GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אורלי אינס: הביטחון האישי שלי, היכולת שלי להגן על עצמי, מערכות היחסים שלי, כן?
<אורלי אינס: כל דבר בעולם שלי, נרמס והוכחד, כן?
<אורלי אינס: האישה שיושבת כאן לפניכם היום היא פחות מאחוז אחד ממה שאני הייתי לפני חמש שנים.
<אורלי אינס: אני רוצה להזכיר לכם שאני לא בחרתי למסור תלונות.
<אורלי אינס: אני לא התלוננתי.
<אורלי אינס: אני לא התלוננתי בגלל שאני עוסקת מעל עשרים שנה במאבק באלימות ובליווי של קרבנות.
<אורלי אינס: יש לי שלושה תארים בעבודה סוציאלית, יש לי תואר במשפטים, אני יודעת מה עוברת מתלוננת על עבירות מין.
<אורלי אינס: אני ידעתי מה יעשו לי.
<אורלי אינס: אני ידעתי שיוציאו אותי להורג.
<אורלי אינס: התלונות הללו נכפו עליי.
<אורלי אינס: השר לביטחון פנים לשעבר, איציק אהרונוביץ' הגיש תלונה בנושא של מנכ"ל משרדו שהתעלל בי בצורה אכזרית, שאי אפשר לתאר בכלל, כן?
<אורלי אינס: במשך שנה וחצי.
<אורלי אינס: אותו מנכ"ל, של המשרד לביטחון פנים, על מנת "להסיט מעצמו את האש", התלונן במח"ש על פרשה אחרת, נקודתית, והיסטורית, שקשורה לניצב בדימוס אורי בר-לב.
<אורלי אינס: אני לא הגשתי את התלונות.
<אורלי אינס: רשויות החקירה פנו אליי והפעילו עליי מסכת של לחצים – שאני לא אכנס עכשיו לפרטים שלה כי זה לא רלבנטי כרגע, כדי להתלונן.
<אורלי אינס: כולל איימו עליי, שאם אני לא אמסור את התלונות, הם יתקשו להמשיך להעסיק אותי.
<אורלי אינס: הסיבה שהסכמתי למסור את התלונה בנציבות שירות המדינה, למרות שפלג הודיע על התפטרותו, הייתה איום מפורש שאני לא אוכל להמשיך לעבוד.
<אורלי אינס: הסיבה שאני הסכמתי, אחרי אינספור שיחות טלפון של ראש מח"ש אליי, ולחצים בלתי פוסקים, למסור את התלונה נגד ניצב בדימוס אורי בר-לב, הייתה החובה האזרחית שלי והאחריות האזרחית שלי, לדאוג לכך שאדם שתוקף נשים לא ישמש כמפכ"ל משטרת ישראל.
<אורלי אינס: אני שמתי את הראש שלי בשביל מערכת שלטון החוק ומערכת אכיפת החוק במדינת ישראל.
<אורלי אינס: אני חייבת את המצגת.
<אורלי אינס: אין סיכוי?
<קריאה: אולי יש לך מייל?
מירב בן ארי: המחשב לא קורא את היישום.
<קריאה: לא, היא כבדה מדי, היא לא תעבור באימייל.
<אורלי אינס: הוא לא קורא את הדיסק?
<קריאה: מישהו צריך להביא מחשב.
<קריאה: האם יש למישהו לאפטופ?
<קריאה: הנה, יש מחשב.
מירב בן ארי: תראי שאת מצליחה לפתוח את המצגת אצלך.
מירב בן ארי: תן לה את הדיסק און קי, שנראה אם היא תצליח לפתוח.
<אורלי אינס: לא, לא, לא, אני אמשיך, אני אמשיך לדבר, אני אמשיך לדבר, אין ברירה.
<אורלי אינס: בואי נראה, האם במחשב השני זה נפתח?
<אורלי אינס: למצגת קוראים "סקילה".
<אורלי אינס: האם את רואה אותה?
<אורלי אינס: שלום ליאת יקירתי, אהובתי.
<ורד סוויד: אנחנו ביקשנו ממנה לבוא ואני שמחה שהיא הצטרפה אלינו.
מירב בן ארי: אולי תשבי את מול המצגת ותקריאי לנו אותה?
<אורלי אינס: זו הבעיה, אין מצגת.
<קריאה: הנה, היא מנסה, היא מנסה.
<ורד סוויד: אורלי, עד שאת תעלי אני רוצה להוסיף כמה מלים.
<ורד סוויד: ביום המאבק באלימות בשנת 2010 קיימנו יום עיון על הצגת נשים קרבנות אונס בתקשורת, ברמת אפעל.
<ורד סוויד: אותו יום התפרסמה, התפוצצה, הפרשה של אורלי אינס.
<ורד סוויד: הדיון שלנו לא היה קשור, היה מתוכנן.
<ורד סוויד: הזמנו כל מיני נציגי גופי תקשורת להראות איזה 'שיימינג' עושים לנשים ומה מונע מהן להתלונן.
<ורד סוויד: לי זה היה מאד ברור, מי שפה בחדר יודעת שאני עברתי אונס ויודעת שאחד הקשיים הגדולים שלי היה החשיפה של השם שלי באינטרנט, על מה זה עשה לילדים ולילדות שלי.
