GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא סלימאן: לעוני יש כמה פנים.
עאידה תומא סלימאן: יש פנים מגדריות, יש פנים לאומיות ולצערי הרב לפעמים, הרבה פעמים, הפתרונות לא לוקחים את זה בחשבון.
עאידה תומא סלימאן: ולכן אנחנו רואים שחלק מהצעדים שננקטים בעצם לא עוזרים לחלק מהאוכלוסיות שנמצאות מתחת לקו העוני, כי הבעיה שלהן היא שונה והפתרון אמור להיות שונה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להצביע על כמה מהדברים או מהצעדים שאנחנו חייבים ומתחייבים, ואני אישית מתחייבת עליהם כיושבת ראש הוועדה: להמשיך את המאבק הזה בעניין של תשלומי מזונות ובניסיון להפריד את זה בכלל מהעניין של שכר האמהות, כי מזונות זה בעיקר זכות הילדים וזה לא הכנסה נוספת לאמא.
עאידה תומא סלימאן: זה לא קצבה וזה לא הכנסה נוספת לאמא וזה לא קשור לעניין השכר שלה.
עאידה תומא סלימאן: הדבר השני, כל הנושא של תשובות מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ומהביטוח הלאומי, למרות שאני רוצה להגיד לכם שבתוכי אני יודעת את התשובות האמיתיות, אבל בכל זאת.
עאידה תומא סלימאן: אבקש תשובה מדוע הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה והביטוח הלאומי מוציאים קבוצות מהאוכלוסייה בסטטיסטיקה שהם עושים ובסקירות שהם עושים בנושא העוני ואיך זה יעזור לנו במציאת פתרונות, אם באמת חלקים נרחבים כמו הערבים הבדואים בנגב, מוצאים מדו"ח העוני של הביטוח הלאומי.
עאידה תומא סלימאן: יש כמה נקודות שעלו בנושא הנשים שעברו או עוברות אלימות ואיך זה משפיע עליהן ואיך אפשר לעזור באופן ספציפי, אם זה מבחינת הכנסת הקטגוריה הזאת לקריטריונים של זכאות בדיור ציבורי ובנושא של תכניות העסקה או תעסוקה.
עאידה תומא סלימאן: אבקש שכל המידע על תכניות נושמים לרווחה יועברו אלינו כדי שנוכל לעיין בו ולראות איך אפשר לדחוף את התכנית הזאת, כדי שתממש את מטרתה בצורה הכי טובה.
עאידה תומא סלימאן: בכל הנושא של פרסום תכניות והנגשת המידע על תכניות קיימות, ארצה לדעת איך אתם הולכים ומתכננים להנגיש את המידע הזה, במיוחד לקבוצות או לגורמים מקצועיים שאמורים לטפל בנשים שנמצאות מתחת לקו העוני.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת לסיים במשהו.
עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שהרבה מהתכניות - ודיברנו על מדינת הרווחה והצטמצמות מדינת הרווחה לעומת כלכלה מאד ניו-ליברלית, דורסנית, שבעצם מובילה למצב כזה, שיכול להיות שאנשים עובדים יותר, אבל בעצם מקבלים פחות והתנאים הסוציאליים שלהם נשחקים יום אחרי יום, שזה אומר שבעתיד תהיה עלייה נוספת בממדי העוני.
עאידה תומא סלימאן: אני מאד מקווה שנגיע לאיזה שהוא יום שננסה לפתור את הבעיה מהשורש שלה, ולא נחלק אקמול רק כדי להרגיע את המצב.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, התכניות למאבק בעוני אמורות להיאבק בסיבות האמיתיות של העוני, ולא רק לעסוק בניסיון לטשטש סטטיסטיקות או בניסיון לעזור באקמול להרגעת האנשים שחיים מתחת לקו העוני.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה לכם.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נמשיך לעקוב אחרי הדברים עליהם דיברנו.
עאידה תומא סלימאן: נעבור לישיבה הבאה תוך חמש דקות, אם יש מי שמעוניין להישאר.
עאידה תומא סלימאן: אני פותחת את הישיבה השנייה להיום, של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נתמקד היום בדיווחים של המוסדות להשכלה גבוהה, לפי תקנה 9 לקנות למניעת הטרדה מינית (חובות מעביד), משנת 1998.
עאידה תומא סלימאן: פעם ראשונה אנחנו מקבלים את הדיווחים האלה.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שנעשתה עבודה מאלפת בשנים שעברו, גם בהובלת יושבת הראש הקודמת של הוועדה, חברת הכנסת עליזה לביא.
עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שהיא מתרגשת היום כשהיא יושבת כאן ומשתתפת בדיון הראשון, בדיווחים הראשונים להם מחויבים לפי התקנות האלה.
עליזה לביא: זה יום חג.
עאידה תומא סלימאן: זה מה שרציתי להגיד, שבעצם לא רק את מתרגשת, כולנו מתרגשות על עצם העובדה שהגענו ליום כזה שהמוסדות מחויבים להעביר את הדיווחים האלה.
עאידה תומא סלימאן: אני כבר צוטטתי בעיתון הארץ לפני יומיים, כשאני אומרת שקודם כל עצם העובדה שהגענו ליום הזה, זה כבר הישג.
