GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רות מנע: הם עברו לתל אביב ואנחנו הבנו את הצורך הזה של המעבר מחדרה לתל אביב ואת המגבלות של הילדים.
<רות מנע: אישרנו להם דירה בתל אביב, המתנה בתור, ואפילו, למרות שהיא זכאית רק לדירת שלושה חדרים, אישרתי לה בוועדה דירת ארבעה חדרים.
<רות מנע: שוב, מלאי הדירות שלנו מצומצם והאנשים האלה נכנסים לתור ומחכים.
<רות מנע: אני לא זוכרת איפה היא בתור.
<מיטל כהן: מספר אחד.
<רות מנע: אם את בדקת, כנראה שאת כן יודעת.
<רות מנע: אנחנו נמצאים במהלך של רכישת דירות למלאי ולזכאים.
<רות מנע: תירכש דירה, דירת ארבעה חדרים - - -
<מיטל כהן: מתי?
<רות מנע: אנחנו כל הזמן רוכשים דירות.
<רות מנע: כל הזמן.
<רות מנע: את לא מכירה את כלל הזכאים.
<רות מנע: יש לנו 2,400 זכאים ואנחנו כל הזמן רוכשים דירות.
<רות מנע: כל דירה שנרכשת, עוברת לזכאי.
<רות מנע: ברגע שתירכש דירה.
<רות מנע: אני אקח על עצמי את הבדיקה של המשפחה כדי לראות איפה יש התאמה בין הרכישה.
מיכל רוזין: 2,400 זכאים בתור?
<רות מנע: יש לנו 2,400 חסרי דירה זכאים בתור בכל הארץ.
מירב בן ארי: לא רק בתל אביב.
<רות מנע: בכל הארץ.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה עכשיו שהיא מספר אחד בתור.
<רות מנע: לדירת ארבעה חדרים.
<מיטל כהן: מספר אחד בתל אביב.
<רות מנע: כן.
עאידה תומא סלימאן: אם היא רוצה בתל אביב.
<מיטל כהן: היא חייבת.
עאידה תומא סלימאן: בסדר, לא חשובה עכשיו הסמנטיקה אם היא רוצה או חייבת.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לבקש.
עאידה תומא סלימאן: דלית, קחי את מספר תעודת הזהות והשם המלא.
עאידה תומא סלימאן: אני אעקוב אחרי המקרה הזה באופן אישי ואני רוצה לדעת מתי היא תקבל את הדירה הראשונה שנרכשת בתל אביב ומתאימה לה.
עאידה תומא סלימאן: אחר כך אני ארצה לבוא לבקר ולברך על הדירה החדשה.
<רות מנע: אני רק רוצה לומר שמספר אחד, אני לא זוכרת אבל מיטל אומרת.
<רות מנע: אני אלך למשרד ואני אבדוק.
<רות מנע: אני לא יודעת אם היא מספר אחד בתור.
<קריאה: יותר מטרידה אותי הרווחה.
עאידה תומא סלימאן: על כל הנושא של הרווחה נדבר אחר כך.
עאידה תומא סלימאן: גברת הגר שרן מעמידר.
עאידה תומא סלימאן: היו הרבה טענות.
<הגר שרן: ברשותך, אני רוצה להתייחס לשני דברים.
<הגר שרן: קודם כל, למה שחברת הכנסת רוזין אמרה.
<הגר שרן: אני מוכנה לבדוק את זה.
<הגר שרן: זה מקרה ספציפי אבל זה לא נראה לי הגיוני.
עאידה תומא סלימאן: על איזה מקרה על מדברת?
<הגר שרן: היא אמרה שאומרים לנשים לא להגיש.
עאידה תומא סלימאן: היה יותר ממקרה אחד.
<הגר שרן: אני אומרת שמשהו כאן
<הגר שרן: לא נראה הגיוני מכיוון שאישה שמבקשת ונמצאת זכאית לדירה בדיור הציבורי, באופן אוטומטי הסיוע בשכר דירה שלה גדל.
<הגר שרן: זה לא כל כך הגיוני אבל צריך לבדוק.
<חני פוזיוב: אני יכולה להגיד לך שבדימונה יותר מ-35 נשים - - -
<הגר שרן: רגע.
<הגר שרן: אני אתייחס לדימונה.
<הגר שרן: המקרה של דימונה.
<הגר שרן: אני חייבת לתקן מכיוון שנעשה כאן מבצע מאוד יפה של שר השיכון ושל חברת עמידר אבל לקחו את זה לכיוון מאוד לא נכון והטעו את הוועדה.
<הגר שרן: המבצע בדימונה היה.
<הגר שרן: היו שם דירות סגורות כאשר כל השנים דווקא הפורום של דיור ציבורי צעק וזעק שיש כאן דירות סגורות, תנו אותן.
<הגר שרן: הדירות האלה שופצו על ידי חברת עמידר במהירות שיא.
<חני פוזיוב: עדיין לא ניתנו.
<הגר שרן: יש כאלה שהן בתהליך.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת להקשיב.
<הגר שרן: בהוראתו של השר הן שופצו עד החגים.
<הגר שרן: יש כאלה שצריך לסיים אותן כי מדובר בכמות גדולה של שיפוצים.
