GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ליאת גור: יש להן בעיות של אשראי ואין להן את הרשתות החברתיות הכלכליות שיש לגברים.
<ליאת גור: הן סובלות מהסללה למקצועות מסוימים מגיל מאד מאד קטן והן לא מגיעות ליזמות וכו' וכו'.
<ליאת גור: אז הבעיה מתחילה במשרד הכלכלה.
<ליאת גור: התחילו פילוח מגדרי וגילו, שלא תאמינו, נשים משתמשות יותר מגברים בקורסים שהם נותנים, בכלי הסיוע שהם נותנים, עד שמגיעים לקורס של מימון, של ניהול כסף.
<ליאת גור: נשים מפחדות מכסף, הן לא הולכות.
<ליאת גור: כמו שאמרתם, הם הולכות לבנק, שואלים אותן איפה בעלך.
<ליאת גור: כך שיש צורך ואין עליו מענה במשרד הכלכלה.
<ליאת גור: אני באתי עכשיו מוועדת הכלכלה.
<ליאת גור: היה שם שולחן מלא גברים שדנו בכובד ראש בהכנה לקריאה שנייה ושלישית של הצעת חוק עסקים קטנים.
<ליאת גור: אין שם ובמילה אחת לא מוזכרות שם נשים.
<ליאת גור: להבדיל מחוק עסקים קטנים של האיחוד האירופאי, שיש לי אותו פה בתיק, להבדיל מה-Small Business act האמריקאי, שכמו שאמרת יש שם 5% שמנותבים, זה לא בדיוק חובה, לעסקים קטנים.
<ליאת גור: זה צריך להשתנות.
<ליאת גור: אני מציעה להרים פה את הכפפה ואני אשמח לשתף פה פעולה עם כולם בישיבה הבאה.
<ליאת גור: חברת הכנסת פולקמן ניהל את הישיבה וכל הזמן הוא אמר – תביאו לי הצעות.
<ליאת גור: המטרה שלנו צריכה להיות להכניס סעיף שמדבר על נשים בהצעת החוק הזאת, שאין זמן לבזבז, כי עכשיו מכינים אותה לקריאה שנייה ושלישית.
<ליאת גור: צריך ליזום ישיבה עם ועדת הכלכלה, כי זה לא עסק של נשים בלבד.
<ליאת גור: אנחנו לא צריכים לשבת פה שולחן מלא נשים עם גבר אחד, או שניים.
<ליאת גור: זה לא בעיה שלנו, זו בעיה של הכלכלה והמשק.
מירב בן ארי: אני רק רוצה להגיד לך משהו אחד, קריאת ביניים.
מירב בן ארי: בגלל שאני מהסיעה של חבר הכנסת פולקמן וחבר הכנסת אלי כהן שיוזמים את הצעת החוק של העסקים הקטנים, אז אני, אם זה מקובל עליך - - -
<ליאת גור: אבל זו הצעת חוק פרטית.
מירב בן ארי: זה הגיע מהצעת חוק פרטית.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת בן ארי, אני בדיוק רשמתי מולי בסיכום שאנחנו כוועדה נפעל להכנת הצעה, וממילא ההצעה היום צריכה לעבור קריאה ראשונה, לא שנייה ושלישית, אז נכניס את זה לדיוני הוועדה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נציג את זה כיוזמה של הוועדה ואנחנו נשמח אם חברת הכנסת בן ארי תגויס כבר.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו צריכים לעשות את זה דרך הוועדות ובדיונים על הכנת החוק לקריאה שנייה ושלישית.
<ליאת גור: ועוד משהו קטן בקשר לנשים ברכש ציבורי.
<ליאת גור: הצעות החוק עם העדפת נשים וכו', זה מה שקיים עד היום, זה לא יעבוד.
<ליאת גור: לחברת הכנסת עליזה לביא יש הצעת חוק לגבי העדפה של עסקים קטנים ברשויות מקומיות, זה לא יעבוד.
<ליאת גור: תסתכלו על המספרים כמה עסקים קטנים, לא של נשים, שמגיעים לרכש ציבורי – כמעט אפס.
<ליאת גור: כי תנאי הסף לא מאפשרים.
<ליאת גור: עסקים קטנים לא יכולים להתחרות בתנאים של עסקים גדולים.
<קריאה: צריך לפצל מכרזים.
<ליאת גור: צריך או לפצל מכרזים, לתת אפשרות להתאגדות בלתי פורמאלית של עסקים כדי שייגשו ביחד למכרז, או לתת מכסה.
<ליאת גור: מדינה כמו ארצות הברית או אוסטרליה, לא מדינות סוציאל דמוקרטיות גדולות, עושות את זה כי הן יודעות שזה טוב להן לכלכלה.
<ליאת גור: לא עושים טובה לנשים.
<ליאת גור: וזה הפתרון היחידי.
<ליאת גור: כל השאר זה יהיה ללכת סחור סחור ולשים כללים שלא ממש עובדים.
<ליאת גור: אני חושבת שזאת צריכה להיות המטרה.
שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה גברתי.
שולי מועלם-רפאלי: אני מתנצלת מראש, במקביל ליום העסקים הקטנים יש היום גם את יום הבטיחות בדרכים בכנסת, אז אנחנו מנסים כולנו להיות בשני הנושאים החשובים האלה.
