GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירב בן ארי: אני מדברת על מצב של נשים שמגיעות לעיקולים.
מירב בן ארי: הדבר הכי בעייתי הוא שהרבה פעמים יש לו צו הרחקה והוא נשאר בדירה ובסופו של דבר היא לא יכולה לחזור אליה והדירה הזאת כבר לא רלוונטית.
<ריקי כהן בנלולו: שאלתי אם לפי התכנית שהיא תכנית המשך ליציאה מהמקלט, האם המיקום של הדירה שהיא תקבל יהיה מותאם לתכנית שהרווחה מתאימה לה.
<רות מנע: לרוב זה נלקח בחשבון.
<רות מנע: אם זה ישוב שאין לנו בו מלאי דירות, אנחנו מכניסים אותה לרשימת ההמתנה כי אין לנו דירה.
<רות מנע: אם זה ישוב שיש בו מלאי דירות, היא מקבלת דירה במיידי.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שאין לכם כל כך הרבה דירות במלאי.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שיש מצוקה מבחינת מספר הדירות.
<רות מנע: בתל אביב ובירושלים יש מצוקת דיור קשה מאוד.
<רות מנע: באזור הפריפריה, יש דירות ריקות.
<רות מנע: יש החלטה של השר שבישובים בהם יש דירות ריקות – אנחנו עכשיו בשיאו של מבצע לאכלוס דירות פנויות.
<רות מנע: זה אומר שיש לנו למעלה מ-500 דירות ואנחנו מאכלסים את כולן.
<קריאה: למעלה מ-600.
מירב בן ארי: 680 דירות.
מירב בן ארי: זאת המפלגה שלי.
מירב בן ארי: 300 דירות מאוכלסות ועוד 380 דירות בדרך.
עאידה תומא סלימאן: זה נכון שזאת המפלגה שלך אבל היא עובדת במשרד והיא יודעת.
עאידה תומא סלימאן: אולי נקבל קצת מידע ממנה.
מירב בן ארי: עדכנתי לה את המספר.
<רות מנע: אנחנו בעיצומו של מבצע לאכלס בדירות האלה גם אנשים שלא עומדים במבחני הזכאות לדיור ציבורי, אנשים שמממשים סיוע בשכר דירה.
<רות מנע: אנחנו הגענו גם עד היחידים כיוון שצריך לזכור שבישובים האלה, אלה ישובים שאנחנו לא כל כך הצלחנו לאכלס דירות במקומות שהזכאים שלנו לא רצו לקחת.
<רות מנע: לכן עשינו מתווה מאוד מאוד מוגמש, עד שהגיע ליחידים ואנחנו מאכלסים את הדירות בקצב.
<רות מנע: נשארו לנו מאה ומשהו דירות מתוך המספר הגבוה הזה אבל הן רק ביישובי פריפריה, בדרום, בדימונה, במצפה, בירוחם.
<רות מנע: משפצים את כל הדירות.
מיכל רוזין: מה עם הדירות במרכז שעומדות סגורות?
<רות מנע: במרכז הארץ אין דירות סגורות.
מיכל רוזין: אין דירות סגורות?
<רות מנע: אין דירות.
מיכל רוזין: יש פירוט באתר של משרד הבינוי והשיכון.
<קריאה: אנחנו הגשנו כתובות של הגרעינים התורניים.
<רות מנע: גרעין תורני אין במרכז הארץ.
<רות מנע: גרעין תורני היה במצפה.
<קריאה: יש בלוד.
<קריאה: יש בירושלים.
<רות מנע: אני אשמח לקבל רשימה ולבדוק אותה.
<רות מנע: מרכז הארץ, כל דירה שמתפנה, יש לי 300 ו-400 ממתינים.
<רות מנע: אין דבר כזה.
<רות מנע: אני אתייחס לסוגיה של דיור ציבורי.
<חרמונה דניאל: את דיברת על הדירות בדימונה ומה שאמרת זה דבר מבורך אבל זה ממש בשטח לא נכון.
<חרמונה דניאל: הם באים ונותנים דירה למשפחה עם שש נפשות ואומרות לה קחי ארבעים מטרים ותשברי את הראש.
<חרמונה דניאל: או שנותנים לך סירובים.
<חרמונה דניאל: זה לא נכון.
<חרמונה דניאל: הם עושים דבר מבורך אבל זה לא נכון בשטח.
<רות מנע: חרמונה, את מלווה את התהליך, את מכירה אותו ואת בקשר אתי.
<חרמונה דניאל: אני מכירה אותו מצוין.
<חרמונה דניאל: אני יכולה להביא לך 15 משפחות, אם חד הורית עם שני ילדים שנתנו לה דירה בת 48 מטרים והיא חתמה.
<חרמונה דניאל: איימו עליה שאם היא חותמת על סירוב, היא חוזרת בחזרה לסיוע בשכר דירה.
<חרמונה דניאל: אני מוכנה להגיש לך את הרשימה של אותן משפחות.
<חרמונה דניאל: כרגע יש 74 דירות בדימונה שחתמו על סירוב בגלל גודל הדירה ובגלל אזור ההזנחה.
<חרמונה דניאל: עכשיו אני נותנת לכם את הרשימה של האנשים האלה.
<חרמונה דניאל: אם חד הורית עם שני ילדים.
