GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עליזה לביא: עאידה, הממונות זה נכון בכל מקרה.
עליזה לביא: לדעתי הממונה - - -
עאידה תומא סלימאן: זה לא הדיון היום, סליחה.
עאידה תומא סלימאן: הדיון היום מתמקד בשני דברים.
עאידה תומא סלימאן: אפשר לדבר רק על איך העיתונות או התקשורת מסקרת את הנושא ולא לגעת במה שקורה בעולם התקשורת.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה שאנחנו נדבר על שני הדברים.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה כן לדבר על הקוד האתי שפותח ולהתמקד הרבה בסקירה התקשורתית למקרי האלימות.
עאידה תומא סלימאן: זה נוגע גם כן, אבל אני רוצה גם שמי שעוסקות בעולם התקשורת ירגישו יותר בטוחות בזירה הזאת.
עליזה לביא: אבל איך עושים את זה?
עליזה לביא: אני חושבת שזאת השאלה.
עליזה לביא: הפחד משתיק את כולן.
עאידה תומא סלימאן: אני לא חושבת שהפחד משתיק את כולן.
עאידה תומא סלימאן: עובדה שיש נשים שכבר מתלוננות.
עאידה תומא סלימאן: בואו נראה מה הכלים שאנחנו יכולים להעמיד בפניהן.
עאידה תומא סלימאן: יש הצעות גם מהצד של היועצת המשפטית.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע עדות באופן מתומצת מהעדה שנמצאת איתנו היום.
<הדס שטייף: אני מקדימה ואומרת שהיא לא ממונה מתחום התקשורת, אבל כמו שאמרה חברת הכנסת לביא, זה מכל התחומים, אבל יש בעולם התקשורת לצערי ממונות שפשוט מסרבות - - -
עאידה תומא סלימאן: שנייה, בואו נעשה את זה באופן מסודר.
עאידה תומא סלימאן: אני נותנת שתי דקות ותתמקדי בקשיים שהיו לך ויכולים להיות לממונות אחרות, כולל אלה שנמצאות בעולם התקשורת.
עאידה תומא סלימאן: אחר כך אני ארצה לשמוע מממונות מעולם התקשורת, שאני יודעת שלפחות פה אצלי מופיע שהן נמצאות איתנו היום, ואחר כך נשמע את איגוד מרכזי הסיוע.
<שוש ז'בס: שמי שוש.
<שוש ז'בס: מכיוון שיש צו איסור פרסום אני אזהר מאד בדברי.
עליזה לביא: את רוצה שלא יציינו את שמך?
עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא דנים פה במקרים ואני לא רוצה להיכנס לשום מקרה שאני לא יודעת עליו ומה עוד יותר שחל עליו איסור פרסום.
עאידה תומא סלימאן: אם יש לך מה לספר לנו על הקשיים שלך, כממונה במילוי התפקיד שלך, זה מה שאני רוצה לשמוע.
<שוש ז'בס: אוקיי, שימשתי במשרה מאד בכירה, כולל ממלאת מקום מנכ"ל.
<שוש ז'בס: בין היתר כממונה על הטרדות מיניות.
<שוש ז'בס: אני קיבלתי עובד בכיר למקום העבודה.
<שוש ז'בס: שבוע אחרי שהוא נכנס לעבודה, התחילו להגיע אלי בנות, שמתלוננות על הטרדה מינית מילולית, אבל באמת בוטה וגסה, מה שלא היה לפני זה.
<שוש ז'בס: וזה הפך למין נורמה.
<שוש ז'בס: זה היה ממש יום יומי.
<שוש ז'בס: זה לא היה משהו שקרה פעם אחת.
עאידה תומא סלימאן: בואי לא ניכנס לפרטים על המקרה.
<שוש ז'בס: מכיוון שזה עובד בכיר, אני פניתי לבוס, כי הייתי צריכה לעדכן אותו.
<שוש ז'בס: הבנות לא רצו שתהיה תרשומת רשמית.
<שוש ז'בס: אני עשיתי לי תכתובת בצד להגנתי.
<שוש ז'בס: הבוס העדיף לקבור את העניין הזה.
<שוש ז'בס: אנחנו ציפינו שהוא יפעל, הוא לא פעל.
<שוש ז'בס: כל הסיפור הזה נמשך שנה, עד שהייתה פנייה לתקשורת ולא ממני.
<שוש ז'בס: התקשורת פנתה אלי כממונה.
<שוש ז'בס: ככה זה הגיע לבוס, שכמובן האשים אותי שיש לי יד בזה.
<שוש ז'בס: הבוס שלי ואני עבר בינינו חתול שחור וזה תרם לזה שהוא לא רצה כל כך להתעסק עם זה.
<שוש ז'בס: בכל מקרה, בנות זומנו לבירור אצל היועצת המשפטית של המועצה, שהמועצה משלמת.
<שוש ז'בס: מי משלם ליועצת המשפטית זה המועצה.
<שוש ז'בס: אני רוצה להגיד עוד משהו.
<שוש ז'בס: כל המתלוננות הכחישו.
עאידה תומא סלימאן: שנייה, אני מאד מצטערת.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה חשוב מה שאת אומרת, אבל אנחנו נכנסות לפרטים על מקרה ספציפי, שאת אמרת שחל עליו צו איסור פרסום.