שולי מועלם-רפאלי: אני גם מתנצלת בפני נשים נוספות שיספרו את ההתמודדויות שלהן, כשאני לא אהיה כאן.
שולי מועלם-רפאלי: שמענו השבוע, כמו שאמרה יושבת הראש ובעיקר אני מזועזעת מהמספר הזה – אפס.
שולי מועלם-רפאלי: אני מזועזעת ממנו מסיבה אחת, שאין גם איזה ניסיון להסתיר אותו ולכן אני חושבת גברתי, שמה שאמרת לפני רגע, שתהיה פה דרישה של הוועדה להכנסת סעיף בחוק הזה, שהיום אנחנו נצביע עליו בקריאה ראשונה, כי אין עכשיו מה להתעסק עם התוספת.
שולי מועלם-רפאלי: בעיקר אני רוצה ללכת למקום היותר מקדמי.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שאחד השינויים שאנחנו מובילות, זה באמת ההבנה שלגברים ונשים זה לא אותו דבר.
שולי מועלם-רפאלי: אין לנו עניין להגיד את זה, אין לנו רצון להגיד את זה.
שולי מועלם-רפאלי: אין לנו מחשבה שזה ככה, אבל בהחלט יש לנו רצון להגיד שנשים, בטח במקומות שהם פחות טבעיים להן, ופה דיברו על נשים ערביות.
שולי מועלם-רפאלי: אני אשמח אם מישהו ירים את הכפפה מה קורה בתעסוקת נשים אתיופיות.
שולי מועלם-רפאלי: איפה הן נמצאות בסיפור הזה.
שולי מועלם-רפאלי: נשים חרדיות, כולנו יודעים, במשך הרבה שנים התפיסה החברתית בקרב נשים חרדיות הייתה שהנשים עובדות הרבה יותר בחוץ מאשר גברים, לכן זה לא חכמה כל המספרים המופלאים שמדברים עליהם.
שולי מועלם-רפאלי: העניין המרכזי בעיני הוא לשנות את התפיסה של מי שמחליט שנשים וגברים זה לא אותו דבר.
שולי מועלם-רפאלי: ולכן, ההתמודדות של נשים היא אחרת, החסמים של נשים הם אחרים.
שולי מועלם-רפאלי: הדרך להועיל לעסקים קטנים, שנשים מובילות, היא אחרת.
שולי מועלם-רפאלי: מה שנאמר פה על קצה המזלג לפני רגע על ידי הדוברת הקודמת, הוא אחד הפתרונות האדירים בעיני, לאפשר התקבצות של נשים כדי להתמודד במכרז, שלכתחילה אין סיכוי לאישה אחת לבד להיכנס אליו.
שולי מועלם-רפאלי: ואני לא רואה בפתרון הזה איזה שהוא עלבון ליכולת של נשים, להיפך.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שמה שאנחנו עושות פה בכנסת, זה בדיוק על הדבר הזה וזאת יכולת שבעיני היא יכולת שנשים מובילות אותה.
שולי מועלם-רפאלי: היכולת להתאגד כדי להשיג את המטרה שלשמה אנחנו פועלות פה ונשים פועלות בעסקים הקטנים.
שולי מועלם-רפאלי: הדבר האחרון שאני רוצה להגיד, זה שאני חושבת שהוועדה הזאת היא המקום שבו אנחנו נוביל את השינוי.
שולי מועלם-רפאלי: אני מאד סומכת על חברי כנסת – גברים ונשים כאחד.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שקידום נשים בכל העולם, בכל הרבדים של החיים שלנו, הוא לא עסק רק של נשים, אבל איך שהוא בסוף גברתי, אני רואה שאת ההורדה של הגדר, או שמא יש לדייק – השכיבה על הגדר – בסוף איך שהוא אנחנו צריכות לעשות.
שולי מועלם-רפאלי: וגם בנושא הזה, אני אוחזת בשולי גלימתה של יושבת ראש הוועדה ובעזרת השם, בכוח שיהיה פה מכולנו, דרך הנשים, כשרק לפני יומיים אומרת אישה את הנתון שאת אמרת – אני מעדיפה לפעמים לכתוב שלא, אני לא אישה, ואז ראה זה פלא, אני זוכה במכרז שכאילו אמורה להיות לי בו העדפה.
שולי מועלם-רפאלי: אני ראיתי אותה.
שולי מועלם-רפאלי: כבר כולנו נופפנו לה לשלום.
עאידה תומא סלימאן: אני בדיוק רציתי לתת לך את הזמן הראוי לך לשמוע ממך.
עאידה תומא סלימאן: סיימת, חברת הכנסת?
שולי מועלם-רפאלי: כן, כן, תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: אני הערתי שדווקא היום יש לי גלימה להיאחז.
עאידה תומא סלימאן: גברת רחלי פרגו, בעלת בית דפוס.
עאידה תומא סלימאן: הקשבתי לך לפני יומיים וביקשתי שתגיעי, כי אני חושבת שיש לך דברים עניינים להגיד, בבקשה.
<רחלי פרגו: קודם כל אני מודה לארבעתכן.
<רחלי פרגו: אני בזכותן פה.
<רחלי פרגו: יש לי בית דפוס.
<רחלי פרגו: לא חשבתי אף פעם, עד שנולדו לי ילדים, שאני שונה.
<רחלי פרגו: אני נולדתי לבית דפוס.