<חרמונה דניאל: אם חד הורית עם שלושה ילדים, נתנו לה דירה בת 74 מטרים.
<חרמונה דניאל: הם חמש נפשות בבית.
<חרמונה דניאל: תסבירי לי איך חמש נפשות יכולות לגור בדירה של 68 מטרים.
<חרמונה דניאל: מבורך מה שנעשה בדימונה, אבל יש בעיות סירובים של משפחות בגלל האזור ובגלל גודל הדירה.
<חרמונה דניאל: דרך אגב, אתם יכולים לבוא ולראות את האזורים האלה.
<חרמונה דניאל: אני רוצה לראות אותך וכל אחת מכן שילד בן ארבע הולך בבוקר לגן ורואה מסטול עם סמים זרוק על הרצפה ומזרקים ואומרים לאותה אישה זה מה שיש, את לא רוצה?
<חרמונה דניאל: תחתמי על סירוב.
<חרמונה דניאל: איפה נשמע דבר כזה?
<חרמונה דניאל: אם חד הורית עם שני ילדים, יגורו שלושה אנשים במיטה אחת, בחדר אחד.
<חרמונה דניאל: אימא ושני ילדים, ילד בן 14 וילדה בת שמונה.
<חרמונה דניאל: איפה ההיגיון?
<חרמונה דניאל: זה מבורך מה שנעשה בדימונה, אבל זה לא מדויק.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לחדד.
עאידה תומא סלימאן: עלו בעיות שבעיני הן מאוד קשות, גם בעניין של גודל הדירות, גם היכן הן ממוקמות וגם דירות סגורות שאת מתעקשת לומר לי שאין כאלה.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאתם לא באופן ישיר מבצעים את המלאכה הזאת והיא עוברת דרך החברות השונות.
עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי היא עד כמה אתם מעורבים בהחלטות של החברות האלה והיחס שהן נותנות והשירות שהן נותנות - - -
<חרמונה דניאל: שרירותית.
<חרמונה דניאל: הגרלה.
עאידה תומא סלימאן: אני עושה את העובדה.
עאידה תומא סלימאן: תאפשרי לי.
<חרמונה דניאל: אני מחזקת אותך.
עאידה תומא סלימאן: בסדר, התחזקתי.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה תשובות כמה אתם יודעים לגבי החברות האלה, איך הן מבצעות את העבודה ואיך הן מקבלות את ההחלטות ומה התשובה שלהן?
עאידה תומא סלימאן: אני מכירה סיפורים של התעמרות, של התעללות באנשים שבאים כדי לקבל את השירות הזה.
עאידה תומא סלימאן: עד כמה אתם מעורבים בזה, עד כמה אתם בודקים וכמה ביקורת יש לכם על מה שקורה בנושא הזה?
<רות מנע: לגבי הביקורת והבקרה.
<רות מנע: יש לנו פיקוח צמוד של כל מחוז מול הסניף המקומי שלו.
<רות מנע: בכל סניף עמידר מקומי, יש לנו נציגות במחוז.
<רות מנע: זה לא שאנחנו יושבים במטה ונותנים הנחיות לסניף בקריית שמונה ואומרים לו תעשה.
<רות מנע: מול קריית שמונה יש לי מחוז שעובד ביום יום, בשוטף, עושה את כל הבקרות.
עאידה תומא סלימאן: קיבלתם איזה שהן תלונות?
<רות מנע: אני אתייחס גם לתלונות האלה.
<רות מנע: מה שחרמונה מציגה זאת תלונה שקיבלנו בתחילתו של המבצע.
<רות מנע: נכון, בתחילת המבצע אנחנו הצמדנו דירות בדרך של הגרלה לזכאים, לא תמיד הייתה הלימה בין גודל המשפחה לגודל הדירה והיו פה ושם חוסר התאמות שנדרשנו לתקן אותן.
<רות מנע: אנחנו מיד אחר כך תיקנו את הטעות הזאת ודרך הפעולה של הצעת הדירות היא שברגע שהבן אדם הוא ראשון בתור, הוא מקבל רשימה של דירות הפנויות.
<רות מנע: אני לא יכולה ליצור יש מאין.
<רות מנע: המבצע נועד לאכלס דירות פנויות ולתת לאנשים שלא זכאים בקריטריונים, ובואו נזכור את זה.
<רות מנע: אלה לא אנשים שהם זכאים אלא אנחנו לקחנו אותם, אמרנו להם שיש לנו הזדמנות לפתור לכם את בעיית הדיור למרות שאתם לא זכאים ובואו נראה איך אנחנו יכולים לקדם.
עאידה תומא סלימאן: הלכתי לאיבוד.
עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת לא זכאים?
<רות מנע: אני אסביר.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאנחנו נוגעים בשאלות שהן מאוד רגישות להרבה אנשים כי אלה חיי היום יום שלהם וקורת הגג, אבל תנו לנו קצת להבין.
עאידה תומא סלימאן: אני כמעט הלכתי לאיבוד עכשיו ובדרך כלל אני לא הולכת לאיבוד.
עאידה תומא סלימאן: דבר ראשון, האם נגמרו בעיות של כלל הזכאים ותנו להם תשובות ועכשיו עוברים לאלה שלא זכאים?
