GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<לילך וגנר: כמו כן, לגבי הפצת הסרטונים האלה, בעקבות תיקון שהוצא בוועדה לקידום מעמד האישה בכנסת הקודמת, זה הוסף לחוק למניעת הטרדה מינית ויש איסור להפיץ סרטונים ללא הסכמת הקורבן, גם אם מלכתחילה הסרטון צולם בהסכמה.
<לילך וגנר: זאת אומרת אם עצם הפרסום וההפצה הם ללא הסכמה, מדובר בעבירה פלילית והכוונה הייתה לתפוס שרשרת רחבה של אנשים שמעבירים את הסרטונים ומעבירים אותם לציבור הרחב.
<לילך וגנר: גם זה אסור.
<לילך וגנר: הוזכר חוק הגבלת שימוש במקום לשם מניעת ביצוע עבירות, שחוק זה - - -
עאידה תומא סלימאן: שנייה, סליחה.
עאידה תומא סלימאן: אני שאלתי באופן מאד ספציפי.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לדעת אם יש הצעות לחקיקה נוספת.
עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה בינתיים, למרות החשיבות, לשמוע הסבר על החקיקה הקיימת.
<לילך וגנר: אז כדי להבין איפה יש לקונות, צריך להבין מה יש, אבל אני מכבדת את מה שביקשת.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכולם כמעט מבינים במה מדובר.
<לילך וגנר: עלו בוועדת חוקה, במסגרת היום שעשו בעניין בריונות ברשת, הצעות שקשורות להסרת תכנים פוגעניים, כי היום, כמו שהסביר ד"ר חיים ויסמונסקי וכמו שהסבירה אורנה, מדובר בעצם בטוב ליבם של השרתים שנענים לבקשות בדרך כלל, אבל אין איזו סמכות חוקית להסרת התכנים עצמם.
<לילך וגנר: זה יכול להיות ערוץ פעולה אחד.
מיכל רוזין: סליחה, אני חייבת, באמת אני חייבת להגיד, סליחה לילך.
מיכל רוזין: המשטרה אמרה פה בצורה חד משמעית וגם ד"ר ויסמונסקי, אמר בצורה חד משמעית שהתלונה בעניין התועבה נסגרה.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת רוזין - - -
מיכל רוזין: סליחה, באמת, אבל נפתחה תלונה על אינוס, למה זה - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, לא, סליחה, חברת כנסת רוזין.
מיכל רוזין: אם את אומרת בצורה ברורה שהחקיקה ברורה לחלוטין, אז למה זה השתנה?
מיכל רוזין: למה השתנה - - -
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת רוזין, אני מאד מצטערת.
עאידה תומא סלימאן: אי אפשר ככה.
מיכל רוזין: אבל באמת - - -
עאידה תומא סלימאן: יש חברות כנסת שיושבות כבר מתחילת הדיון, מבקשות - - -
מיכל רוזין: אבל זאת שאלת הבהרה.
עאידה תומא סלימאן: מבקשות שאלת הבהרה, שנייה, את תשאלי אותה, אבל אי אפשר.
עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת מה קורה היום, שכולם מתפרצים לדיון.
מיכל רוזין: אם אין בעיה בחקיקה, אז למה הייתה בעיה בשלושה חודשים - - -
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת ששמענו שיש דברים שלא יוכלו לענות עליהם.
מיכל רוזין: הוא אמר בפירוש שזה בגלל התוכן של העדות של אותה אישה.
מיכל רוזין: ולכן אני אומרת, אם לילך וגנר אומרת שאין שום - - -
<יהודה דהן: שנוספה.
<יהודה דהן: שנוספה במהלך - - -
מיכל רוזין: אין שום משמעות לתוכן, אם המעשה כשלעצמו הוא עבירה של אינוס.
<יהודה דהן: אז אני אענה לך.
<יהודה דהן: אני מזכיר לך שהסטאטוס שלה היה בחקירה, בתחילת הדרך, כחשודה וזה מגרה אותי להיכנס פנימה, אבל - - -
עאידה תומא סלימאן: שנייה, אני מאד מבקשת.
<יהודה דהן: שהיא מציינת שהכל בהסכמה.
<יהודה דהן: המשטרה חושפת, ובאים אליה בטענה.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת רוזין, זה לא יכול להיות ככה.
מיכל רוזין: אנחנו שואלים את השאלות החדות.
עאידה תומא סלימאן: יש הצעה ספציפית או שנתקדם הלאה?
<לילך וגנר: היו הרבה הצעות חוק שקשורות לעניינים האלה באופן רחב.
<לילך וגנר: כמו שד"ר חיים ויסמונסקי הסביר, הנשוא של תועבה, בחוסר הגדרתו, בכוונת מכוון, שנתקלו בקשיים להגדיר את המושג תועבה.
<לילך וגנר: זה לא שהמחוקק לא חשב על זה.
<לילך וגנר: המונח הזה הותר בכוונה.
<לילך וגנר: אמרו, כדי לאפשר מגוון של פרשנויות בהתאם לפעמים גם לפרשנות הנוהגת באותו זמן, לפי הלכי הרוח בציבור ורוח התקופה.