<הגר שרן: הדירות האלה ניתנות לאנשים שלא שפתאום מצבם הסוציו אקונומי שלהם טוב אלא הם פשוט על פי הכללים הקשים לא זכאים.
<הגר שרן: הרי הכללים מאוד קשים בגלל המחסור בדירות.
<הגר שרן: בא משרד השיכון ואמר שנגמיש את הקריטריונים.
<הגר שרן: אם בעיר הזאת אין צורך ואין רשימת ממתינים בדיור הציבורי, בואו ניתן את הדירות, נרד דרגה אחת למטה וניתן לעוד אנשים.
עאידה תומא סלימאן: גברתי, את לא שינית את המידע שקיבלתי.
<הגר שרן: שיניתי.
<הגר שרן: הדבר הזה שאת אמרת, לא נכון שמי שגר בעפולה ואין לו דירה והוא זכאי לדיור הציבורי וירצה לעבור לדימונה, לא יאשרו לא לעבור לדימונה.
<הגר שרן: זאת אומרת, מי שזכאי.
עאידה תומא סלימאן: מי שגר בעפולה לא אמור לדעת איזה דירות קיימות לא בדימונה ולא במקום אחר.
עאידה תומא סלימאן: זה התפקיד שלכם.
<הגר שרן: נכון ומיידעים אותם.
עאידה תומא סלימאן: נאמר באופן הכי ברור בנושא הניידות ולזה הגבתי ואני חושבת שמשרד השיכון יש לו את הסמכות לדבר על הנושא של מדיניות הניידות, יותר מאשר עמידר.
<הגר שרן: לא.
<הגר שרן: האשימו כאן את עמידר כאילו עמידר לא נותנת מידע.
עאידה תומא סלימאן: תעני על מה שאמרו לגבי עמידר ולא על משרד השיכון.
<הגר שרן: אני אומרת.
<הגר שרן: היא דיברה על עמידר בדימונה ועל זה גברתי אני עונה.
<הגר שרן: לא יהיה מצב שבן אדם זכאי לדירה ויש שם דירה והוא לא יקבל אותה.
<קריאה: ארבעים מטרים.
<הגר שרן: זה לא נכון.
עאידה תומא סלימאן: אני מרגישה כמו שופט כאשר עכשיו זאת המילה שלך מול המילה שלה.
<הגר שרן: תבדקו.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לקבל לידי מידע, רשימה של שלושים האנשים שאמרת שקיימים ואני הולכת לבדוק את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לקבל מידע מאיזה מקומות באים האנשים האלה.
<קריאה: יש כאן דוגמה.
עאידה תומא סלימאן: קודם כל אני רוצה לקבל את המידע באיזה מקומות המליצו לנשים לא להירשם כדי שמשרד השיכון יבדוק אותן מול המקומות האלה.
עאידה תומא סלימאן: דבר שני, אני רוצה לשמוע מה בדיוק הסיפור.
<קריאה: אני גרושה ואם לארבעה ילדים קטנים מתחת לגיל 18.
<קריאה: בבית בו אני קרה אי אפשר לגור.
<קריאה: התקרה, השיש, ארונות המטבח – הכול מצולם.
<קריאה: הבן שלי ישן צמוד לגז הבישול בתוך המטבח.
<קריאה: הבעיה היא בעיה סוציאלית מאוד קשה.
<קריאה: יש רמת סיכון מאוד גבוהה ואני לא אפרט אותה בפורום הזה.
<קריאה: פניתי לעמידר לא פעם ולא פעמיים.
עאידה תומא סלימאן: זה בדימונה.
<קריאה: הבקשה שלי למעבר לדירה יותר גדולה וגם בגלל האזור, נדחתה.
<קריאה: הבית שלי הוא תקני.
<קריאה: זה בסדר שהבן שלי ישן במטבח?
<קריאה: זה בסדר לגור מול נרקומן אליו באים לספק את הצרכים כל מיני אנשים?
<קריאה: השכונה מוכרת בדימונה כשכונת מצוקה, אלימות, אלכוהוליזם, סמים.
<קריאה: אי אפשר לעשות שום צעד למכולת כי יש שם סמים ואלכוהוליסטים יושבים שם.
<קריאה: בנוסף לזה, פניתי לעמידר אין ספור פעמים והנציג שמטפל בו, הוא בעצמו פתח קריאה.
<קריאה: מה שמצחיק כאן זה שעדיין לא הגיעו אלי.
<קריאה: עכשיו, בימי הגשם, אני ישנה כאשר על המיטה שלי בחדר שינה יש נזילה על הראש.
<קריאה: אני חייבת את ההפרדה.
<קריאה: יש לי שלושה בנים ובת.
<קריאה: אני חייבת את ההפרדה בין הילדים.
<קריאה: לא נעשה שום דבר בעניין.
<קריאה: יש תמונות שמתעדות את זה.
<קריאה: אני לא צריכה להגיע למצב שייקחו לי את הילדים על מנת לספק את הרצונות של המעמד הגבוה כי זה לא יקרה.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לקבל את הפרטים שלך ואני אעקוב אחרי המקרה שלך.
עאידה תומא סלימאן: יש לך תשובה לגבי המקרה הזה?
<הגר שרן: אני לא מכירה את המקרה הספציפי.