<רות מנע: יש לנו את הקטגוריה של הזכאים לדיור ציבורי.
<רות מנע: הזכאים לדיור ציבורי נכנסים לתור המתנה ומקבלים דירות לפי התור.
<רות מנע: נוצר מצב שבישובים מסוימים, לא בכל הישובים, הגענו לסיטואציה בה באותו ישוב לא היו לנו זכאים ממתינים או שלא רצו את הדירות שהצענו להם, ונשארנו עם דירות פנויות.
<רות מנע: היה לנו רצון לאכלס בדירות הפנויות הללו אנשים שלא עומדים בקריטריונים אבל הם קצת קרובים באיזושהי דרך.
עאידה תומא סלימאן: מאותה עיר?
<רות מנע: רק באותה עיר.
עאידה תומא סלימאן: לא מניידים אנשים.
עאידה תומא סלימאן: זכאים מעכו לא עוברים לנהריה?
<רות מנע: לא ניידנו.
מיכל רוזין: אנשים שסירבו לגור בדימונה ונשארו דירות פנויות.
עאידה תומא סלימאן: אני שואלת שאלה מאוד ברורה.
<רות מנע: עניתי.
עאידה תומא סלימאן: את מתייחסת לתחום של עיר מסוימת.
עאידה תומא סלימאן: אם הזכאים בתוך העיר הזאת לא מקבלים את הדירות או לא רוצים לקבל את הדירות שהוצעו להם, הצעת אתם לכאלה שהם לא זכאים מתוך העיר.
עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי היא: יש זכאים בעיר ליד, יש זכאים בעיר יותר רחוקה שאם היינו מציעים להם, הם היו מוכנים לעבור לדימונה.
עאידה תומא סלימאן: זה נעשה?
עאידה תומא סלימאן: קודם כל, בואו נתחיל עם קבוצת הזכאים ואחר כך נעבור לקבוצת הלא זכאים.
<רות מנע: ניוד של זכאים מישוב לישוב, הוא יותר מורכב.
<רות מנע: בסך הכול מה שאת מעבירה מישוב לישוב, זה נטל על רשות מקומית, על רשות רווחה.
<רות מנע: אנחנו נתקלים בהתנגדויות מטורפות של ראש העיר ויש רשויות רווחה שבצדק לא מוכנות לקלוט תחת חסותן.
עאידה תומא סלימאן: אם כן, למען נוחיות הפוליטיקאים.
<רות מנע: לא, זאת לא נוחיות.
עאידה תומא סלימאן: למען נוחיות הפוליטיקאים, ראש העיר או מי מטעמו, לא נותנים לזכאים דירות?
עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה את זה.
<רות מנע: זה נושא של ניוד זכאים ממקום למקום.
<רות מנע: אפשר לפתוח את זה ולראות.
<רות מנע: יש לו את היתרונות שלו ויש לו את החסרונות שלו.
<רות מנע: אם אתם רוצים שנשב ונדון על זה, זה באמת נושא מאוד רחב.
<קריאה: הוא קריטי.
<קריאה: אנחנו מדברים על הזכאים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים על אנשים שאין להם קורת גג.
<רות מנע: אני יכולה להגיד לך שהם לא רוצים לעבור.
<קריאה: עכשיו אמרת משהו אחר.
עאידה תומא סלימאן: יש הבדל בין זה שיש מדיניות ואנשים מסרבים לבין מה שהוצג בפני עכשיו שזאת מדיניות אחרת.
עאידה תומא סלימאן: מה שהוצג בפני עכשיו זה שלא מציעים ניוד, שהמדיניות היא לא להתחיל בניוד אלא נשארים בתוך העיר עצמה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזאת טעות גדולה כי בעצם אנחנו שמים קטגוריה חדשה שלא כתובה בשום מקום, או שאתה בן המקום או שאתה לא מקבל.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה לא כתוב בשום מקום ואי אפשר לפסוח על זה.
עאידה תומא סלימאן: לא מתחילים מבצע לאלה שא זכאים כאשר לא פותרים את הבעיה של הזכאים.
עאידה תומא סלימאן: קודם כל מתחילים בזכאים.
עאידה תומא סלימאן: לא שאני מסכימה במאה אחוזים על איך קובעים מי זכאי ומי לא זכאי, אבל בואו נתחיל עם זה.
עאידה תומא סלימאן: מי שנקבע שהוא זכאי, נפתור את הבעיה שלו ואחר כך נתרחב.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה נושא שאני אעקוב אחריו.
עאידה תומא סלימאן: בלתי אפשרי לעבור על מדיניות כזאת.
<רות מנע: רשמתי לפני את מה שביקשה יושבת ראש הוועדה ואני אעלה את זה במשרד.
<רות מנע: דיור ציבורי.
<רות מנע: עלו כאן הרבה מאוד טענות לעניין הזה של דיור ציבורי.
<רות מנע: אני רק רוצה לפתוח ולומר שזאת לא אידיאולוגיה אצלנו לא לאשר דיור ציבורי למשפחות בלי ילדים.
<רות מנע: אנחנו גוזרים את הקריטריונים שלנו משאבים מוגבלים, ממגבלות תקציביות מאוד מאוד מגבילות ומזה אנחנו בונים קריטריונים.