<ורד סוויד: וכשאורלי עברה את הגיהנום, והגיהנום שלה היה הרבה יותר קשה, אני לא סתם מביאה אותה כדוגמה לגבורה ואני אומרת שעם כל ההישגים הגבוהים שלנו בכל התחומים, אם נשים לא תיגשנה בטוחות להתלונן ולספר והן תמשכנה לשלם מחיר, אני חושבת שלא עשינו את השינוי החברתי ולכן, היה לי כל כך חשוב שאורלי תבוא ותספר.
<ורד סוויד: היא מגדירה את זה כ'סקילה' וזו באמת מילה - - -
מירב בן ארי: הקשיבי, אורלי, וורד, אני מבינה את העניין והעדות היא מאד חשובה, פשוט חייבים להבין שהוועדה התחילה באחת עשרה ואמורה להסתיים עד שתים עשרה וחצי כי יש הצעת חוק, ואין מה לעשות, זה סדר היום של הוועדה וגם לא ידענו על העדות הזו.
מירב בן ארי: אני מציעה, בגלל שאורלי הגיעה, אם את יכולה לתת, שלא לדבר על זה שמי שנרשמה פה, אני מצטערת, אני אנסה עוד כמה דקות למשוך אבל זהו סדר היום של הוועדה, בואי, באת לכאן במיוחד, התחלת לספר את הסיפור, לפחות אם תוכלי, לומר כמה מלים, בטח בימים כאלה חשובים ורלבנטיים אבל אני מתנצלת, זו ועדה ויש לה סדר יום.
<אורלי אינס: אני אנסה.
מירב בן ארי: אפשר להדליק את האור.
<אורלי אינס: האם את יכולה לתת לי רק את הנייר שמסרתי לך?
מירב בן ארי: כן, כן, ראיתי.
מירב בן ארי: נורא ואיום.
<אורלי אינס: יש כאן פרסום מן העת האחרונה שהכותרת שלו היא "כתב ההגנה של יורם יצחק בתביעת אורלי אינס, נימפומנית שהעניקה שוחד מיני לשרים, לבכירים".
<אורלי אינס: בתוך המסמך הזה יש פרסומים של גברים שלכאורה אני ניהלתי אתם רומנים, ארבעה עשר במספר דרך אגב, ארבעה עשר במספר, עם מה שעשו לי כל אחד מהם ובסוף המסמך יש תמונה של אישה שעוסקת בזנות, ששמו פוטו מונטאז' של הפנים שלי על הגוף שלה, התמונה הזאת מסתובבת משוטטת בכל רחבי האינטרנט, ביחד עם עוד עשרות אלפי, עשרות אלפי, אני לא מגזימה, פרסומים, אם אתם תעשו גוגל על השם שלי, או תעשו גוגל על צירוף המלים "אורלי אינס נימפומנית" או תעשו גוגל על צירוף המלים "אורלי אינס שוחד מיני" שהרי זאת היתה טענת ההגנה, של האנשים שהכפישו אותי.
<אורלי אינס: אני הפכתי במהלך כל ההליכים האלה לנאשמת, אני בכלל לא הייתי, לא נתפסתי ולא הוצגתי כקרבן עבירה, אני לא יכולה להתחיל לתאר לכם את מאות אירועי האלימות, התקיפות, המעשים המגונים והאונס שאני עברתי, אבל ברגע שהפרשה הזאת נחשפת אז אני הופכת להיות לאישה עבריינית, עבריינית.
<אורלי אינס: יש כאן היפוך תפקידים.
<אורלי אינס: כולכם בוודאי או רובכם בוודאי מכירים את התיאוריות של טיפול בטראומה, את הכותבת החשובה ג'ודית לואיס הרמן, שמדברת על כך שכדי שאישה תשתקם מטראומה של פגיעה שהיא עוברת, צריכה להיות הכרה ציבורית לפני כל דבר אחר, הכרה חברתית בכך שהיא קורבן עבירה.
<אורלי אינס: אז לא רק שלא תפסו אותי כקרבן עבירה, אף אחד, אלא וכמובן עלו הרבה מאד תהיות ושאלות: 'איך יכול להיות'?
<אורלי אינס: ו'היא דוקטור, היא ראש המטה של "עיר ללא אלימות",' ו'היא מאד משכילה אז איך יכול להיות שהיא נפגעת עבירה' ואגב, ישב כאן בוועדה הזאת, השר גדעון סער והתבטא בענין שלי ואמר: "לא משנה בת כמה אישה, ולא משנה מה ההשכלה שלה, היא יכולה להיות, ברגע שהיא פוגשת פסיכופאט, ברגע שהיא פוגשת עבריין מין, היא יכולה להפוך לקרבן עבירה", באותו ערב פירסמו שאני מנהלת רומן עם גדעון סער, באותו יום שבו גדעון סער מדבר פה בוועדה על הענין הזה.
<אורלי אינס: זאת אומרת, לא רק שאינני נתפסת כקרבן עבירה, אינני מטופלת על ידי רשויות אכיפת החוק כקרבן עבירה, אלא שמבחינה ציבורית אני מוצגת כעבריינית ש"נתנה שוחד מיני", ש"התקדמה למעלה דרך המיטות", ש"הגיעה לצמרת דרך ניהול רומנים עם ארבעה עשר גברים".