<לילך וגנר: לגבי סגירת המקום, באמת החוק הזה מכוון לזנות, ולבוא למשטרה ולהגיד לה אתם צריכים לסגור, אז צריך לבסס את זה על סמכות כלשהי של סגירה.
<לילך וגנר: ככל שיש ראיות, כפי שחברת הכנסת סויד אמרה, לעבירות זנות וסחר בבני אדם, אם יש ראיות כאלה, יש את האפשרות לנקוט בהליך הזה לפי חוק הגבלת שימוש - - -
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שחלק מהעניין הוא גם איך מסתכלים ואיך מנתחים את הדברים שקורים במקום, ואז אפשר לחפש את הראיות.
<לילך וגנר: אני אגיד - - -
<לילך וגנר: רק להוסיף משהו קטן, שאפשר להגיש כתבי אישום והוגשו כתבי אישום גם במצבים שהקורבן לא התלוננה.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לתת את זכות הדיבור לחברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה.
מירב בן ארי: טוב, תודה רבה גברתי יושבת הראש על הדיון.
מירב בן ארי: אני אקצר.
מירב בן ארי: אני אגיד שאת רוב מה שאני חושבת על הפרשייה הזאת אני אשמור לעצמי, אני לא אפתח את זה בדיון כאן.
מירב בן ארי: בעיני הבחורה היא בחורה אומללה.
מירב בן ארי: אני חושבת, וגם קראתי את כל הראיון איתה, אני חושבת שהיא עברה, מעבר לפגיעה באלנבי 40, היא עוברת פגיעה קשה מאד של הציבור.
מירב בן ארי: אני קראתי גם את התגובות שכתבו עליה, גם קראתי את הראיון איתה.
מירב בן ארי: מה שאני חושבת על הראיון הזה, מה שאני חושבת על אלנבי 40, ואני תיכף אתייחס גם לכמה דברים שהמשטרה אמרה, זה לא רלבנטי.
מירב בן ארי: זו בחורה אומללה שעברה את מה שעברה, ובסופו של דבר, כשהיא נחשפה, היא שילמה על זה פעמיים וזה אחד.
מירב בן ארי: ואני לא מתייחסת לאם זה היה אונס, לא אונס.
מירב בן ארי: אני לא רוצה לדבר על זה.
מירב בן ארי: אני אמרתי לכם, מה שאני חושבת על הפרשייה עצמה לגופה, אני לוקחת כמו המשטרה.
מירב בן ארי: לגוף הפרשייה עצמה אני אשמור את דעותיי לעצמי.
מירב בן ארי: אבל אני כן רוצה להגיד משהו אחד.
מירב בן ארי: אלנבי 40 זה לא סוד.
מירב בן ארי: נכון, מי שלא גר בתל אביב או גר רחוק מתל אביב, כי כל תושבי גוש דן בערך מגיעים.
מירב בן ארי: ושלוש וחצי שנים, גברים ונשים הגיעו לאלנבי 40 להתפרק, לשתות.
מירב בן ארי: אני תושבת העיר כבר 14 שנה, חברת מועצת העיר, אף פעם לא נכנסתי לשם.
מירב בן ארי: בטח שזה לא יהיה הבית השני שלי.
מירב בן ארי: אבוי לי ולמשפחתי ולחברי.
מירב בן ארי: יש קצת משהו בעייתי ואני שוב פעם אומרת, יש כאן גם אחריות.
מירב בן ארי: יש אחריות.
מירב בן ארי: אם אתה הולך למקום כזה, מה שנקרא, צפה שזה מה שהולך להיות.
מירב בן ארי: יש לנו זכות בחירה - - -
רויטל סויד: גם שמותר להתלבש באופן מסוים.
מירב בן ארי: סליחה, אמרתי.
מירב בן ארי: אני אמרתי, שוב פעם, שאני לא מתייחסת לגוף של מה שקרה שם ולפגיעה שנעשתה בבחורה הזאת, גם באלנבי וגם אחרי זה, כשהיא יצאה אל הציבור.
מירב בן ארי: אבל בעיני יש כאן שני דברים חמורים.
מירב בן ארי: אלף, יש מקומות כאלה בתל אביב.
מירב בן ארי: סליחה, אני לא הפרעתי לך כשדיברת, למרות שאני יכולה, אז אל תפריעי לי.
מירב בן ארי: יש מקומות כמו אלנבי 40 ויש לי חדשות בשבילכם, לא ברמה של התערטלות, אבל אנחנו מכירים ואתה גם נמצא הרבה בתל אביב, שיש מקומות, מה שנקרא מפוקפקים בעיר הזאת.
מירב בן ארי: זה לא חדש.
מירב בן ארי: מצד שני, הבליינים והמבלים באים לשם, כי זה מה שהם מחפשים.
מירב בן ארי: גם בנות וגם בנים.
מירב בן ארי: ואני רוצה להגיד עוד משהו אחד בעניין הזה של תל אביב.
מירב בן ארי: אלבני הוא רחוב שידוע, אמרה כאן השכנה את מה שהיא חווה.
מירב בן ארי: הקשבתי לך קשב רב.