<רות מנע: אנחנו מאשרים זכאות לדיור ציבורי לפי יכולת השתכרות של משפחה.
<רות מנע: אם המשפחה מתקיימת מקצבת הבטחת הכנסה או מנכות, היא מקבלת זכאות לדירה.
<קריאה: ומספר ילדים.
<רות מנע: אין לנו יכולת לעשות מבחני הכנסה לאנשים.
<רות מנע: במשך שנים למדנו את הסוגיה הזאת של מבחני הכנסה ומה שביטוח לאומי עושה בנושא של הבטחת הכנסה, כיוון שלקבוצות האלה הוא עושה מבחני הכנסה על בסיס שוטף, לנו ברור - - -
מיכל רוזין: הוא עושה גם לכאלה שמקבלות מזונות?
<רות מנע: הוא לא עושה להן.
מיכל רוזין: הוא לא עושה להן ואז הן אוטומטית לא זכאיות.
<רות מנע: לפני כשנתיים זה צף ועלה.
<רות מנע: נפגשנו עם הביטוח הלאומי וביקשנו לראות איך אנחנו יכולים לגרום לכך שיעשו מבחני הכנסה גם לקבוצת המזונות ונוכל גם את זה להכניס לקריטריונים.
<רות מנע: זה לא צלח.
<רות מנע: נפגשנו עם ביטוח לאומי וגם עם שירות התעסוקה כדי לראות אם הם יסכימו לעשות את הניסיון גם דרך שירות התעסוקה.
<רות מנע: לכן חזרנו שוב לעניינים שלנו.
<רות מנע: מה שהצלחנו לעשות זה שכאשר חד הורית מגיעה לביטוח לאומי ויש לה הסכם גירושין והיא זכאית למזונות, היא תוכל ותהיה רשאית לבחור לעבור להבטחת הכנסה.
מיכל רוזין: זאת לא בעיה של משרד הבינוי והשיכון.
מיכל רוזין: צריך כאן את ביטוח לאומי.
מיכל רוזין: זאת בעיה עם הביטוח הלאומי.
עאידה תומא סלימאן: הביטוח הלאומי בחר לא להגיע לישיבה הזאת.
<רות מנע: אני רוצה לסיים את דברי כי נאמרו כאן דברים שלא היו מדויקים.
<רות מנע: אני רוצה לדייק בעובדות.
<רות מנע: הצלחנו להגיע אתם להסכמה שבכל מקום שאישה מגיעה, הם יגידו לה שהיא יכולה לבחור להגיש בקשה להבטחת הכנסה כי קודם לכן הם לא אמרו לה.
<רות מנע: ברגע שהיה לה הסכם גירושין למזונות, הם ישר ניתבו אותה למסלול של מזונות.
<רות מנע: זה יצר מצב שההורה העצמאי יכול היה לבחור לעצמו באיזה מסלול הוא הולך.
<רות מנע: לגבי המקרה ששני הציגה שאנחנו לא סופרים את תקופת המזונות, אני רוצה להזכיר לך, שני, שבעקבות הבג"ץ הזה הוצאנו הנחיה, אני בעצמי תיקנתי את הנוהל, שאומרת שאם האישה הייתה תקופה במזונות ואחר כך בהבטחת הכנסה, התקופה נספרת לה ברצף ואנחנו עושים את זה.
<רות מנע: אם האישה קיבלה מזונות ובשלב מסוים היא עברה להבטחת הכנסה, היא הרי צריכה לצבור איזשהו ותק, אנחנו סופרים לה את תקופת המזונות.
<רות מנע: זאת הנחיה כתובה וברורה.
<רות מנע: אם אין לך אותה, אפשר לשלוח לך אותה.
עאידה תומא סלימאן: מתי היא יצאה?
<רות מנע: היא קיימת כבר למעלה משנה וחצי.
<רות מנע: ממש אחרי הבג"ץ.
<רות מנע: עוד נקודה שאני רוצה לדייק בה.
<רות מנע: רן אמר שמשרד השיכון מחשיב ילד עד גיל 18.
<רות מנע: לא נכון.
<רות מנע: עד גיל 21.
<רות מנע: אצלנו משפחה לכל דבר ועניין היא עם ילד עד גיל 21.
<חני פוזיוב: מי שמשרת בצבא.
<רות מנע: לא משנה.
<רות מנע: גיל 21.
<רות מנע: אנחנו לא בודקים.
<רות מנע: ילד שמשרת בצבא והוא בגיל 22, הוא מקבל מאתנו סיוע בשכר דירה עד שהוא גומר את הצבא.
<רות מנע: זאת הרחבה של הנושא הזה.
<רות מנע: אם כן, זה עד גיל 21 ולא עד גיל 18.
מיכל רוזין: זה נכון בשטח?
מיכל רוזין: נראה לי שרן מלמד שמייצג את ידיד לא יגיד משהו שהוא לא נכון?
<רות מנע: אנחנו הוצאנו את זה בעקבות הבג"ץ.
<חני פוזיוב: זה עד גיל 21.
<חני פוזיוב: מה קורה עם ילד שלומד ואחרי זה הוא מתגייס לצבא והוא בגיל מאוחר יותר?
<חני פוזיוב: זאת הבעיה.
