GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא סלימאן: השבוע או בשבוע שעבר נודע לי שהייתה פשיטה על מועדון "גירלס" בחיפה, ואני שמחה לראות שאתם ממשיכים את העבודה ואפילו אולי עולים מדרגה בכל הנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: ואני מקווה שגם היום נשמע חדשות טובות גם בעניין האכיפה בנושא שעומד מולנו.
עאידה תומא סלימאן: ב-28 במרץ 2011 בעצם עבר תיקון מס' 109 לחוק העונשין ואושר בקריאה שנייה ושלישית בכנסת ה-18.
עאידה תומא סלימאן: התיקון לחוק אוסר באופן מוחלט פרסום מודעות בדבר מתן שירותי זנות על-ידי בגירים וקטינים כאחד, ומחמיר את העונש על פרסום מתן שירותי מין על-ידי בגיר, בייחוד כשהמפרסם הוא תאגיד.
עאידה תומא סלימאן: המצב החוקי טרם התיקון לחוק קבע שמותר לפרסם בתנאים מסוימים שירותי זנות של בגיר, והעונש על פרסום הודעות זנות של בגיר היה שישה חודשי מאסר בלבד.
עאידה תומא סלימאן: התיקון לחוק ביטל את הסייג והתנאים שהיו מפורטים בסעיף 205ג(ב) לחוק, ובכך קבע איסור מוחלט על פרסום בדבר מתן שירותי זנות, והחמיר את העונש לשלוש שנות מאסר.
עאידה תומא סלימאן: לאור החמרת העונש כאמור התייתר סעיף 205ב לחוק, אשר קבע מאסר של שישה חודשים למפרסם שירותי מין של קטין כשנותן השירות אינו קטין, ולפיכך בוטל.
עאידה תומא סלימאן: עוד קבע התיקון, כי כאשר תאגיד עובר את העבירה של פרסום מודעות זנות, בין של בגיר ובין של קטין, יהיה אפשר להטיל עליו כפל קנס, המגיע כיום לכ-500,000 ש"ח.
עאידה תומא סלימאן: בחודש דצמבר השנה הייתה הרשעה תקדימית לפי התיקון הזה.
עאידה תומא סלימאן: והייתה הרשעה תקדימית בשל פרסום שירותי זנות, והמורשע קיבל חצי שנה על תנאי ו-100,000 שקל קנס.
עאידה תומא סלימאן: היינו רוצים לראות, בוא נגיד, קנס יותר גבוה, שמאפשר אותו החוק, אבל אין מה לפסוח על העובדה שזאת הרשעה תקדימית, שזאת פעם ראשונה שיש הרשעה מסוג זה, ואנחנו מקוות שגם בעתיד זה ילך וייעשה יותר במקרים שאנחנו מכירים ואנחנו יודעים על פרסומים כאלה או אחרים.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכדאי להזכיר לעצמנו למה חשוב באמת שינוי החוק הזה, ולמה חשוב לנו לאכוף את השינויים שחלו בחוק ולנסות באמת למנוע את הפרסומים מסוג זה, מאחר שבעצם פרסומים כאלה לא רק מעודדים את התעשייה עצמה ומהווים נדבך חשוב בתוך התעשייה, אלא גם כן יכולים לגרום לעוד נשים ליפול לתוך המלכודת הזו, ולהיכנס למעגל הזנות.
עאידה תומא סלימאן: וזה דבר שרואים אותו בפרסומים שקיימים היום, איך בעצם מנסים לצוד מצבי מצוקה אצל נשים ומצבים שבהם יש צורך לכסף במהירות, ואז מכניסים עוד ועוד נשים למעגל זנות.
עאידה תומא סלימאן: כמו כן, כמובן הם מעודדים את צריכת הזנות באופן יותר מוגבר ועושים חיים קלים לצרכנים של הזנות, בעצם עוזרים להם ומנגישים להם את השירות הזה יותר ויותר.
עאידה תומא סלימאן: ואולי הדבר שבאמת ככה, בשבילי גם כן אחד הצדדים המאוד בעייתיים בפרסומים כאלה, שזה הופך לחלק כאילו טבעי מתוך חיי היום-יום של החברה הישראלית.
עאידה תומא סלימאן: זה לפרסם פרסומים כאלה וזה לראות פרסומים כאלה בכל מיני מקומות, ובכל הגילאים בעצם יש נגישות לראות פרסומים מסוג זה.
עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שהגיע הזמן באמת להתחיל לאכוף את החוק בצורה – בעצם זאת הפעם הראשונה שהוועדה מקיימת דיון על האכיפה של השינוי בחוק זה.
עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שהגיע הזמן וזה חשוב מאוד, זה אחד הצדדים שאנחנו חייבות לעקוב אחריו בצמידות.
עאידה תומא סלימאן: אני מזמינה את עורכת-דין מיכל ליבל, מנהלת המטה למאבק בסחר בנשים ובזנות.
<מיכל ליבל: האמת היא שבסך הכול אמרת את רוב הדברים שאני חושבת שהם רלוונטיים מבחינת המשמעות - -
עאידה תומא סלימאן: אוי.
<מיכל ליבל: לא, באמת, לפעמים הדברים הם מאוד פשוטים.