<הגר שרן: אני מוכנה לבדוק אותו.
עאידה תומא סלימאן: את רואה, יש מקרים שאתם לא מכירים.
<הגר שרן: יש שני דברים.
<הגר שרן: ברור שמתוך 45 אלף דירות של עמידר, שעמידר מנהלת, יהיו מקרים כאלה אבל לא כולם.
<הגר שרן: אני מבטיחה לך שהם יטופלו.
<הגר שרן: דבר נוסף.
<הגר שרן: לגבי מעבר דירה, היא מקבלת את התשובה של משרד השיכון באמצעות עמידר.
<הגר שרן: עמידר לא יכולה להחליט לאן את עוברת.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נבדוק את זה.
עאידה תומא סלימאן: עמידר כן יכולה לשפץ את הדירות.
<הגר שרן: אין ספק.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד משפט אחד.
עאידה תומא סלימאן: באחת הישיבות עת התחלתי לכהן כיושבת ראש, תמיד קיבלתי תשובות מנציגי משרדים כאילו הכול ורוד והכול יפה.
עאידה תומא סלימאן: אני משוכנעת יותר כאשר נציג בא ואומר שהוא שמע משהו, הוא הולך לבדוק אותו וכי הם מנסים להשתפר כל הזמן.
עאידה תומא סלימאן: להציג את הדברים כל הזמן כאילו הכול בסדר, לא.
<הגר שרן: להפך.
<הגר שרן: אף אחד לא מציג את זה כך.
<הגר שרן: בדיוק ההפך.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לגברת אילנית בן יצחק.
<קריאה: חבל שחברות הכנסת יוצאות כי יש נושא שלא דיברתם עליו ואלה הם הזקנים שגרים בדיור הציבורי ולא מסתכלים עליהם.
<קריאה: אני רואה את הבן אדם יושב עם חולדות.
עאידה תומא סלימאן: אתן יכולות להעלות את הנושא כאשר חברות הכנסת יוצאות לעוד דיונים שגם הם חשובים.
עאידה תומא סלימאן: אתם יכולות להעלות את הנושא כי בסופו של דבר הוועדה תעקוב אחרי הנושאים האלה.
עאידה תומא סלימאן: זאת אחת הבעיות כאשר עושים יום כזה ואז הוועדות השונות דנות בנושא.
עאידה תומא סלימאן: כאשר עושים יום כזה מפנים את אור הזרקורים לבעיה, אבל זה אומר שחברי הכנסת נעים מהר מאוד בין כל הוועדות.
<קריאה: במקרה אני הייתי מאושפזת המון זמן ואני ראיתי את זה.
<אורנה פרץ: זה פשוט נורא כואב שמתייחסים אל דיירי עמידר כאילו אנחנו מסכנים.
<אורנה פרץ: אני חייבת להגיד לכם את זה.
<אורנה פרץ: דיירי עמידר לא מסכנים.
<אורנה פרץ: זה לא פייר להתייחס אלינו כאל עניים, כאל מסכנים.
עאידה תומא סלימאן: אני לא שמעתי מישהו שמתייחס אליכם בצורה כזאת.
<אורנה פרץ: זה ממש כך.
<אורנה פרץ: מתעלמים מדיירי עמידר וכך מתייחסים אלינו, כאילו אנחנו מסכנים ועניים.
עאידה תומא סלימאן: אבל יש כאלה שהם כן עניים ואני חושבת שעוני הוא לא בושה.
עאידה תומא סלימאן: מי שצריך להתבייש, זה מי שמנהיג מדיניות שמובילה אנשים לחיות מתחת לקו העוני ולא העניים עצמם.
<אילנית בן יצחק: אני גרה בדיור הציבורי וכל חיי גרתי עם אחותי בדירה של 45 מטרים מרובעים ואני מודה לאלוהים על הדירה הזאת.
<אילנית בן יצחק: אני מכירה את הנושא ואני מודה על הזכות שהייתה לי לקורת גג יציבה.
<אילנית בן יצחק: לעצם העניין.
<אילנית בן יצחק: אני חושבת שמכל מה ששמענו, במיוחד חשוב לי לציין לטובת הדוח של עמותת ידיד כי יש לזה משמעות מאוד מאוד נרחבת לנשים.
<אילנית בן יצחק: מה שאפשר להגיד בסופו של דבר אחרי הדיון הזה זה דבר אחד.
<אילנית בן יצחק: נשים שמגיעות למצב שהן צריכות להיפרד מבני הזוג שלהן – סליחה שאני מתרגשת – או שהן אימהות חד הוריות, זה לא משנה אם את ערבייה, חרדית, מתנחלת, אין הבדל.
<אילנית בן יצחק: הנשים באותו מצב.
<אילנית בן יצחק: אני חושבת שבמשך שנים יש הסללה מובנית של נשים.
<אילנית בן יצחק: אם זה להגיע לסף הכנסה נמוך, אסור לך להתקדם בעבודה או לעלות בסף ההכנסה שלך כי לא תהיי זכאית לשכר דירה או למזונות.
<אילנית בן יצחק: יש כאן נשים שבאופן שיטתי, לא רק שהן לא מקבלות תמיכה מבן הזוג שלהן כי אין בן זוג או עורף משפחתי לרוב הנשים האלה, אלא גם באופן סיסטמתי, כשיטה, יש מדינה שמקטינה אותן ובעצם רומסת אותן כאינדיבידואל.
