפאלי: זה לא דיון אחר, זה כנס של איזה 500 סטודנטיות שנקבע איתי עוד לפני שחזרתי לכנסת, וכמה שניסיתי שאני אהיה הדוברת האחרונה, אבל גם זה כבר מגיע.
שולי מועלם-רפאלי: אני פה, כי התחלנו את זה בכנסת הקודמת והתחלנו את זה לפני הרבה שנים, באמירה ברורה שאין סובלנות ואין קבלה ואין הכלה של אף אלמנט של הטרדה.
שולי מועלם-רפאלי: זה לא סוד שאני יושבת פה ועוד לא התחלתי לדבר וכבר אני נשנקת.
שולי מועלם-רפאלי: עם חלקכם דיברתי בשבוע האחרון באופן פרטי, עם חלקכם דיברתי רק באופן פורמאלי.
שולי מועלם-רפאלי: אני כן רוצה דווקא להתחיל מהאמירה שיושבת ראש הוועדה אמרה, ושאותה אני בחרתי להוציא אתמול.
שולי מועלם-רפאלי: זה כל כך ברור, אבל אני מקווה שהמעשה שנעשה אתמול, של לקיחת אחריות ואמירה כלפי עצמו, יהיה פה הדגם המאומץ על ידי כל מי שיידרש לדבר הזה.
שולי מועלם-רפאלי: מבחינתנו, אין מקום לא לחלק הראשון של הטרדות על כל הספקטרום שלהן, ולא למה שלצערי מצטרף בימים האחרונים, וזה פשוט שפיכות דמים בכל הגדרה.
שולי מועלם-רפאלי: אני פועלת בכל מקום כדי למנוע את הדבר הזה.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שהאמירות הציבוריות, גם מקרב הקהל וגם מקרב ההנהגה, צריכות להיות מאד מאד ברורות, של אפס סובלנות והתגייסות טוטאלית למניעה של הטרדות על כל הקשת.
שולי מועלם-רפאלי: מבחינתי, זה לא עניין רק של נשים, זה עניין תמיד של נשים כגברים כאחד.
שולי מועלם-רפאלי: לא משמחת אותי הידיעה שזה קיים כנראה בכל עולם ולא רק בעולם העסקים, או בעולם התקשורת או באקדמיה או בכל מקום אחר.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שכאישה וכאדם, שהשאיפה שלו היא שהחברה הישראלית תהיה טובה יותר, אין לי אלא להמשיך את ההתגייסות אל התהליך שהתחיל בכנסת הקודמת ולהטעמה של קוד אתי בכל אחת מהמערכות שבהן אנחנו חיים.
שולי מועלם-רפאלי: אני שוב מתנצלת על היציאה, אבל אני לא בטוחה שמול 500 סטודנטיות דעתניות יהיה לי יותר קל.
שולי מועלם-רפאלי: אז תודה רבה לכולכם.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת שולי מועלם, לפני שאת עוזבת, אין לי שום ספק שההצהרות שלך יוצאות מאמונה שלמה בכל מילה שאת אמרת, אבל כמו שביקשתי מאמצעי התקשורת, אנחנו יודעים איזה מתקפה המתלוננות עוברות בתקופה האחרונה, בשבוע האחרון.
עאידה תומא סלימאן: אני אמרתי את זה, הן אמרו לי בשיחות שדיברתי איתן.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה מחייב אמירה מאד ברורה מההנהגה, להפסיק את מסע ההשמצות נגד המתלוננות ולהפסיק את המתקפה הזו נגדן כדי להוריד מהקרדיביליטי והאמון שלהן ואני מצפה באמת שתהיה אמירה כזו מאד בקרוב מההנהגה.
עליזה לביא: רק לפני שאת יוצאת, גברתי, אני חושבת שמה שהשמעת פה ואני רוצה לשבח אותך.