<מיכל ליבל: - - מבחינת המשמעות של פרסום זנות והנורמליזציה שהוא עושה לזנות ולצריכת זנות.
<מיכל ליבל: אני חושבת שאחד הדברים שמאוד חשוב לשים עליהם דגש, והייתי רוצה לדעת מה קורה בהם ומה יכול לקרות בהם, ואם גם נדרש אולי עוד איזשהו תיקון חקיקה כדי שזה יהיה יותר קל, זה באמת העניין של פרסום באינטרנט.
<מיכל ליבל: אחד הדברים שרואים בשנים האחרונות זה ירידה בפרסומים בעיתון.
<מיכל ליבל: ואם פעם במוספים של "ידיעות אחרונות" ו"מעריב" היה אפשר לראות מודעות, היום כבר לא כל כך רואים את זה.
<מיכל ליבל: אני לא יודעת אם זה תוצר של החוק, נראה לי שזה יותר תוצר של שינויים בעולם הפרסום והטכנולוגיה באופן כללי, והיום שבסך הכול העלות של הקמת אתר, שכל אחד יכול להגיע אליו, הרבה יותר נמוכה.
<מיכל ליבל: אני פשוט מניחה שבאופן טבעי חלק גדול מהפרסום עבר לשם.
<מיכל ליבל: זה אחד הדברים שעלו גם בדיון שבו הוצגו הממצאים של הסקר הלאומי, שבמסגרת הסקר הלאומי אותרו כמעט 700 אתרי מין בעברית.
עאידה תומא סלימאן: ויכול להיות שהמספר עוד גדל.
עאידה תומא סלימאן: זה כל יום.
<מיכל ליבל: נכון, גם יכול להיות שהמספר יותר גדול.
<מיכל ליבל: וגם הסקר הלאומי לא בדק אתרים ברוסית, אנחנו יודעים שיש גם הרבה מאוד אתרים ברוסית, שהם יושבים בישראל – לא יודעת אם יושבים בישראל, אבל רלוונטיים לישראל ופונים לקהל בישראל ומציעים נשים בישראל.
<מיכל ליבל: ולכן אני חושבת שמאוד חשוב לבדוק איך מעבירים את משקל הכובד של האכיפה באמת לאינטרנט.
<מיכל ליבל: עוד נקודה שמאוד כדאי לשים עליה דגש זה העניין של שידול לזנות, הבאת אדם לידי זנות דרך האינטרנט.
<מיכל ליבל: יש אתרים שבהם יש מודעות שמציעות לנשים להרוויח המון כסף ולהגיע לזנות, וההגעה היא מאוד מהירה.
<מיכל ליבל: יש סרטון, תחקיר, שעשתה נועה זלוטניק עבור "צינור לילה", שבו היא פשוט מתקשרת למספרי טלפון והם מציעים לה לבוא לעבוד היום בערב.
<מיכל ליבל: את יכולה לבוא הערב?
<מיכל ליבל: תבואי.
<מיכל ליבל: זאת אומרת, מהרגע שמגיעים לפרסום או שהפרסום בכלל מציע את האפשרות הזאת של איזו התעשרות נורא גדולה ומשהו שנראה כמו איזה פתרון קסם למצוקות אמיתיות שנשים נמצאות בהן, מאוד בקלות אפשר להגיע מהשלב של אני לא שם לשלב של אני בפנים וגם נפגעתי בצורה כזאת שכבר קשה להתמודד עם זה.
<מיכל ליבל: וכמו שאנחנו יודעים, הדרך פנימה היא מאוד קלה והדרך החוצה היא מאוד מאוד קשה ודורשת תעצומות נפש וסיוע, שלמרבה המזל להרבה נשים יש, אבל זה בטוח לא קל והמחירים הם כבדים.
<מיכל ליבל: אז הייתי שמחה לשמוע באמת גם על ההרשעה בתיק "בננה", שבמקרה נתקלנו בה באתר "העין השביעית", שזה לא בדיוק ערוץ חדשות מרכזי, וגם הבנתי שזה נגמר בעסקת טיעון.
<מיכל ליבל: הייתי שמחה לשמוע על זה קצת יותר.
<מיכל ליבל: וגם איפה זה שם את האכיפה על פרסום, בגלל שממה שאני מבינה הרבה זמן הייתה הרגשה שזה כאילו תיק הדגל שאתו הולכים קדימה ובהתאם אליו תמשיך האכיפה.
<מיכל ליבל: עוד מעניין אותי לשמוע אם יש שיתוף פעולה בתוך המשטרה: יש יחידת סייבר, האם היא מתעסקת בזה?
<מיכל ליבל: האם זה משהו שהיא אמורה להתעסק בו, יכולה להתעסק בו?
<מיכל ליבל: במיוחד שאנחנו מדברים על אינטרנט, מן הסתם זה כלים אחרים.
<מיכל ליבל: זה לעניין האינטרנט.
<מיכל ליבל: יש כמובן את הסיפור של כרטיסי ביקור ברחובות, שברור שגם בהקשר הזה נדרש איזשהו שיתוף פעולה עם השלטון המקומי.
<מיכל ליבל: בסביבות אחרי חיקוק התיקון ב-2012 וב-2013 היו כמה דיווחים על אכיפה בבתי דפוס וניסיון להגיע לאנשים שמאחורי הכרטיסים, לא רק לנערים שזורקים אותם ברחוב.