עאידה תומא סלימאן: להגנתך אני אומרת את מה שאני אומרת, אני חושבת שכדאי לעצור פה.
עאידה תומא סלימאן: היה אפשר להגיד את זה בכותרות.
עאידה תומא סלימאן: לעצם העובדה אפשר להיכנס גם כן בדרכי הטיפול שהן מאד מוגדרות בחוק, איך ממונה, שמגיעות אליה שמועות או תלונות על הטרדות, איך אפשר לעשות את זה, אבל אני מעדיפה.
עאידה תומא סלימאן: אני רואה שאת נכנסת לפרטים.
עאידה תומא סלימאן: להגנתך, אני לא רוצה.
<שוש ז'בס: אני מתנצלת.
עאידה תומא סלימאן: את לא צריכה להתנצל.
<שוש ז'בס: משפט אחרון.
<שוש ז'בס: כל חטאי היה באמת שעשיתי את התפקיד שלי.
<שוש ז'בס: יותר מזה, הוגשה נגדי תלונה במשטרה ובבית משפט על הוצאת דיבה גם תביעה אזרחית.
<שוש ז'בס: אני מצאתי את עצמי בחוץ.
<שוש ז'בס: אני ניזוקתי בעצם, כי פרנסתי נלקחה.
<שוש ז'בס: כבודי הוכתם, שמי הוכתם וכל זה בגלל שעשיתי את התפקיד שלי.
<שוש ז'בס: זה הכל.
עאידה תומא סלימאן: אני מאד מצטערת לשמוע את זה ואני בטוחה שזו לצערי הרב דוגמא של מה שהממונות שלא מגובות בעצם יכולות ליפול לתוך המערכת.
עאידה תומא סלימאן: אחת הבעיות של מערכות התקשורת, זה שחלק גדול מהן הוא עסק פרטי ואין עליו פיקוח כמו שצריך, שיגבה את הממונות במילוי התפקיד שלהן, והן נתונות לחסדי הבוס והן נתונות לחסדי ראש המערכת או הטלנט, המאד מפורסם שאף אחד לא רוצה לוותר עליו בגלל שמישהי אמרה משהו.
עאידה תומא סלימאן: אני מאד מצטערת לשמוע את המקרה הזה, אבל חלק מהדיון שלנו הוא על מנת שלא יהיו מצבים כאלה, שבעצם הממונה עצמה תהפוך לקורבן של המערכת.
<שוש ז'בס: ובעצם זה מה שקרה.
<שוש ז'בס: ואני צריכה היום להתמודד עם בתי משפט.
עאידה תומא סלימאן: אולי כדאי שאנחנו נשב ונדבר על המקרה הספציפי.
<שוש ז'בס: תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: עורכת הדין ליאת קליין, יועצת משפטית של איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית.
<אלינור דוידוב: סליחה, אני מתא העיתונאיות וחשבתי שאנחנו נוכל להוסיף עוד משהו לפני כן.
עאידה תומא סלימאן: אני אתן לך מיד.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאיגוד מרכזי הסיוע היה חלק מפיתוח הקוד האתי.
עאידה תומא סלימאן: אני מאד מעריכה את העשייה שנעשתה.
עאידה תומא סלימאן: השאלה איפה אנחנו עומדות היום בנושא הזה.
<ליאת קליין: אוקיי, אז קודם כל תודה ותודה על הדיון.
<ליאת קליין: כמו שהתחלת וכמו שציינת, אז הטרדה מינית בעבודה מתרחשת בכל מקום, גם בעולם התקשורת והעשייה סביב הקוד בעצם תפסה את עולם התקשורת גם בשני הכובעים של העולם הזה, גם כגוף שמייצר תקשורת וזה באמת כל נושא הסיקור, שהוא לא רק סיקור, אלא גם כל הנושא של כתבות תוכן ותכניות ריאליטי וכל מה שקשור בתפקיד של התקשורת כמייצרת תוכן ובעבודה המקצועית שלה.
<ליאת קליין: אבל תקשורת היא גם מקום עבודה כמו כל מקום עבודה אחר וכל הדיון של ההטרדה המינית במקום העבודה הוא חלק משיח של הטרדות מיניות במקומות עבודה.
<ליאת קליין: מה מיוחד בעולם התקשרות?
<ליאת קליין: אפשר גם לדבר על המבנה הארגוני שלו וגם הסיבה שבאמת החלק של ההטרדה מינית בתוך מקום העבודה תפס חלק מתוך הקוד עצמו, גם אם לא החלק המרכזי, כי באמת עיקרו של הקוד נועד להתמודד עם האופן שבו עולם התקשורת מייצר תקשורת שנוגעת לאלימות מינית ולמופעים מיניים.
<ליאת קליין: חלק מהדברים שנאמרו פה באמת על ממונות ועל התרעה ועל הקשיים המיוחדים והצורך בממונות חיצוניות, זה חלק משיח הרבה יותר רחב של החוק למניעת הטרדה מינית במבט של 17 שנה אחרי שהוא נחקק, מה עשינו ומה עוד צריך לתקן.
<ליאת קליין: נושאים של הכשרה של ממונות, של מה הממונה תעבור בדרך.