<אילנית בן יצחק: באמצע יש את הילדים וזה הדבר הכי חשוב.
<אילנית בן יצחק: כאשר הילדים חווים אימא רמוסה, שחוקה, שמתמודדת עם מצב שהבן זוג לא נוכח גם ברמה היום יומית וגם בעובדה שהיא לא יכולה לקדם את עצמה, היא לא יכולה להבטיח לילדים שלה קורת גג יציבה, הסמכות ההורית שלה נפגעת, שלא לדבר על המשמעות הכלכלית שאף אחד לא דיבר על מעבר דירה כאשר כל שנה צריך לעבור דירה וזה אומר הוצאות כלכליות שכרוכות בכך.
<אילנית בן יצחק: כאשר מיטל דיברה על ארבעה חודשים שלא מקבלים שכר דירה, ארבעה חודשים כאלה, גברתי ממשרד השיכון, האישה בחוץ.
<אילנית בן יצחק: אין לה רזרבות.
<אילנית בן יצחק: זאת המשמעות.
<אילנית בן יצחק: אישה שלא מקבלת ארבעה חודשים, היא בחוץ.
<אילנית בן יצחק: זה גזר דין מוות עבורה ועבור ילדיה להיות ברחוב.
<אילנית בן יצחק: אין כאן עורף, אין כאן רזרבה.
<אילנית בן יצחק: יש כאן דברים שהם מאוד מאוד מובנים.
<אילנית בן יצחק: חשוב לי שבוועדה הזאת שהיא למעמד האישה, אבל מבחינתי מעמד האישה אלה גם הילדים שלה.
<אילנית בן יצחק: יש כאן חשיבה מאוד חשובה להוציא את הילדים האלה ממעגל העוני.
<אילנית בן יצחק: הם לא בחרו להיות שם, אין צורך להזדרז ולהוציא אותם ממסגרת הבית למסגרות חוץ ביתיות.
<אילנית בן יצחק: צריך שמדינת ישראל תחזיר את הדיור הציבורי לסדר היום ולא במובן של המוחלשים והחלשים אלא כזכות יסוד בסיסית וזאת השורה התחתונה.
<אילנית בן יצחק: קורת גג היא זכות בסיסית יסודית של כל אדם.
עאידה תומא סלימאן: אם שמת לב, דלית אמרה שהיא אהבה את הכותרת של היום.
עאידה תומא סלימאן: ביקשנו שאנחנו נקיים דיון על דיור ציבורי ואני אמרתי, לא, הכותרת של הדיון הזה תהיה חסמים בפני זכות הנשים בדיור כי אני רואה את זה כזכות וכזכות בסיסית אלמנטרית של כל האנשים.
<אילנית בן יצחק: צריך להעצים את הנשים, להוציא אותן מעגל העוני ולא להכניס אותן לשם ולקבע אותן שם.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאנחנו מדברות על אותו דבר ואנחנו מאמינות באותם דברים אבל צריך לחפש את הדרך ליישם את זה.
<קריאה: גם לא משנה מספר הילדים.
עאידה תומא סלימאן: יהודית אילנית, הוועדה העממית היפואית, בבקשה.
<יהודית אילני: תודה.
<יהודית אילני: גם הגנה על זכות הדיור.
עאידה תומא סלימאן: הערה אחת.
עאידה תומא סלימאן: אני מסכימה אתך שנשים, כשהן נכנסות למעגל הזה, כולן סובלות אבל לצערי הרב כאשר האמצעים והפתרונות שניתנים לנשים הם לא שוויוניים, יש נשים שהבעיות שלהן יותר גדולות משל האחרות.
עאידה תומא סלימאן: כאשר אין דיור ציבורי באוכלוסייה הערבית ויש רק סיוע בשכר דירה ולא לכולן, וכאשר אין משכנתאות, הפתרונות הם לא אותו הדבר.
עאידה תומא סלימאן: כאשר יש לך בית והורסים אותו, גם זה לא אותו הדבר.
עאידה תומא סלימאן: תביני, זה לא נגדך, זה לא נגד מה שאמרת.
עאידה תומא סלימאן: זאת הבהרה וזה תפקידי לייצג את מכלול הנשים.
<קריאה: אני מכבדת את מה שאמרת.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכדאי שכאשר אנחנו מדברים על זכות דיור כזכות אלמנטרית, אנחנו מדברים על הזכות הזאת לכלל הנשים ולא רק לקבוצות מסוימות.
עאידה תומא סלימאן: כאשר אין דיור ציבורי ואין משהו חלופי לדיור הציבורי באוכלוסייה הערבית, חייבים למצוא אותו.
<יהודית אילני: אני רוצה להביא את סיפורה של נלי כדוגמה לקטגוריה עליה לא דיברנו כאשר היא כלל לא זכאית לדיור ציבורי.
<יהודית אילני: נלי היא חולת סרטן השד, היא אימא לארבעה ילדים קטנים, בעלה מעזה, גר בעזה וכניסתו לא מותרת ולכן בעצם היא משפחה חד הורית אבל היא אפילו לא זכאית לדיור ציבורי מאחר והיא כביכול נשואה ומשרד השיכון לא מסתכל על נשים שבעליהן לא מכאן.