עאידה תומא סלימאן: עצם העובדה שמחצית ממוסדות ההשכלה הגבוהה ומתוכם כל האוניברסיטאות הגישו כבר את הדו"חות האלה, זה גם כן הישג שאין מה לזלזל בו.
עאידה תומא סלימאן: להיפך, זה מעיד על זה שאנחנו מפה רק נתקדם יותר ואני מאד מקווה שבשנה הבאה כל מוסדות השכלה הגבוהה יגישו.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא רק נשב ונקווה, אלא באמת נעבוד ואני אדאג לזה שקודם כל כל המוסדות שלא הגישו עד עכשיו יגישו בזמן הקרוב ביותר, כי הם מחויבים לפי התקנות.
עאידה תומא סלימאן: זה לא עניין אופציונאלי, או לבחירתו של הממונה של הנשיא של המוסד להשכלה.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שמקריאה ומעיון בדו"חות, יש לנו עדין כברת דרך ללכת, אני אדבר על זה אחר כך.
עאידה תומא סלימאן: תחילה נשמע סקירה ורקע איך הגענו ליום הזה.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, היועצת המשפטית של הוועדה.
<ענת מימון: אז למעשה חוק למניעת הטרדה מינית קובע בסעיף 7, את החובות של מעסיק במקום העבודה, לנקוט אמצעים ופעולות על מנת למנוע מצבים של הטרדה מינית, במסגרת יחסי העבודה.
<ענת מימון: החוק קובע גם את החובה לקבוע דרך להגשת תלונה ולטפל ביעילות בתלונות שמוגשות ובנוסף את החובה במקומות שמעסיקים מעל 25 עובדים, לפרסם תקנון.
<ענת מימון: החוק מסמיך את השר לקבוע כללים שנקבעו בתקנות, לעניין חובות המעסיק, כשבתקנות יש את התקנות הכלליות שקובעות חובות על כלל המעסיקים, לדוגמא בתקנה 2, שזה כל אמצעי המנע שמעסיק צריך לנקוט, כולל פעולות הדרכה והסברה, מינוי אחראי וקביעת דרך להגשת תלונה.
<ענת מימון: בשנת 2013 הוגש דו"ח מבקר המדינה, שבדק את הנושא של טיפול בתלונות על הטרדה מינית במוסדות להשכלה גבוהה, כשבמסגרת הדו"ח נאמר שבמוסדות להשכלה גבוהה, בגלל מבנה ההיררכיה והתלות, יש באמת יותר שכיחות של מקרים של הטרדה מינית; ובמקביל לזה יש מיעוט תלונות.
<ענת מימון: ולכן, בשורה התחתונה הומלץ בדו"ח לנקוט ולפעול ליצירת איזה שהוא מנגנון אפקטיבי יותר, על מנת באמת להגביר את הפעילות של אותם מוסדות, בתחום של מניעת הטרדה מינית.
<ענת מימון: בעקבות זה נוסחו תקנות בשיתוף עם משרד המשפטים, שהובאו לוועדה הזאת בשנת 2014, ולאחר דיונים ארוכים בוועדה, התקנות האלה אושרו.
<ענת מימון: התיקון של התקנות בעצם קובע בתקנה 9 חובות שחלות על מוסדות להשכלה גבוהה, כשבין החובות אפשר למנות את הפעילות של הדרכה והסברה שמופיעה כבר בתקנות הכלליות, אך פה נאמר שזה ייעשה אחת לשנה לפחות.
<ענת מימון: בנוסף, יידוע על כל תלמיד חדש ועובד חדש במוסדות, לגבי התקנון ודרך הגשת התלונה.
<ענת מימון: בנוסף קבענו חובה למנות שני אחראים במוסדות שבהם יש למעלה מ-2,000 לומדים בשנה, שני אחראים למניעת הטרדה מינית, כשאנחנו הדגשנו שהאחראים יהיו מסוג מסוים, אם זה סגל אקדמי, סגל מינהלי וסטודנטים, כך שיהיה ייצוג לפחות לשני סקטורים בין האחראים.
<ענת מימון: אותו אחראי יצטרך לעבור השתלמות של 18 שעות לפחות והגשת דו"ח - שלשם כך אנחנו מתכנסים פה היום - דו"ח שיוגש אחת לשנה גם לרשות לקידום מעמד האישה וגם לוועדה פה.
<ענת מימון: הדו"ח אמור לכלול את הפעולות שנקט אותו מוסד בתחום במהלך השנה שחלפה, וכן למנות את מספר התלונות שהוגשו ואת אופן הטיפול באותן תלונות.
<ענת מימון: וזה למעשה הדו"חות שהוגשו בפנינו.
<ענת מימון: המטרה היא באמת לראות עד כמה האמצעים החדשים וגם האמצעים הקיימים, אפקטיביים, ועד כמה - והיום זו הפעם הראשונה שאנחנו בוחנים את זה – עד כמה ההטעמה של האמצעים האלה אמורה יחד עם להגביר את התלונות, גם להמעיט את המקרים.