<מיכל ליבל: אני חושבת שאלה הנקודות המרכזיות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהעלית שאלות מאוד חשובות, ואני בטוחה ומקווה שגם למשטרה וגם לפרקליטות יהיו התייחסות ותשובות.
עאידה תומא סלימאן: אבל אבקש עוד לשמוע את גברת נוגה שילוח מנהלת מרפאה ניידת בחיפה, ואחר כך, אולי אחרי שנאסוף את השאלות העיקריות, נבקש את התייחסותכם.
<נוגה שילוח: טוב, בקצרה, כי באמת רוב הדברים נאמרו.
<נוגה שילוח: רק רציתי להגיד על האינטרנט שוב, אצלנו בחיפה כמעט אין פרסום של כרטיסים ורוב הפרסום נעשה באינטרנט.
<נוגה שילוח: והאינטרנט הוא פלטפורמה מצוינת לנערות צעירות ולקטינות, לא רק בגלל השידול אלא גם בגלל שזה קל עבורן.
<נוגה שילוח: הן רגילות להשתמש באינטרנט, ואנחנו פוגשות לא מעט צעירות שהמסלול כניסה שלהן לעולם הזנות הוא דרך האינטרנט.
<נוגה שילוח: הוא כבר לא דרך זנות רחוב.
<נוגה שילוח: והן מוציאות כרטיסים בפלטפורמות של "אדיר" וכו'.
<נוגה שילוח: זה דבר ראשון.
<נוגה שילוח: והדבר השני, דווקא עכשיו, עם הפעילות המשטרתית הטובה שקורית באזור חיפה, מה שאנחנו רואים זה שחלק מהמקומות שנסגרים, הם פותחים מקומות בדירות אחרות.
<נוגה שילוח: עכשיו, הדרך של הלקוחות לעקוב אחריהם היא דרך הפרסומים באינטרנט.
<נוגה שילוח: ולכן אם אנחנו רוצים לצמצם, לסגור, אז זו עוד זרוע מאוד מאוד חשובה שתקרה לצד הדבר הזה.
עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, אני לא רואה משתתפים מצד השלטון המקומי.
<באטריז רוזן כץ: - - -
עאידה תומא סלימאן: אה, רק בחיפה, נכון.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, באטריז.
<נוגה שילוח: אנחנו על המפה.
עאידה תומא סלימאן: אני תופסת אותך תמיד מהצד של הנשים, לא מהצד של השלטון המקומי, מה לעשות.
<באטריז רוזן כץ: גם נגיע ליום שהשלטון המקומי יהיה מקום של נשים.
עאידה תומא סלימאן: וואו, הצהרה מאוד חשובה.
עאידה תומא סלימאן: טוב, אני נותנת את זכות הדיבור לפרופ' אסתר הרצוג, יו"ר עמותת שי"ן.
<אסתר הרצוג: תודה, עאידה.
<אסתר הרצוג: אז קודם כול, אני מברכת באמת על ההתייחסות לאכיפה, כי די ברור כבר לכולנו שאין מחסור בחוקים.
<אסתר הרצוג: החוקים קיימים, הבעיה נמצאת באכיפה.
<אסתר הרצוג: וכאילו צריך רק להסתובב קצת ברחובות תל-אביב, מיותר לומר, כשרואים את כל הכרטיסים המושלכים בכל מקום, כדי להבין שפשוט לא רוצים לאכוף את החוק.
<אסתר הרצוג: לא רוצים.
<אסתר הרצוג: עד היום לא פתרתי את החידה הזאת, למה לא רוצים לאכוף, אלא אם כן רוצים לעודד זנות בתל-אביב, כמו שאמרת, למסד אותה באופן עקיף וסמוי.
<אסתר הרצוג: אשמח אם אקבל על זה הסבר, למה לא מחסלים, מפסיקים את התופעה הבזויה הזאת, המשפילה לכולנו, של הכרטיסים האלה שמושלכים בכל מקום.
<אסתר הרצוג: אז הבעיה של האכיפה חייבת לעלות פה באופן קבוע כדי לשמש לחץ מאוד מאוד אינטנסיבי ואפקטיבי על מה שקורה ועל הרשויות שבאמת יאכפו, יעשו את העבודה שלהן.
<אסתר הרצוג: הנקודה השנייה שאני רוצה להתייחס אליה היא שצריך להבנתי לראות את הנושא באופן יותר רחב.
<אסתר הרצוג: כי כשאנחנו מדברות על התופעה של הפורנוגרפיה בכל מקום, בכל איפה שאנחנו לא מסתכלות הפורנוגרפיה קיימת ושולטת במציאות של החיים שלנו, משפיעה על אנשים צעירים באופן הרסני.
<אסתר הרצוג: אני חושבת שכל עוד לא נראה את התופעה כמכלול, כמשהו הרבה יותר רחב, אני חושבת שהתופעות, כמעט הייתי אומרת תופעות השוליים לכאורה, של הכרטיסים ושל הפרסומים האלה והאחרים באינטרנט, לא נצליח להתמודד עם השורש של הבעיה עצמה.
<אסתר הרצוג: אז אני מציעה לעסוק ולבחון את הנושא בפרספקטיבה רחבה של זנות ופורנוגרפיה, בסוגיה של הפורנוגרפיה לסוגיה.