עליזה לביא: לא פשוט היה לבוא לפה ובטח הבוקר, ובמיוחד אחרי שתיקה של המפלגה שלך יותר מדי זמן לטעמי.
עליזה לביא: אז אני רוצה לברך אותך ולחזק אותך.
עליזה לביא: לא פשוט וגם המקום שלך כאישה, בתוך הבית היהודי והנוכחות שלך כאן, אני חושבת שהיא המשך של בשורה, אז תודה.
עליזה לביא: את רוצה לשמוע את תא העיתונאיות קודם?
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכדאי לשמוע את תא העיתונאיות ואחר כך נשמע איפה אנחנו עומדות היום, מה המצב היום.
עליזה לביא: אז אולי גברתי רק רקע על הקוד האתי, אם אפשר.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו ניגע בזה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נגיע לזה.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שאחרי שאספתי את החומר והסתכלתי, אני מאד התפעלתי מהעשייה שנעשתה בנושא הזה ואני חושבת שכדאי מאד אחר כך שנשמע בדיוק ממי שהובילה את התהליך הזה.
עליזה לביא: אני אשמח, גברתי, תודה.
עאידה תומא סלימאן: מתא העיתונאיות, אבקש לשמוע את הדס שטייף.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, גברת.
<הדס שטייף: קודם כל אני באמת שמחה על הדיון הזה ואני מצטערת שאין קהל קצת יותר רחב, כדי להיות שותף לדיון.
עליזה לביא: זאת גם שאלה שאנחנו צריכות לשאול למה.
<הדס שטייף: למה אין פה גבר אחד.
עליזה לביא: ולמה שוב אנחנו ממשיכות להיות רק נשים בחדר הזה.
<הדס שטייף: אגב, לעניין ההתנפלות הציבורית על הנשים המתלוננות, או במקרה הזה הן המעידות, אז אני חייבת לומר במאמר מוסגר, שגם אנחנו כתא, ספגנו וסופגות לא מעט, כי שבעצם מובילות את המהלכים של מלחמה בהטרדות מיניות בתקשורת לא מעט, גם בתוך התקשורת והמסמך הזה, שאנחנו נדון בו, הוא מאד חשוב כדי לחזק גם אותנו.
<הדס שטייף: לעניין עצמו.
<הדס שטייף: אני מתחברת קצת לדברים שלך ואני אומרת שגם היום יש הטרדות מיניות באמצעי התקשורת, ולא מעט.
<הדס שטייף: וגם היום נשות תקשורת חוששות כמו כל אישה אחרת במרחב הציבורי ובמקומות העבודה, לפתוח את הפה ולדבר, כי עדיין אימת המנהל/הבוס/המפקד ועוד כהנה וכהנה, נמצאת בכל מקום.
<הדס שטייף: וכל אחת מרגישה שהיא לא יכולה לאבד את מקום העבודה שלה, בעיקר כשהיא מפרנסת יחידה.
<הדס שטייף: אז התופעה עדיין ישנה ולצערי הרב היא יוצאת החוצה רק כשאותה נפגעת מרגישה חוזק, או היא כבר לא תלויה במקום עבודתה, ואז היא יכולה לדבר וזה חבל מאד.
<הדס שטייף: אבל זה מוביל אותי לדבר האחר שאני רוצה לדון בו ולדבר בו, כי הוא מאד מאד חשוב.
<הדס שטייף: וזה הנושא שעל פי חוק בכל מקום עבודה, כולל במשטרה, אמורה להיות אינסטנציה שהיא אמונה על הטרדות מיניות באותו גוף, שבו היא עובדת.
<הדס שטייף: אחת הבעיות הקשות שאנחנו נתקלים בהן, וזה חלק מהסוגיה הכוללת של המקלות בגלגלים להניע מהלך, זה שאותן ממונות - ממונות ראשית על ידי הבוס או על ידי ההנהלה או על ידי כך שקודם כל הנאמנות שלהן כפופה אליו.