מירב בן ארי: זה רחוב שדווקא כל הזמן יש בו משטרות וסל"ע, שהוקמה במיוחד כשאני הייתי במועצת העיר תל אביב, כדי לתת פתרון של שיטור מקומי, כי המשטרה לא עומדת בעומס.
מירב בן ארי: גם כשהם התפרצו לדירה שלי בתל אביב, לקח לי שעתיים עד שהגיע שוטר.
מירב בן ארי: ופרצו לי וחוויתי חוויה טראומתית שנכנסו למרחב הפרטי שלי.
<קריאה: אולי זה אותו פורץ שהיה אצלי.
מירב בן ארי: יכול להיות, כי בתל אביב זה קורה כל הזמן.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת בן ארי, נא לסיים.
מירב בן ארי: יש לי עוד נקודה אחת, שאתה התייחסת אליה בדברים שאמרת ואני רוצה להתייחס אליה גם.
מירב בן ארי: כי בסופו של דבר מכל הדיון הזה, באמת לא חידשתם כלום.
מירב בן ארי: אני מצטערת לומר, גם המשטרה, גם הפרקליטות, לא שמעתי כאן משהו חדש שעד היום לא שמעתי.
מירב בן ארי: אבל הדבר היחיד שכן אמרת כאן, נכון, יש מקומות כמו אלבני 40, אבל גם בעיר הזאת יש מקומות ויש ברים שאנשים באים ויושבים ונהנים ואין שם התערטלויות ואין שם סמים - - -
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, זה לא לדיון היום.
מירב בן ארי: לא, אבל כן להפוך את העיר תל אביב למקומות של מתחמים, זה רק מביא אלימות לעיר הזאת, וזה מה שקורה באלבני, זה מתחם של אלימות וזה ידוע.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת בן ארי, תודה.
מירב בן ארי: מצטערת.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת שולי מועלם, בבקשה.
שולי מועלם-רפאלי: בכאב גדול אני מדברת.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שהנביא ישעיהו כשאמר לנו כסדום היינו ולעמורה דמינו, לסיטואציה הזאת הוא התכוון, חברים - בפרקליטות ובמשטרה.
שולי מועלם-רפאלי: על החטאים שהיו שם אין ויכוח בכלל.
שולי מועלם-רפאלי: אין ויכוח על הדברים החמורים שנעשים באלנבי 40 ובדומיו והתפיסה הזאת של כן סגרנו, לא סגרנו – השאלה היא לא למה לא סגרתם ביולי, שזאת שאלה שמונחת לפתחכם ולפתחכם.
שולי מועלם-רפאלי: השאלה היא איך אתם בוחרים להסיט את המבט שלכם ממקומות כמו אלבני 40.
שולי מועלם-רפאלי: וסליחה, אם לא סגרתם ביולי, בחרתם להסיט את המבט.
שולי מועלם-רפאלי: אתה אומר משהו אחד, לילך אומרת משהו אחר.
שולי מועלם-רפאלי: תבדקו את עצמכם אחר כך בפרוטוקול.
שולי מועלם-רפאלי: כשהיא אומרת שאין בעיה היום, על סמך מה שהיה שם ביולי ואתה אומר – זה תועבה, זה כן מפורט, זה לא מפורט.
מיכל רוזין: מקום לזנות, לא מקום לזנות.
שולי מועלם-רפאלי: חברים, אומרת מירב, אני לא גרתי מעולם בתל אביב ומעולם, עד שהתפוצצה הפרשה הזאת, בכל עשרות הסיורים שלקחתי - - -
מירב בן ארי: לא חשבת לעצמך שזה קיים.
שולי מועלם-רפאלי: בכל עשרות הסיורים שלקחתם אותי, לא לקחתם אותי אף פעם לאלנבי 40.
מירב בן ארי: תבואי איתי שוב, אני אעשה לך סיור בעיר שאת לא תשכחי אותו.
שולי מועלם-רפאלי: מה שיש פה זה השחתת המידות של החברה הישראלית ועל זה אנחנו לא יכולים לעבור לסדר היום.
שולי מועלם-רפאלי: אלנבי 40 והסיפור עם הבחורה הזאת, הוא לא מקרה פרטי.
שולי מועלם-רפאלי: ומה שמזעזע אותי, זו הידיעה של אנשי המשטרה והפרקליטות, שהדברים האלה מתרחשים שם.
שולי מועלם-רפאלי: סליחה, אז אם לא קיבלתם מענה בחוק עד היום לדברים האלה, למה לא באתם לפה?
שולי מועלם-רפאלי: שנתיים ישבנו בוועדת חוקה - - -
רויטל סויד: יש מענה בחוק.
שולי מועלם-רפאלי: שנתיים ישבנו בוועדת חוקה לבקשות של הפרקליטות, על דברים הרבה יותר קטנים בנושאים אחרים, בנושאים האלה.
שולי מועלם-רפאלי: למה אף פעם לא באתם ואמרתם – זה שתועבה הוא לא יותר מפורט, לא מאפשר לנו לסגור מקומות שמתרחשים בהם דברים איומים.