<אסתר הרצוג: כל זה זה עולם הזנות, תעשיית הזנות.
<אסתר הרצוג: אני מציעה לראות את זה באופן הרבה יותר רחב ועמוק.
עאידה תומא סלימאן: תודה, גברתי.
עאידה תומא סלימאן: גברת עידית הראל שמש מ"מיתוס" – זה היה מוקדם לך?
<עידית הראל שמש: לא, הבת שלי קמה עם בחילות, אז הייתי צריכה לקחת אותה לאמא שלי.
עאידה תומא סלימאן: לא, אני אומרת שביקשתי ממך לדבר מוקדם.
<עידית הראל שמש: אה, הבנתי.
עאידה תומא סלימאן: כאילו נכנסת רק לפני כמה - - -
<עידית הראל שמש: אני מניחה שהצגתם את גישת הקואליציה, אז נסתפק בזה.
<מיכל ליבל: האמת היא ששכחתי את הדוגמה של מה שראינו בארצות-הברית השבוע.
<מיכל ליבל: אולי סתם בתור הפניה, בסיאטל בצפון מערב ארצות-הברית משטרת King County יחד עם ה-FBI הורידה את אחד האתרים הכי גדולים, אתר של ביקורת של צרכנים על נשים והפניות.
<מיכל ליבל: והיום כשנכנסים לאתר פשוט רואים: אתר זה הורד על-ידי משטרת King County וה-FBI.
<מיכל ליבל: אני לא יודעת איך עושים את זה, אני לא מבינה באינטרנט, אני לא יודעת מה צריך בחקיקה בשביל לעשות את זה, אבל הם לקחו את האתר.
<מיכל ליבל: עכשיו, כנראה שזה אפשרי.
<מיכל ליבל: ואם בארצות-הברית של אמריקה, שאצלנו נתפסת כמעוז הכי גדול של הגנה על חופש הביטוי – סוג של, יש איזה אתוס כזה.
עאידה תומא סלימאן: לא לכולנו.
<מיכל ליבל: לא לכולנו.
<מיכל ליבל: אבל בעולם באופן כללי היא נתפסת כמו מקום שבו בסך הכול יש חופש – יש כלים להתמודד עם תופעות כאלה ולהוריד אותן, אז יכול להיות שאלה כלים שאנחנו צריכים לראות אם אפשר לאמץ אותם גם פה.
<מיכל ליבל: כי ברור שזה אפקטיבי, כשנגיד אם יש פורטל כמו "סקס אדיר", שיש בו, באמת מי שלא נכנס לשם, אני ממליצה, למרות שזה לא נעים, מאות מודעות והצעות וגם הצעות לנשים, ברור שזה אבן שואבת ומקור מאוד חזק שמחזיק את התעשייה כולה.
<מיכל ליבל: קל מאוד להגיע לשם.
<מיכל ליבל: עוד דבר באמת על האינטרנט תוך כדי, אחד הדברים שרואים זה כשנכנסים לראות אתרים של סרטים און-ליין, אז הרבה פעמים במעבר בין האתר לסרט קופצת פרסומת לזנות, זה הכול דברים שצריך איכשהו לטפל בהם.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שעלו כמה שאלות שנתייחס אליהן וננסה לסכם אותן לפני שאני פונה לפרקליטות ולנציגות הפרקליטות ונציגי המשטרה.
עאידה תומא סלימאן: אבל קודם אני נותנת את זכות הדיבור לעורכת-הדין הדס דר, יו"ר הוועדה הארצית לקידום מעמד האישה ועורכת-דין בישראל – הוועדה הארצית בלשכת עורכי-הדין?
<הדס דר סלוק: נכון.
<הדס דר סלוק: תודה רבה.
<הדס דר סלוק: קודם כול, בוקר טוב לכולם, שמי הדס, בלי כל ה"טייטלים".
<הדס דר סלוק: אחלק את התשובה שלי לכמה רכיבים.
<הדס דר סלוק: קודם כול, אנחנו מדברות על המקצוע העתיק ביותר בעולם, אף אחד לא המציא פה גלגל.
עאידה תומא סלימאן: עברנו כבר מהמושג של מקצוע.
<הדס דר סלוק: אני יודעת.
<הדס דר סלוק: אבל אני בכוונה לא בכדי אומרת את הדברים, לא כדי להלאות אתכם.
<הדס דר סלוק: אני מוצאת שיש פה איזושהי סוג של התחסדות שלנו כנשים ואיזה סוג של רצון קצת להפעיל פטרנליזם, שאני לא חושבת שהוא במקום.
<הדס דר סלוק: אני לא בעד שידול לזנות, אני לא בעד סחר בבני-אדם, ולצד זה אני חושבת שאנחנו לא יכולות לכפות על אישה שבחרה מרצונה לעסוק בזנות, לבוא ולשלול ממנה את העיסוק.
<הדס דר סלוק: מה גם שהמצב היום - -
עאידה תומא סלימאן: אה - - -
<הדס דר סלוק: רגע, שנייה.
<הדס דר סלוק: - - המצב היום במדינה הוא כזה שנשים, צריך לתת להן את הפתרון ההולם, צריך לתת להן את החלופה.
<הדס דר סלוק: לבוא ולהגיד זה לא נעים או זה לא ראוי – הכול נכון, השאלה איזה חלופה.