<ענת מימון: לשם כך התכנסנו היום.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שברור למה היה חשוב שבמוסדות שמכילים אלפי אנשים ביום יום, בחיי היום יום שלהם, ובמוסדות שמבלים בהם סטודנטיות וסטודנטים לאורך מינימום 3.5 שנים מהחיים שלהם, למה היה חשוב שלמוסדות כאלה תהיה מדיניות מאד ברורה ויהיה להם תקנות אשר מבהירות איך להסדיר את היחסים האלה ואיך להסדיר עניין של פגיעות מסוג זה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו כולנו יודעים שביחסים במוסדות חינוך, קיים גבול מאד דק של שימוש במרות שקיימת, ביחסי המרות הקיימים בין מרצים, מרצות, סטודנטיות, סטודנטיות מצד אחד, או בין העובדים עצמם – הסגל האקדמי עצמו, בתוך ההיררכיה הקיימת.
עאידה תומא סלימאן: כולנו גם יודעים שבשלבים מסוימים אפשר לנצל הערצה מובנת וקיימת, כדי להפוך אותה לצורה של ניצול וניצול מיני, ועל כן החשיבות של הסדרת כל הנושא של מניעת הטרדה מינית במוסדות ההשכלה הגבוהה.
עאידה תומא סלימאן: אני מאד מקווה שלאחר שנעשה סקירה יותר מקיפה של הדו"חות שהוגשו, אנחנו נגיע למסקנה איך אפשר לשפר גם את דרך הדיווח וגם את דרך הפעולה, וזה מה שיותר חשוב.
עאידה תומא סלימאן: אפשר להגיש דו"חות מצוינים, השאלה מה מתבצע בשטח והאם באמת הממונות או הממונים הקיימים עושים את המלאכה כמו שצריך בהגנה על אלה שסובלים וסובלות מהטרדה מינית במוסדות.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד שמהדו"
עאידה תומא סלימאן: חות שקיבלתי – 36 דו"חות בסך הכל שקיבלנו – אני חייבת להגיד שיש שוני ויש מוסדות שהתייחסו ביתר כובד ראש לדיווח עצמו ודיווחו בצורה יותר נאותה, אנחנו עדיין רחוקים מהמצב האידיאלי, לצערי הרב.
עאידה תומא סלימאן: קיבלנו דו"חות שבשבילי, כמי שעסקה בנושא של הטרדות מיניות ושל תקיפות מיניות לאורך שנים, היה לא ברור איך אפשר שמתוך האלפים הקיימים בתוך המוסד, ישנה רק תלונה אחת לאורך כל השנה.
עאידה תומא סלימאן: זה נשמע לי אבסורד.
עאידה תומא סלימאן: זה נשמע לי לא מתקבל על הדעת.
עאידה תומא סלימאן: אפשר לחשוב על כמה סיבות, אבל מה שבטוח – שזה לא משקף את המצב הקיים וזה לא משקף כמה הטרדות באמת היו יכולות להתחולל בשנה הזו.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שחלק מהדו"חות לא התייחסו לפעילויות ההדרכה וההכשרה שמחויבות לפי התקנות, וזה פגם בדו"ח הזה.
עאידה תומא סלימאן: או שלא במקרה לא דווח על הפעילויות האלה בגלל שלא התקיימו, או בגלל שבעצם לא ראו לנכון או לא חשיבות לדווח על דבר כזה, למרות החשיבות הרבה שקיימת בנושא.
עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה להעמיק יותר בהערות, בטח זה יעלה תוך כדי הדיון על הדו"חות ועל אופן הגשת הדו"חות, אבל מה שברור לי מהתחלה, למרות שזה נשמע סיכום לפני הדיון, אבל מה שברור הוא שחלק מהדברים שנצטרך לעסוק בהם זה לקבוע סטנדרטים ופורמט מסוים של הגשת הדו"ח, דבר שיעזור לאלה שצריכים לכתוב את הדו"ח וינחה לדברים שחשוב שימצאו בתוך הדו"ח הזה.
עאידה תומא סלימאן: בינתיים אני רוצה לתת את זכות הדיבור לפרופסור רחל ארהרד.
עליזה לביא: גברתי, אני מבקשת, יש לי - - -
עאידה תומא סלימאן: אני חשבתי שאת רוצה להתייחס לדברים אחר כך.
עליזה לביא: לא, אני מאד אשמח לדבר.
<רחל ארהרד: את קודם.
עליזה לביא: אני אחכה.
עליזה לביא: זה בסדר, אני אשמח לשמוע אותך רחל, אני אדבר אחרייך, תודה.
עאידה תומא סלימאן: פרופסור רחל ארהרד, יועצת הנשיא לנושא הטרדה מינית, בבקשה.
<רחל ארהרד: כן, תודה וצהריים טובים לכולם.
<רחל ארהרד: אני כאן חובשת בעצם שני כובעים, או אף שלושה.
<רחל ארהרד: אחד של אוניברסיטת תל אביב, שני הפורום של הנציבות באוניברסיטאות והשלישי של הפורום בי-סייף, שזו המסגרת שבה מוזמנות הנציבות והמשפטניות והמשפטנים מכל המוסדות להשכלה גבוהה בישראל.