שולי מועלם-רפאלי: אז אני לא בטוחה שזאת הסיבה, שזה לא מספיק מפורט.
שולי מועלם-רפאלי: ואני כן, אני אחזור לשאלה שהיא בעיני שאלה שמונחת לפתחכם ולפתחכם.
שולי מועלם-רפאלי: למה על סמך כל מה שידעתם שמתרחש באלנבי 40 ובדומיו, ומה שמזעזע בעיני, זה שאתם אומרים שנסגרים מועדונים על אלכוהול ועל אבטחה.
שולי מועלם-רפאלי: אז קודם כל אני גאה ושמחה בכם - - -
עליזה לביא: בגלל זה שאלנו את השאלה ובגלל זה יושבת הראש שאלה את השאלה.
שולי מועלם-רפאלי: על זה שאתם סוגרים על אלכוהול ועל אבטחה.
שולי מועלם-רפאלי: עמדותיי ידועות גם ביחס לאלכוהול, אבל אדרבא ואדרבא.
שולי מועלם-רפאלי: ואני חשה שכוועדה, ככנסת, ובזה אני אסיים, אנחנו חייבים לקחת את המקרה הזה למקום היותר גדול.
שולי מועלם-רפאלי: ורק מילה אחרונה.
שולי מועלם-רפאלי: היציאה מפרופורציות – היא מוצדקת.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת רויטל סויד, בבקשה.
עאידה תומא סלימאן: אני מאד מבקשת לקצר, יישארו לנו שתי דקות לסיכום.
רויטל סויד: תודה רבה ליושבת הראש על הדיון הזה ותודה רבה לנציגים שהגיעו.
רויטל סויד: פרשת אלנבי 40 צריכה להיות קו פרשת מים בתפיסה שלנו, התנהלות מסוימת מאד שמתנהלת במדינת ישראל במועדונים, תחת חסותם של משטרת ישראל והפרקליטות בכלל והעירייה, שגובה כסף בוודאי מהמועדונים האלה.
רויטל סויד: אני רוצה לומר לכם שכל השבועות האחרונים, מאז שאני מטפלת בפרשה הזו, לרבות היום בבוקר, אני מקבלת כל מיני SMS – אתם רואים?
רויטל סויד: את רואה?
רויטל סויד: אולי אפשר גם להודות שטעיתם.
רויטל סויד: אולי אפשר להודות שזה לא אונס?
רויטל סויד: אולי אפשר?
רויטל סויד: תחזרו בכם.
רויטל סויד: תראו.
רויטל סויד: ואני רוצה לומר לכם, אנחנו בכלל לא נמצאים בשאלה אם היה שם אונס או לא.
רויטל סויד: אנחנו מציעים דבר מאד מאד ברור, אחד – מי שרוצה לחיות חיים מתירניים, זו זכותו המלאה.
רויטל סויד: זכותו המלאה ללכת למועדונים ולהתערטל ולקיים מגע מיני עם מי שהוא רוצה, כמה שהוא רוצה, איפה שהוא רוצה.
רויטל סויד: אנחנו לא ארכאיים, כל אחד יכול לחיות את חייו.
רויטל סויד: זאת לא השאלה.
רויטל סויד: השאלה היא, אם יש מקומות שבחסות החוק, נשים מנוצלות, או לפחות חלק מהנשים מנוצלות, או לפחות אחת אפילו מנוצלת ולא קורה שם כלום.
רויטל סויד: וכשאנחנו מגיעים לתופעה וכולנו יודעים שהמתלוננת היא בחורה מסכנה ואומללה, גם בגלל מה שקרה לה וגם בכלל.
רויטל סויד: וכשהיא באה ועומדת ומספרת את הסיפור שלה, שעל פניו הוא מאד מאד ברור שבוצעו עבירות פליליות ואני שומעת אחר כך איך בעל המועדון מספר איך היא התערטלה, והיום בבוקר ב'הארץ' כתבה שהיא זאת שהפשיטה, ואחר כך אנחנו רואים והיום מתראיין עורך הדין של בעל המקום ואומר זה ידוע, זה מקום שמתנקזים אליו אנשים בשלוש לפנות בוקר והם נחשפים חושפים את עצמם - - -
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת סויד.
רויטל סויד: אבל השאלה היא לא זאת.
רויטל סויד: כל אחד יכול להתנקז איפה שהוא רוצה ולהתנהג איך שהוא רוצה.
רויטל סויד: השאלה היא האם כשכרוז עומד על הבר ואומר, ועומדת בחורה – בהסכמה מלאה – בהסכמה מלאה שלה – ואומר כל גבר המרבה במחיר יעלה, ייגע בה, יחפיץ אותה, יקיים איתה מגע מיני, מה זה אם לא הבאת אדם לידי מעשה זנות?
רויטל סויד: מה זה אם לא מקום שמתנהלת בו סרסרות לזנות?
עליזה לביא: זה סחר בנשים, באמת.
רויטל סויד: איך יכול להיות שאתם, משטרת ישראל, לא סגרתם את המקום הזה כשזה הובא לידיעתכם?
רויטל סויד: גם לא אחרה הפנייה שלי למפקד המחוז.