<ליאת קליין: השאלות האלה אם צריכה להיות ממונה חיצונית – כן או לא – כשזו הייתה ועדה במשרד ראש הממשלה, שדנו בדבר הזה, זה היה מאד מורכב.
<ליאת קליין: השאלות האלה עלו לאורך כל הדרך, אבל זה דברים שצריך לתקן ברמת החוק.
<ליאת קליין: אני כן יכולה לומר בנקודה הזאת של התקשורת כמקום עבודה, שכן אולי אנחנו היינו מצפות מכלב השמירה של הדמוקרטיה שבאמת יהיה גוף מתקדם גם בנושא הזה, של איך הוא פועל בתוך הבית פנימה, עם התמודדות עם החוק למניעת הטרדה מינית ולא לשמור במקומות שכבר יש את ההטעמה של אותם כללים מינימאליים שהחוק קובע אותם, שיהיו יותר מזה ויאמצו קודים ורף קצת יותר מתקדם ברמה הזאת, כגוף שבאמת שם על דגלו לקדם את הנושאים של הדמוקרטיה הישראלית.
<ליאת קליין: ולכן יש היום קודים מתקדמים גם במקומות אחרים, יש איזה שהוא קוד וולונטרי שאולי יפעת מהאיגוד תוכל להציג, למקומות עבודה שכן אולי נכון שגופי התקשורת יאמצו ויטמיעו אותו.
<ליאת קליין: חלק מהרעיונות המתקדמים האלה נמצאים כבר באותו קודם שאותו ייצרנו, שקשור גם לתוכן.
<ליאת קליין: למשל על כל מיני מורכבויות שלא קשורות נגיד לאתרי חדשות, אלא באמת לתכניות ריאליטי, שמהווים שם כל מיני סוגים של יחסי כפיפות ומרות, או כל מיני התייחסויות שונות בתוך עולם התקשורת.
<ליאת קליין: אני כן חושבת שנכון שהגוף הזה יאמץ גם את הקודים ברמה הזאת, ובמובן הזה אני כן חושבת שהקריאה לפנות לראש הממשלה ואל משרד התקשורת, שיפנה ויאמץ את הדבר הזה בקריאה פוזיטיבית, היא בוודאי נכונה, מתוך הנגזרת באמת שהתקשורת היא גם עולם מיוחד במבנה הארגוני שלו וזה באמת עולם - - -
עליזה לביא: זה היה הרעיון של הקוד האתי.
עליזה לביא: הרי למה באנו ואמרנו בואו נקדם אותו?
עליזה לביא: מועצת העיתונות לא תטפל בזה ואנחנו שוב רואות את זה - - -
עאידה תומא סלימאן: ברור שאנחנו - - -
<קריאה: מועצת העיתונות אימצה את הקוד הזה?
עליזה לביא: היא אימצה, אני אומרת, היא אימצה.
עליזה לביא: לאמץ זה נהדר, אבל אני אומרת שאנחנו לא ראינו את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהקוד הזה, כפי שאמרת עורכת הדין ליאת קליין, הוא מצוין.
עאידה תומא סלימאן: אני קראתי אותו, הוא מצוין בכל מה שקשור במיוחד בסיקור תקשורתי וגם כן ביחסים בכל מיני תכניות שיש בהן ערבוב של היחס בין המשתתפים, אבל חלק ניכר שצריך לפתח אותו קשור ביחסי העבודה בתוך המערכת - - -
<ליאת קליין: זה נכון לכל שוק העבודה.
עאידה תומא סלימאן: ברור, ברור.
<ליאת קליין: כל מקום צריך להטמיע את זה, עם מורכבות מיוחדת.
<ליאת קליין: אני חושבת, ואני רק אוסיף משפט אחד, שמה שאנחנו רואים פה וזה מאד יפה, זה התעוררות של תא העיתונאיות וזה חלק מאותו מבנה של תעשייה שהיא יחסית סגורה, שמשהו כזה יכול לקום.
<ליאת קליין: זה משהו שגם ראינו למשל עם פורום תקנה שהוקם, וצריך לתת יותר גושפנקה לכלים וגופים מהסוג הזה - - -
עליזה לביא: אבל החוק נותן, צריך לקחת את זה.
עליזה לביא: כמה גופים קמו?
עליזה לביא: למה הם לא קמו, בואי נשאל את זה.
עליזה לביא: זאת האלה.
<ליאת קליין: אני אומרת שמעבר לרמה החוקית שקיימת היום, שצריך עוד להרחיב אותה בכל מה שקשור לממונות בתוך מקום העבודה, אפשר בתוך תעשיות לדבר על כוח וגושפנקה שנותנים התעוררות לשיח כזה, כי הכלי הפלילי הוא לא תמיד מספיק ואת זה אנחנו רואות, והוא גם לא תמיד - - -
אורלי לוי אבקסיס: גם לא לכל אחת יש, סליחה גברתי יושבת הראש, לא כל אחת גם בנויה להיכנס לתהליך הזה ולשאת ואולי לקחת איתה את הילדים ואת הבעל ואת המשפחה.
אורלי לוי אבקסיס: יש פה מורכבות וצריך לכבד את רצונה, כי אם אנחנו נחליט במקומה, אז אנחנו נכריח גם את אותן נפגעות ללכת על ההליך הפלילי ואנחנו בעצמנו לוקחות להן את העצמאות, את האוטונומיה.