<רחל ארהרד: כלומר, באוניברסיטת תל אביב, זה הפורום שמזמין את כולם והוא הפורום שקיים על פי החוק את ההשתלמות הנדרשת על פי החוק.
<רחל ארהרד: מייד קיימנו את זה, ואכן הגיעו אנשים רבים וזה היה לתועלת.
<רחל ארהרד: אבל זה היה רק השיוך.
עאידה תומא סלימאן: וזה היה רק באוניברסיטאות, נכון?
<רחל ארהרד: ומכללות.
<רחל ארהרד: ההשתלמות שאנחנו הצענו הייתה לכל 67 המוסדות ולפורום הזה מוזמנים כולם ומגיעים כולם.
<רחל ארהרד: אנחנו עושים ימי עיון והשתלמות, כולנו יד אחת.
<רחל ארהרד: כרגע אני אתייחס לאוניברסיטאות באופן ספציפי, שכן האוניברסיטאות כולן הגישו כנדרש ולכן גם זה מספק לנו תמונה מסוימת.
<רחל ארהרד: ראשית, מה שעולה מהדו"חות, שאכן יש ביניהם שונות בפירוט, בנרטיבים, בתיאור, אבל הם בהחלט נותנים תמונה שדבר אחד עולה ממנה בבירור, שיום חג לנו היום.
<רחל ארהרד: לברך על החוק ולברך על כך, ואני מקווה שיש כאן נציגי סטודנטים, טרם ראיתי את התאחדות הסטודנטים ואגודות הסטודנטים, שאכן יש תמונה שאנחנו רואים ממנה מה נעשה וכמה נעשה ועל ידי מי.
<רחל ארהרד: כלומר, יום חג לנו, וכפי שאת אמרת, נלך ונשתכלל.
<רחל ארהרד: מה שנראה בדו"חות של האוניברסיטאות, ראשית שהנושא נמצא בבולטות רבה.
<רחל ארהרד: כלומר, נעשתה עבודת חריש עמוק, ושוב, באמת החוק מבחינה זו הוא תמריץ מאד ברור, מאד חד, חד משמעי שזה נדרש וזה יתחבר יחד באמת לפעילות המגוונת שנעשתה בהם.
<רחל ארהרד: הדבר שעולה מתוך שמונת הדו"חות בבירור הוא, שראשי המוסדות - נשיא, רקטור, דיקן, האנשים הבכירים ביותר שותפים לעניין.
<רחל ארהרד: כלומר, עברנו ממצב שבו אומרים למישהי תהיי הנציבה, תהיי הממונה, את מסכימה וכו', וזה ירד.
<רחל ארהרד: לעומת מצב שראשי האוניברסיטאות הבינו את חשיבות הנושא, שלא מתוך לשמה שכן מתוך לשמה.
<רחל ארהרד: על כל פנים הם שותפים בהקצאת תקציבים, בזימון האנשים ובקבלה של כל הפעילות שמוצעות על ידי הנציבות, לשם הדרכה והסברה.
<רחל ארהרד: אז כך שאני חושבת שזו ברכה ומי ייתן שזה יהיה גם במכללות.
<רחל ארהרד: אני אומרת שהנשיאים, הדיקנים, הרקטורים יבינו שזה עניינם ויהיו פעילים בנושא הזה, ברוח גבית חזקה וטובה.
<רחל ארהרד: מה שאנחנו רואים, שנעשו פעילות הדרכה מאד מגוונת בכתב, בעל פה, הרצאות, כנסים, סדנאות.
<רחל ארהרד: למשל, אני יכולה לתת דוגמא ואין אני מעידה על עיסתי.
<רחל ארהרד: לקחת אסיסטנטים בבית ספר לכימיה ואת כל המתרגלים ולעשות להם סדנאות קבועות, זה דבר מאד חשוב.
<רחל ארהרד: הוא הדין בבית ספר לפיזיקה, כלומר באותם מוקדים של מפגש מאד מאד קרוב, גם פיזי, של מעבדות בין האנשים הצעירים.
<רחל ארהרד: עכשיו, מה שאנחנו רואים מהדו"חות, אכן, ויש לנו נתונים מדויקים, יש עלייה – כפי שנאמר קודם – במספר הפניות אל שמונה – בעצם אל פרופסור חיים סעדון מהאוניברסיטה הפתוחה – יש עלייה במספר הפניות.
<רחל ארהרד: אם מנתחים ניתוח תוכן, לא ברור אם יש עלייה במספר ההטרדות, או נהפוך הוא.
<רחל ארהרד: בעצם מה שאנחנו רואים שיש רגישות רבה לנושא.
<רחל ארהרד: יש מודעות ופונים גם בשם אחרים.
<רחל ארהרד: למשל, אני לוקחת כאן דוגמאות.
<רחל ארהרד: חבר סגל ראה שסטודנטית מוטרדת על ידי סטודנטית, חבר סגל ראש מעבדה מדווח שדוקטורנט לא מתנהג כהלכה לדוקטורנטית.
<רחל ארהרד: הוא בא אלי ואומר ראי, צריכים לעשות משהו.
<רחל ארהרד: מנהלת מדור בדיקנט הסטודנטים מדווחת שסטודנט שמקבל חונכות, מתעסק עם החונכת שלו.