רויטל סויד: רק בהסכמת הבעלים.
רויטל סויד: ומה יקרה עכשיו, כשיעברו אותם 30 יום, 60 יום, כמה זמן שהוא הסכים לסגור את המקום?
רויטל סויד: האם אתם תאפשרו לו לפתוח אותו?
רויטל סויד: האם אתם תאפשרו למקומות כאלה להמשיך להתנהל?
רויטל סויד: מה אתם עושים עם זה?
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת סויד, אני מאד מבקשת לסיים.
רויטל סויד: ולכן לסיום אני רוצה לומר, מדינת ישראל מתנהלת בשני קולות.
רויטל סויד: הקול שאנחנו שומעים פה הוא קול אחד.
רויטל סויד: יש עוד קול, אבל התפקיד שלכם הוא לבוא ולהשמיע את הקול של החוק והחוק הזה אומר שמקומות כאלה לא יתנהלו באופן שבו הם מתנהלים.
עליזה לביא: זה גם צריך תיקון.
עליזה לביא: אנחנו צריכים להיכנס כמחוקק.
עליזה לביא: אין למשטרה מספיק חוקים, ובואי נגיד את זה בקול.
עאידה תומא סלימאן: חברות הכנסת, תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: וחברי הכנסת, כן.
עאידה תומא סלימאן: אני אמרתי חברות הכנסת להמשך הדיון.
עאידה תומא סלימאן: אתם רוצים להצטרף לחגיגה, בבקשה.
רויטל סויד: עאידה, אני רק אשמח לקבל תשובה אחת לשאלתך.
עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, אי אפשר.
רויטל סויד: לשאלה אחת שיענו המשטרה – אם מקום שבו כרוז קורה בתשלום לגעת ולקיים מגע מיני עם נשים, אם זה מקום שמתנהל על פי חוק או לא מתנהל על פי חוק.
רויטל סויד: אם זה הבאת אדם לידי מעשה זנות או לא.
עליזה לביא: אם זה זנות, אז אין חקיקה ואם זה סחר, אז כן, אז בואו נקרא לילד בשמו.
עליזה לביא: צריך חוקים.
עליזה לביא: אין חוקים.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, בינתיים אני אסכם את הדיון הזה ואם תרצו להמשיך את הוויכוח ביניכן - - -
עליזה לביא: אם בשלוש שנים שם זו לא פעם ראשונה, אז למה לא?
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת לביא, חברת הכנסת בן ארי, חברת הכנסת סויד, אני מאד מבקשת.
עאידה תומא סלימאן: קיבלתן את הזמן, אפילו יותר ממה שבדרך כלל.
עאידה תומא סלימאן: אני מאד מבקשת, יש עוד חברות כנסת, יש נשים שרוצות להעיר הערות.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת מעכשיו לא לקטוע אף אחד, לא להעלות שאלות, ואם אפשר להקשיב.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת, רצית לדבר?
עאידה תומא סלימאן: אבל אני מבקשת לקצר, אנחנו כבר עוברים את הזמן.
שרן השכל: זה כמה דקות, אבל זה משהו שאני חייבת להגיד, כי אני שותפה פה לזעם של חברות הכנסת ולכעס שעולה מהמקרה הזה וחשוב להגיד פה שיש פה התדרדרות באמת מוסרית ועלייה בעבירות מין וזה לא נמצא בחלל ריק.
שרן השכל: נושא הזנות עלה כאן בכנסת לדיון מספר פעמים.
שרן השכל: כחלק מהמחקר שלי בנוגע להצעת חוק של הפללת לקוח בנושא זנות, עשיתי מחקר קטן.
שרן השכל: הגיעה לידי הנחיה של פרקליט המדינה, משנת 2014, שכותרתה – מדיניות האכיפה בעבירות הנלוות לעיסוק בזנות, בה נכתב במפורש כי יש לתת עדיפות לעבירות זנות שמעורב בהן סחר בבני אדם, סחר בסמים או קטינים.
שרן השכל: משמעות ההנחיה הזו היא שמקרים של סתם זנות, מקרים של סרסרות, של בתי בושת הפועלים במסווה של ספא או מכון עיסוי, מקרים שבהם לא ניתן להצביע על סחר בבני אדם או על פעילות פלילית נוספת, מעבר לניהול בית בושת, וזה נמצא פה - - -
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת השכל - - -
שרן השכל: לא, לא, שנייה, אלא דברים מספיק חשובים כדי להשקיע בהם משאבים.
עאידה תומא סלימאן: שנייה, את יכולה להקשיב לי?
עאידה תומא סלימאן: את נכנסת מאוחר, השעה 11:00.
עאידה תומא סלימאן: אני לא יכולה, לפי הנהלים של הכנסת, להמשיך את הישיבה הזאת מעבר לשעה 11:00.
עאידה תומא סלימאן: אז אני מאד מבקשת, מה שאת אומרת מאד חשוב וחייבים לשמוע אותו.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו החלטנו לפני שבוע בוועדה שכל שבועיים אנחנו נקיים דיון בנושא הזנות.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת ממך לשמור את הדברים האלה לישיבה הבאה.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת בינתיים לסכם את הדיון הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה מאד חשוב ואם יש לך מה להגיד על המקרים - - -
שרן השכל: גם נציגי פרקליטות המדינה יגיעו?