<אורלי אינס: ועכשיו, הפגיעות, מעגלי הפגיעה, מעגלי הפגיעה: הדבר הראשון שעשו לי, חשפו את הזהות שלי.
<אורלי אינס: חשפו את הזהות שלי בצורה ישירה, את השם שלי, את התמונות שלי במאות מקומות.
<אורלי אינס: פירסמו דברים שלכאורה לא קשורים אליי אבל עם לינקים לכתבה, פירסמו, שמו אותי עומדת על הכנס, על הכנס באילת, עם הקול, הרי אני מנחה את כנס אילת חמש שנים, יושבת ליד כל המשתתפים בכינוס, עם השלט של "עיר ללא אלימות" מאחורי הגב שלי, ושמו לי פה כמה פיקסלים, אז קודם כל חושפים אותי.
<אורלי אינס: בשלב השני מתחיל קמפיין ההכפשות.
<אורלי אינס: קמפיין ההכפשות כלל נרטיבים מבזים, שוללים, אין היבט אחד של הקיום שלי, שלא רוסק, שלא רוסק, אני מושחתת, אני עבריינית, אני זונה, אני הזמנתי את הדבר הזה, אני פיתיתי, אני עשיתי, אני נתתי שוחד מיני, אני אשת מקצוע כושלת.
<אורלי אינס: אני גרושה – זה לא נכון, אני נשואה, יש לי ארבעה ילדים, קטינים אגב, שנחשפים לכל המידע הזה בצורה שוטפת, זה כמובן לא מעניין אף אחד.
<אורלי אינס: זה המעגל הראשון מעגל התקשורת.
<אורלי אינס: הדבר השני שקורה, מפטרים אותי.
<אורלי אינס: חודש אחרי, חודש אחרי אני מקבלת בפקס מכתב פיטורים מן המשרד לביטחון פנים, שבו מודיעים לי על הפסקת העסקתי.
<אורלי אינס: הדבר הזה יוצא לתקשורת ומחזירים אותי, אבל לא באמת מחזירים אותי.
<אורלי אינס: אף אחד לא מחזיר אותי, אף אחד לא מתקשר אליי, אף אחד לא מדבר אליי, הם לכאורה החזירו אותי.
<אורלי אינס: בפועל, במשך שנה ממשיכים להתנכל לי בתוך המשרד לביטחון פנים, לאסור על אנשים לדבר אתי, לא לאפשר לי לקחת, אוסרים עליי, אוסרים עליי, עוד בתקופת פלג, להיות בקשר עם רשויות מקומיות, לעשות איזשהו עיסוק עם "עיר ללא אלימות", כל הסיפור היה שמפלגה מסויימת מאד רצתה להשתלט על התכנית ואני ירדתי מדרכה.
<אורלי אינס: הדבר הבא שקורה אני מפוטרת באופן סופי, כן?
<אורלי אינס: ב-8 בנובמבר, כמה חודשים לאחר מכן ויומיים אחרי הפיטורים שלי יוצאת הודעה של המשרד לביטחון פנים, שההוגה והיוזם של תכנית "עיר ללא אלימות" זהו המשרד לביטחון הפנים, כן?
<אורלי אינס: זאת אומרת, עוד היבט של מעיכה ומחיצה.
<אורלי אינס: אני נותרת ללא עבודה.
<אורלי אינס: עד היום, אני אישה שעבדה שש עשרה שעות ביום, עשרים וחמש שנים של החיים שלי הושקעו במאבק באלימות בחברה הישראלית, אוקיי?
<אורלי אינס: אני יושבת בבית, אני מאז יושבת בבית.
<אורלי אינס: הדבר הנוסף שקורה, אני עוברת התנכלויות מזעזעות, עוקבים אחריי במשך ארבעה חודשים, כן?
<אורלי אינס: עם איזשהו ג'יפ לבן, מועכים את האוטו שלי שלש פעמים בחניון המשרד לביטחון פנים, אני מקבלת מכתבי איומים, מכתבי קללות, אני הבאתי לכם את הכול במצגת, מקימים חמישה פייסבוקים על השם שלי, אין לי פייסבוק, מקימים פייסבוקים על השם שלי ומכפישים אותי באמצעות הפייסבוק.
<אורלי אינס: משמידים את המחשב הנייד שלי פעמיים, פורצים למקומות שאני הולכת, פורצים לרכב שלי, גונבים את התיק שלי ושל בעלי, לוקחים את הדיסק און קי ומפרסמים חומרים מתוך הדיסק און קי, שקשורים לפרשה.
<אורלי אינס: אתם לא יכולים לדמיין, אני כל שבוע במשך שנה וחצי, כמעט כל שבוע מגיעה ל"להב", למסור תלונה, כל שבוע מגיעה למסור תלונה, כל שבוע, מכתבי איומים, הודעת איומים, השמדת המחשב, הפכו את חיי לגיהינום, אני לא יכולה לצאת מן הבית, אני לא יכולה לצאת מן הבית, אני יוצאת מן הבית – רועדת, בוכה, ורד, חמודה, יודעת, ורד היתה מגיעה אליי הביתה, אנשים שאהבו אותי, אנשים שליוו אותי, ידעו שאורלי אינס לא יוצאת מן הבית, כי זה מסוכן לה לצאת מן הבית, או.קיי.?