<חני פוזיוב: במקרה כזה, הילדים האלה לא נקראים הילדים שלנו.
<חני פוזיוב: הוא סטודנט, הוא לומד בכיתה י"ג ו-י"ד כי הוא רוצה להמשיך ללמוד הנדסה כך שרק אחר כך הוא מתגייס לצבא.
<חני פוזיוב: אני צריכה לממן אותו.
<חני פוזיוב: אתה תיתן לו, אתה תעשה לו, אתה תממן אותו אבל אף אחד לא מכיר בו.
<חני פוזיוב: הוא לא נכלל בילד אחד.
מיכל רוזין: אני רוצה להגיד לכם משהו אישי.
מיכל רוזין: זה נורא טראומתי לקבל את המכתב מביטוח לאומי שאומר שהילד שלך הוא כבר לא שלך בגיל 18.
מיכל רוזין: זה קרה לי לפני מספר חודשים וזה נורא עצוב.
מיכל רוזין: הוא עדיין אוכל אצלי יותר משאר הילדים שכן מממנים אותם אבל בגיל 18, זהו, הוא כבר לא שלך.
עאידה תומא סלימאן: יש הרבה אנשים שביקשו את זכות הדיבור ואני רוצה לתת להם.
עאידה תומא סלימאן: הייתה תשובה בקשר לאחד הנושאים שהעלית בעניין מזונות ולחשב את התקופה.
עאידה תומא סלימאן: אני מציעה שתשתמשי במילה הזאת.
<שני רבינוביץ': אני אבדוק את זה.
עאידה תומא סלימאן: אין דבר כזה לבדוק.
עאידה תומא סלימאן: אפילו אם אין לך הוראה כזאת, היא חייבת להוציא אותה כי היא כבר הודיעה עליה כאן.
<שני רבינוביץ': אני אשתמש בפרוטוקול.
<שני רבינוביץ': עצם העובדה שדיברו על זה בעבר - - -
עאידה תומא סלימאן: סליחה, לא נתתי לך זכות דיבור.
עאידה תומא סלימאן: רצית לומר עוד משהו?
<רות מנע: אני חושבת שהתייחסתי לכל.
עאידה תומא סלימאן: יש עוד נשים שרוצים להעלות עוד נושאים.
<רות מנע: אם יעלה עוד משהו, אני אגיב.
מיכל רוזין: היא לא הגיבה על סיוע בשכר דירה ועל הבעיות בתשלומים שאני העליתי.
עאידה תומא סלימאן: סיוע בשכר דירה שלא עובר בזמן בגלל כל מיני בעיות טכניות.
<רות מנע: לפני כמה חודשים העלינו מערכת חדשה לסיוע בשכר דירה שאמורה לשפר ולייעל את השירות למקבלי סיוע בשכר דירה.
<רות מנע: יצאנו למכרז לחברות שכר דירה וזכו בהם שלוש חברות – מגער, מילגם ואבידר שאמורות לספק את הסיוע הזה.
<רות מנע: מטבע הדברים במערכת חדשה שעולה לאוויר, יש פה ושם תקלות.
<רות מנע: אנחנו משחררים סיוע בשכר דירה פעמיים בחודש, נכון, ב-5 לחודש וב-25 לחודש.
<רות מנע: אישה שלא קיבלה כאן, היא תקבל שם.
<רות מנע: אנחנו עובדים ימים כלילות, הפקידים שלנו, כדי להזרים את הכספים ובזמן.
<רות מנע: יכול להיות שיש תקלות, יכול להיות שהם לא מקבלים בזמן, אבל אנחנו מדביקים את הקצב ואנחנו משלמים רטרואקטיבית עד השקל האחרון לכל מי שמגיע לו.
מיכל רוזין: מה היא עושה בינתיים?
<קריאה: מה אני עושה במשך ארבעה חודשים?
<קריאה: מגיעים לחרפת רעב.
<רות מנע: אני מוכנה לבדוק כל מקרה שלא קיבל בזמן.
<רות מנע: אלה לא כמויות.
מיכל רוזין: אומרים לה שהיא תקבל אבל עשרה ימים עוברים ועשרה ימים הם קריטיים.
<קריאה: אני מדברת על ארבעה חודשים.
מיכל רוזין: אני מדברת על אלה שבאופן קבוע הכסף לא נכנס.
עאידה תומא סלימאן: מתי אתם תסיימו את ההכנות שלכם למעבר הזה?
<רות מנע: אנחנו כבר בשיאו של המעבר.
<רות מנע: התקלות האלה הן בשוליים.
<רות מנע: אנחנו משפרים כל יום.
<רות מנע: אנחנו משקיעים בנושא של המערכת משאבים מאוד מאוד גדולים.
עאידה תומא סלימאן: אני הבנתי שמשקיעים ומשפרים.
עאידה תומא סלימאן: אני שואלת מתי מסתיים התהליך הזה?
עאידה תומא סלימאן: מתי כולם יקבלו בזמן?
עאידה תומא סלימאן: בדרך כלל יש זמן מסוים שמסיימים.
<רות מנע: אני מקווה שבתוך חודשיים אנחנו נצמצם את הפערים.
<רות מנע: מאוד מקווה.
עאידה תומא סלימאן: זאת לא תשובה.
עאידה תומא סלימאן: נצמצם את הפערים, זה לא אומר לפתור את הבעיה.