עאידה תומא סלימאן: הם מגיעים כל פעם שאנחנו מזמינים אותם ואני מודה על זה, אבל אנחנו חייבות לסיים את הישיבה הזאת, אחרת אנחנו - - -
שרן השכל: אוקיי, משפט אחד.
שרן השכל: בסופו של דבר, כאשר מתבצעות עבירות מין מעבר לפינה והן לא נאכפות על ידי המשטרה ופרקליטות המדינה, בטח ובטח שיקומו ויציצו מקרים כאלה, כמו גם בפאבים.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת מיכל רוזין, בשני משפטים.
מיכל רוזין: ממש בקצרה.
מיכל רוזין: אני רוצה לומר שלצערי הרב בסופו של דבר, גם המשטרה וגם הפרקליטות, נדרשות לחקור לעומק מקרים כאלה רק כאשר זה מתפוצץ בתקשורת, לצערי הרב.
מיכל רוזין: חבל שחברת הכנסת מירב בן ארי, שידעה כחברת מועצת העיר תל אביב על הדברים האלה, לא פעלה לעצור אותם.
מירב בן ארי: סליחה, סליחה, סליחה, מעולם כף רגלי לא דרכה באלנבי 40.
מירב בן ארי: אני ידעתי?
עאידה תומא סלימאן: תגידו, חברות הכנסת - - -
מירב בן ארי: אני לא הייתי במקומות האלה.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה לכולכם.
עאידה תומא סלימאן: אני מפסיקה את זה.
מיכל רוזין: היא אמרה שהיא ידעה.
מירב בן ארי: אני אמרתי - - -
עאידה תומא סלימאן: תצאו עם זה החוצה.
עאידה תומא סלימאן: זה לא מתקיים בצורה כזאת.
מירב בן ארי: זה לא לעניין.
מירב בן ארי: כף רגלי מעולם לא דרכה באלנבי 40, לא אלנבי 30, לא אלבני 50.
רויטל סויד: היא אמרה את זה.
רויטל סויד: חברת הכנסת בן ארי אמרה שהיא לא יודעת.
מירב בן ארי: הדבר הכי קרוב לאלבני זה פינת רוטשילד, מבחינתי.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שבדרך כלל - - - בגלל שזה בשידור ישיר - - -
מירב בן ארי: את מתבלבלת.
מיכל רוזין: לא הבנתי אותך נכון.
מיכל רוזין: אמרת - - -
מירב בן ארי: אמרתי שזה רחוב שידוע כמו לכולם, והנה, רעות מהנהנת, כי זה רחוב שידוע וזהו.
מיכל רוזין: משום מה שמעתי גם את המילה מפוקפק.
מירב בן ארי: שמעתם, נכון.
עאידה תומא סלימאן: היא התנצלה.
עאידה תומא סלימאן: תעברו הלאה.
מירב בן ארי: סליחה, זה לא לעניין.
מירב בן ארי: אמרתי מקום מפוקפק.
מירב בן ארי: אמרתי.
עאידה תומא סלימאן: אני כנראה אבקש להפסיק לשדר אותנו בשידור ישיר בישיבות הבאות.
עאידה תומא סלימאן: אף פעם לא היה כאן דיון כזה.
מיכל רוזין: זו הייתה הערה, מכיוון שאני מבינה שעיריית תל אביב רק עכשיו מבקשת לקחת את הרישיון של המקום ולתת סגירה לאלתר ואני רוצה להבין את הפער של הפרקליטות - - -
עאידה תומא סלימאן: אי אפשר עכשיו להבין.
מיכל רוזין: בסדר, אבל אני חושבת שזו הנקודה החשובה, עאידה.
מיכל רוזין: מדוע הוחלט לפתוח, אחרי שהיו הסרטונים בידיהם, הוחלט לפתוח חקירה רק על עניין תועבה והתערטלות ומי שהחליט לסגור זו הפרקליטות.
מיכל רוזין: ויושבים פה מייעוץ וחקיקה ואומרים אין בעיה בחוק ואין - - - והסרטונים מראים אלימות.
עאידה תומא סלימאן: קודם כל אני רוצה להגיד שלצערי הרבה כנראה אנחנו לפעמים לא מקשיבות אחת לשנייה בדיון הזה או אחד לשני.
עאידה תומא סלימאן: פשוט המשכתם להעלות שאלות שעלו כבר בתחילת הישיבה הזו.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאפילו אם היה ניסיון לענות להן, למרות שזה לא מספק עד הסוף, אני יכולה להבין שאתם מנועים בגלל החקירה, אבל אני אומרת לכם בסיכום שלי, גם לפרקליטות וגם למשטרה, שמאד חורה לראות שאתם ידעתם על דברים שהתקיימו שם, אבל משום מה לא חקרתם אותם עד הסוף ולא בדקתם אותם עד סוף, בכל הסעיפים, למרות ש - - -
<יהודה דהן: המשטרה - - -
עאידה תומא סלימאן: סליחה, עכשיו רק אני מדברת.