אורלי לוי אבקסיס: ובמה אנחנו טובות יותר מגברים שפגעו?
אורלי לוי אבקסיס: אולי כן היינו צריכים לשנות בשיח את הנושא הזה, של שיתוף הציבור, ואולי להראות שלא צריך כל כך לפחד.
אורלי לוי אבקסיס: זה באמת משהו שצריך להטמיע אותו גם באמצעי התקשורת, אבל גם בשיחות אפילו בתא הפרטי ביותר.
אורלי לוי אבקסיס: להתחיל מהילדים, לא סתם הדברים שמתחילים אצל הילדים, ושם אני חושבת אתה קובע את אישיות של הבן אדם, אבל אתה גם מסביר לו מה נכון ומה לא נכון, וזה כבר בא - - - אצל הילדים/ילדות, שהם הנפגעים העיקריים, אחר כך זה מגיע למקומות עבודה וכדומה, אבל הדפוס הקורבני אולי מתחיל מהגיל הזה.
אורלי לוי אבקסיס: ולכן אם נחזק שם, נדע שבהמשך הילדים האלה יגדלו להיות גם לוחמניים וגם ידעו לעצור בזמן ואם גם משהו לא נעצר ברגע שהם אומרים אני לא מעוניינת או לא מעוניין, אז הם גם יידעו מה הכלים שעומדים בפניהם.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת אורלי לוי, אני מסכימה איתך, אבל אנחנו גם צריכים לדעת שלא צריך רק לחכות עד שיצמח לנו דור.
עאידה תומא סלימאן: מה שרציתי להדגיש, גם ההתנהגות שלנו, כאנשים ונשים בוגרים הנמצאים במקומות רגישים, נציגי ציבור או מנהלי מערכות שבעצם מתוות את קו המחשבה בציבור, אמורים להיות עם עמדות יותר ברורות.
עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב בשבוע שעבר ראיתי הרבה אנשים מכובדים מתחמקים מהאחריות הזו, מתחמקים מלגעת בנושא הזה, כדי לא להיכנס לכל מיני שיקולים, או בגלל שנכנסו לכל מיני שיקולים פוליטיים ואי אפשר להתנער מהאחריות הזו ואי אפשר לא להבין שצריך להשקיע בילדים, אבל גם צריך להשקיע ולהרתיע את המבוגרים.
עאידה תומא סלימאן: כנראה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת גברת אלינור דוידוב, מתא העיתונאיות את רשות הדיבור.
<אלינור דוידוב: אני קודם כל מאד שמחה להיות פה היום.
<אלינור דוידוב: אני מאד מצטערת לראות שאין כאן מספיק נציגים של אמצעי התקשורת.
<אלינור דוידוב: אני כאן.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד שלפי הרשימה שלי כן נמצאים נציגים, לא הנציגים שאני רציתי לראות.
עאידה תומא סלימאן: כל אחד ואחת כמובן אנחנו שמחים שמשתתפים, אבל כמובן שרציתי לראות את ראשי המערכות, את הבעלים של אמצעי התקשורת, שאני חושבת שההיעדרות שלהם מהדיון הזה היא כשלעצמה אמירה שאי אפשר להתכחש לה.
<אלינור דוידוב: נכון.
<אלינור דוידוב: אז אני מתחילה מהדבר הזה כי אני נמצאת כאן לא בתור נציגה של חדשות 10, אלא בתור נציגה של תא העיתונאיות ושל ארגון העיתונאים ואני רוצה להתייחס לשני דברים שנאמרו כאן.
<אלינור דוידוב: אחד זה לגבי עניין הממונות שאנחנו מנסות יחד לחשוב מה אפשר לעשות עם המעמד הבעייתי שלהן.
עאידה תומא סלימאן: לפי ידיעתך, יש ממונות בכל אמצעי התקשורת שחוק מחייב?
<אלינור דוידוב: אני מעריכה שבכל כלי התקשורת יש ממונה, אבל זו ממונה רשמית, זו ממונה על הדף.
<אלינור דוידוב: אני לא בטוחה שבכל המערכות יודעים מי הממונה.
<אלינור דוידוב: אני לא בטוחה שבכל המערכות, גם אחרי שיודעים, נעים לכל הנשים או הגברים שנפגעים להגיע לממונה הזאת.
<אלינור דוידוב: זו עוד בעיה, כי השאלה, כמו שהדס אמרה, מי זאת.
<אלינור דוידוב: האם היא מי שנחשבת חלק מההנהלה ואז את חושפת את עצמך בפניה, או האם היא מישהי שכולן מרגישות נוח לגשת אליה.
<אלינור דוידוב: אז א' מי זאת, האם כולם יודעים מי זאת ומה היא עושה, מלבד לשבת במשרד שלה ושהדלת תהיה פתוחה.
<אלינור דוידוב: ממונה אקטיבית אמורה לרענן את החוק בפני כל החברה.
<אלינור דוידוב: ממונה אקטיבית אמורה לידע את כל העובדים שהיא נמצאת שם וכן הלאה.