<אורלי אינס: הדבר הנוסף שקורה, רשויות החקירה, שלושה תיקים, שלש רשויות חקירה, אני מזכירה לכם את פתח הדברים, אני מוסרת את העדויות מתוך חובה אזרחית, מתוך חובה ציבורית, בגלל שאני יודעת על עוד נשים שהגברים האלה תקפו, אני עושה את הדבר הזה, והן משתמשות בי, הן משתמשות בי, ומן הרגע הזה אני לא מעניינת יותר אף אחד, אני לא מעניינת אף אחד.
<אורלי אינס: אף אחד לא חושב מה הניירות המטומטמים שהם כותבים במשרדים שלהם יעוללו לחיים שלי, לחיים של הילדים שלי, כן, אז תיק הנציבות נגמר בהסדר טיעון שבסוף כל מה שהוא הואשם בו זה שהוא ישב בוועדת מכרזים שנתנה לי פטור בזמן שהוא מנהל איתי קשר אישי.
<אורלי אינס: ויום אחד ייחשפו העדויות ואתם כולכם תוכלו לשפוט מה היה שם.
<אורלי אינס: במח"ש, מח"ש מחליטים להמליץ על כתב אישום, מח"ש ממליצים על כתב אישום, אמת לאמיתה, יש לי כאן את המכתב של ראש מח"ש מלפני חודש, אני מקבלת מכתב של ראש מח"ש, אחרי שאורי בר-לב ממשיך להכפיש אותי וטוען שאני העללתי עליו עלילות שווא, כותב לי ראש מח"ש רק משפט אחד ואני מקריאה לכם "אנו ערים לפגיעה הקשה שנגרמה למרשתכם כתוצאה ממילוי חובתה האזרחית ומצֵרים עליה מאד.
<אורלי אינס: הדברים יפים בפרט נוכח העובדה שגירסתה בפרשה התבררה כאמת לאמיתה.
<אורלי אינס: עם זאת, קצרה ידו של המשפט הפלילי לתת מענה למכלול העניינים הכרוכים בפרשה.
<אורלי אינס: " זה מכתב שאני מקבלת ממח"ש.
<אורלי אינס: אני –גירסתי אמת לאמיתה, כן?
<אורלי אינס: אבל לא עשו שום דבר לאנשים שתקפו אותי, שום דבר.
<אורלי אינס: אני פונה למשטרת ישראל, אני מגישה תלונה על אונס, התלונה נחקרת במשך שנתיים וחצי, בסופו של דבר הטענה היא "גירסה מול גירסה", התיק נסגר מחוסר ראיות.
<אורלי אינס: לא נותנים לי את "היום שלי בבית המשפט".
<אורלי אינס: לא נותנים לי לעמוד מול שופט ולספר מה עשו לי.
<אורלי אינס: זה לא היה ספור של גירסה מול גירסה, זו היתה גירסה שלי עם עוד עשרים עדים, מול גירסה שלו.
<אורלי אינס: סוגרים את התיק.
<אורלי אינס: הכל נסגר בחלונות הגבוהים ביותר.
<אורלי אינס: אני פונה להליכים אזרחיים.
<אורלי אינס: איגוד מרכזי הסיוע מנסה לסייע לי.
<אורלי אינס: אנחנו תובעים את העובדה שחשפו אותי, כן?
<אורלי אינס: כנפגעת עבירה.
<אורלי אינס: הם טוענים "לא חשפנו אותה כנפגעת עבירה, חשפנו אותה כעבריינית, חשפנו אותה כעבריינית שנתנה שוחד מיני, עכשיו אנחנו רוצים להוכיח לכם שהיא עבריינית שנתנה שוחד מיני".
<אורלי אינס: המשפט מתהפך.
<אורלי אינס: מתחיל הליך.
<אורלי אינס: איגוד מרכזי הסיוע מבקש להצטרף כ"ידיד בית משפט" לתוך הסאגה הזאת.
<אורלי אינס: לא מאפשרים להם.
<אורלי אינס: והדבר האחרון שקורה, אני מסיימת, הדבר האחרון שקורה, אני מנהלת הליך על לשון הרע, אני מנהלת הליך על כל הדבר הזה, יש לי בבית ארגזים, ארגזים, אתם תיכנסו, יש לי גג בבית, שם המשרד שלי, אגזים, ארגזים, ארגזים של פרסומים, מכפישים, כן?
<אורלי אינס: אין דברי בלע ורשע בעולם הזה שלא כתבו עליי.
<אורלי אינס: אני מגישה תביעת לשון הרע.
<אורלי אינס: בעקבות הגשת התביעה ללשון הרע ההכפשות מתחזקות, מתחזקות, כותבים עליי דברים שאתם לא יכולים לדמיין, הכל הבאתי לכם במצגת.
<אורלי אינס: אני פונה לבית המשפט, אני מבקשת מבית המשפט: תן לי צו איסור פרסום, תגן על הילדים שלי.