<רחלי פרגו: אני דור רביעי בעסק.
<רחלי פרגו: העסק הוא גלגול של עסק שהוקם בהונגריה.
<רחלי פרגו: זה לא היה נראה לי מוזר שאני שם, זה היה נראה לי הכי טבעי.
<רחלי פרגו: מהרגע שהאבא שלי נפטר ואני בעלת העסק, פתאום קרו לי כמה דברים.
<רחלי פרגו: אני רוצה להגיד על המכרזים.
<רחלי פרגו: אני ממש רוצה להעלות פה נקודות ולא להתחיל לספר את הסיפור האישי שלי.
<רחלי פרגו: לבקש דברים קונקרטיים.
<רחלי פרגו: אני ניגשת להרבה מכרזים ממשלתיים ואני זוכה בהם.
<רחלי פרגו: אני זוכה בהם הרבה בזכות זה שאבא שלי היה מנהל העסק לפני שהוא נפטר.
<רחלי פרגו: אם תכנסו למדד תל אביב 100, תראו שמתוך 100 חברות שנסחרות היום בבורסה בתל אביב, רק 3 הן בבעלות נשים.
<רחלי פרגו: שלושתן ירשו את העסק: עופרה שטראוס, דנה עזריאלי ושרי אריסון.
<רחלי פרגו: ואני, אמנם אני קטנה, זה בדיוק הנושא הזה - - -
עאידה תומא סלימאן: ולא נסחרת בבורסה.
<רחלי פרגו: לא נסחרת בבורסה, אבל אני בעסק שנחשב גברי.
<רחלי פרגו: מהיכרות שלי את השוק אני האישה היחידה שהיא בעלת בית דפוס.
<רחלי פרגו: לגבי תנאי סף, אני לא ניגשת למכרזים של מיליארדים במשרד הביטחון.
<רחלי פרגו: מדובר, לסבר את האוזן, במכרזים שהמקסימום שלהם הוא 10,000 שקלים.
<רחלי פרגו: בזה התפרעתי בגדול.
<רחלי פרגו: לפעמים מדובר בלהדפיס ארבעה כרטיסי ביקור, שגג הם יעלו 600 שקלים.
<רחלי פרגו: לכן ההערה הזאת – אם נתתם את אותו מחיר – ניתן העדפה לאישה.
<רחלי פרגו: ואם מישהו זכה ותמיד הם חייבים לציין מה הסכום שזכה, הם שולחים לי בפקס, ואם מי שזכה נתן 590 שקלים, אז לא תיתנו העדפה לאישה בגלל ה-10 שקלים האלה?
<רחלי פרגו: לכן זאת אשליה.
<רחלי פרגו: דבר שני לגבי תנאי סף, ברוב המכרזים ובלי קשר לנשים, אבל עם קשר, מנוסחים ככה שעסק קטן לא ייגש.
<רחלי פרגו: לצורך העניין, מכרז של ארבעה כרטיסי ביקור, תנאי הסף יכולים להיות משהו הזוי – מחזור עסקים של 6 מיליון שקלים.
<רחלי פרגו: ניסיון של 20 שנה.
<רחלי פרגו: העסקה של 30 עובדים, שזה לא פרופורציונאלי, אני אתן דוגמא שנשים, כדי לגשת למכרז של משרד הביטחון, חייבות להיות ספקיות מורשות, שזה תהליך ארוך, ושוב, לא מדובר ברכש של 10 מטוסי הרקולס.
<רחלי פרגו: מדובר היה במכרז בחודש שעבר, בנושא של עיצוב גרפי של חוברת.
<רחלי פרגו: לעצב 30 דפים, כשבנושא עיצוב גרפי, אני מכירה רק נשים.
<רחלי פרגו: נשים הן עצמאיות.
<רחלי פרגו: ואמרתי, איך אעודד נשים?
<רחלי פרגו: אני לא רציתי לגשת, אין למחלקת הגרפיקה שלי את הזמן לזה, איך אני אכניס דרכי?
<רחלי פרגו: אני אגיש שאני הגשתי והם יתנו.
<רחלי פרגו: אבל תנאי הסף היו כאלה לא פרופורציונאליים למוצר.
<רחלי פרגו: תבינו, הן לא יכולות לקרוא את המכרז, אין להן הרשאה באינטרנט בכלל כדי לקרוא את המכרז.
<רחלי פרגו: הן חייבות לעבור תהליך ארוך, כל עסק קטן, להיות מורשה.
<רחלי פרגו: לגבי לסמן 5%, 10%, זה נורא יפה.
<רחלי פרגו: יש לי הצעה קונקרטית, לצבוע תקציב.
<רחלי פרגו: להגיד – יש מכרז בשבוע הבא של בית החולים אסף הרופא.
<רחלי פרגו: תאמינו לי שלמנהל בית החולים אסף הרופא אין שום אינטרס לדעת אם העסק בבעלות נשים או לא.
<רחלי פרגו: אבל אם הרכש הממשלתי, או מי שמאשר את התקציב יגיד לו – ב-10% האלה אתה לא תיגע.
<רחלי פרגו: אתה תיגע אם זה יהיה עסק של נשים.
<רחלי פרגו: אף אחד לא יחזיר תקציב לממשלה ויגיד אני מוותר על זה.