<הדס שטייף: אחר כך הן נאלצות להתמודד מול החברותה השוביניסטית במקום העבודה, בניסיון כמעט אפילו אלים, הייתי אומרת, למנוע מאותה אחראית להביא אל שולחן המקום שצריך להיות בו, התלונה או הטיפול באותו גבר שמבצע את ההטרדה המינית, ולפעמים היא גם נאלצת לגנוז את זה והכל בעצם כדי לעקר את העבודה המאד חשובה שלה.
<הדס שטייף: פה צריכה לצאת אמירה דווקא מהבית הזה, כי חייבים להוציא את האינסטנציה הזאת מידי מקום העבודה, והיא צריכה להיות מישהי חיצונית עם המון המון גיבוי, כי אם זה לא יהיה – אנחנו לא נצליח במלחמה שלנו.
<הדס שטייף: זה יהיה מאד מאד קשה.
<הדס שטייף: אני הבאתי איתה עדה, שאולי אחר כך ניתן לה את ההזדמנות לדבר, שהיא לאו דווקא מאמצעי התקשורת, אבל היא מסמלת; ומלבדה שמעתי עדויות שעוד נשים שאני מדברת איתן ושהן אחראיות על הטרדות מיניות.
<הדס שטייף: העדה שאני הבאתי פוטרה ממקום עבודתה על רקע זה שהיא חשפה תופעה של הטרדות מיניות על ידי בכיר במקום עבודתה.
<הדס שטייף: אותו בכיר מאד מקורב לבכיר האחר, אני לא רוצה לגעת בנושא עצמו, כי הוא עדיין נמצא באיזה שהם סוג של דיונים כרגע והיא הואשמה בהדלפה לתקשורת, בקשר איתי למשל, שלמען ההגינות, אני אומרת את זה פה, אני היא זאת שפניתי אליה בעקבות האינפורמציה שהגיעה אלי ולא היא פנתה אלי, אבל זה לא הספיק בידי הממונים עליה להגיד לה שהיא זו שפנתה אלי.
<הדס שטייף: אחר כך עשו איזה מין סוג של בדיקה בתוך מקום העבודה וזו תופעה שהיא בעיני מחרידה, שעושים את הבדיקה אותם ממונים, שאימתם ממילא מוטלת על אותן מוטרדות.
<הדס שטייף: הם אלה שעושים את הבדיקה.
<הדס שטייף: ברור שהנשים תסתומנה את הפה או תגמגמנה או תמעטנה בערך העניין.
<הדס שטייף: ואני חושבת שזה הדבר הכי חשוב שיש לי להגיד הבוקר הזה.
<עפרה בלבן: כי אנחנו לא מחנכים אותן להיות חזקות ולעמוד על שלהן.
<קריאה: מי זה אותן?
<קריאה: אולי זה אותנו?
<קריאה: אנחנו לא מחנכות גם אצלנו.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שבזה כולנו ביחד ואין אישה שהיא חסינה מפני הטרדות מיניות, כי בעצם בסופו של דבר זאת לא הבעיה שלנו.
עאידה תומא סלימאן: זה לא עניין להיות חזקות או חלשות, זה לא עניין של להיות מחונכות להיות כאלה או אחרות.
עאידה תומא סלימאן: הבעיה היא לא אצלנו.
<הדס שטייף: ואז כשהחוק כבר מסייע ואומר שצריכה להיות אינסטנציה כזאת, אז היא מעוקרת.
<הדס שטייף: היא בעצם מוחלשת.
<הדס שטייף: היא בעצם לא יכולה לעשות את העבודה שלה, ובזה שהיא לא יכולה לעשות את העבודה שלה, היא לא יכולה לסייע לאותן נשים וגם גברים, כי אני מוכרחה להודות שבתקשורת יש גם גברים מוטרדים.
<הדס שטייף: אנחנו לא כל כך מדברים על זה, אבל זה קיים.