<הדס דר סלוק: שתיים, אי-אפשר להיאבק בזה.
<הדס דר סלוק: לראיה, בואו נסתכל מסביב, בכל מדינות העולם אנחנו רואים שמיסדו את הזנות.
<הדס דר סלוק: למה?
<הדס דר סלוק: יש כמה רציונלים.
<הדס דר סלוק: רגע.
<הדס דר סלוק: אחד - - -
<אסתר הרצוג: זה פשוט לא נכון.
<הדס דר סלוק: רגע, שנייה שנייה.
עאידה תומא סלימאן: גברתי - - -
<הדס דר סלוק: אבל, רגע, גברתי, אני רוצה בבקשה – הקשבתי קשב רב.
<הדס דר סלוק: הזנות פותרת לנו גם בעיות - - -
עאידה תומא סלימאן: סליחה, הקשבת, אז עכשיו תקשיבי גם עוד שנייה.
<הדס דר סלוק: אקשיב לך קשב רב, אבל תתני לי להתבטא.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, אתן לך - - -
<הדס דר סלוק: את שוללת ממני כאישה - - -
עאידה תומא סלימאן: לא לא לא, אל תשחקי לי את המשחק הזה שאני שוללת לך כאישה.
<הדס דר סלוק: רגע, אני רוצה אבל להגיד את דברי, את לא חייבת לקבל אותם.
עאידה תומא סלימאן: אני לא שוללת לא מגבר ולא מאישה.
<הדס דר סלוק: למה את שוללת?
<הדס דר סלוק: כי זה לא נוח לך לשמוע את מה שיש לי להגיד.
עאידה תומא סלימאן: את מוכנה לשמוע הערה?
עאידה תומא סלימאן: אני מנהלת את הדיון, ואני מעירה תוך כדי דיון.
<הדס דר סלוק: מצוין.
<הדס דר סלוק: אבל אם אני משתתפת בדיון, אני רוצה שתתני לי - - -
עאידה תומא סלימאן: ואת לא שמעת מה שאני הולכת להגיד, אז בבקשה תקשיבי.
<הדס דר סלוק: אבל אני רוצה לסיים להגיד את דברי.
<הדס דר סלוק: תקשיבי לי את.
עאידה תומא סלימאן: אתן לך לסיים.
<הדס דר סלוק: אז למה את מתפרצת לדברי?
<הדס דר סלוק: הקשבתי קשב רב.
<הדס דר סלוק: בואו ננהל את הדיון בצורה תרבותית.
עאידה תומא סלימאן: גברתי, לא התפרצתי לדברייך.
<הדס דר סלוק: אז מה את עושה?
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לכוון את הדיון הזה.
<הדס דר סלוק: את מנסה ליצור פרובוקציה כדי ליצור איזשהו - - -
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאת עוברת כבר כל גבול בדברים שאת אומרת, סליחה.
<הדס דר סלוק: לא, ממש לא.
<הדס דר סלוק: ממש לא.
עאידה תומא סלימאן: סליחה סליחה.
<הדס דר סלוק: לא.
עאידה תומא סלימאן: שנייה, את תקשיבי עכשיו - -
<הדס דר סלוק: בבקשה.
עאידה תומא סלימאן: - - כי אני מנהלת את הדיון הזה - -
עאידה תומא סלימאן: - - ולא מקובלות עלי הפרובוקציות שעשית עכשיו.
<הדס דר סלוק: לא, את עושה פה פרובוקציות.
<הדס דר סלוק: סליחה, יש פה מספיק עדות - -
עאידה תומא סלימאן: סליחה סליחה - -
<הדס דר סלוק: - - שלא השתמשתי בשפה לא נאותה.
עאידה תומא סלימאן: - - סליחה, את מקשיבה לי או לא?
עאידה תומא סלימאן: או שאני קוראת לסדרנית עכשיו.
<הדס דר סלוק: את לא צריכה סדרנית, את יכולה לבקש ממני לעזוב.
עאידה תומא סלימאן: אז תקשיבי לי.
<הדס דר סלוק: ואני יכולה לעזוב, אם זה מה שאת רוצה.
עאידה תומא סלימאן: את תקשיבי לי.
<הדס דר סלוק: כי הדברים שאני באה להגיד אינם מתאימים לעמדות - - -
<מיכל ליבל: אני חושבת שהנקודה היא שזה דיון על פרסום - - -
עאידה תומא סלימאן: מיכל, שנייה.
עאידה תומא סלימאן: בדיוק רציתי להגיד ולכוון את הדיון, כי אני לא אוהבת שמתפזרים בדיונים שלי על הא ודא.
עאידה תומא סלימאן: ולכן רציתי להעיר הערה, בתוקף תפקידי כיושבת-ראש הוועדה וכמי שמנהלת את הדיון הזה ורוצה להגיע לתוצאות, ומי שנוכח אצלי בישיבות יודע את זה טוב מאוד.
עאידה תומא סלימאן: שמחתי שהגעת לישיבה ונתתי לך את זכות הדיבור.
<הדס דר סלוק: אני מודה לך.
עאידה תומא סלימאן: לכן אני רוצה לכוון את הדיון לאן שאני רוצה.