<רות מנע: נצמצם את הפערים ובצורה כזאת כולם יקבלו.
עאידה תומא סלימאן: יש רשימה של אנשים שצריכים לקבל כסף.
<רות מנע: הם מקבלים.
עאידה תומא סלימאן: מדברים כאן על בעיה של איחורים ולא איחורים של עשרה ימים או עשרים ימים כפי שזה הוצג אלא לפעמים ארבעה חודשים.
עאידה תומא סלימאן: הבנו שיש מעבר לחברות שצריכות לפעול.
עאידה תומא סלימאן: זאת רשימה של שמות, של מספרי חשבון, של העברות בנקאיות שאפשר לסיים אותן ולתקן אותן תוך חודש.
עאידה תומא סלימאן: עברו ארבעה חודשים ואני חושבת שאסור שזה ייסחב יותר.
עאידה תומא סלימאן: אמור להיות חודש גג כדי לסיים את העברת המידע הזה וכדי שאנשים יקבלו את הכסף שלהם בזמן.
עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שבעיניים שלי או בעיניים של מישהו אחר אלף שקלים זה לא משהו בשמים, אבל זאת הכנסה שלמשפחות מסוימות מהווה שלושים אחוזים מההכנסה החודשית שלהן.
עאידה תומא סלימאן: זה תוקע אותן וכך הן צוברות חובות.
<רות מנע: רשמתי לפני את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני אעקוב אחרי הנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שתוך חודש ימים יסתיים הנושא הזה.
מיכל רוזין: יש עוד דבר שהיא לא ענתה עליו.
מיכל רוזין: אני יודעת שהמדיניות של השר הקודם, ובצורה מפורשת הוא ענה לי על כך בשאילתה במליאה, הייתה שהם מעדיפים, בשל כל הבעיות עם הדיור הציבורי, הדירות, השיפוץ וכולי, את המסלול של סיוע בשכר דירה.
מיכל רוזין: לכן הם גם העלו חלק מהסכום.
מיכל רוזין: מעבר להשלכות החברתיות הקשות וגם על שוק הנדל"ן, כי כשאתה משלם לאנשים, אתה בעצם מעלה את הביקוש לשכר דירה, ואני יודעת שהעלו אותו.
מיכל רוזין: האם זה נכון שבפועל, בשטח, אומרים לנשים שלא יירשמו לרשימת המתנה?
מיכל רוזין: אני יודעת שזאת לא הוראה מלמעלה אבל אני אומרת לך שהרבה מאוד נשים פונות אלי ואומרות לי שאמרו להן אל תירשמי, תקבלי סיוע בשכר דירה ואם תירשמי, לא תקבלי סיוע.
מיכל רוזין: את יכולה לקחת על עצמך לבדוק את זה?
מיכל רוזין: אני מבינה שזאת לא הנחיה מלמעלה.
מיכל רוזין: האם את יכולה לבדוק שאכן זה נעשה בפועל?
<רות מנע: מגיעות אלי בקשות לוועדות חריגים.
<רות מנע: אני יושבת בוועדות חריגים ואני רואה את הבקשות האלה.
<רות מנע: הן מבקשות גם דירה, גם סיוע בשכר דירה והן מנצלות את כל האופציות.
<רות מנע: הן כן מגישות את הבקשות.
<רות מנע: זאת לא הוראה.
עאידה תומא סלימאן: אבל מי שאמרו לה לא להירשם, בטח לא תגיע הבקשה שלה אליך.
<רות מנע: יכול להיות.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לברר.
מירב בן ארי: אני יכולה להגיד לך שזאת לא המדיניות של השר.
מיכל רוזין: לא אמרתי שזאת מדיניות השר.
מיכל רוזין: אמרתי שבפועל זה מה שקורה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה למצוא פתרון.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת שתבדקי את העניין הזה.
עאידה תומא סלימאן: אפשר לתת דוגמאות למקומות בהם המליצו לנשים לעשות את זה ואתם תבדקו האם במקומות האלה קיים דבר כזה.
מיכל רוזין: אני חושבת שפקידים לוקחים על עצמם.
עאידה תומא סלימאן: יכול להיות.
<רות מנע: תני לי את המקרים ואני אבדוק.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לבקש מטלי ודוד גדי, דיירים בדיור ציבורי.
<דוד גדי: אני אתחיל ואחר כך אשתי תמשיך.
עאידה תומא סלימאן: אבל קצר.
<דוד גדי: מאוד קצר.
<דוד גדי: אנחנו מתרגשים קצת.
<דוד גדי: הרקע הכללי שלנו הוא שאנחנו משפחה בת שבע נפשות, גרים בדרום תל אביב בדירה בת 44 מטרים מרובעים.
<דוד גדי: כרגע אנחנו זכאים לסיוע בשכר דירה וגם מקבלים אותו אבל מאז חמש שנים שאנחנו נמצאים בתהליך הזה, אפילו הצעה אחת לא קיבלנו.
<דוד גדי: יש לנו גם ילד נכה ויש לנו עוד הרבה מאוד בעיות.
<דוד גדי: אשתי תתאר לכם אותן.
עאידה תומא סלימאן: טלי, את נמצאת כאן במקום ידידותי.