עליזה לביא: רק תוסיפי שלא מעט נשים שהן בתפקיד הזה, הן עצמן מתעמרים בהן ופעמים רבות הן משלמות מחיר גבוה.
<הדס שטייף: כן.
<הדס שטייף: אני חושבת שהבוקר הזה מפה צריך להתחיל תהליך, שאני לוקחת על עצמי באמצעי התקשורת להוביל אותו, שיעשה משהו כדי לחזק קודם כל את אותן נשים, שהן אמונות על העניין הזה וזה יחזק בעקיפין את כל שאר המוטרדות.
עאידה תומא סלימאן: טוב, תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאנחנו היום לא רק שנתחיל, אנחנו נמשיך תהליך שהתחיל ואני חושבת שיש לו תוצאות ופרי.
<הדס שטייף: אז רק אני אומר שהממונה מאד הייתה רוצה להגיד שתיים-שלוש מילים, אם אפשר עכשיו או אחר כך.
עאידה תומא סלימאן: כן, רק שנייה.
עאידה תומא סלימאן: אני אתן לך כמובן ונרצה לשמוע על ההתנסות שלך.
עאידה תומא סלימאן: אני רק חייבת להגיד שאנחנו הזמנו לדיון הזה, אפילו כדי להדגיש יותר את המצב שהוא בעיני לא תקין.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו הדגשנו את כל העורכים הראשיים ובעלי המניות באמצעי התקשורת הקיימים, אנחנו הזמנו לדיון הזה גם עיתונאים ועיתונאיות.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו הזמנו נציגי משרדים, ואת האמת, הדבר שהראה לי עד כמה המצב הוא קשה, לא רק עניין הנוכחות פה, אלא התשובה של משרד התקשורת, שאמר שהם לא רואים צורך להגיע לדיון הזה, כי בעצם אין להם גישה לנושא בגלל שהם לא אחראים על יחסי עובד ומעביד בכלי התקשורת, הם רק אחראים על התוכן.
עאידה תומא סלימאן: ואפילו בגישה הזו, באמירה הזו שהגיעה רק אתמול ואי אפשר היה לדבר עליה, אפילו הם לא הבינו.
עאידה תומא סלימאן: התנערו מהאחריות שלהם על יחסי עובד מעביד, אבל מה עם התוכן?
עאידה תומא סלימאן: זה לא קשור?
עאידה תומא סלימאן: הסיקור של הטרדות מיניות ואלימות נגד נשים, זה ,לא חלק מעולם התוכן של התקשורת?
עאידה תומא סלימאן: זה לא חלק מהאחריות של משרד התקשורת?
עאידה תומא סלימאן: בעניין הזה אני חושבת שזה אומר דרשני.
עאידה תומא סלימאן: זה מעיד על כך שלממונות האלה אין להן לאן לחזור, חוץ מאשר לבוס שלהן, לצערי הרב, ואני לא מקבלת שאין להם אחריות על יחסי עובד מעביד, כי בעצם הם אחראים גם כן על רשות השידור ורשות השידור היא באחריות של משרד התקשורת ומשרד ראש הממשלה, והיה מן הראוי שיהיו פה נציגים.
עליזה לביא: תודה, גברתי יושבת הראש.
עליזה לביא: קודם כל אני רוצה לברך אותך על הקיום של הדיון הזה והדיון הזה בזמן של הרתיחה.
עליזה לביא: כלומר לקחת באמת את התזמון הנכון.
עאידה תומא סלימאן: זה מה שנקרא להכות בברזל כשעודנו חם.
עליזה לביא: כן, רק העניין הוא שאנחנו מוצאות את עצמנו שוב לבד ושוב בחדר שהוא רובו נשי, וזה מטריד לא פחות, גברתי.
עליזה לביא: הקוד האתי, אני חושבת שהוא יכול לתת מענה לסוגיות.
עליזה לביא: אנחנו התכנסנו במצוקה מאד מאד גדולה בכנסת הקודמת, סביב סיקור.