<יהודית אילני: היא אזרחית.
<יהודית אילני: היא וילדיה מתגוררים, כאשר היא מקבלת כימותרפיה קשה מאוד, בצריף נוראי ביפו שהוא חצי שרוף כי החשמל לא היה תקני.
<יהודית אילני: על מנת לקבל סיוע בשכר דירה, מתעללים בה כל שנה וכל שנה כאשר יש לחדש את תעודת הזכאות שלה, אני עוזרת לה לפנות מחדש למשרד השיכון ואחרי כן למדיה כי היא מסורבת וממתינה חודשים לקבלת אותו סיוע בשכר דירה.
<יהודית אילני: באותו מצב נמצאת אחותה יסמין שהיא עם שבעת ילדיה גרה בדירה בת עשרים מטרים.
<יהודית אילני: כל הדירה היא עשרים מטרים.
<יהודית אילני: עבור הדירה הזאת היא משלמת 3,000 שקלים לחודש.
<יהודית אילני: היא מקבלת סיוע בשכר דירה אבל כל שנה מתעללים בה, ולמה?
<יהודית אילני: כי הבעל שלה מהשטחים.
<יהודית אילני: אישה נוספת שהיא בעצמה מירדן ובעלה ישראלי שנמצא בבית הסוהר, יש לה שישה ילדים ומתגוררת בצריף מתחת לקווי מתח גבוה.
<יהודית אילני: היא לא זכאית לדיור ציבורי.
<יהודית אילני: היא כן מקבלת סיוע בשכר דירה וגם היא עוברת התעללות כל שנה כי הקוד שלה לא מתאים כי יש לה דרכון ירדני ובעלה בבית הסוהר ולכן הוא לא יכול להגיש את הבקשה.
<יהודית אילני: הרווחה מאיימים לקחת את הילדים בגלל שהיא גרה מתחת לקווי מתח גבוה.
<יהודית אילני: היא אימא נפלאה, ילדים מצטיינים בבית הספר, אבל היא לא נכנסת אפילו לקטגוריה של דיור ציבורי.
<יהודית אילני: אני יכולה להמשיך ולספר על המקרים האלה.
<יהודית אילני: זאת קטגוריה שבעיני יש להתייחס אליה כאשר אחד מבני הזוג איננו ישראלי או איננו מתאים לכל הקטגוריות השונות.
<יהודית אילני: צריך להסתכל על אותן משפחות כעל משפחות ישראליות.
<יהודית אילני: המקרה האחרון והחמור ביותר הוא של ילד בן 18 שאמו מהשטחים, היא התאלמנה ועמידר אפילו סירבו לקבל את הבקשה של אפוטרופסות על הילד לקבלת סיוע בשכר דירה.
<יהודית אילני: הילד מקבל קצבת ילד יתום מהמוסד לביטוח לאומי, אמו לא מכאן, לאמו אין אישור שהייה אבל היא חיה אתו.
<יהודית אילני: אנחנו ניסינו לפנות לעמידר בפתיחת תיק לקבלת סיוע בשכר דירה לפחות שהילד יקבל, אבל עמידר סירבה לפתוח תיק.
<יהודית אילני: זאת אומרת, הם פשוט לא מנסים אפילו להתמודד ואומרים אנחנו לא פותחים לכם תיק והילד כאילו לא נחשב.
עאידה תומא סלימאן: יש תשובות?
<רות מנע: אני אבדוק את המקרים.
עאידה תומא סלימאן: תעבירי אליה את מלוא הפרטים כדי שנבדוק אותם.
עאידה תומא סלימאן: תעבירי את הפרטים לדלית.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שזאת אחת הישיבות הכי כבדות.
עאידה תומא סלימאן: אני מרגישה את הלב שלי .
<בנג'י מששה: אני אם חד הורית לשלוש בנות.
<בנג'י מששה: כזכאית לדיור ציבורי, ב-2009 הציעו לי דירה.
<בנג'י מששה: לא לקחתי את הדירה.
<בנג'י מששה: אני חייבת להיות ליד ההורים והדירה הזאת לא הייתה קרובה אליהם.
<בנג'י מששה: העדפתי להמתין לדירה שהיא בתוך בנימינה.
<בנג'י מששה: אמרו לי שאני נשארת להמתין לדירה שתתפנה.
<בנג'י מששה: מאחר וידעתי שאני בהמתנה, אחרי שש שנים, ביוני 2014, התברר לי שאני לא זכאית כי סירבתי לקחת את הדירה שהציעו לי במקום אחר.
<בנג'י מששה: אני לא סירבתי לקחת את הדירה.
<בנג'י מששה: אני אמרתי שאני מוכנה להמתין לדירה שתתפנה בתוך האזור בו אני גרה מכיוון שאני זקוקה לסיוע של המשפחה.
<בנג'י מששה: כיום אני לא זכאית לדירת עמידר, לדיור ציבורי.
<בנג'י מששה: מי אמור להגיד לי שבזמן שאני יודעת שאני בהמתנה, שאני בכלל לא קיימת במערכת ושאני בכלל לא רשומה?