עאידה תומא סלימאן: היום אנחנו לא מקיימים דיון עקרוני ומהותי בתפיסות עולם של מה זה זנות.
עאידה תומא סלימאן: כבר עברנו את השלב הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מצטערת שלא - - -
<הדס דר סלוק: לא דיברתי על מה זה זנות.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, עוד לא סיימתי.
עאידה תומא סלימאן: עוד לא סיימתי.
<הדס דר סלוק: גם אני לא.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע התייחסויות בנושא הספציפי של אכיפת חוק שנחקק במדינת ישראל, שאוסר פרסום בדבר זנות.
עאידה תומא סלימאן: על זה אני ממקדת את הדיון.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת להתייחס.
<הדס דר סלוק: הבנתי מה גברתי אומרת.
עאידה תומא סלימאן: אז אני רוצה להגיד - - -
<הדס דר סלוק: לצד זה, אני חולקת ואומרת את עמדתי - -
עאידה תומא סלימאן: את חולקת.
<הדס דר סלוק: - - שאני חושבת שזה בלתי ניתן לאכיפה.
עאידה תומא סלימאן: הבנתי את המסר, את רוצה להגיד שלא ניתן.
<הדס דר סלוק: אני חושבת שזה גם לא נכון לאכוף את זה, כי אני חושבת שהזנות פותרת לנו גם כחברה - - -
עאידה תומא סלימאן: זה מעניין מאוד שיושבת מולי עורכת-דין במדינת ישראל, אומרת שלא כדאי לאכוף חוק שנחקק במדינת ישראל.
עאידה תומא סלימאן: זה מאוד מעניין.
<הדס דר סלוק: אם תשמעי – אני לא אומרת שכדאי לעודד וצריך לעודד, ולצד זה אני אומרת שצריך להסדיר את זה, כן.
<הדס דר סלוק: כי זה פותר לנו בעיות נוספות בתוך החברה.
עאידה תומא סלימאן: כשיתקיים דיון בעניין הסדרת כל הנושא של הזנות, אני בטוחה שנזכור להזמין את גברתי לתת לנו את תרומתה.
<הדס דר סלוק: גברתי, עם כל הציניות, אני חושבת שיש הרבה טעם בדברי.
עאידה תומא סלימאן: אני לא צינית.
<הדס דר סלוק: הלכה למעשה יושבים פה ודנים בדברים שככל הנראה אי-אפשר לאכוף אותם.
עאידה תומא סלימאן: נשמע עכשיו מפרקליטות המדינה והמשטרה אם אפשר או אי-אפשר, ונמשיך - - -
<הדס דר סלוק: אני רק רוצה לציין שבתקופת לימודי עשיתי קליניקה של סחר בבני-אדם אצל עורכת-הדין לבנקרון, נעמי לבנקרון.
<הדס דר סלוק: התנדבתי למען אותן נשים שסחרו בהן.
<הדס דר סלוק: אני לא מעודדת סחר בנשים ואני מבקשת שדברי לא יוצאו מהקשרם.
<הדס דר סלוק: אני אומרת שאם יש אישה שכבר הגיעה לשם מבחירה שלה - - -
עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא מדברים עכשיו על הבחירות של נשים ואם בחירה או לא, יש לי גם מה להתייחס - - -
<הדס דר סלוק: - - - אוקיי, בסדר.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מתייחסים לחוק שחוקקה כנסת ישראל ה-18, ואנחנו מדברים על איך אוכפים את החוק הזה.
<הדס דר סלוק: את אומרת: לא מתייחסים למציאות.
עאידה תומא סלימאן: כל עוד יש חוק כזה אני אבקש - - -
<הדס דר סלוק: החוק תלוש מהמציאות, זה מה שגברתי אומרת?
עאידה תומא סלימאן: סליחה, זה לא פינג-פונג ביני ובינך.
<הדס דר סלוק: אבל אני שואלת אם גברתי – אני אומרת שהחוק לא קשור, זו גזירה שאי-אפשר לגזור אותה על הציבור.
עאידה תומא סלימאן: לא לא לא.
<הדס דר סלוק: היא עומדת בניגוד לעיקרון החוקיות.
<קריאה: זו הכנסת.
<עידית הראל שמש: את בכלל לא בכיוון.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, אני לא עומדת בחקירה פה ואני לא נחקרת - - -
<הדס דר סלוק: מבחינת עמדות אני לא בכיוון.
<קריאה: תעשי שיעורי בית.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, עכשיו אנחנו חוזרים לדיון שהיה.
עאידה תומא סלימאן: השאלות שהועלו, ואני מבקשת שהפרקליטות וגם המשטרה יתייחסו אליהן, הן שאלות שגם כן יכולות אולי להצביע על הקושי הקיים באכיפה, ואולי על הצורך בחקיקה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת אם הכלי הזה שהוא החוק והתיקון בחוק שנעשה הינו מספק, כי אנחנו רואים שנכנסנו לעולם הדיגיטלי ויש את כל הנושא של האתרים.
עאידה תומא סלימאן: האם אתם מבצעים גם אכיפה בנושא של אתרי פרסום?
עאידה תומא סלימאן: האם הכלים שעומדים בפניכם עוזרים לכם או שאתם מבקשים איזשהו שינוי?
עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה כן לשמוע על הנושא של ההרשעה בתיק "בננה" ואיך הגעתם לעסקת הטיעון.