<אורלי אינס: בעלי פונה בתצהיר, בבקשה להגן על הקטינים, מפרסמים בעיתון המקומי של שוהם, מצטטים את כל כתב התביעה –שאני נפקנית ואני זונה ואני מנהלת רומן עם השרים, רומנים עם ההוא ורומנים עם ההוא, בתוך הקהילה של הילדים שלי, הילדים שלי מתחילים לקבל הודעות פייסבוקים וווטסאפים, "למה כותבים על אמא שלכם שהיא זונה?", "למה כותבים על אימא שלכם שהיא מנהלת רומן עם שר החינוך?
<אורלי אינס: " הילדים שלי באים אליי, אני פונה לבית המשפט עם העובדות, אני אומרת לו: אדוני השופט, תן לי צו איסור פרסום על ההליך, לא יתכן, תגן על הילדים, עזוב אותי, אני כבר מתה.
<אורלי אינס: השופט אומר: אורלי אינס פועלת בחוסר תום לב ואני לא מבין מה הנזק הנוסף שייגרם לילדים שלה, כתוצאה מכל הפרסומים האלה,ש הרי כבר פורסמו בעבר, גם החומרים האלה, כולם, נמצאים במצגת.
<אורלי אינס: כל התלונות שלי, שבע חקירות התנהלו בסיפור שלי, שבע חקירות, כולן נסגרו.
<אורלי אינס: כולן נסגרו.
<אורלי אינס: הפרשה הושתקה.
<אורלי אינס: אותי הם הצליחו להרוג, הם הצליחו לחסל.
<אורלי אינס: אני באתי לכאן היום, לא בשבילי, לא בשבילי, או.
<אורלי אינס: קיי?
<אורלי אינס: אני נמצאת במצב קשה ביותר, כמעט חסר סיכוי לאיזשהו שיקום.
<אורלי אינס: אני באתי לכאן היום בשביל אלפי בנות, אלפי בנות, או.
<אורלי אינס: שמוטרדות מינית, ונפגעות מינית, ואף אחת מהן לא מעזה להגיש תלונה, וכל מיני מצקצקים בלשונם יושבים בכל מיני ראיונות בטלוויזיה ואומרים: תגישו תלונה, תגישו תלונות, "תגישו תלונות"?
<אורלי אינס: תגישו אתם תלונות!
<אורלי אינס: שהבת שלכם תגיש תלונה.
<אורלי אינס: שתעבור את הגיהינום הזה, הגיהינום הזה, של להיות מתלוננת על עבירות מין במדינת ישראל.
<אורלי אינס: תודה רבה לכם.
מירב בן ארי: תודה רבה, אורלי, על הדברים הקשים האלה.
מירב בן ארי: מה שאת אומרת, ואני קודם כל, אני שמחה שבאת כדי לדבר ולהעלות את זה, בטח בימים אלו.
מירב בן ארי: אני יכולה להגיד לך, שבאופן אישי וגם בשם הוועדה, אני מאד מאד מצטערת לשמוע מה שעברת.
מירב בן ארי: אני יכולה לדבר עם יושבת הראש והעוזרות שלה גם כאן ולקיים דיון בעניין שלך, אחרי שהיא תחליט, תיפגשי אתה ונקיים דיון.
מירב בן ארי: אני מצטערת - - -
<ורד סוויד: מילה אחת על 6ג'1.
<ורד סוויד: הבאנו את אורלי כדי להראות את הקול של נשים, שמושתק.
<ורד סוויד: וכל שנה –אעביר את המצגת מהר, אני עושה את זה בדקה, וכל שנה יש מינויים לוועדות ובמעקב שלנו אנחנו רואים עלייה, במינויים החדשים לוועדות.
<ורד סוויד: פה ציינו איזה משרדים טעונים שיפור בוועדות ואת המנויים החדשים לוועדות.
<ורד סוויד: ב-2009 דיברנו, הראינו בשקף הקודם 23% נשים בלבד בוועדות, 2014 38% נשים.
<ורד סוויד: הבאנו כדוגמה את המינוי של בנק ישראל, של ארבע נשים - - -
מירב בן ארי: כן, את אומרת מילה אחרונה וסיימנו.
מירב בן ארי: משפט אחרון שלך.
מירב בן ארי: אנחנו יודעים, שלרגע לא תחשבי שהוועדה לא מכירה ומעריכה את הפעילות שלך אבל יש כאן חוק, - - - ותאמינו לי, זה חוק כל כך חשוב ומשמעותי לנשים, ולכן אני מתעקשת שנסיים בזמן.
מירב בן ארי: משפט אחרון גבירתי.
<ורד סוויד: שוב, אני רוצה להודות לכל השותפות והשותפים להליכי שינוי שהם משמעותיים והיה לי חשוב להביא את הקול של נשים שמושתקות כקרבנות.
<ורד סוויד: תודה לכולכם על ההקשבה.
מירב בן ארי: ואת עושה את עבודתך נאמנה.
מירב בן ארי: תראו, רק בשביל עקרון השוויון, נרשמו כאן קרוב לשבע נשים, האם יש כאן אחת שממש חשוב לה לומר משהו לדיון?
מירב בן ארי: אז בבקשה.
<אילה גליקסברג: שמי אילה גליקסמן, - - -
<ורד סוויד: הרבנית.
מירב בן ארי: הרבנית.
מירב בן ארי: רק קצר ולעניין.