<רחלי פרגו: ולדעתי זאת צריכה להיות האופציה.
<רחלי פרגו: דבר נוסף על התקבצות.
<רחלי פרגו: בהרבה מכרזים, ואני מתקשרת ומבררת, כי אני קצת נודניקית, כתוב אסור להעביר לקבלני משנה.
<רחלי פרגו: בענף הדפוס זה מאד מקובל שלכל אחד יש נישה.
<רחלי פרגו: הרבה לקוחות שלי הם בתי דפוס, הם מעבירים לי דברים ואני מעבירה להם.
<רחלי פרגו: אני שואלת – למה אתם לא רוצים שאני אעביר?
<רחלי פרגו: הפקת חוברת, כשאיזה שהוא רכיב בזה יהיה אצל בית דפוס אחר.
<רחלי פרגו: זה לא קשור למכרז, אבל תנאי הסף הם בדיוק הפוכים ממה שאת הצעת: אסור להעביר לקבלני משנה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהצעת כמה דברים שאפשר לקחת אותם בחשבון.
עאידה תומא סלימאן: נתייחס בסיכום.
מירב בן ארי: אני גם אצטרך לעזוב כי יש לי שדולה פה של כל תנועות וארגוני הנוער ואני לא רוצה לאכזב את בני הנוער.
מירב בן ארי: קודם כל זה מאד מעניין אותי ואני לוקחת על עצמי, כמובן בשיתוף עם הוועדה, לטפל בנושא מול החוק.
מירב בן ארי: גם מול חברי הכנסת פולקמן ואלי כהן, כדי לנסות לעזור.
מירב בן ארי: אני מציעה בכלל ממש כדי לא לבזבז זמן, שניקח מתוך הוועדה שלוש או ארבע נשים, כי הוועדה היא מצוינת, אבל כדי שנוכל להתקדם, עדיף שניקח שלוש-ארבע נשים ונתחיל להתמקד בחוק הזה, כדי לראות איך אותו אנחנו כבר מעבירות תהליך, כדי שבקריאה שנייה ושלישית תהיה לזה השפעה.
מירב בן ארי: באופן ספציפי על הדברים שאמרת ואני שמחה שבאת, אני שמחה גם ששדולת הנשים עשתה את הכנס החשוב הזה והייתה לנו האפשרות לדבר איתך ולהזמין, אבל אני חושבת שבכלל מה שהיה כאן השבוע היה מקרה נקודתי, אבל באופן עקרוני, אם יש לכן רעיונות או נושאים, תשמשו בהם.
מירב בן ארי: אני מודה, אני אולי מרימה לי להנחתה, אבל אף אחת עד היום לא כתבה לי משהו ספציפי.
מירב בן ארי: יש לי עמוד פייסבוק, גם אחרי משבר הגז הפלאפון שלי פורסם, נראה לי הגיע עד עיראק, לצורך העניין.
מירב בן ארי: קיבלתי SMS על כל דבר, רק לא על דברים חשובים וקונקרטיים כמו שאתן מציעות כאן.
מירב בן ארי: אז תשמשו.
מירב בן ארי: אני מניחה שגם שולי וכמובן עאידה - - -
שולי מועלם-רפאלי: לא, לא, אני קיבלתי.
מירב בן ארי: את כן.
מירב בן ארי: הנה, לשולי יש את הניסיון, אבל בטח כשמדובר בחוק שהוא של הסיעה שלי, שהוא מתעסק בעסקים קטנים.
מירב בן ארי: אני אומרת לך – שום פנייה, שום דבר.
מירב בן ארי: אני לא יודעת, אולי בגלל שחושבים שאם חבר כנסת לא מוכר אז הוא עובד פחות.
מירב בן ארי: אז יש לי חדשות בשבילכם.
מירב בן ארי: דווקא חברי הכנסת הפחות מוכרים עובדים יותר, אבל אל תצטטו אותי.
מירב בן ארי: אין פה תחרות.
עאידה תומא סלימאן: מירב, אני חושבת שכולם יודעים שמי שנמצא בקואליציה יש לו יותר אפשרויות לקדם.
עאידה תומא סלימאן: למה אני מרגישה שאת, אני חושבת שכולם יודעים שלמי שנמצא בקואליציה יש לו כוח לקדם דברים.
עאידה תומא סלימאן: כנראה זה עניין גם של אמון, עד כמה הקואליציה כן רוצה לדחוף את הדברים שהנשים מדברות עליהם.
מירב בן ארי: אז אני אגיד משפט סיכום אחד.
מירב בן ארי: אנחנו כן רוצים לדחוף וזה כן חשוב וזו הסיבה שהייתי בשדולה וגם היום ותרגישו בנוח לקדם את הדברים האלה.
מירב בן ארי: תודה רבה ובהצלחה.
עאידה תומא סלימאן: תודה ובהצלחה בשדולה.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת גאטס, ביקשת זכות דיבור, אך האם אתה רוצה לשמוע קודם את הסוכנות ואז להתייחס?
עאידה תומא סלימאן: זכות הדיבור לארבל לוין, מנהל תחום בכיר מקרו בסוכנות.
<ארבל לוין: שלום, אני ארבל לוין, מנהלת את מחלקת מימון של הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים.
<ארבל לוין: אני בעיקר פה כדי לספר על פרויקט שאנחנו עושים כבר 5 שנים.