<בנג'י מששה: עוד חודש אני אמורה להגיע לרחוב כי אני לא יכולה לעמוד בתשלומי השכירות כי גם השכירות שאני מקבלת, זאת שכירות שלא מספיקה.
<קריאה: איפה את גרה?
<בנג'י מששה: בבנימינה.
עאידה תומא סלימאן: ברגע שמציעים דירה לזכאית ויש לה סיבות למה לומר שלדירה הזאת היא לא יכולה לעבור, במיוחד כאשר יש העתקת מקום מגורים והתרחקות מהמשפחה, זה אוטומטית מבטל את הזכאות שלה?
<בנג'י מששה: גם אף אחד לא בא ואמר לי שסירבתי או לא סירבתי.
<קריאה: הם גם מבטלים זכאות באיומים על נשים.
<בנג'י מששה: רק אחרי שש שנים אמרו לי שאני סרבנית.
<בנג'י מששה: מישהו אמר לי שאם אני לא לוקחת את הדירה הזאת, אני איחשב כסרבנית?
עאידה תומא סלימאן: זה מזכיר לי את הזכאות לדמי אבטלה כאשר שולחים אותם לכל מיני עבודות רק כדי שיסרבו ואז יבטלו להם את דמי האבטלה.
<בנג'י מששה: בבנימינה יש דירות פנויות ולאחר שש שנים אני סרבנית?
עאידה תומא סלימאן: תרשמי לנו את הפרטים שלך כי נרצה לעקוב אחרי המקרה.
עאידה תומא סלימאן: על המקרים הספציפיים אנחנו נעקוב אחר כך ונהיה בקשר.
<בנג'י מששה: אני אשמח לדעת מי אמור להגיד לי שאם אני לא מקבלת דירה, אני סרבנית.
עאידה תומא סלימאן: תאמיני לי שהבנתי את הבעיה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו חייבים לסיים את הדיון הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה תשובה עקרונית על איך מאבדים את הזכאות.
עאידה תומא סלימאן: האם כאשר אומרים שהדירה לא מתאימה, ישר מאבדים את הזכאות?
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע לגבי האיומים, כאשר אומרים לאישה שאם היא לא תקבל את הדירה, היא תאבד את הזכאות שלה ואיך מודיעים למישהי שאיבדה את הזכאות שלה.
<רות מנע: לפי הכללים, זכאי לדירה ציבורית יכול לקבל שתי הצעות לדירה.
<רות מנע: הוא יכול לסרב להן מסיבות שלו.
<רות מנע: אם הסירובים לדירות האלה מוצדקים, כמו בעיה של קומה, בעיה של ניידות, בעיה של חוסר התאמה לאותו אזור, הסירוב נבדק ונבחן אם הוא סירוב מוצדק או לא מוצדק.
<רות מנע: כל זכאי יכול לקבל שתי הצעות.
<רות מנע: מנהל מחלקה באותו אזור יכול להציע הצעה שלישית אם הוא חושב שהמקרה מצדיק חריגה ומתן הצעה שלישית.
<רות מנע: אם בן אדם זכאי לדירה בתל אביב למשל והוא קיבל הצעה לדירה ביישוב אחר והוא סירב לה, זה לא נחשב סירוב אלא זאת רק הצעה להציע לך שיש דירה ואם אתה מוכן לקבל אותה או לא.
<רות מנע: את המקרה שלך אני לא מכירה.
<בנג'י מששה: אני לא סירבתי וכתוב אצלי שסירבתי.
<בנג'י מששה: איך אני אמורה לדעת?
עאידה תומא סלימאן: אמרנו שנבדוק את המקרה שלך לגופו של עניין.
עאידה תומא סלימאן: היא לא תוכל עכשיו לענות.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו ניקח את כל הנתונים ואנחנו נבדוק אותם ונעקוב אחריהם.
עאידה תומא סלימאן: עצם העובדה שנאמר כאן, ואני חושבת שזה צריך להירשם, שבעצם כאילו את אומרת שיש קריטריונים לסרב ואם את עונה על אחד ממנו, ויש לה סיבות לסירוב, האדם לא מאבד את הזכאות שלו.
<רות מנע: אם הציעו לה דירה בקומה רביעית ויש לה מצוקה רפואית והיא לא יכולה לגור בקומה רביעית, וזה נבדק ואנחנו מוצאים הצדקה, הסירוב הזה לא נספר לה.
עאידה תומא סלימאן: באיזשהו מקום כתוב מה השיקולים שלא גורמים לאובדן הזכאות?
<רות מנע: זה כתוב בנהלים.
<רות מנע: הכול שקוף.
<רות מנע: בן אדם מקבל במכתב התשובה של הזכאות שלו את כל ההנחיות לגבי הזכאות הזאת והאפשרות שיוצעו לו שתי דירות, ובפרק הזמן הזה הוא יכול לקבל אותן או לסרב לקבל אותן, ואם לא, יפוג תוקף הזכאות.
<רות מנע: הכול כתוב.
<רות מנע: במכתבים הם מקבלים את הכול.
<קריאה: צריך לציין גם את השפה בה זה נאמר.
עאידה תומא סלימאן: על בעיית השפה אפשר לדבר אחר כך, האם משרד השיכון משתמש באפשרויות של הסברה בשפה אחרת.