עאידה תומא סלימאן: עכשיו רק אני מדברת.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאפילו אם ההוראה היא - - -
<חיים ויסמונסקי: יש פה רצף קבוע של אי דיוקים.
עאידה תומא סלימאן: אני מאד מבקשת - - -
<חיים ויסמונסקי: המשטרה חקרה על עבירה מסוימת, הפרקליטות חקרה על העבירה הזאת והורתה לפתוח בעבירה אחרת.
<חיים ויסמונסקי: אמרנו את זה.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אני יודעת ואם היית מקשיב - - -
<חיים ויסמונסקי: כמה אני יכול לשמוע את זה?
עאידה תומא סלימאן: אני מאד מבקשת, אפילו אם הייתה הוראה על עבירה מסוימת ותוך כדי חקירה מגלים מידע חדש, מגלים שהיו קריאות, מגלים שקראו – תשלמו יותר – היה צריך לבדוק איך מתקדמים בחקירה הזו, לעצור את זה, להגיד כנראה יש חשד לעוד עבירות, להתקדם.
עאידה תומא סלימאן: אני לא הייתי מחכה.
<חיים ויסמונסקי: זה מה שנעשה.
<חיים ויסמונסקי: זה בדיוק מה שקרה.
מיכל רוזין: אבל רק אחרי הפרסום, לא?
עאידה תומא סלימאן: אני ביקשתי, רק אני מדברת.
עאידה תומא סלימאן: אז אני אומרת שבעיני אני חושבת שישנו גם כן צורך בהבנת הגדרת העבירות שמתקיימות במקומות האלה.
עאידה תומא סלימאן: יש צורך להסתכל על זה מזוויות שכנראה עד עכשיו לא קיבלנו אותן בכל החקירות שהתקיימו.
עאידה תומא סלימאן: אני מאד מקווה שאנחנו נשכיל להבין שמה שמתקיים במקום הזה ובמקומות דומים לו, הוא מעבר לעניין של מיניות מתפרצת, זה מעבר לעניין של רק אלכוהול וסמים, על חומרת העניין של אלכוהול וסמים, אבל אני חושבת ששם הועלה בצורה הכי ברורה כל הנושא של סחר בגופה של אישה, באופן כללי והעניין של זנות.
עאידה תומא סלימאן: לא שמענו את הקול של עיריית תל אביב במקרה הזה, שיש בידיה גם את חוקי העזר ואת הכלים שאפשר להפעיל אותם.
עאידה תומא סלימאן: בסיכום שלי אני אפנה אחר כך גם כן לעיריית תל אביב, כדי לבדוק איך מטפלים בנושאים האלה ובמפגעים האלה ונראה איך להמשיך את העניין הזה מולם.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן שהמשטרה תיקח ברצינות את מה ששמענו מהעדות שהתקיימה פה.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאולי יש לכם עומס בסופי שבוע, אבל כאשר אנחנו יודעים שיש אזור מסוים שמגיעים אליו, עד אחת כמה וכמה גם קטינים וקורים בו כל מיני עבירות ופשעים, זה צריך להיות אזור מועדף לתגובה על תלונות של קריאות של אזרחים על קיום עבירות שם.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שבאמת הגיע הזמן לשים את זה בעדיפות גבוהה, למרות הלחץ שיכול להתקיים בסופי שבוע, ואז אולי אולי נוכל למנוע עוד מקרה ועוד מקרה ועוד מקרה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נרצה להמשיך בוועדה את הדיון על חקיקה אפשרית או פיתוח חקיקה אפשרית, שתעזור גם לפרקליטות וגם למשטרה לקיים את החובה המוטלת עליהם בצורה טובה יותר.
עאידה תומא סלימאן: אני מאד מודה לכולם ונועלת את הישיבה הזאת.
עאידה תומא סלימאן: אני פותחת את ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.
עאידה תומא סלימאן: היום 14 בדצמבר 2015, ואנחנו מקדישות את הישיבה הזאת להכנה לקריאה שנייה ושלישית של הצעת חוק הדיור הציבורי (זכויות רכישה) (תיקון מס' 7) (שמירת זכויות בשל אלימות בן-זוג), התשע"ה-2014.
עאידה תומא סלימאן: זו הצעה שהוגשה בכנסת ה-19 על-ידי קבוצה של חברי כנסת, ובין היוזמים כמובן חבר הכנסת יעקב מרגי וחברת הכנסת מיכל רוזין.
עאידה תומא סלימאן: החלטנו על החלת דין רציפות, וזה עבר במליאה.
עאידה תומא סלימאן: היום אנחנו מביאות את זה לדיון ולהכנה פה.
עאידה תומא סלימאן: אני מציעה שקודם כל היועצת המשפטית של הוועדה, עו"ד ענת מימון, תציג את ההצעה, ואחר כך כמובן אתן לחברי הכנסת היוזמים שיושבים אתנו לדבר.
<ענת מימון: למעשה אנחנו עוסקים היום בנושא של הזכות לדיור ציבורי, שכמו שכולנו יודעים היא זכות בסיסית שמוענקת לחסרי דיור, והיא מוענקת לפי קריטריונים של מצב כלכלי ומצב תפקודי.