עליזה לביא: סיקור של פרשיות.
עליזה לביא: ובאנו ואמרנו אוקיי, מה אנחנו יכולות לעשות.
עליזה לביא: ובאמת היה שיתוף פעולה פורץ דרך בין גופים שונים שרובן ככולן היו נשים, נשים שבאו עם עבר, עם פגיעה, עם לקיחת אחריות, עם הבנה שאם אנחנו לא נעביר את הכוח לנשים הבאות.
עליזה לביא: לא יתכן שהבמות התקשורתיות תשמשנה, ואולי גם בצורך כזה או אחר של רייטינג, להשתמש בסיקור התקשורתי של קורבנות האלימות כדי לקדם את עצמן ולא לקדם את הנושא.
עליזה לביא: להמשיך לבוא ולפגוע בנשים, בקורבנות, גם בגברים עצמם.
עליזה לביא: ואז באמת באנו ואמרנו מה אפשר לעשות?
עליזה לביא: איך אפשר לבוא ולקדם והקמנו את הוועדה.
עליזה לביא: יושבות פה שותפות רבות, מרכזי הסיוע, תא העיתונאיות, תהילה מהמכון הישראלי לדמוקרטיה.
עליזה לביא: דווקא היו איתנו אמצעי תקשורת.
עליזה לביא: ישבו איתנו ערוץ 10, ערוץ 2, הזכיינים היו בכמה מהפגישות ובאמת חובר קוד אתי.
עליזה לביא: קוד אתי שבא ואמר מה נכון, מה לא נכון, מה ראוי, מה לא ראוי והנה, בימים האחרונים ראינו רק את NRG מצטרפים.
עליזה לביא: אז קודם כל גברתי, אני רוצה להזמין אותך ולהזמין את המשתתפות פה בחדר.
עליזה לביא: אני פונה לראש הממשלה.
עליזה לביא: אמרת שמשרד התקשורת לא פועל, אז גם כאן הוא לא פועל.
עליזה לביא: כמו שראש הממשלה, שהוא שר התקשורת, לא מתייחס לנושא של בזק ולא לנושאים האחרים של עליית המחירים של HOT ו-YES, יש פה כאוס כללי, כי שר תקשורת אין במדינת ישראל ולא פלא שהתשובה האומללה שאת מקבלת ממשרד התקשורת, שלא מנוהל על ידי שר, לצערי הרב, היא תשובה מביכה, שמלמדת שיש נתק בין המציאות העכשווית בישראל, לבין מי שאמור היה להוביל את משרד התקשורת בישראל.
עליזה לביא: אז אני ניסחתי מכתב שאני אשמח מאד שגברתי תחתום והחברות כאן, שהיו שותפות לקוד האתי, בדרישה של ראש הממשלה, שהוא שר תקשורת במדינת ישראל, לכל אמצעי התקשורת לבוא ולאמץ את הקוד האתי שפותח במשותף בין אמצעי התקשורת לבין הגופים והארגונים שנוגעים בשטח, ובא ונותן מענה למקום הזה של הסיקור.
עליזה לביא: אבל אנחנו, כמו שאמרת, רוצות להכות על הברזל בעודו חם, ומבלי להיכנס למקרה שהיה כאן בכנסת ישראל מצד אחד, וללקיחת האחריות של חבר כנסת מצד שני על מעשיו ועל ההתפטרות שלו מהכנסת, זה עדיין לא מונע או צריך לשמש לנו איזה שהוא Excuse כזה או אחר, גם אם החברים שלו אומרים שמספיק לבקש סליחה ומודה ועוזב ירוחם.
עליזה לביא: מודה, עוזב, ירוחם – לא בתקופתנו.
עליזה לביא: כי אנחנו רואות באיזו מציאות עגומה אנחנו חיות, נמצאות וצריך לבוא ולראות איך אנחנו גם לוקחות מקום של הגנה על המתלוננות.