עאידה תומא סלימאן: את יכולה לדבר.
<טלי גדי: היינו בארצות הברית כמה שנים וחזרנו כי רצינו שהילדים יגדלו בארץ.
<טלי גדי: קשה לנו מאוד במשך חמש השנים האחרונות בגלל כל העלייה במחירי הדיור.
<טלי גדי: בחיים לא נזקקנו לסיוע וגם נפשית קשה לבקש את הסיוע הזה.
<דוד גדי: הצפיפות בבית מאוד מאוד קשה ומשפיעה על מערכות היחסים גם ביני לבין אשתי וגם ביני לבין הילדים וכל המערכת.
<טלי גדי: מאוד קשה.
<טלי גדי: הילדים רוצים להכין שיעורים, ללמוד למבחנים, להביא חברים והכול ממש לחץ.
מירב בן ארי: איפה אתם גרים בתל אביב?
<דוד גדי: בשכונת עזרא בתל אביב.
<טלי גדי: הוא נפל מסולם ויש לו שבר בגב.
<טלי גדי: יש לי בן עם נכות שמבחינת הביטוח הלאומי כמובן מערימים קשיים.
<דוד גדי: מבחינת ההכרה.
<טלי גדי: כן, בהכרה.
<טלי גדי: זה ממש קשה.
<טלי גדי: את לא יודעת לאן להתקדם.
<טלי גדי: אני עובדת עכשיו בעיריית תל אביב, אני עובדת עם אוטיסטים ואני רוצה להתקדם.
<טלי גדי: הביטוח הלאומי מגביל את ההכנסה ל-4,500 שקלים לשבע נפשות.
<טלי גדי: אני כבר שנתיים אפילו את גמול א' לא מקבלת לתואר כי אני לא רוצה לקבל ולעבור את הסכום כי יוציאו אותי מהדיור הציבורי.
<טלי גדי: אפילו שעות נוספות אני לא רושמת כי יוציאו אותי ואני כבר לא אוכל לקבל את הסיוע בשכר דירה.
<טלי גדי: יש לי ילד עם טיפולים, עם קוצב לב.
<קריאה: הם אוהבים עוני.
עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב אנחנו מכירות את הבעיה אבל כל פעם לשמוע מחדש?
עאידה תומא סלימאן: הלוואי והייתי יכולה לדבר בערבית עכשיו כדי לבטא את עצמי יותר טוב.
עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לך שזה מאוד חורה לי לשמוע שמישהי חייבת לוותר על הזכאות שלה לתגמול בגין עבודה שעשתה.
<טלי גדי: אני לא מבקשת שעות נוספות.
<טלי גדי: אני לא רושמת את השעות הנוספות כי אני יודעת שזה יקפיץ אותי בעוד 200-300 שקלים ואז ה-258 שקלים בהבטחת הכנסה יורידו אותי מהשכירות.
<טלי גדי: אני צריכה לגדל ילד עם קוצב לב מגיל שלוש, ילד שיש לו חוסר קולוגן ושמתפוצץ לו העור מכל נפילה וזה אומר בתי חולים.
<טלי גדי: זה לא שאני הולכת לטייל בשעות הפנאי שלי אלא מרופאים לרופאים, לטיפולים וכולי.
<טלי גדי: מרגישים לחץ.
<רות מנע: מה גובה שכר הדירה שאתם מקבלים?
<דוד גדי: 3,000 שקלים.
<טלי גדי: 2,850 שקלים.
<דוד גדי: אשתי אשת חינוך שמאוד מאוד משקיעה בילדים.
<טלי גדי: אנחנו מאוד משקיעים בילדים.
<טלי גדי: אני יכולה לתרום לקהילה, אני יכולה לתרום הרבה יותר.
עאידה תומא סלימאן: אני מבטיחה לך, למרות שהשר לא מהמפלגה שלי, שאני אלחץ על חברת הכנסת מירב בן ארי.
מירב בן ארי: אני אתקשר אתם לבד.
מירב בן ארי: חבל שצריך להגיע למעמד הזה.
עאידה תומא סלימאן: חבל, אבל העיקר.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד שמחה שחברת הכנסת בן ארי תיכנס לתמונה ותנסה לפתור את הבעיה הזאת.
עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה לפתור את הבעיות של כלל האנשים ולכן אני חושבת שמה שאנחנו צריכים לעשות בוועדה - - -
<קריאה: אין לך תקציב.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו משמיעים את הקולות כדי ללמוד על הבעיות אבל התפקיד שלנו הוא לפתור את הבעיה העיקרית שמונעת מאנשים כן לקבל את מה שמגיע להם ולא לפחד לקבל את זה ואז לאבד שכר דירה או הבטחת הכנסה.
עאידה תומא סלימאן: הבעיה כאן היא הביטוח הלאומי ולצערי הרב הם לא הגיעו לדיון למרות שהוזמנו.
עאידה תומא סלימאן: כנראה הם ידעו מה מחכה להם.
מירב בן ארי: הייתי בעוד ועדה אליה הם הוזמנו ולא הגיעו.
עאידה תומא סלימאן: הם יודעים מה מחכה להם ולכן עדיף להם לא להגיע.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נארגן ישיבה מיוחדת עם הביטוח הלאומי כדי לפרוס בפניו את כל הבעיות.