<ענת מימון: כולנו מכירים את מצוקת הדירות שיש בארץ והקושי בכל הנושא הזה של הדיור הציבורי.
<ענת מימון: מבחינת החקיקה, קודם אזכיר את חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי, שמדבר על הזכויות שמוענקות לדיירים שמתגוררים בדיור ציבורי, כולל זכויות של דייר ממשיך.
<ענת מימון: בחוק הזה קיים כבר היום סעיף 3(ב) שמדבר על שמירת זכויות עקב עזיבת דירה ציבורית בשל אלימות בן-זוג.
<ענת מימון: אותו סעיף 3(ב) נוסף בשנת 2014 במסגרת תיקון שנעשה לגבי פירוד של בני-זוג, וגם הסעיף הזה נוסף ונקבע בו שעזיבה של בת-זוג את הדירה הציבורית אינה מהווה לכשעצמה ויתור על הזכויות שלה בדיור הציבורי.
<ענת מימון: הסעיף מונה שני מצבים, גם מצב של שהות במקלט לנשים מוכות וגם מצב של אלימות כשיש החלטה שיפוטית שקובעת שהייתה אלימות כזאת ועזיבת הדירה בשל האלימות הזאת.
<ענת מימון: זה סעיף שקיים היום בחוק זכויות הדייר בדיור הציבורי.
<ענת מימון: אנחנו היום למעשה מבקשים לתקן את חוק הדיור הציבורי (זכויות רכישה), שזה חוק שנכנס לתוקף בשנת 2014 והוא מעניק זכויות לרכוש את הדירה שהדייר מתגורר בה בהתקיים תנאים מסוימים שקבועים בחוק.
<ענת מימון: החוק למעשה קובע שצריך רצף של חמש שנים מגורים בדיור ציבורי, והחוק קובע את המנגנון של קביעת המחיר על-ידי השמאי הממשלתי או מישהו מטעמו ונותן איזשהו מענק שיקוזז ממחיר הדירה.
<ענת מימון: המענק הזה נגזר לפי מספר השנים שגרים בדיור הציבורי, אזור המגורים, מספר הנפשות שמתגוררות באותה דירה.
<ענת מימון: המענק הזה אמור לסייע לאותם דיירים לרכוש את הדירה שהם מתגוררים בה.
<ענת מימון: הסעיף שאנחנו היום עוסקים בו הוא סעיף 6, שהוא קובע את חישוב תקופת המגורים.
<ענת מימון: כמו שאמרתי, זכאי לרכוש את הדירה מי שמתגורר חמש שנים רצופות בדירה.
<ענת מימון: היום החוק אומר שבאותן חמש שנים יובאו בחשבון גם תקופות שהתגוררו בדירה לפני שהחוק נכנס לתוקף, גם אם היה מעבר בין דירות אז מביאים בחשבון את כל דירות המגורים שבהן התגורר הזכאי, וגם מביאים בחשבון תקופה של המתנה לדיור ציבורי וסידור חלופי שניתן לפי החוק עד שמקבלים את הדירה.
<ענת מימון: הצעת החוק למעשה מבקשת להעתיק באופן דומה את הסעיף שדיברתי עליו לגבי הוויתור על הזכויות שנמצא בחוק זכויות הדייר בדיור הציבורי ולקבוע שלעניין זכויות הרכישה, אותן תקופות שאישה נאלצת לעזוב את הדירה הציבורית, בין אם זה למקלט לנשים מוכות ובין אם זו עזיבה של הדירה בשל אלימות בן-הזוג, אותן תקופות כן יובאו בחשבון לעניין חמש השנים הרצופות שנספרות לה לצורך רכישת הדירה.
<ענת מימון: כמו שיושבת-ראש הוועדה אמרה, הצעת החוק הזאת עברה בקריאה ראשונה בדצמבר 2014, והכנסת ה-20 החילה עליה דין רציפות ב-19 באוקטובר 2015.
<ענת מימון: לכן כרגע אנחנו נמצאים בהכנה לקריאה השנייה והשלישית.
<ענת מימון: ברציפות אנחנו בעצם מסתמכים על הנוסח שעבר בראשונה בכנסת ה-19.
<ענת מימון: אקרא את הנוסח לפני ההצבעה, אבל כמו שאמרתי, הנוסח מתייחס לשני מרכיבים.
<ענת מימון: במקור דיברנו רק על עזיבה למקלט לנשים מוכות, ובאמת הוספנו את הנושא הזה של האלימות במהלך ההכנה לקריאה הראשונה.
עאידה תומא סלימאן: אני מציעה שנתחיל ביוזמים, אם יש לכם מה לחדש, מה לציין.
מיכל רוזין: אשמח להגיד כמה נקודות.
מיכל רוזין: קודם כל אני רוצה להגיד תודה לחבר הכנסת לשעבר דוד צור, שלא נמצא בכנסת ה-20.
מיכל רוזין: הוא היוזם הראשון, ואני חושבת שזאת הצעת חוק טובה ונכונה ונדרשת.