<ארבל לוין: התחילו לדבר על זה קצת.
<ארבל לוין: אני אתן קצת פרטים.
<ארבל לוין: בשיתוף עם היחידה של איימן סייף ובעזרת הביצוע של קרן קורת - - -
עאידה תומא סלימאן: מהרשות.
<ארבל לוין: אנחנו הסוכנות לעסקים קטנים.
<ארבל לוין: כן, איימן סייף מהרשות וקרן קורת שבעצם מבצעת את הפרויקט בפועל עבורנו.
<ארבל לוין: זה מיזם משותף שנקרא סאווה.
<ארבל לוין: הוא התחיל בדרום הארץ על ידי קרן קורת, במתן הלוואות לנשים ערביות, נשים בדואיות בדרום ואנחנו הרחבנו את זה גם - - -
עאידה תומא סלימאן: אתה לא צריך לתקן את עצמך.
עאידה תומא סלימאן: אתה דווקא אמרת את זה נכון בהתחלה.
<ארבל לוין: אוקיי, בסדר גמור.
<ארבל לוין: זאת אומרת להתמקד בקהילה הבדואית, אז רציתי לציין את זה.
<ארבל לוין: כיום אנחנו ברוב הארץ, בדרום, בצפון ובמרכז הארץ גם.
<ארבל לוין: הקרן נותנת בסביבות 1,000 הלוואות בשנה לנשים.
<ארבל לוין: זו קרן שנותנת סכומים מאד קטנים לנשים שעד אותו רגע בכלל, במקרים רבים לא עבדו אפילו.
עאידה תומא סלימאן: מה זה קטנים?
<ארבל לוין: זה מגיע למשל ל-6,000 שקלים הלוואה.
עאידה תומא סלימאן: 6,000 שקלים?
<ארבל לוין: כן.
<חאולה ריחאני: עד 10,000 שקלים.
<חאולה ריחאני: ממוצע 7,000-7,5000 שקלים.
<ארבל לוין: זה עד 10,000 שקלים.
<ארבל לוין: אני ממליץ לכל אחד לבוא לראות - - -
עאידה תומא סלימאן: את נותנת את ההלוואות האלה?
<ארבל לוין: את התוצאה של הקרן הזאת.
<ארבל לוין: היא עושה דברים מדהימים.
<ארבל לוין: היא גורמת לאנשים שעד היום אפילו לא עבדו, להתחיל עסק קטן.
<ארבל לוין: אם זה להתחיל לייצר, נניח מישהי שבישלה בשכונה ועכשיו רוצה קצת להתרחב, היא עושה את זה.
<ארבל לוין: למכור בגדים.
<ארבל לוין: קוסמטיקה.
<ארבל לוין: מלא מלא סוגי עסקים.
<ארבל לוין: מאד יפה.
<ארבל לוין: באמת עושה שינוי.
<ארבל לוין: גם בדקנו.
<ארבל לוין: עשינו בדיקה בשנת 2013 ונמצא שכל משפחה שהאישה השתתפה בתכנית, בממוצע תוגדל לה ההכנסה ב-2,500 שקלים למשפחה, שזה הרבה.
עאידה תומא סלימאן: סליחה שאני שואלת.
עאידה תומא סלימאן: שאלתי את זה בהתחלה ואני אשאל שוב.
עאידה תומא סלימאן: מההיכרות שלי בהרבה מקומות בעולם, עסקים קטנים קורסים מהר ונסגרים מהר.
עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי היא האם בדקתם בקרב כל אלה שקיבלו את ההלוואות – מה אחוז העסקים שהתמידו והמשיכו והאם יש בהם הצלחות או שהם נשארו באותם מימדים?
עאידה תומא סלימאן: יש בדיקה כזו?
באסל גטאס: והחזירו כסף.
<ארבל לוין: יש אחוז דיפולט בקרן.
<ארבל לוין: אחוז אחד של דיפולט בקרן.
<ארבל לוין: יש אחוז אחד של דיפולט בקרן.
<ארבל לוין: הקרן הזאת היא קרן שבאה עם מעטפת של ליווי, שהן נכנסות לבית של העסקים.
<ארבל לוין: זה מבוסס על מודלים שנוסו בעולם בנושא של הלוואות בערבות הדדית.
<ארבל לוין: המודל הזה, אני יכול להגיד לך שמבחינתי פה ברוב המקרים לאו דווקא העסק ממשיך, אבל נניח והאישה אחר כך הלכה ונהייתה עצמאית ואם מראש היא לא עבדה, גם עשינו שינוי.
<ארבל לוין: זאת אומרת יש פה עוד אפקטים שעד היום הבדיקה שלנו מראה - - -
עאידה תומא סלימאן: בסדר, השאלה הייתה מאד קונקרטית.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שברגע שמתחילים להשתלב מנסים שוב ושוב, אבל השאלה היא מאד קונקרטית.
עאידה תומא סלימאן: באיזו שנה התחלתם את הקרן הזאת?
<קריאה: 2006.
<ארבל לוין: אנחנו ב-2010.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, בשנת 2006 התחיל כל העסק הזה.
<רן קיוויתי: לא, בשנת 2006 הקרן התחילה.
<רן קיוויתי: אני רן קיוויתי, מנהל הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים.
עאידה תומא סלימאן: או, ברוך הבא, אבל לא קופצים ישר למים.