<רחל ארהרד: אתם יודעים, התהפכו.
<רחל ארהרד: היא החונכת, היא M.A, הוא במכינה והוא מטריד אותה.
<רחל ארהרד: אז דיקנט הסטודנטים פונים.
<רחל ארהרד: פסיכולוגים פרטיים פונים אלינו.
<רחל ארהרד: כלומר זה מאד בבולטות ויש המון פניות.
<רחל ארהרד: זה מאד מעניין.
עאידה תומא סלימאן: מעניין איפה המון הפניות האלה בדו"חות.
עאידה תומא סלימאן: זה לא משתקף בדו"חות, מה שאת אומרת עכשיו.
<רחל ארהרד: עכשיו תספרו בכל דו"ח המסכם את הנתונים, ונראה את הגיוון.
<רחל ארהרד: ופה זו הנקודה המרכזית שאנחנו צריכים לשים אליה לב.
<רחל ארהרד: בעצם כל האוכלוסיות, ובאוניברסיטאות נמצאות אוכלוסיות מגוונות, הם מטרידים ומוטרדים.
<רחל ארהרד: כלומר, המיתוס שזה הפרופסור המזדקן והדוקטורנטית הצעירה, מבחינת נתונים, כשעושים התפלגות באחוזים – סך כל הפניות בשמונה האוניברסיטאות – סך הכל 15% זה נגד חברי סגל.
<רחל ארהרד: השכיח זה בין הסטודנטים.
<רחל ארהרד: זה גם לא מפליא משתיים או שלוש סיבות.
<רחל ארהרד: ראשית, זה הפלח הגדול, אנחנו מדברים כפי שאמרת על מאות אלפים או עשרות אלפים; דבר שני זה הגיל שבו נרקמים יחסים אינטימיים בין גברים-נשים, גברים וגברים, נשים ונשים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא מדברים על יחסים אינטימיים בנושא הזה, סליחה.
<רחל ארהרד: מדברים על הטרדות.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים על הטרדות מיניות.
<רחל ארהרד: נכון, אבל אנחנו למשל ראינו מקרה של חיזור שהופך להטרדה של סטודנט לסטודנט אחר, שהיו בעלי נטיות חד מניות והכירו דרך פורומים, אז הסטודנטים פונים אלינו משום שהם אומרים, על הרצף הזה של בין חיזור זה הופך להטרדה, חלק זה הטרדות.
<רחל ארהרד: כן.
<רחל ארהרד: החיזורים האלה של האנשים הצעירים, מה שנקרא Young Adults, זה הבגרות הצומחת, זו האוכלוסייה של המוסדות שלנו ואת זה צריך לקחת בחשבון.
עאידה תומא סלימאן: כן, אבל לא קיבלתי תשובה על ההערה הקודמת שלי, שאת דיברת על מגוון רב והרבה פניות ואמרתי, זה לא השתקף בדו"חות.
עאידה תומא סלימאן: הדו"חות לא מדברים על הרבה תלונות, להיפך.
<רחל ארהרד: הדו"חות של האוניברסיטאות, בסך כל האוניברסיטאות היו 130 פניות.
עאידה תומא סלימאן: בשמונה אוניברסיטאות.
<רחל ארהרד: בשמונה אוניברסיטאות.
<רחל ארהרד: מה-130 האלה, אני מנתחת ואני אומרת מי בעצם פנה, מי התלונן.
<רחל ארהרד: עכשיו, אני באה ואומרת, מלאכה רבה לפנינו, שכן השיעור הזה הוא יחסית נמוך.
<רחל ארהרד: הוא עלייה משמעותית מהשנים הקודמות.
<רחל ארהרד: בואו, הרי אנחנו יושבים פה אקדמיה, אנחנו יודעים להשוות נתונים.
<רחל ארהרד: יש עלייה בפניות.
<רחל ארהרד: אנחנו צריכים להמשיך ולהגביר את המאמץ, שכן עלינו, להערכתי גם באמצעות הוועדה וכל מה שקורה, עלינו על דרך נכונה וצריכים אותה מאד מאד לחזק ולשכלל את השיטות של הדברים שאנחנו עושים.
<רחל ארהרד: לכן אני אומרת זה יום חג לנו, זה ברכה.
<רחל ארהרד: יש לנו פעם ראשונה בהיסטוריה שלנו נתונים.
<רחל ארהרד: חבל שהם כל כך חלקיים, לכן דיברנו בשם האוניברסיטאות, והשאר זה - - - תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: חלק מההנחיות שנרצה לפתח זה להפריד בין פניות לבין תלונות בדיווחים.
עאידה תומא סלימאן: יש לי הרגשה שגם הפער שאנחנו מדברות עליו, שאני הרגשתי עליו ואת אמרת שהרבה פנו אליכם, אבל בעצם הסטטיסטיקה היא לא הרבה.
עאידה תומא סלימאן: אז יכול להיות שנצטרך בפעם הבאה לקחת בחשבון הפרדה בין פניות ותלונות.
עליזה לביא: קודם כל באמת משמח ומרגש ומעבר להכל, צריך תמיד ללמוד ולהקשיב.