<אילה גליקסברג: דוקטור לפילוסופיה.
<אילה גליקסברג: קודם כל לבי לבי ובקצרה אני שולחת לך חיבוק.
<אילה גליקסברג: זה קשה לעבור מדבר לדבר אבל אני באתי היום קודם כל לחזק את ידי ורד על כל העשייה.
<אילה גליקסברג: אני כאן כי אני הייתי בעריסת הקמת הרשות לקידום מעמד האישה, הייתי נציגת האקדמיה.
<אילה גליקסברג: אני דוקטור לפילוסופיה מהסנוניות הראשונות שעסקו במיגדר.
<אילה גליקסברג: אל תיבהלנה, אני לפני שלושים וחמש שנה התחלתי בנושא, אז כך שלמרות גילי המתקדם, אני תמיד חושבת על הצעות חדשות.
<אילה גליקסברג: הייתי גם יועצת בכירה לרשות במשרד ראש הממשלה כמומחית למגדר.
<אילה גליקסברג: זה מבחינת ההצגה הרלבנטית לכאן.
<אילה גליקסברג: מה שאותי - - - כעת, כל הדברים הנפלאים האלה, לכל מנכ"לית היתה איזושהי תיזה, תיאוריה, וכל אחת הגשימה לפחות חלק.
<אילה גליקסברג: הדבר שאותי מטריד כרגע: הזכרת את היועצות ברשויות המקומיות, הייתי גם כן שיצא החוק הזה, כאן יש לי את החוברת של החוק של הרשות קידום מעמד האישה –שגם בעריסה הזאת הייתי אבל, מה שחשוב כרגע ונראה לי עם מבט לעתיד, זה להקים במועצות העירוניות, בעיריות ובמועצות מינהל נשים - - -
מירב בן ארי: בכל הרשויות יש מינהל נשים.
<קריאה: מינהל נשים ומועצת נשים.
<אילה גליקסברג: יש מועצת נשים ואין מינהל נשים.
מירב בן ארי: מה ההבדל מבחינת - - - ?
<אילה גליקסברג: ההבדל הוא עצום משום שמועצת נשים היא מתנדבת.
<אילה גליקסברג: מועצת נשים היא מתנדבת, הקמתי בגבעתיים את מועצת הנשים.
<אילה גליקסברג: מינהל הנשים בהרצליה, שיעל הקימה את זה, ואולי יש עוד מקום אחד או שניים.
<אילה גליקסברג: מינהל נשים הוא משהו סטטוטורי, כמו שהוועדה הזאת לא היתה סטטוטורית ויעל דיין העבירה את החוק שזו ועדה סטטוטורית וההבדל הוא עצום.
<אילה גליקסברג: מתנדבות יש המון אבל צריך להקים מינהל נשים.
<סימה פרי: יש לי משפט אחד.
<סימה פרי: שמי סימה פרי, אני חברת מועצת העיר רעננה, אני יו"ר איגוד נבחרות הציבור ברשויות המקומיות, אני הגשתי נייר עמדה של האיחוד והצעת חוק בנושא של חיזוק הייצוג הנשי במערכות השלטון המקומי.
<סימה פרי: אני לא אכביר במלים.
<סימה פרי: מדובר בחקיקה שמדברת על ייצוג שוויוני לנשים בוועדות המועצה - - -
מירב בן ארי: ועדות סטטוטוריות?
<סימה פרי: ועדות סטטוטוריות וגם ועדות רשות.
<סימה פרי: ואני מבקשת להציע שהחקיקה הזו תוצע על ידי הועדה, על ידי הועדה לקידום מעמד האישה - - -
מירב בן ארי: בסדר, תביאי לי את זה, אני אדאג להעביר את זה.
מירב בן ארי: תודה רבה לכל מי שהגיעה.
מירב בן ארי: אני מתנצלת, יש כאן חוק מאד חשוב של הדיור הציבורי בנושא של נשים.
<אורית סוליציאנו: חייבים לברך את ורד סוויד, ראש הרשות קידום מעמד האישה, אני כמנכ"לית איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות תקיפה מינית רוצה להגיד שיש חשיבות עליונה שבתפקידים הללו יהיו נשים "עם נשמה" ומחוייבות כל כך לנושא וגם אורלי, להגיד לך תודה שבאת, מה שאת אומרת הוא בהחלט קודם כל מאד מאד כואב אבל זה אומר שאנחנו חייבות לחשוב איך לתמוך ולעזור לנשים שמתלוננות בכל מיני דרכים.
מירב בן ארי: תודה רבה, תודה רבה גם על מה שהוספת.
מירב בן ארי: אני מתנצלת שאנחנו לא יכולים לשמוע אותך כמו שצריך אבל יש לנו לחץ של זמנים.
מירב בן ארי: תודה רבה גברת סוויד על העובדה המדהימה שאת עושה, באמת המון תודה.
<ורד סוויד: תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מצטערת על האיחור.
עאידה תומא סלימאן: מי שמכיר, בדרך כלל בוועדה אצלנו לא מאחרים, אבל זה הכנס וזה האווירה, אז אנחנו נתחיל מיד כדי לא לגרום לאיחור.