עאידה תומא סלימאן: חכה שנייה.
עאידה תומא סלימאן: אני אמשיך את השאלה שלי.
עאידה תומא סלימאן: ברוך הבא.
עאידה תומא סלימאן: משנת 2006 ועד שנת 2015 אני חושבת שזו תקופת זמן די טובה כדי לבדוק, ולבדוק שנתית איך מתפתחים עסקים כאלה.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, כמה נשים שנכנסו ופתחו עסק כזה – קודם כל התמידו, לאיזו תקופה התמידו.
עאידה תומא סלימאן: כמה מהעסקים האלה נסגרו ועד כמה העסקים האלה התפתחו מעבר לממדים שהתחילו איתם?
<דגנית לוקס: אני אשמח לתת תשובה קונקרטית.
עאידה תומא סלימאן: מי גברתי?
<דגנית לוקס: אני מהעמותה להעצמה כלכלית לנשים.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אז אני ארצה קודם כל לדעת האם הסוכנות, שכן מספקת את השירות הזה, בודקת את עצמה בצורה שאני שאלתי.
<ארבל לוין: מה שאת מדברת עליה זה קרן סאווה?
<דגנית לוקס: כן.
<ארבל לוין: זו קרן שמופעלת על ידי עמותה שנקראת קורת.
<ארבל לוין: היא מופעלת משנת 2005 - - -
עאידה תומא סלימאן: שמענו את זה, כן.
<ארבל לוין: עד שנת 2011, משהו כזה, היא מופעלת בלי מעורבות ממשלתית.
<ארבל לוין: הסוכנות בכלל הוקמה רק בשנת 2009.
באסל גטאס: אתם לא שמתם כסף?
<ארבל לוין: לא, אנחנו הוקמנו בשנת 2009, אז תחילת הקרן הוקמה באזור הדרום, טיפלה רק בנשים - - -
עאידה תומא סלימאן: שמענו את זה גם כן.
<ארבל לוין: רק בנשים ערביות בדרום.
<ארבל לוין: אנחנו בכל שנה מגדילים את הקרן באופן משמעותי.
<ארבל לוין: לפני שנה עשינו מחקר הערכה על הקרן הזאת, כדי לבדוק עד כמה היא אפקטיבית.
<ארבל לוין: מחקר ההערכה הזה נעשה על מספר די גדול של נשים שקיבלו שם תמיכה, ובדק בדיוק את הפרמטרים האלה – האם זה אפקטיבי, האם - - -
עאידה תומא סלימאן: והתוצאות?
<ארבל לוין: התוצאה הייתה שזה אפקטיבי.
<ארבל לוין: הנשים מתמידות וה - - -
עאידה תומא סלימאן: מעבר להכללות – אפקטיבי והנשים מתמידות – סטטיסטיקה.
<ארבל לוין: הכנסת משק הבית של נשים באופן ממוצע שהיו בפרויקט הזה, עלתה ב-2,500 שקלים בממוצע לחודש במסגרת הנשים שהשתתפו בפרויקט.
<ארבל לוין: זה מבחינתי - - -
עאידה תומא סלימאן: זו לא התשובה לשאלות שאני שאלתי, אז אני אפנה לגברת מהעצמה כלכלית.
עאידה תומא סלימאן: כנראה יהיו להם תשובות.
עאידה תומא סלימאן: מה שמך?
<דגנית לוקס: דגנית לוקס מהעמותה להעצמה כלכלית.
<דגנית לוקס: אני רוצה להמשיך את הדברים שלך וגם של הבוגרת של הקורס של עסק משלך.
<דגנית לוקס: אנחנו בדיוק עכשיו הוצאנו מחקר הערכה שחאולה התחילה אותו ועשתה את רובו, ובעצם התוצאות מדברות בתכנית המרכזית, תכנית הדגל של העמותה, שנקראת עסק משלך, שהיא תכנית של העצמה וליווי עסקי, שגם דיברנו על זה כמה חשוב העניין של העצמה, כשמדובר בנשים.
<דגנית לוקס: בתכנית הזאת יש מנחת העצמה ומנחה עסקית.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, סליחה, בואי קודם תעני על השאלות.
עאידה תומא סלימאן: אחר כך תגידי מה עושה העמותה, כי אני חושבת שלעמותה היו הרבה הזדמנויות להגיד את זה.
<דגנית לוקס: אוקיי.
<דגנית לוקס: אז אחוז הנשים שסיימו את התכנית הוא 88%, לפי המחקר שעשינו, שזה מחקר שמתפרש על 5 ו-6 שנים, שנעשה שנה אחרי, שלוש שנים אחרי וחמש שנים אחרי.
<דגנית לוקס: אחוז הנשים בעלות עסקים בסיום התכנית היה 40%, שזה ללא ספק מספר מרשים; ואחוז הישרדות העסקים אחרי 5 שנים, מתוך אלה שיש להם עסקים, היה 71%.
<דגנית לוקס: כך שאנחנו רואים שלתכניות האלה יש תוצאות בשטח.
באסל גטאס: 40% ו-70% לא מסתדרים לי.
באסל גטאס: תחזרי על זה בבקשה.
<דגנית לוקס: סליחה?
<חאולה ריחאני: 70 זה חלק מתוך ה-40%.