עליזה לביא: זו פעם ראשונה שנשים בוחרות כן להיחשף.
עליזה לביא: אם היו לנו עד עכשיו פרשיות שכן ידענו על מידע אבל לא נחשפו נשים.
עליזה לביא: עיקר הבעיה, עיקר המצוקה שלנו לגבי הממונות, חלק גדול מהעבודה של הממונות, והדס את תיארת בצורה מאד מאד כואבת, זה כי הרבה מאד נשים, גם גברים, מסרבים לומר ולבוא ולהעיד.
עליזה לביא: מסרבים להיחשף, מסרבים לבוא ולהעיד, מסרבים לבוא ולשתף בכל המצוקות שהיו.
עליזה לביא: וחלק גדול מהמצוקה הגדולה של הממונות, זה שהן לא יכולות לבוא ולהשתמש בשם, להביא את הפרטים בצורה מדויקת.
<הדס שטייף: זה לא מדויק.
<הדס שטייף: אם הם כן מעידים בשמם, כן מביאים את הסיפור, אבל כשמי שבודק את זה אחר כך זה אותו ממונה, אז הם נותרים, את יודעת, מגמדים את הכל כי הם מבוהלים.
עליזה לביא: אבל עדיין, הנושא של הממונה, ואני מזכירה לכולנו, זה חלק מהמקום שנותן החוק המתקדם של הטרדות מיניות שנחקק במדינת ישראל לפני 16 שנים, 16.5 שנים.
עליזה לביא: הרי לכאורה, הם היו להן תלונות והיו להן מתלוננים, הן היו צריכות לפנות למשטרה.
עליזה לביא: חלק גדול מהמעטפת של מקום העבודה זה הממונות.
עליזה לביא: זה הממונות שתהיינה נקודה ראשונה גם למי שמסרבת לבוא ולהיחשף.
עליזה לביא: אבל כאן, במקרה דנן, אנחנו רואים חשיפה של נשים, נשים שנחשפות.
עליזה לביא: הן נחשפות והן באות והן משתפות, אבל הן עושות את זה בבמה חדשה.
עליזה לביא: אנחנו לא ראינו את זה עד עכשיו.
עליזה לביא: במה חדשה שנושא שאני עסוקה בו וזה מוטי אילון.
עליזה לביא: מוטי אילון שפתאום מתלונן נחשף.
עליזה לביא: כלומר, אנחנו כן רואים פה שימוש נוסף במקום ובפרשייה שמעולם מתלוננים - - -
<קריאה: מי יודע עוד כמה.
עליזה לביא: אבל הוא פעם ראשונה נחשף.
עליזה לביא: האומץ שהוא מקבל מהמעשה של העיתונאיות האמיצות הללו, מביא לנו כלי נוסף אל תוך הזירה שבה אנחנו נמצאות.
עליזה לביא: ולכן אני חושבת שמהמקום שבו קראת מקודם לבוא ולהגן, אני מסכימה ואני רוצה.
עליזה לביא: אני חושבת גברתי שצריך לראות איך עושים את זה בצורה משכילה.
עליזה לביא: אבל יחד עם זאת יש לנו היום שימוש נוסף.
עליזה לביא: יש לנו פלטפורמה שבצד השיימינג שבאנו ועשינו ואנחנו נצטרך לראות איך אנחנו מתמודדות במתח הזה של בין שיימינג לבין באמת לבוא ולהעיד בצורה כזאת אמיצה.
עליזה לביא: המנעד מאד מאד גדול, אבל המקום הזה של ההתנכלות אל העיתונאיות, ואני רוצה לומר את זה כאן עוד הפעם.
עליזה לביא: להוריד את ההתנפלות הזאת שהיא חוזרת ועולה ביתר שאת, במיוחד אחרי ההתפטרות של חבר ינון מגל, כלפי המתלוננות וסביבתן.