עליזה לביא: אני מזכירה לכולנו איך הכל התחיל.
עליזה לביא: יום הסטודנט לפני השנתיים כאן.
עליזה לביא: ביום הסטודנט מקובל שבוועדות יש דיונים והגיעו לכאן סטודנטים.
עליזה לביא: הרצון שלי היה לקחת את הדיון בוועדה למקום של מצוינות אקדמית וקידום נשים ועוד ועוד נתונים.
עליזה לביא: ובאו הסטודנטים וביקשו שהדיון יתקיים, וורד ואחרות זוכרות שהדיון היה על הטרדות מיניות באקדמיה.
עליזה לביא: הייתי בשוק.
עליזה לביא: אני באה מהאקדמיה, אני יודעת שהאקדמיה מטופלת.
עליזה לביא: 16 שנים לחוק ההטרדות המיניות.
עליזה לביא: הצבא מדווח כאן, אבל האקדמיה?
עליזה לביא: וככל ששמענו את העדויות, ואני אומרת את זה גם לכם – נציגי הסטודנטים – ההתאחדות – העבודה התחילה על ידי קודמכם ושאפו גדול.
עליזה לביא: זה היה שיתוף פעולה מרתק – גם משפטי – אבל מעבר לכל, שיתוף פעולה שבא ואמר את הדברים על גבי השטח, כלומר על השולחן.
עליזה לביא: והבנו ביחד איפה המצוקה ואיפה אין מענה ולמה.
עליזה לביא: ואם את חוזרת ושואלת למה אין דיווחים, זה בא ומלמד.
עליזה לביא: הרי כולנו פה, כמו שאמרת, באים מהאקדמיה.
עליזה לביא: גם כשאין נתונים זה נתון.
עליזה לביא: אנחנו צריכים לבוא ולבדוק למה.
עליזה לביא: למה אין נתונים.
עליזה לביא: כלומר מה.
עליזה לביא: אני מברכת באמת על המוסדות שמסרו, 36, זה הישג, זה הישג אדיר, אבל אנחנו צריכים לבוא ולראות ולכמת את הנתונים ולהבין אותם.
עליזה לביא: אז באמת ההרחבה של התקנות על המוסדות נעשתה בעקבות הפניות.
עליזה לביא: אני מזכירה לכולנו את דו"ח מבקר המדינה שהיה בנושא הזה, שבא ממנו.
עליזה לביא: ינקנו ולמדנו והבנו איך אנחנו צריכים לבוא ולתקן והתקנות הללו באמת נותנות את המענה המאד מיוחד למרקם שקיים בתוך האקדמיה, שזיהינו אותו בעבודה משותפת, כולנו כאן ביחד – מרכזי הסיוע ועוד גופים שהיו שותפים לעניין.
עליזה לביא: אני אז אמרתי ואני מזכירה, שלפרוץ את המחסום של הפניות, זה באמת להמשיך ולשתף פעולה.
עליזה לביא: כי יכול להיות שגם במנגנון וגם בתקנון הזה, שעבדנו עליו שתי וערב, אנחנו לא נותנים מענה.
עליזה לביא: לא נותנים מענה.
עליזה לביא: יש עוד מצוקות שעולות.
עליזה לביא: רק לא מזמן, ואנחנו מחר נקיים דיון דחוף שביקשתי בנושא של אלנבי 40, שאנחנו רואים את חוק הסרטונים – אני מזכירה לנו.
עליזה לביא: שבוע שעבר אומרת לי היועצת המשפטית למשרד המשפטים, שאני מזכירה לכולנו שליוו פה את החקיקה שהייתה כאן בוועדה.
עליזה לביא: ואני קוראת גם מכאן להמשיך ולהביא חוקים לוועדה למעמד האישה.
עליזה לביא: חבל שאנחנו לא מחוקקים כאן, מאחר שזה חוק שאם לא הייתי מחוקקת אותו בוועדה למעמד האישה, הוא לא היה מחוקק.
עליזה לביא: לא היינו מצליחים לחוקק אותו בוועדת חוקה.
עליזה לביא: גם נציגת משרד המשפטים, שהייתה כל כך נגד החוק הזה, שבוע שעבר אומרת – טעיתי.
עליזה לביא: טעיתי.
עליזה לביא: ואז אמרתי לה, אני רוצה שתגידי את זה בקול וציטטתי את זה אחרי זה והבאתי את זה גם למליאה.
עליזה לביא: היא אומרת טעיתי.
עליזה לביא: היום אני מבינה כמה החוק הזה חשוב, יצאנו לקמפיין במשרד המשפטים כי אנחנו צריכים להיות קשובים לשטח.
עליזה לביא: אנחנו צריכים להבין שלעולם הטכנולוגיה במקרים האלה, וגם במקרים שלנו, של תקנות, תמיד תשיג.
עליזה לביא: תמיד תשיג אותנו, את המחוקק.
עליזה לביא: אז כאן בהמשך, וגם בדיווחים שנשמעים ובאמת גברתי מאד הרחבת.
עליזה לביא: מרגש מאד לבוא ולראות את הדברים ואת העבודה המשותפת שנעשתה.