עאידה תומא סלימאן: לא הבנתי איך מודיעים למישהו שאיבד את זכאותו.
<בנג'י מששה: נכון, שהוא בעצם בהמתנה ואחרי כמה שנים נודע לו שהוא איבד את זכאותו.
עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי לא הייתה ברורה?
<בנג'י מששה: כן.
<בנג'י מששה: סליחה.
<בנג'י מששה: זה פשוט משגע אותי כי היא בעוד חודש לא במקום עם הילדים שלה.
עאידה תומא סלימאן: תאמיני לי שהקושי שלי לנהל את הדיון הזה הוא בכך שאני מבינה את הכעס, את התסכול ואת הקושי שאתן נמצאות בו, אבל אני רוצה לנסות להוציא תשובות כמה שאפשר כדי לפתור את הבעיה באופן כללי.
עאידה תומא סלימאן: את הבעיה שלך אני לא אשכח ואני אעקוב אחריה.
<רות מנע: כשנקבעת לו הזכאות, הוא מקבל מכתב בשלב קביעת הזכאות שיוצעו לו שתי הצעות ובמידה והוא יסרב לקבלן, בזה יפוג תוקף הזכאות.
<רות מנע: במכתב ההודעה הראשון כבר הוא מקבל את המידע.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה לא תהליך נכון כי בני האדם נוטים לפעמים לא לקרוא את כל המסמכים שמגיעים אליהם.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שברגע שבן אדם או אישה מאבדת את הזכאות שלה, המינימום שמגיע לה זה לשלוח לה מכתב ולהגיד לה שהיא איבדה את הזכאות שלה.
<קריאה: עם אפשרות ערעור.
עאידה תומא סלימאן: תאמינו לי, אני יודעת מה אני הולכת להגיד.
עאידה תומא סלימאן: עם אפשרות לערער.
עאידה תומא סלימאן: אם את אומרת שסירובים מנומקים עם סיבות מסוימות, אז אולי טעיתם בהחלטה שלכם?
עאידה תומא סלימאן: לאזרח או לאזרחית יש את האפשרות לערער על ההחלטה שלכם?
עאידה תומא סלימאן: קודם כל, הם לא יודעים שיש החלטה כזאת ולכן לא ערערו, ואם הם לא קיבלו הודעה על זכאותם לערער, ולכן הם לא יערערו.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכדאי מאוד לשקול את האפשרות.
<רות מנע: עוד לא סיימתי את דבריי.
<רות מנע: אני רוצה להסביר.
עאידה תומא סלימאן: ענית לי.
<רות מנע: עצרתם אותי באמצע.
<רות מנע: היא מקבלת את המכתב.
<רות מנע: אנשים שזכאים לדיור ציבורי נמצאים באופן שוטף בקשר עם המחוזות שלנו.
<רות מנע: הם מגיעים לקבלת קהל, הם מגיעים למוקד הטלפוני, יש תקשורת ישירה, הדברים חשופים בפניהם.
<רות מנע: אני לא מכירה את המקרה הזה ואני מוכנה לבדוק אותו ולראות מה קרה.
<קריאה: שום מקרה הם לא מכירים.
<קריאה: יש אלפי נשים שהן חד הוריות והן ברחוב אבל לכם זה לא בוער.
עאידה תומא סלימאן: עם כל הכבוד, אני חושבת שקשר יום יומי הביא הרבה פעמים לעוולות שנעשו נגד הנשים ואני לא רוצה להשאיר את הנשים לחסדיו של פקיד כלשהו או פקידה כלשהי להחליט על עניין הזכאות בלי אפשרות ערעור.
עאידה תומא סלימאן: משרדי הממשלה מוציאים טונות של נייר כל חודש, אז אפשר להוציא מכתב למישהי שאומר לה שהיא איבדה את הזכאות שלה בגלל סיבות אלה ואלה וכי זכותה לערער.
עאידה תומא סלימאן: אני אפעל כדי שיהיה נוהל כזה בתוך המשרד.
<רות מנע: כמעט בטוח שיש מכתב כזה.
<רות מנע: אני אבדוק.
<קריאה: שיהיה באתר האינטרנט.
עאידה תומא סלימאן: יש לי את רשימת הנשים שנרשמו לדיבור.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת שעכשיו כל אחת תדבר שתי דקות כי אנחנו חייבים לסיים את הדיון.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקש משהו נוסף.
עאידה תומא סלימאן: אם זה מקרה אישי ולא בעיה כללית, אני אומרת לכן שנעשה את זה אחר כך ואני אטפל בזה באופן אישי.
עאידה תומא סלימאן: אם מדובר בבעיה כללית, בשתי דקות.
<רחל לסרי: אני בכלל לא נכללת בדיור הציבורי.
<רחל לסרי: אני אם חד הורית לילדה בת שמונה עם צרכים מיוחדים ואני מקבלת סיוע בשכר דירה ומקבלת מזונות מביטוח לאומי.
<רחל לסרי: אני בכלל לא זכאית לקבל דירה בדיור ציבורי.
<רחל לסרי: למה?
<רחל לסרי: ילד אחד לא נחשב?
<רחל לסרי: ילד אחד הוא לא נשמה?