עליזה לביא: זו פגיעה חוזרת בהן ואני רוצה להוקיע את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להתריע קודם כל שאני שמעתי מהמתלוננות שזה עובר כבר את עניין ההטרדה.
עאידה תומא סלימאן: הן ממש חוששות ויש איומים עליהן באופן ישיר.
עאידה תומא סלימאן: זאת הזדמנות גם להגיד ולהפנות למשטרת ישראל, להגיד שאתם בעצם אחראים על שלומן של הנשים האלה, וכל חומר ההשמצה גלוי, זה לא רק המתלוננות כבר עשו את זה וגילו את עצמן ואת זהותן, אלא כל מי שמאיים אליהן וכל מי שבעצם מטריד אותן, חשף את עצמו דרך הרשתות החברתיות וחייבים, חייבים לטפל בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: ואנחנו כן נמשיך את הטיפול מול המשטרה.
<הדס שטייף: אני רק אגיד שחופש הביטוי וחופש הדיבור - - -
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שבואו לא נקדים.
עאידה תומא סלימאן: מה שיגידו, אני יכולה להגיד לך עשרה תירוצים שיכולים להגיד אותם גם.
עאידה תומא סלימאן: בשבילי מה שחשוב, מה שאנחנו חושבות.
עאידה תומא סלימאן: חלק מההשמצות האלה עובר מעניין של ביטוי דעת על מה שקורה, ומתחיל לאיים על הנשים עצמן.
עליזה לביא: אלה קריאות לפעולה נגדן, הדס.
<הדס שטייף: עברתי על זה מספרית.
<הדס שטייף: איומים לרצח והמשטרה סגרה את התיק בטענה שאין פה עילה.
<הדס שטייף: מדובר בחופש הביטוי.
<הדס שטייף: אני מצטערת, עברתי את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני מאד מצטערת לשמוע שאת עברת את זה, ותאמיני לי, אני יום יום מטפלת במקרים כאלה גם באופן נשים, לגבי נשים שעוברות את זה בצורה אחרת והמשטרה מזלזלת.
עאידה תומא סלימאן: ולצערי הרב 5 נשים החודש נרצחו, אחרי שארבע מהן הגישו תלונות למשטרה על איומים רציניים ביותר והמשטרה לא טיפלה בזה.
עאידה תומא סלימאן: ואנחנו עוקבות אחר כך, אבל זה לא מונע מאיתנו לעמוד ולהגיד מילה מאד ברורה ולהביע עמדה מאד ברורה, שאנחנו אומרות שהמשטרה נושאת באחריות על חיי כל אישה שנמצאת בסכנה, ובמקרה הזה על חיי המתלוננות שחשפו את עצמן, שזה כלי מאד חזק שלא היה לנו אולי בעבר – הרשת החברתית.
עאידה תומא סלימאן: הן חשפו את עצמן.
עאידה תומא סלימאן: נכון שיש שיימינג, אבל בואו נזכור גם שכל אישה בעבר, אולי זה לא היה שיימינג ברשת החברתית, אבל כל אישה שהתלוננה – עשו לה שיימינג.
עאידה תומא סלימאן: וכל אישה שהתלוננה בעבר כתבו עליה ודיברו עליה וניסו להוריד מהתדמית שלה, כדי לפגוע בה באופן אישי.
עאידה תומא סלימאן: עכשיו יש כלי מאד חזק בהפצת התלונה, אבל אותו כלי גם משמש את אלה שרוצים להשמיץ את המתלוננת.
עאידה תומא סלימאן: בואו נתמקד בעניין הממונות.
עאידה תומא סלימאן: עלתה פה הסוגיה של הממונות, שבעצם אין להן הרבה כלים, או לפעמים ממנים באופן מיוחד ממונות שהן לא בדרג הגבוה בתוך המערכת ואין להן את ההשפעה בתוך המערכת.
<הדס שטייף: הן מעוקרות.
<הדס שטייף: הן לא יכולות לעשות שום דבר.