עליזה לביא: כל פעם שהתקדמנו את גדלת פיזית, עכשיו את הרחבת את המשפחה, אז באמת גם תינוק חדש וגם לנו יש תינוק חדש כאן בחדר הזה.
עליזה לביא: אני מזכירה לכולנו שגם דרשנו מהשירות הלאומי לבוא ולדווח.
עליזה לביא: זה גם כניסה ודריסת רגל ושיתוף פעולה עם מקום שהחוק היה עיוור כלפי – השירות הלאומי.
עליזה לביא: ביקשתם ודרשתם מהשירות הלאומי, אחרי עבודה מאד מאומצת, לבוא ולדווח כאן בוועדה.
עליזה לביא: אני שמחה מאד לראות שהמאבק נשא פרי ושאנחנו מתכנסים פה ביחד, שזה לא יהיה מאבק, שזה יהיה שיתוף פעולה.
עליזה לביא: שיתוף פעולה שקשוב גם לשינויים, אבל גם לחוסר הנתונים שעולים, כי זה לא שהם קיימים, זה כנראה שצריך עוד כלים כדי לאתר אותם.
עאידה תומא סלימאן: ועם המשפט הזה שאולי צריך עוד כלים ולפתח אותם כדי לטפל בנושא כמו שצריך, אני רוצה לבקש מסגן יושב ראש התאחדות הסטודנטים, רם שפע, לתת את עמדתכם מהצד השני.
רם שפע: אז בוקר טוב לכולם ולכולן.
רם שפע: נראה לי שצריך להתחיל בהערת אגב, שבשביל לשפר באמת את הנושא, כדאי שיותר משני גברים ישבו בשולחן, נראה לי מאד חשוב.
רם שפע: באמת, לא בציניות.
רם שפע: התכוונתי מסביב לשולחן הזה.
רם שפע: יש יותר בסך הכל.
רם שפע: אנחנו סך הכל חמישה.
רם שפע: הבנתם את הרעיון הכללי.
רם שפע: ברשותך רחל, אני אציג תמונה מעט פחות ורודה.
רם שפע: נכון, עשינו כברת דרך, גם בהיבט של החוק וגם בהיבט של מודעות, אבל בואו רגע נדבר על נתונים מהשטח ולא רק על נתונים שהמוסדות מילאו, מעבר לזה שהנתונים לא מלאים, חסרים, ותיכף אתייחס לטענות שיש לנו לצערי, כלפי כמעט כל הגופים שיושבים סביב השולחן, אבל קצת נתונים מהשטח.
רם שפע: בסקר שאנחנו מוציאים כל שנה, שענו עליו עשרות אלפי סטודנטים, ואני מצטט קצת נתונים.
רם שפע: אגב, לא כדאי לכם שנשווה את הנתונים משנה שעברה, כי הם ממש כמעט לא מראים על שינוי בכלל, לפחות מצדם של הסטודנטים והסטודנטיות.
רם שפע: אז למשל 35% מהסטודנטים שענו על הסקר, טוענים שהפנייה שלהם לא טופלה כראוי.
רם שפע: 15% טוענים שהיא טויחה.
רם שפע: 15% אחרים טוענים שהיא לא טופלה בכלל.
רם שפע: כלומר, כבר עכשיו אנחנו יכולים להגיד שגם אם היו פניות, ויכול להיות שהייתה עלייה בפניות, כל עוד הפניות האלה לא מטופלות כראוי, נראה לי שהתהליך שלנו אין לו הרבה משמעות.
עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להגיד מתוך ההתרשמות שלי, ואמרתי שיש לי עוד הערות על הדו"חות, ההתרשמות שלי אפילו מהדיווחים של המוסדות, לא של הסטודנטים, היא שבהרבה מהמקרים לא הבנתי איך יכול להיות שהתלונות מטופלות בצורה כזאת.
עאידה תומא סלימאן: התקיים בירור.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא מבינים מה זה התקיים בירור ולאן זה הוביל ומה נעשה.
רם שפע: אז אנחנו הרבה יותר ממסכימים איתך, אבל אני דווקא רוצה להפנות פה גם את האצבע כלפי הוועדה.
רם שפע: הדו"ח שבסופו של דבר נשלח למוסדות, הוא דו"ח לא מספיק מפורט.
רם שפע: וכששולחים בקשה לנתונים מאד מאד כלליים, אז ברור שנוח יותר למוסדות לא לכתוב את כל התשובות.
רם שפע: למשל, אם בשום מקום לא מצוין לכתוב לאורך כמה זמן טופלה הפנייה, אז יכול להיות שכתוב שהפנייה טופלה, אבל זה לקח שנתיים.
רם שפע: אז מה אנחנו עושים פה?
רם שפע: אז אני אומר, קודם כל בעינינו חייבים לשפר משמעותית ואנחנו גם נשמח לעזור.
רם שפע: עליזה ציינה, אנחנו כבר שנים וזה פרגון לקודמי בתפקיד - - -
עאידה תומא סלימאן: אני פתחתי בזה שצריך לפתח הוראות מאד ברורות בפורמט ברור איך מדווחים.
רם שפע: לפתח משמעותית, בדיוק.