<אלינור דוידוב: הדבר הזה לא קורה באמצעי התקשורת ואני חושבת שבהמשך למכתב שעליזה ציינה שהיא רוצה לשלוח, אני חושבת שראוי גם לציין את הדבר הזה.
<אלינור דוידוב: כלי התקשורת צריכים לדאוג שהממונות שלהם הן ממונות שנוח לגשת אליהן ושהן אקטיביות ועושות את הדברים בצורה ברורה ומעודדות - - -
עליזה לביא: אני רק רוצה לחדד.
עליזה לביא: כלומר אתן אומרות, מה שאני שומעת בעצם, גם את הדס וגם אותך, שהממונות באמצעי התקשורת סובלות פעמיים – פעם אחת כי הן ממונות ופעם שנייה כי הן ממונות באמצעי התקשורת?
<אלינור דוידוב: אני לא חושבת, לא.
עליזה לביא: את זה אני יודעת והקדשנו לזה דיונים ועוד נקדיש והכשרות, ואני ממאמינה שיושבת ראש הוועדה מבינה והיא עוד תמשיך להוביל את הנושא הזה.
עליזה לביא: מה שאני שומעת אצלכן זה קולות נוספים.
<אלינור דוידוב: אני אומרת כזה דבר, אני אומרת שאלף צריך, ואני גם לא יכולה לייצג כאן את כל כלי התקשורת - - -
עליזה לביא: אני מדברת על הנרטיב שעולה, לא לייצג.
עליזה לביא: אני שומעת והקשבתי קשב רב לכל מה שאמרה קודמתך.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכבר קיבלנו תשובה.
<אלינור דוידוב: אני לא חושבת שהממונות סובלות באמצעי התקשורת.
<אלינור דוידוב: אני חושבת שאלה שממונות צריכות להיות כאלה שנוח לכולם לגשת אליהן.
<אלינור דוידוב: זו הכוונה שלי.
אורלי לוי אבקסיס: מה הם הקריטריונים לבחירת הממונה?
עאידה תומא סלימאן: שנייה, שנייה, אולי נקבל תשובה.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, אנחנו תיכף נשמע מהיועצת המשפטית של הוועדה מה החוק אומר במינוי ממונות וגם כן מה ההצעות הקיימות לתיקון המצב.
<אלינור דוידוב: אז אני רוצה לדבר על שני דברים פרקטיים.
<אלינור דוידוב: אחד, כיוון שאני יושבת בהנהלת ארגון העיתונאים, בארגון העיתונאים מבקשים בהסכמים הקיבוציים שנחתמים לאט לאט, ברוב אמצעי התקשורת, בערוץ 10 נחתם הסכם כזה, בהרבה מאמצעי התקשורת עומדים להיחתם הסכמים כאלה, שלוועד במקום העבודה תהיה זכות וטו על מי הממונה וגם אם לא להגדיר את זה כזכות וטו, אלא כאפשרות להציע ולקבל ולהחליט ולקבוע.
עאידה תומא סלימאן: להיות מעורבים בהחלטה.
<אלינור דוידוב: להיות מעורבים בהחלטה של מי הממונה.
<אלינור דוידוב: אז זו אופציה אחת.
<אלינור דוידוב: דבר נוסף, השבוע גם נשלח מכתב על ידי ארגון העיתונאים.
<אלינור דוידוב: השם שלי ומספר הטלפון שלי הופיעו שם, כדי שנשים או גברים שרוצים לפנות למישהו שהוא חיצוני למערכת התקשורת שלהם, יוכלו גם לפנות דרך ארגון העיתונאים.
<אלינור דוידוב: כמובן שאפשר לפנות גם דרך תא העיתונאיות ואת המקרה הקודם שפנו דרך התא אנחנו כולנו מכירות.
<אלינור דוידוב: אפרופו המקרה הקודם של עמנואל רוזן, אני רוצה להזכיר אותו כאן כאיזה שהוא קו פרשת מים שבעקבותיו השיח הזה התחיל להתגלגל בצורה מאד מאד רצינית והקוד שנוסח.
<אלינור דוידוב: וכשאני מגיעה לקוד אני חייבת לעשות כאן איזו שהיא הבחנה שאני חושבת שטיפה היטשטשה בדברים של ליאת, שיחד איתה עשינו את הקוד ועם המכון.
<אלינור דוידוב: אני רק רוצה להבחין בין שני דברים שונים.
<אלינור דוידוב: אחד זה הזכייניות והתכניות שמשודרות על ידי הזכיינים והשני זה חברות החדשות.
<אלינור דוידוב: אם אנחנו רוצים לעשות דיון עקרוני, אז כמובן שנדבר גם על תכניות הריאליטי ועל כל הדברים האחרים; אבל אם אנחנו רוצות להיות פרקטיות, זה ייקח הרבה מאד זמן וזה יהיה מאד קשה להטמיע איזה שהם ערכים שבאמת הזכיינים יהיו מוכנים ללכת איתם.
<אלינור דוידוב: הם עובדים על רייטניג וזו גם המגבלה שלהם.
עליזה לביא: כן, אבל את לא זוכרת - - -
<אלינור דוידוב: ואין שום סיבה שזה לא יהיה אפשרי.