<דגנית לוקס: בדיוק.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, זה אומר ש-71% מה-40% שנפתחו - - -
<דגנית לוקס: שרדו לאחר 5 שנים.
עאידה תומא סלימאן: אפשר לשאול שאלה אחת – כמה עברו את התכנית הזאת אצלכם?
<דגנית לוקס: בסך הכל?
עאידה תומא סלימאן: כלומר ה-88%, מה ה-100%?
<דגנית לוקס: נכון להיום 5,000 נשים עברו את התכנית ב-15 השנים שהיא קיימת.
עאידה תומא סלימאן: למרות שזו לא השאלה, אז זה עונה על התכניות של העמותה שלכם, אבל זה לא עונה לי על השאלות על קרן סאווה ועל העסקים שבעצם מתנהלים כחלק - - -
באסל גטאס: כמה הלוואות סאווה נתנה?
עאידה תומא סלימאן: וזה גם לא עונה על השאלה באופן כללי.
עאידה תומא סלימאן: יש נשים גם שיש להן עסקים קטנים שלא קיבלו מסאווה.
עאידה תומא סלימאן: סאווה זה לאוכלוסייה הערבית, אז השאלה שלי, והיא גם מתקשרת לבקשה או לעצם העובדה שהסוכנות לא עושה פילוח מגדרי לסטטיסטיקה שלה, לבדיקה שלה את העסקים.
<חאולה ריחאני: רן צריך לענות על זה.
עאידה תומא סלימאן: תאמינו לי, אני יודעת למי אני מכוונת את השאלה.
עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי היא מאד ברורה, לא רק כדי להגיד אתם לא עושים את הפילוח המגדרי, כי ברגע שלא עושים פילוח מגדרי, זה אומר שאין ראייה מגדרית בקיום היום יומי ובתכניות לעתיד.
עאידה תומא סלימאן: ברגע שאנחנו מתחילים לעשות את הפילוח המגדרי, ברגע שאנחנו בודקים איפה הנשים נמצאות, האם באמת העסקים שלהן מתמידים או לא, אז מתחילים לשאול למה לא מתמידים ואז אפשר לפתח תכניות בהתאם.
עאידה תומא סלימאן: אז השאלה שלי היא האם בעצם עד היום הזה יש תשובות לשאלות ששאלתי?
עאידה תומא סלימאן: כמה מהעסקים של נשים מתחילים, כמה מתמידים, כמה נסגרים.
חנין זועבי: רן, לפני שאתה תשיב, אני אמשיך את השאלה של עאידה.
חנין זועבי: התנהל פה דיון בוועדת הכלכלה בשנת 2014, על עסקים קטנים ובינוניים וניתנה הבטחה מטעם הסוכנות לעסקים, שבמחקר שאנחנו נעשה הקיץ הזה, ביחד עם ה-OECD, יהיה פילוח מגדרי ולאומי.
חנין זועבי: יש פרוטוקול של ההבטחה הזאת.
<רן קיוויתי: לגבי המחקרים, בצד של המחקרים שלנו באמת לא עשינו הבחנה בין נשים לגברים.
<רן קיוויתי: היו לנו שיחות עם כמה ארגוני נשים בשנים האחרונות - - -
עאידה תומא סלימאן: אולי בגלל זה אין לכם מחלקה ל - - -
<רן קיוויתי: מי שמנהלת את המחלקה שמטפלת ביזמות היא אישה ויש שם רק נשים.
עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, זאת לא השאלה.
עאידה תומא סלימאן: השאלה האם יש לך מחלקה לעסקי נשים.
<רן קיוויתי: אז התשובה לגבי המחלקה, אם אנחנו נתוקצב להקים מחלקה כזאת, אני יתוקצב.
<רן קיוויתי: הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים מונה 20 עובדי מדינה.
<רן קיוויתי: בחלק של היזמות יש שם שלושה עובדים.
<רן קיוויתי: אין לי תקנים לדברים כאלה כרגע.
<רן קיוויתי: לגבי הפילוח המחקרי, אנחנו קיבלנו באמת התייחסות כזאת.
<רן קיוויתי: פנינו ללשכה המרכזית לסטטיסטיקה, כי רוב המחקרים שלנו מבוססים על נתונים שהם נתוני למ"ס.
<רן קיוויתי: ביקשנו מהם שבדו"ח הקרוב שלנו נוכל לצאת עם נתונים מגדריים.
<רן קיוויתי: לשמחתי הם נענו בחיוב להצעה, רק שבשנת 2015 לא היה תקציב מדינה, אז הם לא תוקצבו עבור הניתוח הזה ועדיין הוא לא בוצע.
<רן קיוויתי: הוא כנראה יבוצע לקראת תחילת שנת 2016.
<רן קיוויתי: יהיה פילוח כזה.
<רן קיוויתי: לגבי הפילוח של הפעילויות שהסוכנות מבצעת, הסוכנות מטפלת בסביבות 20,000 יזמים ובעלי עסקים בשנה.
<רן קיוויתי: אנחנו יודעים - - -
באסל גטאס: כמה התקציב שלכם בשנה?
<רן קיוויתי: התקציב השנתי שלנו לנושא היזמות הוא בסביבות 80 מיליון שקלים.
באסל גטאס: ובכלל?
באסל גטאס: אמרת שיש הלוואות.
<רן קיוויתי: בסביבות 100 מיליון שקלים.