עאידה תומא סלימאן: קודם כל אני שמחה בפתיחת הישיבה הזו היום שאנחנו מקיימות את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה בכנס שדרות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה אחד הכנסים שהופך להיות עם הזמן לנקודת מפנה בדרך חשיבה ובניתוחים שונים, בבמה שהיא פתוחה למרחב רב של דעות ושל כיוונים פוליטיים וחברתיים ואני שמחה שאנחנו מקיימים את הוועדה פה כי חלק מהדברים שאני חושבת שהוועדה צריכה לעשות זה לא תמיד להביא את האנשים לתוך הכנסת, אלא לצאת מהכנסת ולהיות עם האנשים והנשים במקומותיהם.
עאידה תומא סלימאן: חוץ מזה אני שמחה מאוד, כי בכנס אפשר לקבל פה אירוח.
עאידה תומא סלימאן: בכנסת לא מקבלים עוגיות.
עאידה תומא סלימאן: איזה כיף להיות בשדרות.
עאידה תומא סלימאן: היום הישיבה שלנו תתמקד בפיקוח, אכיפה ויישום חוק גיל הנישואין ככלי להפחתת אלימות נגד נשים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו עושים את הדיון הזה כמובן בשיתוף פעולה עם מרכז רקמן ואנחנו משיקים את הדוח של פרויקט פאי ואנחנו גם נשמע דוח מארגון מען בנגב, כאשר תוך כדי כל זה אנחנו מציינים גם את היום הבינלאומי למאבק באלימות נגד נשים שיחול מחר בעצם, אבל אנחנו בוועדה כבר מובילים את האירועים שלו מאתמול.
עאידה תומא סלימאן: אתמול היה לנו כנס מאוד מרשים בכנסת, מרגש.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שבהשקת הרעיון של הקמת רשות למאבק באלימות נגד נשים אנחנו פתחנו דרך חדשה.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שתוך כדי פעילות נחושה אנחנו נגיע להישג הזה ואז הרשות תצטרך גם כן להבין שיש צורות של דיכוי ושל אלימות נגד נשים שלפעמים מסתירים ולא מדברים עליהם ואולי הם נחלתם של קבוצות מסוימות בתוך האוכלוסייה, אבל בעצם הם דרך של הגמוניה פטריארכאלית שמנסה להשליט צורת חיים ודרך חיים אפילו בדרך אלימה על נשים.
עאידה תומא סלימאן: אחת מהתופעות האלה היא מה שאני בדרך כלל קורית לו, אני לא אוהבת שאומרים נישואי קטינות, אני קוראת לזה חיתון ילדות, כי בעיניי לאף ילדה מתחת לגיל אין את היכולת מתוך החלטה חופשית ובריאה ומחשבה בריאה ויש לה את כל האופציות לבחור דווקא להתחתן בגיל כזה.
עאידה תומא סלימאן: היא לא אחראית כדי להתחתן, זו בדרך כלל החלטה או של הנסיבות החברתיות או של המשפחה, ואני קוראת להן ילדות והן מתחת לגיל 18.
עאידה תומא סלימאן: שנפסיק להגיד נישואין קטינות ונישואין של צעירות ואני לא יודעת מה.
עאידה תומא סלימאן: לפני שנה וחצי הצלחנו להוביל מאבק שגם מרכז רקמן היה מעורב בו וגם אנחנו בכובע הקודם שלי כפעילה ומייסדת של ועד הפעולה לשוויון בדיני אישות, שהוא קואליציה של כמה ארגונים, הובלנו את שינוי החוק מגיל נישואין 17 לגיל 18.
עאידה תומא סלימאן: הרבה אנשים זלזלו בהישג הזה ואמרו 'על מה אתן נלחמות, על שנה?' ואנחנו אמרנו שזו השנה המכרעת בחיי כל צעירה.
עאידה תומא סלימאן: זו השנה שבאמת יש לה הזדמנות סוף סוף לקבל תעודה ולצאת לחיים לפחות מצוידת בתעודת בגרות, ואנחנו רוצות לתת לה את האפשרות הזו.
עאידה תומא סלימאן: חוץ מזה, אם ילדה לא יכולה לבחור בי כחברת כנסת, בטוח בטוח היא לא יכולה לבנות חיי משפחה.
עאידה תומא סלימאן: אז אני מודה לכולכם על ההשתתפות ואני מזמינה את פרופ' רות הלפרין קדרי, ראשת מרכז רקמן וידידה ותיקה, נפגשנו פעם ראשונה באו"ם, נכון?
רות הלפרין: תודה רבה, עאידה.
רות הלפרין: תודה רבה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, ראשת הוועדה.
רות הלפרין: אני אציג את המבוא לדוח שלנו ולאחר מכן ימשיכו ד"ר גלית שאול, מנכ"לית המרכז, ועורכת הדין קרן הורוביץ, שעומדת בראש מחלקת חקיקה ומדיניות ציבורית, ותדבר גם היידי מוזס שתביא את הסיפור האישי שלה.
רות הלפרין: אני רוצה להתחיל באמת מהאו"ם, המקום שבו אנחנו נפגשנו, עאידה, לפני שנים.
רות הלפרין: אני חוזרת ממש עכשיו - - -
עאידה תומא סלימאן: ב-97', אני חייבת לגלות.