עליזה לביא: את לא זוכרת שהייתה גם בעיה עם חברות ההפקה, שהם אמרו זה חברות ההפקה ואנחנו לא - - -
<אלינור דוידוב: גם בכנס שהיה עם המכון כולם הנהנו ואמרו כן, הקוד הוא נהדר, ועדיין לא ראינו אף זכיינית שאימצה את זה בצורה ברורה.
עאידה תומא סלימאן: חברות הכנסת, אני חושבת שאנחנו בתא כולנו.
עאידה תומא סלימאן: כולנו רוצות לעשות את השינוי.
עאידה תומא סלימאן: מה שאני שומעת פה זה העניין של מה אפשר מחר בבוקר לעשות ועל מה צריך לעבוד לטווח הארוך.
<אלינור דוידוב: כיוון שאני עובדת בחברת החדשות של חדשות 10, אני חושבת שזה יהיה מקום יותר קל להתחיל בו את העבודה, מהסיבה הפשוטה שאלף עיתונאים רואים כחובה את העניינים האתיים לעסוק בהם, ואני חושבת שאם חברות החדשות, בעקבות NRG יאמצו את הקוד ואת הקוד שמתייחס לא לזכייניות, אלא לתוכן, אז זה דבר חשוב.
<אלינור דוידוב: לגבי הממונות כבר אמרתי.
<אלינור דוידוב: זה לגבי פנימה, לתוך המערכות.
עאידה תומא סלימאן: עורכת הדין יעל גויסקי מלה"ב – לשכת ארגוני עצמאים ועסקים קטנים.
<יעל גויסקי: נכון, להב זה לשכת הארגונים - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מאד מבקשת שלוש דקות מקסימום.
<יעל גויסקי: פחות.
<יעל גויסקי: להב מאגדת מספר ארגונים, בין היתר את שח"ם – ארגון השחקנים, ארגון אמ"י, את אק"ט - איגוד עובדי הטלוויזיה והקולנוע ואת איגוד התסריטאים והבמאים.
<יעל גויסקי: כל אלה חברים בתוך להב.
<יעל גויסקי: אני רוצה לדבר על מה שקורה בתוך עולם התקשורת.
<יעל גויסקי: עולם התקשורת הוא עולם שמורכב מיחסי עבודה קצת שונים וזה האפיון שלו.
<יעל גויסקי: הוא מורכב מהרבה פרילנסריות, חלקם פרילנסרים.
<יעל גויסקי: לצורך הדיון הזה נדבר על הפרילנסריות, שלמעשה החוק למניעת הטרדה מינית לא מגן עליהן כרגע, כי אין יחסי עבודה.
<יעל גויסקי: ואז שחקניות, מאפרות, כל העולם הזה – זה עוסקים מורשים.
עליזה לביא: פרוץ.
<יעל גויסקי: ולכן אנחנו בלהב, ואמנם מה שאני הולכת להביא לכם פה לוועדה מדבר על כלל הפרילנסריות, שעוד פעם, זה יצור מאד מוזר מבחינת העצמאים והעצמאיות, כי כאן לפעמים עיקר העבודה זה אצל מזמין עבודה אחד, להבדיל למשל מפרילנסר שיכול לעבוד עם מיליון.
<יעל גויסקי: פה זה עם ערוץ 2 או עם איזו הפקה או סדרת טלוויזיה, זה מזמין אחד.
<יעל גויסקי: יש לנו הצעת חוק לתקן את החוק להטרדה מינית.
<יעל גויסקי: ההצעה היא לא מושלמת, אני כבר אומרת כעורכת דין, אבל היא משהו להתחלה.
<יעל גויסקי: אני אשמח מאד בשם להב ויש לי כאן העתקים, להעביר לחברי הוועדה, שאתם תקדמו את התיקון הזה בעבור השוק הספציפי הזה, כי זה שוק התקשורת.
<יעל גויסקי: כי העיתונאיות זה סיפור אחד, אבל השוק הוא הרבה יותר רחב.
עאידה תומא סלימאן: בדיוק דיברנו אני וחברת הכנסת מיכל רוזין, השבוע עלתה השיטה ואני אתן לה לדבר על זה, בשבוע שעבר - - -
מיכל רוזין: שבוע שעבר.
מיכל רוזין: הזמן חולף פה מהר.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, כן.
עאידה תומא סלימאן: השתתפנו בזה בעניין עולם הקולנוע.
מיכל רוזין: כן, אני רוצה לציין שעוד בכנסת הקודמת פניתי לשרת התרבות, היא לא הספיקה להרים את הכפפה.
מיכל רוזין: שרת התרבות הנוכחית, מירי רגב, הרימה את הכפפה הזאת בשיא הרצינות.
מיכל רוזין: ברור לנו שזה עולם שבהחלט שונה מחברת החדשות שזה עובדים קבועים ויש היררכיה ברורה וזה כמו מפעל וכמו כל בית עסק.
מיכל רוזין: לעומת זאת כן, הבעיה קשה מאד בהפקות, בסטים, בקולנוע, בטלוויזיה.
מיכל רוזין: אנחנו מכירים אותה.
מיכל רוזין: רוב העובדים הם פרילנסרים.
מיכל רוזין: ההטרדות לא מגיעות רק מההיררכיה של בוס ומי שמתחתיו.