רם שפע: מהודק, ברור, שאי אפשר לצאת ממנו לכל מיני דיווחים כאלה שהם יחסית חומקים מאחריות, אחר כך גבי לגבי המוסדות.
רם שפע: ראשית, הדו"חות לא הגיעו בזמן.
רם שפע: אנחנו יושבים כאן כבר כמה חודשים אחרי שהשנה חלפה - אני מניח שאתם יודעים את זה לא פחות טוב ממני – והדו"חות חסרים.
עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת כמה חודשים?
<קריאה: התיקון עבר ביולי.
עאידה תומא סלימאן: ב-17 ביולי זה בדיוק שנה, היינו ב - - -
רם שפע: אוקיי, זה נתון אחד קטן, אין בעיה.
רם שפע: אני שמח לטעות בנתון אחד מתוך עשרות הנתונים הלא טובים.
עאידה תומא סלימאן: בוא לא נלקה את עצמנו יותר מדי.
רם שפע: את מוזמנת לתקן אותי.
רם שפע: אני בינתיים עד עכשיו הצגתי נתונים מהדו"חות, אז אני לא יודע איך אני טועה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שדווקא ראוי לציין בחיוב רב שהוועדה כן דאגה כבר בשבוע השני לאחר הפגרה, לעבוד לפי לוח הזמנים ולזמן את הישיבה הזאת.
רם שפע: אוקיי, אני מקבל, על הכיפאק, ואני מזכיר שהתחלתי בלהגיד שאנחנו בתהליך.
רם שפע: אני פשוט חושב שהתהליך איטי ואנחנו צריכים ללכת הרבה יותר קדימה לגביו.
רם שפע: והדבר השלישי, בסופו של דבר בעיני, כרגע אנחנו בשלב שבו צריך לבדוק לא רק איך אנחנו מתקנים את הדו"ח, אלא גם איך גורמים למוסדות לענות על הדו"ח באמת.
רם שפע: כלומר, המוסדות שלחו.
רם שפע: אגב, ציינת רק את האוניברסיטאות, אבל בסוף זה 8 מוסדות מתוך 63.
רם שפע: אלף חלקם לא שלחו וגם מי ששלח, אתם כבר ראיתם.
רם שפע: אני מקווה מאד שעברתם על זה לעומק.
רם שפע: אי אפשר להבין שום דבר.
רם שפע: יש מוסדות שכתבו – לא התקבלה אף פנייה.
רם שפע: לא סביר.
רם שפע: לא אמיתי.
רם שפע: אגב, אני לא טוען שאף אחד מהם שיקר, אבל משהו שם לא קורה טוב, אם אף אחד לא פנה במשך שנה למוסד לדווח על תלונות.
רם שפע: אני יכול להמשיך ואני אתן רק עוד שני נתונים קטנים ואתן לליאת להיכנס לעומק של הנתונים.
רם שפע: יש שני נתונים שהם אולי הכי מדאיגים בסקר שלנו.
רם שפע: אחד, יותר ממחצית, 51% לא מכירים את הנוהל למניעה ולטיפול בהטרדות המיניות.
רם שפע: כלומר, נעשים צעדים, אני אומר ומברך על כך, אבל הסטודנטים עדיין לא יודעים, או הציבור במוסד.
רם שפע: והדבר השני ואולי החמור ביותר, 83% - - -
עליזה לביא: אתה אומר את זה באופן גורף?
עליזה לביא: אני לא מבינה, יש מוסדות שאנחנו כן יודעים שמטפלים.
עליזה לביא: אני מקבלת עדויות מסטודנטים שפתאום ביום הראשון - - -
רם שפע: אני אומר את הנתונים של מה שיצא מהסקר.
רם שפע: 50% מהאנשים שענו על הסקר טוענים שהם לא יודעים.
רם שפע: אפשר להגיד מה שרוצים.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אני מאד שמחה לשמוע שיש לכם סקר, וכנראה סקר מקיף.
רם שפע: מאד.
עאידה תומא סלימאן: חבל שלא קיבלנו אותו בוועדה, ואז היה אפשר - - -
רם שפע: הסקר יצא ממש שלשום.
<ליאת הלבץ: התאחדות הסטודנטים מוציאה סקר שנתי כל שנה.
<ליאת הלבץ: הנתונים שרם מציין זה נתונים מהסקר האחרון שקוים השנה.
רם שפע: ביולי האחרון.
<ליאת הלבץ: אנחנו נחלוק אותו - - -
עאידה תומא סלימאן: סליחה, אני לא מרשה ויכוחים מהצד.
רם שפע: הסקר הזה פורסם שלשום, זה יצא לנו מצוין, אתם תקבלו את כל הנתונים, הכל בסדר.
עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה למה הדברים מתנהלים בצורה כזו.
עאידה תומא סלימאן: ההערה שלי הייתה – חבל שלא קיבלנו.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שזה יצא לפני יומיים.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת שיועבר אלינו הסקר הזה, כדי שנלמד אותו וכדי לדעת איך להתייחס אליו.
רם שפע: קיבלנו.
רם שפע: יקרה.
<ליאת הלבץ: אני רק אוסיף, שמי ליאת, מנהלת קשרי ממשל של ההתאחדות.