רות הלפרין: הזיכרון שלך מדהים.
רות הלפרין: אני חוזרת עכשיו ממושב נוסף של ועדה שאני חברה בה מזה תשע שנים, ועדת האו"ם לביעור אפליה נגד נשים שמפקחת על יישום האמנה הבינלאומית לביעור אפליה נגד נשים, CEDAW.
רות הלפרין: כל אחד מהמושבים האלה אנחנו שומעות ושומעים דוחות מ-187 מדינות שחתומות על האמנה הזו שמדווחות כיצד האמנה מיושמת בתחום שלהם.
רות הלפרין: אני פשוט רוצה לשתף אתכם בתחושה הכול כך מייאשת, הכול כך קשה, שעוברת בך כאשר את יושבת שם ויום אחרי יום את שומעת סיפורים מסמרי שיער, כשאחד המוטיבים החוזרים בהם, בין אם זה רוסיה ובין אם זה טימור המזרחית, בין אם זה מדגסקר, ליבריה, פורטוגל, לבנון, וגם אצלנו, ישראל, אנחנו נגיע לזה עוד מעט.
רות הלפרין: בכולן קיימת הפרקטיקה האיומה הזאת של, נישואי קטינות זה השם היותר מכובס, אבל אני מקבלת לחלוטין, חיתון ילדות, השאת ילדות וחיתון ילדות ללא הסכמתן, בניגוד לרצונן, אם אפשר בכלל לייחס רצון בהקשר כזה לילדות מתחת לגיל 18.
רות הלפרין: בכל אחד מהמקומות האלה זה קיים בהיקף כזה או אחר.
רות הלפרין: את רואה בעיני רוחך את הילדות האלה ואת קולטת איך הפרקטיקה הזאת, בין אם זה ניג'ר, בין אם זה תימן, אלה תמונות מהמדינות ההן, את מבינה כמה הפרקטיקה הזאת חותרת למעשה תחת אושיות כל חברה אנושית באשר היא.
רות הלפרין: כמה הפרקטיקה הזו שוללת מהילדות האלה, מהקורבנות של הפרת הזכויות הבסיסיות שלהן, כמה היא שוללת מהן את הזכות הבסיסית ביותר להתפתחות, לחיים ללא אלימות, לקיום בכבוד, לחינוך, להשכלה, לשליטה על הולדת ילדים, לשליטה על חירויות ההולדה שלהם.
רות הלפרין: אני מתארת לעצמי שהמחשבה שעוברת בעיני לא מעט שרואים את התמונות האלה, ואפשר שלהביא עוד הרבה תמונות, המחשבה שעוברת היא 'זה לא אצלנו', זה לא שייך לנו, זה מתרחש שם.
רות הלפרין: ובאמת המקומות שבהם השיעור הגבוה ביותר הם סאב סהרה, המזרח הרחוק, מדינות אפריקה הדרומית יותר.
רות הלפרין: התגובה הזאת באה לא רק על רקע התמונות עצמן, אלא גם כחלק מנטייה קבועה, אני חוששת, שיש לנו בישראל, בחברה שלנו, להתבונן, להתמקד בעיקר במה שנעשה אצלנו, להתמקד במה שמתרחש אצלנו במנותק מהעולם שסובב אותנו.
רות הלפרין: זאת גם נטייה שמתחדדת, אני חושבת, על רקע אי נוחות שיש לנו להסתכל במדינות שממש צמודות אלינו וששכנות אלינו ונטייה להרחיק את עצמנו מהם ולהגיד 'אנחנו לא כאלה', אנחנו שייכות/שייכים לעולם המפותח, לעולם הנאור, לחלק הצפוני של הגלובוס, אבל יש פה טעות.
רות הלפרין: יש פה משגה מאוד מאוד קשה.
רות הלפרין: קודם כל כשמדברים על השאלה של גיל הנישואין, חייבים לבחון אותה בהקשר הכלל עולמי.
רות הלפרין: לא ניתן להבין אותה, לא ניתן לעמוד על ההיקף שלה, על המשמעות ועל עומק ההשלכות הכול כך קשות שיש לפרקטיקה הקשה הזאת בלי לראות אותה כתופעה כללית עולמית, בלי להבין שזו אחת מהפרות זכויות האדם, ההפרות החמורות ביותר של זכויות נשים.
רות הלפרין: כפרקטיקה שניצבת ממש, מה שמכונה בשפה של זכויות אדם בינלאומיות, בראש הפרקטיקות הפוגעניות שיש לבער אותן באופן מיידי.
רות הלפרין: 39,000 ילדות מושאות או מחותנות מדי יום, על פי רוב לגברים שמבוגרים מהם בהרבה.
רות הלפרין: תחשבו על זה, כל יום 39,000 ילדות, כמעט 10% מאוכלוסיית העולם, 700 מיליון נשים בוגרות שחיות היום נישאו לפני שמלאו להם 18 ולמעלה משליש מהם השיאו אותן, חיתנו אותן, לפני שמלאו להם 15 שנים, זה רבע מכלל הנשים בעולם כולו.
רות הלפרין: זה עוד מצב יותר טוב מהמצב שהיה לפני 30 שנה, כאשר 1 מכל 3 נשים בעולם כולו חותנה לפני מלאת לה 18.