מיכל רוזין: יש פה טאלנטים שבאים ובעצם הם לא המעסיקים ומרשים לעצמם כמובן לפגוע בכל מיני פרילנסריות, שמחר בבוקר הם פשוט אומרים לה אל תגיעי היום, אם היא תעיז להגיד משהו.
מיכל רוזין: אם היא תגיד בכלל.
מיכל רוזין: אין לה חוזה עבודה, אין לה יכולת בעצם לפעול מול שום דבר.
מיכל רוזין: בוודאי שלא בכל סט יש ממונה.
מיכל רוזין: היא לא יודעת למי לפנות.
מיכל רוזין: איגוד מרכזי הסיוע ביחד עם משרד התרבות מקדם את כל העניין הזה, עובדים על אמנה מול כל ארגוני המפיקים, הבמאים, איגודי העורכים וכדומה, וסליחה אם לא הזכרתי חלק גדול מהאנשים, מהקבוצות.
מיכל רוזין: זה לא פשוט.
מיכל רוזין: התגובה הראשונית היא – אצלנו אין דברים כאלה.
מיכל רוזין: זה לא קיים.
מיכל רוזין: לא צריכים את זה אצלנו.
מיכל רוזין: בכלל אתם מפריעות לנו לרומנטיקה ולאווירת החברותה והסחבקיות והמילואים ואצלנו יוצאים בערב לשתות ולעשן משהו והכל בסבבה ובכיף.
מיכל רוזין: אל תשוו אותנו למפעל ולבית עסק.
מיכל רוזין: אנחנו נשים לזה סוף, וככה נקרא גם הכנס שאותו יזם איגוד מרכזי הסיוע.
מיכל רוזין: אנחנו הגענו לשם ובצורה חד משמעית השרה אמרה – אם זה לא ילך בדרך של אמנה והסכמים עם כל האיגודים – זה ילך בדרך של סנקציות כלכליות, הגבלות וחלק מהתנאי לקבל תמיכות וכדומה.
מיכל רוזין: אנחנו מתקדמים עם העניין הזה.
מיכל רוזין: אין לנו ספק שזו בעיה קשה.
מיכל רוזין: לכן קפצתי כשאת דיברת על חברת החדשות.
מיכל רוזין: זה נכון ששם יש מה לעשות.
מיכל רוזין: דרך אגב, אני גם יודעת על הכשרות שנעשו לעובדים, לא רק עובדי החדשות, גם קשת, רשת וכדומה.
מיכל רוזין: עדיין, התחום כל כך פרוץ ואנחנו יודעים שהרוב עובד דרך ההפקות החיצוניות והרוב דרך פרילנסרים, ואין מה לעשות, צריך לנקות את כל המקומות וליצור סביבת עבודה בטוחה ללא אלימות מינית.
עליזה לביא: מזה הפחד שם.
עליזה לביא: הפחד להתלונן.
מיכל רוזין: בסדר, אז אנחנו נביא את מלמעלה, מה לעשות?
מיכל רוזין: אם זה לא בא מלמטה, זה יבוא מלמטה ומלמעלה.
עאידה תומא סלימאן: עורכת הדין אביטל און-שחר, סגנית היועץ המשפטי וממונה על הטרדה מינית בשידורי קשת, בבקשה.
<אביטל און שחר: שלום לכולם.
<אביטל און שחר: - - - חברתי דיברה מתא העיתונאיות.
<אביטל און שחר: נעים מאד.
<אביטל און שחר: אני עובדת בקשת.
<אביטל און שחר: אני נמצאת בעמדה ניהולית, כפופה לסמנכ"ל, כך גם חברתי הממונה הנוספת.
<אביטל און שחר: אנחנו בשידורי קשת יש לנו כ-320 עובדים ישירים של קשת, לא פרילנסרים.
<אביטל און שחר: אנחנו שתי ממונות בגלל גודל הארגון.
<אביטל און שחר: אנחנו מעבירות הדרכות הן בדצמבר והן ביוני.
<אביטל און שחר: במסגרת העבודה שלנו אנחנו לוקחות את זה מאד ברצינות - - -
מיכל רוזין: עברתן הכשרה, נכון?
מיכל רוזין: של מרכזי הסיוע?
<אביטל און שחר: עברנו הכשרה ואנחנו נמצאות, לצערי היא לא נמצאת פה, אבל עם ליאת אני נמצאת בקשר רציף.
<אביטל און שחר: אני חייבת לחלוק על הדברים שנאמרו, כי מאז הדיון האחרון שנעשה כאן, שהייתי נוכחת בו בעניין של עמנואל רוזן לפני כשנתיים, נעשו הרבה מאד פעולות, לפחות אצלנו בתוך הארגון.
<אביטל און שחר: הפעילויות האלה כוללות גם הדרכות, הדרכות שהן מופרדות דרך אגב, למנהלים ולעובדים, כי זה ממש לא אותה מטרייה.
<אביטל און שחר: לגבי היכולת ה - - - שלנו, כמו שאתם מבינים אצלנו בכל מקרה הממונות הן, וקשה לי קצת להעיד על עצמי, אבל אני יכולה להגיד לכם שלממונות יש say בארגון.