עאידה תומא סלימאן: אולי נתחיל באיך זה הולך באמת בשטח, קודם המשטרה ואחר כך הפרקליטות.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, רב-פקד רובי.
<רובי קיים: טוב.
<רובי קיים: אז ככה, בוקר טוב לכולם.
<רובי קיים: בתחילת הדיון דיברת על נושא שינוי החקיקה, ואכן במרץ 2011 בעקבות שינוי החקיקה, אז ברור שהכלים שיכולנו היינו צריכים להתמודד איתם היו הרבה יותר קלים.
<רובי קיים: ואכן נעשתה עבודה בתחום של פרסום שירותי זנות קצת בצליעה, גם בעקבות איזה בג"ץ שהוגש נגד פעילות המשטרה, אבל נעשתה עבודה.
<רובי קיים: ואני יכול להגיד שאם עד מרץ 2011 מספרי התיקים היו בבודדים – 4 תיקים בשנה, 6 תיקים בשנה – משנת 2011, 2012 והלאה, אנחנו מגיעים למספרים של 69 תיקים, 74 תיקים בשנה, כאשר המכלול הוא כל שירותי פרסום הזנות, שזה עיתונות, שזה אתרי אינטרנט, שזה כרטיסי ביקור.
<רובי קיים: זה פחות או יותר.
<רובי קיים: יש לי פה את הנתונים, אני יכול תיכף להקריא אותם, אבל אני רוצה לפני זה להסביר מהם הקשיים, כי אני רוצה להתחיל בקשיים.
<רובי קיים: ואתחיל בנושא כרטיסי הביקור.
<רובי קיים: כל כרטיסי הביקור שמופצים ברחובות, מופצים בדרך כלל על-ידי אנשים שלא קשורים לשרשרת של הפעילות בזנות, אם זה – לא נערים, אבל בני 18, 19, 20 שמחפשים עבודה בחלוקת עלונים, ותוך כדי חלוקת העלונים נותנים להם גם לחלק את הכרטיסים האלה.
<רובי קיים: לכן ברגע שתופסים אותם, אז כמובן שהמטרה היא לא להגיש כתב אישום נגדם, וכששואלים ומנסים לחפור מי נתן לכם ומי ביקש מכם, אז די קשה להגיע באמת למפיצים.
<רובי קיים: בהנחה שאנחנו כבר מגיעים למפיצים, מסתבר, ברוב המקרים, וגם על-ידי ביצוע ביום – ביום, למי שלא יודע, זה לוקחים כרטיס, מתקשרים לטלפון שמופיע בכרטיס, בדרך כלל מופיע בכרטיס או תמונה אבל ללא מין, ומרגע שמתקשרים וכן מצליחים להוכיח, ומגיעים למקום שבעצם מספק שירותי זנות, ברוב המקרים מדובר באישה בודדה, בשתי נשים, בשלוש נשים שמחזיקות דירה.
<רובי קיים: ושוב אנחנו חוזרים לסוף המעגל, שזו לא המטרה שלנו להגיש כתבי אישום נגד אותן נשים.
<רובי קיים: אני אומר ברוב המקרים.
<רובי קיים: לא הייתה פסיקה בנושא הזה עד תיק "בננה".
<רובי קיים: לכן היה מאוד קשה לבוא.
<רובי קיים: ואם כבר תוספים איכשהו לא את מה שאנחנו מגדירים כ"קופים" – "קופים" זה אנשים שמשמשים לכאורה, עומדים בפרונט, אבל בעצם זה לא בדיוק האנשים שעומדים בפרונט – כאשר הגענו לאדם כזה או אישה כזאת שתפסנו אותה כמה פעמים שהיא פרסמה או במקומות שונים, אז כבר החלטנו ללכת על מעצר.
<רובי קיים: אז אין בעצם ימי מעצר, אין פסיקות בתחום, בתי-משפט לא עוצרים על העבירות האלה, ולכן זה עוד קושי שהיה לנו.
<רובי קיים: עד בעצם הפסיקה של "בננה", שבהמשך הפרקליטות ידברו עליה.
<רובי קיים: רוב הפרסומים באתרי אינטרנט, בכרטיסי הביקור ובעיתונות, מדברים על דירות דיסקרטיות, לא על מכוני ליווי גדולים.
<רובי קיים: מכוני ליווי גדולים, שזה אנחנו פועלים במספרים של מאות תיקים בשנה, לא צריכים פרסום.
<רובי קיים: לא צריכים פרסום.
<רובי קיים: אני כן רוצה ממש בקטנה להתייחס לעיתון "בננה".
<רובי קיים: עיתון "בננה" נפתחו בסביבות ה-27 תיקים או 25 תיקים כנגד בעלי העיתון.
<רובי קיים: הפרסומים היו גם בעיתון, הפרסומים הגיעו גם דרך כרטיסי ביקור והפרסומים הגיעו דרך אתר "סקס אדיר", שאתר "סקס אדיר" והבעלים נחקרו בתיק "בננה".
<רובי קיים: מ-23 או 25 או 27 תיקים, אני כרגע לא זוכר את הספר המדויק, הייתה הרשעה ונשמע עליה בהמשך.