<רחל לסרי: אמרו לי לעשות שלושה ילדים, שאקבל הבטחת הכנסה במשך שנתיים, ואז אולי אהיה זכאית לקבל דירה.
עאידה תומא סלימאן: זה שוב עניין של שלושה ילדים.
<רחל לסרי: אני לא מדברת על חוסר היציבות כאשר כל שדנה אני נאלצת לעבור מדירה לדירה בגלל שבעל הבית רוצה להעלות את מחיר השכירות.
<רחל לסרי: המחירים עלו ובאזורים של עוני, משלמים סכום גבוה.
<סמדר כרוב: אני פעילה חברתית בפורום מים ירושלים.
<סמדר כרוב: אני מטפלת גם במזרח ירושלים.
<סמדר כרוב: עוזרת לאנשים גם במזרח העיר וגם לאנשים שגרים בעיר.
<סמדר כרוב: כמי שעוזרת לאחרים, אני באתי היום כדי לעזור קצת לעצמי.
<סמדר כרוב: אני לא מקבלת גט מכל מיני סיבות כאלה ואחרות, ונשים כמוני שמקבלות סיוע של 600 שקלים בחודש לשכר דירה, יש לי ילד שהוא בחינוך מיוחד ויש לי עוד שני ילדים, אחד גדול ממנו ואחד צעיר ממנו, ושלושתם הם מתחת לגיל 16, אני עובדת במשק בית, נרשמתי לאוניברסיטה בע"מ ואני מנסה להיות שותפה בכל מיני דברים שייתנו לילדים שלי את תמונת המצב שאני אימא שעושה הכול כדי לגדל אותם להיות יצורים חברתיים, להיות אנשים שיועילו לחברה.
<סמדר כרוב: הגעתי למצב שאני עוד רגע ברחוב.
<סמדר כרוב: 600 שקלים סיוע בשכר דירה לאישה.
<סמדר כרוב: אם את לא גרושה ואם את לא בהליכי גירושין, אם את לא פה ולא שם, את משהו תקוע בין הכיסאות.
<סמדר כרוב: החלום שלי הוא לקבל דירת עמידר.
<סמדר כרוב: אנשים כאן מדברים על דירות של ארבעים מטרים ושישים מטרים.
<סמדר כרוב: תנו לי משהו מכל זה ואני אשמח לקחת.
<סמדר כרוב: אבא של הילדים שלי הוא חולה לב וגם את האלפיים שקלים שהוא נותן לנו, אם מחר הוא ימות, גם את הכסף הזה לא יהיה לי.
<סמדר כרוב: בעל הדירה העלה את השכירות לפני שנה ב-500 שקלים על הסכום שהיה כאן ואני צריכה לשלם 3,500 שקלים והוא כבר הודיע לי, לפני שבוע, שהוא מעלה עוד פעם את שכר הדירה.
<סמדר כרוב: כל מה שמתחשק לי זה לקפוץ מהקומה החמישית למטה.
<סמדר כרוב: אתה רוצה להיות בן אדם מועיל לחברה.
<סמדר כרוב: אני באתי מבית שאבא שלי נלחם על משפחות מירדן שיבואו לגור כאן כדי לעשות איחוד משפחות.
<סמדר כרוב: אנחנו באנו מבית שעוזר לכל העולם ואשתו אבל היום אני באתי לעזור לעצמו.
<סמדר כרוב: מי מטפל באנשים כמוני?
עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת מה להגיד.
עאידה תומא סלימאן: האמת, אני לא יודעת מה להגיד.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שיש קריטריונים ואני יודעת שיש נהלים אבל אני יודעת שיש בני אדם, יש נשים ויש ילדים מאחורי הנהלים האלה ואני בטוחה שלכולנו קשה לשבת ולשמוע את המקרים עליהם מספרים כאן.
עאידה תומא סלימאן: לבי יוצא וכל מה שאני יכולה להגיד זה שאני יכולה לרשום ולנסות לבדוק כל מקרה לגופו של עניין ולנסות למצוא פתרונות.
<סמדר כרוב: לנשים במעמד הזה אין תשובה.
<קריאה: אין תשובות בשום מקום.
<קריאה: אף אחד לא לוקח אחריות.
<קריאה: מגלגלים אותך כמו כדור.
עאידה תומא סלימאן: רצית לדבר על הנשים המבוגרות.
<חני פוזיוב: רציתי לדבר על אנשים שגרים בדיור הציבורי ואלה אנשים שאין להם את הזמן הזה כל הזמן לרוץ וללכת.
<חני פוזיוב: אין להם את הזמן הזה לצאת ולהגיד תקנו לי, התקלקל לי, ומי שצריך לבוא לעשות את זה, זה רכז שטח שצריך לבוא ולבדוק ולראות מה צריך ומה לא צריך.
<חני פוזיוב: אני אמנם הייתי תקופה מאוד ארוכה חולה ולא יכולתי להסתכל אבל באה אלי אישה ואמרה לי שיש לה חולדה בבית וביקשה את עזרתי.
<חני פוזיוב: הלכתי אתה לבית, נכנסתי לבית וקיבלתי שוק.
<חני פוזיוב: ראיתי את הבית, כמו במעברות.
<חני פוזיוב: המטבח של המעברה, הכול שם מעברה והיא יושבת שם.