<אביטל און שחר: כלומר, מנהלת משאבי אנוש של קשת ממונה על העובדים ואני כיועצת משפטית בקשת, גם כן חילקנו את העבודה בינינו, כי יש אנשים שיותר יהיה להם נעים ונוח לפנות אלי או לרווית, כל אחת לפי תחום הפעילות שלה; וגם כן אנחנו לא נשים שמאד קל להגיד לנו מה לעשות או איך לעשות וכמה לעשות, במיוחד כשיש לנו חובה על פי חוק.
<אביטל און שחר: אנחנו צריכים לזכור שממונות למניעת הטרדה מינית פועלות בהתאם לאיזה שהוא חוק מסוים.
<אביטל און שחר: אני רוצה להאמין שנשים שלוקחות על עצמן את התפקיד הזה, מבינות את זה.
<אביטל און שחר: אנחנו מאד פתוחים.
<אביטל און שחר: אנחנו מבינים ש - - -
<קריאה: השאלה אם הבוס שלהן מבין.
<אביטל און שחר: אני לא יודעת.
<אביטל און שחר: לי יש בוס אחד ואני יודעת שהוא מבין.
<אביטל און שחר: אני עובדת במקום אחד, אני לא יודעת, את מכירה אולי.
עאידה תומא סלימאן: את טיפלת בתלונות?
<אביטל און שחר: אני חייבת להודות שכן.
עליזה לביא: למה חייבת להודות?
מיכל רוזין: כשיש תלונות זה אומר שאת עשית עבודה טובה, לא הפוך.
עאידה תומא סלימאן: אפשר לשאול?
עאידה תומא סלימאן: בכמה תלונות כאלה טיפלת ובאופן כללי לאן זה הוביל?
<אביטל און שחר: היו תלונות.
<אביטל און שחר: דרך אגב גם ננקטו סנקציות ומי שמכיר את החוק גם יודע שיש חובה של X ימים, כך שאתה צריך לתת חוות דעת.
<אביטל און שחר: אני באופן אישי מייצגת ארגון ואני לא מעוניינת לפתוח את כל מה שבוצע אצלי בארגון מטבע הדברים.
עאידה תומא סלימאן: דווקא זו צריכה להיות עדות טובה על הארגון שלך ולאו דווקא לחסוך מאיתנו את המידע.
עאידה תומא סלימאן: כי ברגע שאת אומרת שהארגון אכן מטפל בתלונות, זה דבר טוב.
<אביטל און שחר: אז קודם כל נעשו.
<אביטל און שחר: אני באופן אישי טיפלתי בתלונות ואני יכולה להגיד לכם שגם ננקטו סנקציות.
<אביטל און שחר: אני חייבת רק להגיד שאנחנו לא נמצאים באוטופיה ואנחנו מבינים, לדוגמא בעניין של ההפקות, יש לנו נוהל שפיתחנו להפקות שיש לנו קוד אתי, שלפני שיוצאים לקיק-אוף של הפקה, האנשים מהמחלקה המשפטית של קשת נפגשים עם צוות ההפקה, ופרק מסוים בתוך זה מוקדש גם כן לעניין ההטרדה המינית.
עליזה לביא: תראי, הרגישות שלכם התפתחה, אני מזכירה לך, במיוחד אחרי האירוע של האח הגדול.
עליזה לביא: אני זוכרת שהיית חברת מועצת הרשות השנייה אז, אני זוכרת בדיוק.
עליזה לביא: אז בואי, העדות שלך מאד חשובה דווקא נוכח הדברים הקשים ששמענו - - -
מיכל רוזין: יש ברכה לעמלנו.
עליזה לביא: ממונות שנמצאות בארגונים אחרים ופחות - - - (היו"ר עליזה לביא)
<אביטל און שחר: לוועדה הזאת שבאמת המודעות והפעילות נעשתה באמת אחרי הדיון.
<אביטל און שחר: העלייה בפעילות נעשתה אחרי הדיון שהיה פה על עמנואל רוזן.
עליזה לביא: נכון, נכון, הנושא עלה.
<אביטל און שחר: כלומר, העובדה שלקחנו את זה על עצמנו היא הרבה בזכות אותה ישיבה ודרך אגב - - -
עליזה לביא: אז למה קשת למשל לא יוצאת ואומרת אנחנו מאמצים את הקוד האתי עד עכשיו?
עליזה לביא: תאמצו את הקוד האתי.
עליזה לביא: תובילו.
<אביטל און שחר: נכון, נכון, את הרמת לי להנחתה.
<אביטל און שחר: בתור ממונה אני לא שמעתי על הקוד הזה.
עליזה לביא: אתם הייתם שותפים, מה זאת אומרת?
עליזה לביא: טלי גורן הייתה בישיבה, עד כמה שאני זוכרת.
<אביטל און שחר: אז הייתה ישיבה - - -
עליזה לביא: אם את, הממונה בקשת לא יודעת על הקוד האתי שפותח כאן - - -
<אביטל און שחר: בישיבה אחת.
<קריאה: והיה עוד דיון במכון הישראלי לדמוקרטיה.
עליזה לביא: נכון, היה והעברנו את הטיוטא בין כולם.
<אביטל און שחר: אבל מה התפתח מאז אותו דיון?
<אביטל און שחר: והאם הוא עבר קוד אתי?
<אביטל און שחר: בסופו של דבר צריכים יכולים הרבה מאד דיונים.