<רובי קיים: לגבי הנתונים – לפני הנתונים, ראיתי היום את נייר העמדה פעם ראשונה בבוקר.
<נוגה שילוח: "סקס אדיר" נחקרו ומה?
<רובי קיים: "סקס אדיר" נחקרו, הוגש כתב אישום.
<קריאה: זה חלק מכתב האישום של עיתון "בננה".
<רחל זוארץ-לוי: זה חלק מהתיק.
<רחל זוארץ-לוי: כן, יוסי גלעדי הוא - - -
<נוגה שילוח: של "בננה" ו"סקס אדיר"?
<רובי קיים: לגבי נייר העמדה הזה - - -
<עידית הראל שמש: איך האתר עדיין פעיל?
<קריאה: אין הרשעה.
<רובי קיים: תשאלו את המחוקק.
<רובי קיים: המשטרה לא יכולה לסגור את האתר כמו בארצות-הברית.
<רובי קיים: לא יכולה.
<רובי קיים: ניסינו כמה פעמים.
<רובי קיים: גם את העיתון "בננה" ניסינו תוך כדי מהלך התיק לסגור, והצלחנו לסגור אותו חודש-חודשיים – איך?
<רובי קיים: על-ידי הסכמה שלו.
<רובי קיים: ואחרי זה שוב - - -
עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי: אתם לא יכולים כי אין - - -
<רובי קיים: אין סמכות בחוק למשטרה לסגור אתר אינטרנט.
<רובי קיים: יותר מזה, אין סמכות בחוק לפנות לחברת מנועי סלולר ולבקש להשבית את הקו שממנו מתקשרים לצורך איסור הפרסום של שירותי זנות.
<רובי קיים: וניסינו כמה פעמים.
<רובי קיים: אין לנו את האפשרות החוקית.
<נוגה שילוח: למשטרה אין אבל - - -
<רובי קיים: גם לפרקליטות לדעתי לא, אבל אני - - -
<נוגה שילוח: לבית-משפט גם לא?
<רובי קיים: בית-משפט, יש לו סמכות כמעט לכול.
עאידה תומא סלימאן: לא, השאלה שלי היא: לא יכולים לסגור למרות שיש סעיף בחוק שאוסר פרסום וזה לא חל על אתרים?
עאידה תומא סלימאן: אתם לא יכולים להשתמש בתיקון הזה?
<רובי קיים: אני מזכיר לך, חברת הכנסת סלימאן, שאנחנו מנסים, על-פי חוק, לנסות לסגור בתי בושת ולא מצליחים.
עאידה תומא סלימאן: אני זוכרת טוב מאוד.
<רובי קיים: ולא מצליחים.
<רובי קיים: בכלל מנועי טלפון ניסינו בעבר לפנות לחברות הסלולר ולסגור בעלי קווים שדרכם הגיעו – גם זה לא הצלחנו.
<עידית הראל שמש: אני לא מבינה.
<עידית הראל שמש: זה החוק, על זה נכתב החוק.
<רובי קיים: את לא רוצה לשמוע שגם אני לא מבין, אבל זה מה שקורה בפועל.
עאידה תומא סלימאן: השאלה – אוקיי, אולי אחר כך מהפרקליטות נשמע.
<רובי קיים: שוב, אני לא משפטן - - -
עאידה תומא סלימאן: ארצה לדעת חוות דעת משפטית, למה הכלי הזה, שבעצם אוסר פרסום, לא יכול לשמש כבסיס לעצירת כלי הפרסום עצמו.
עאידה תומא סלימאן: זה מה שאני לא - - -
<הדס דר סלוק: גברתי, גם אם יאכפו את זה - - -
עאידה תומא סלימאן: ארצה לשמוע את הפרקליטות בבקשה.
<הדס דר סלוק: Common sense - - -
<רחל זוארץ-לוי: אחלק את התשובה שלי למספר רבדים, ואתחיל מהתחלה ואשיב על הכול.
עאידה תומא סלימאן: רק את השם בהתחלה לפרוטוקול.
<רחל זוארץ-לוי: סליחה, אני עורכת-הדין רחלי זוארץ-לוי מפרקליטות המדינה.
<רחל זוארץ-לוי: קודם כול, מבחינת הנחיית פרקליט המדינה, שעוסקת במדיניות האכיפה בעבירות הנלוות לעיסוק בזנות, שאותה הוועדה מכירה, יש חלק שמתייחס לעניין של פרסום שירותי זנות, וכמו שנאמר כאן, מבין את הקשר שיש בין הפרסום לבין נפוצות התופעה, ולכן קורא ומנחה כמובן לאכוף את זה בהתאם לכל יתר העבירות שנלוות לזנות שבאות לידי ביטוי במסגרת ההנחיה.
<רחל זוארץ-לוי: היה תקדים בעבר בשנת 2002 על פסק דין שוקן, שזה היה קשור לעיתון "מעריב" בזמנו, ובאמת, כמו שנאמר כאן, אנחנו הרבה פחות רואים את זה בעיתונות הכתובה הממוסדת שמופצת.
<רחל זוארץ-לוי: בעקבות התיקון שעליו דובר במרץ 2011, אפילו הייתה איזושהי יוזמה של הפרקליטות בפנייה לערוך חקירה סביב עיתון "בננה" ואתר "סקס אדיר", שאכן הוגש כתב אישום.