<רן קיוויתי: התקציב של הסוכנות הוא 100 מיליון שקלים.
<רן קיוויתי: יש קרנות הלוואות שהם לא בתקציב הסוכנות, יש כל מיני דברים שהם מסביב.
<רן קיוויתי: תקציב הסוכנות הוא 100 מיליון שקלים.
<רן קיוויתי: אז אנחנו מטפלים ב-20,000 יזמים ויזמיות ובעלי עסקים בשנה.
<רן קיוויתי: מי שמטפל ברוב בעלי העסקים והיזמים זה מערך המעוף, שהוא מערך השטח שלנו.
<רן קיוויתי: מבחינת הפילוח, פילוח נשים גברים – כ-55% ממי שמקבל אצלנו שירות זה נשים.
<רן קיוויתי: כמו שאמרתי, מי שמטפל בנושא הזה זה מערך המעוף.
<רן קיוויתי: נמצאת פה תמר שהיא מנהלת אזור באזור הצפון במערך המעוף.
<רן קיוויתי: הפעילות הספציפית שנעשית בסופו של דבר מול קבוצות של אוכלוסייה, היא בדרך כלל נעשית בהתאם לפילוח של אותה אוכלוסייה.
<רן קיוויתי: זאת אומרת שיש קבוצות שהן קבוצות רק של נשים.
<רן קיוויתי: יש קבוצות שיכולות להיות קבוצות של רק נשים מהמגזר הערבי.
<רן קיוויתי: יש קבוצות שיכולות להיות קבוצות שהן מעורבות ומתאים לנשים וגברים להיות בהן ביחד; יש קבוצות של חרדיות, אז בדרך כלל זה קבוצות שהן בלעדיות רק לנשים.
<רן קיוויתי: בשטח הפעילות נעשית באופן ספציפי בהתאם לצרכים של האוכלוסייה ובהתאמה לאותה אוכלוסייה.
<רן קיוויתי: אם אלה נשים מהמגזר הערבי – אז ההדרכה נעשית בערבית ובדרך כלל בקבוצות של נשים, ומי שמרצה שם, לרוב זה יהיה מותאם לקבוצה של אותם הנשים.
<רן קיוויתי: תמר נמצאת פה, היא יכולה להרחיב בנושא.
<רן קיוויתי: אנחנו עושים הרבה פעילות בנושא הזה, ואזור הצפון הוא אזור משמעותי.
<רן קיוויתי: יש בו גם נשים וגם גברים.
<רן קיוויתי: דרך אגב, אנחנו עושים גם דברים עם ורד ובמימון של ורד והם הולכים גם כן רק למימון של נשים.
<רן קיוויתי: תמר יכולה להרחיב על הפעילות שאנחנו עושים בשטח.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה מהדברים שאמרת שלפני סוף שנת 2016 לא יהיה לכם שום ניתוח מגדרי לסטטיסטיקות שלכם בסוכנות, למרות שאני הייתי חושבת שאפילו מתוך המידע שכבר יש לכם בתוך הסוכנות, יש אפשרות ולא צריך להסתמך.
עאידה תומא סלימאן: הניתוח שאני שאלתי עליו הוא ניתוח מגדרי למה שנמצא אצלכם בתוך הסוכנות, לעסקים שנמצאים בתוך המעגל שלכם ואתם יכולים לעשות את הניתוח הזה, בלי לחכות לנתונים של הלמ"ס ולתקציבים מהלמ"ס.
עאידה תומא סלימאן: בעניין של הקמת מחלקה, לא תמיד הקמת מחלקה קשורה בתקנים.
עאידה תומא סלימאן: לפעמים אפשר מתוך התקנים שקיימים לפתח מחלקה ואפשר לדבר על כך יותר מאוחר.
באסל גטאס: אני חושב שהנתון המשמעותי ביותר ששמעתי היום משלי, בעניין אחוז הנשים בכלל בעסקים זעירים, קטנים ובינוניים הוא בהשוואה לעולם ול-OECD במיוחד, מאד קטן.
באסל גטאס: צריך לחפש את הסיבות.
באסל גטאס: זה לא קשור, אין קורלציה ברורה בין זה לבין המצד של ה-GDB או של המבנה הכלכלי.
באסל גטאס: זה באמת נושא בפני עצמו למחקר – למה נשים בעסקים זעירים, קטנים ובינוניים – לגבי האחוז שלהם.
באסל גטאס: אני רוצה לקחת את הנתון של העצמאים, לדעתי זה משקף.
באסל גטאס: לא את 2%, את ה-8% - - -
<שלי דביר: זה היה 4%.
באסל גטאס: לדעתי זה ייצא יותר, אם נשנה את ההגדרות, זה יעלה ל-8% או ל-9%.
<חאולה ריחאני: זה עולה ל-20% אם לוקחים עסקים משפחתיים גם.
עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה למה צריך לשנות הגדרות כדי להעלות את האחוז.
באסל גטאס: אני מחפש את המציאות הכלכלית, לא את הנתונים הגרפיים.
<שלי דביר: גם ה-8% זה נמוך.
באסל גטאס: כן, על זה אני אומר.
באסל גטאס: 8% לעומת 29% זה נמוך.
באסל גטאס: חשוב באמת לאחד, לפחות בטרמינולוגיה, על מנת שנבין אחד את השני מה מדברים.