<קריאה: גם משרד הרווחה.
<קריאה: הם לא מקלים על חיי האנשים.
<קריאה: אולי צריך לתקן את חוק המזונות.
מירב בן ארי: גם על זה אנחנו עובדים.
עאידה תומא סלימאן: אני הייתי באמצע דבריי.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נצביע בעד, לא חשוב מי יביא את החוק.
עאידה תומא סלימאן: אני אקיים ישיבה עם הביטוח הלאומי כדי שנביא בפניו את כל הבעיות האלה וננסה לשנות.
עאידה תומא סלימאן: את כל החקיקה האפשרית, להציע אותה ולהיעזר באנשים מתוך הקואליציה כדי שההצעות האלה לא ייפלו וכן נקבל תמיכה.
עאידה תומא סלימאן: בעניין משרד הרווחה.
<מיטל כהן: אף גורם במדינה הזאת, אף גורם בממסד הזה, לא מתייחס למצב הקשה שלנו.
<מיטל כהן: אני עם שני ילדים.
עאידה תומא סלימאן: בלי שתירשמו בפרוטוקול, אי אפשר לנהל את הדיון בצורה כזאת.
עאידה תומא סלימאן: תציגי את עצמך ותדברי.
עאידה תומא סלימאן: אני נותנת לך את רשות הדיבור כי אני רואה שממש בוער לך.
<מיטל כהן: סליחה על ההתפרצות.
<מיטל כהן: אנחנו מדברים כאן על מעמד האישה.
<מיטל כהן: אני מובילת מאבק בצוות דיור ציבורי ואני מלווה מספר גדול של נשים בכל הארץ.
<מיטל כהן: יש לנו קבוצות מאבק שפרוסות בכל הארץ.
<מיטל כהן: אחד המקרים הקשים ביותר שאישה עוברת זה להיות גרושה עם ארבעה ילדים, שניים מהם במצב של ספקטרום אוטיזם, אחד מהם בסכנת חיים ומוצמד לבלון חמצן.
<מיטל כהן: היא נאלצה לעבור מחדרה, שם היא שילמה 1,600 שקלים שכירות, לתל אביב, שם היא משלמת 5,200 שקלים שכירות.
<מיטל כהן: הסיוע בשכר דירה לא עוזר לה, הרווחה לא עוזרת לה והמצב שלה הוא כזה שעוד מעט היא הולכת לרחוב.
<מיטל כהן: היא מספר אחד בתור המתנה בתל אביב.
<מיטל כהן: שר השיכון אומר שהוא עכשיו הולך לקנות אלף דירות ואני רוצה שאת הדירה הראשונה, אם הוא באמת מדבר על שינוי, יקנה לגברת מריה חסדיה כדי שלא תהיה עם הילדים החולים שלה ברחוב.
<מיטל כהן: זה מה שאני רוצה.
<מיטל כהן: זה מה שאני דורשת.
<מיטל כהן: מכל אלף הדירות, אני רוצה דירה אחת בתל אביב שעונה על הצרכים של ילדים נכים.
<מיטל כהן: ילדים נכים פטורים מלחכות בתור ואני לא רוצה שהם יגיעו למצב שהם יהיו ברחוב.
<מיטל כהן: עוד שלושה חודשים היא בחוץ.
<מיטל כהן: אין לה 5,200 שקלים לשלם שכירות.
<מיטל כהן: גם כך היא הגיעה לחרפת עוני.
<מיטל כהן: פקידות סעד מאיימות עליה.
<מיטל כהן: רק בשבוע שעבר היו לה ועדות החלטה לגבי הילדים שלה.
<מיטל כהן: למה?
<מיטל כהן: אנחנו רוצים לחיות.
<מיטל כהן: אנחנו מגדלים את הילדים שלנו בכבוד.
<מיטל כהן: אנחנו רוצים קרקע יציבה.
<מיטל כהן: מי ראוי יותר ממנה לקבל את הדירה?
<מיטל כהן: תגידו לי מי ראוי יותר ממנה לדיור ציבורי.
עאידה תומא סלימאן: כמה זמן היא ממתינה לדירה?
<מיטל כהן: היא ממתינה מעט זמן כי כשהיא הייתה הולכת למשרדים – ממתינה שנה וחצי – היו אומרים לה.
<מיטל כהן: תגידי מה היו אומרים לך.
<מרים חסדיה: בעמידר חדרה: את לא זכאית, אין לך מה להגיש לשום דבר, לא ועדת חריגים ולא כלום.
עאידה תומא סלימאן: ולכן לא הגשת לפני כן.
<מרים חסדיה: כן.
עאידה תומא סלימאן: השאלה המהותית היא אם אלה שקיבלו דירות בשנה וחצי האחרונות היו יותר זכאים ואם התור בהמתנה, זה מה שקובע.
<רות מנע: כמה מלים על המקרה אותו אני מכירה.
<רות מנע: אני מכירה את המקרה וליוויתי אותו מקרוב.
<רות מנע: הם גרו בחדרה והיו זכאים לדירה ציבורית בחדרה.
<רות מנע: בשלב מסוים הם עברו לתל אביב.
<מיטל כהן: בגלל הסכנה לילדים.
<רות מנע: לא שאלתי למה הם עברו.