GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אליעזר רוזנבאום: אבל בכל אופן, זה בהחלט פער מאד משמעותי ואני חושב שהנושא הזה צריך להיות מוסדר.
<אליעזר רוזנבאום: לדוגמא, יש נושא של כלים להערכת מסוכנות.
<אליעזר רוזנבאום: למשטרה יש כלי שלה, לרווחה כלי שלה וגם בנושא הזה צריך לראות, כי הרי זה יכול להגיד X וזה יכול להגיד Y ואין הלימה ואנחנו נגיע עם תוצאות שונות ולכן הדבר הזה הוא בהחלט פער שצריך לטפל בו.
<אליעזר רוזנבאום: כל הרצף הטיפולי, מרגע שתהליך כזה מתחיל, צריך לראות שכל מי שצריך להיות במעגל הספציפי, או לאחר מכן במעגל המורחב יותר, צריך לראות כבר שהדברים האלה בתחילה ולא כשמגיעים למשברים.
<אליעזר רוזנבאום: אז זה פער אחד מרכזי.
<אליעזר רוזנבאום: הפער השני שזיהינו זה שיפור השירותים הניתנים למעורבים במעגל האלימות במשפחה.
<אליעזר רוזנבאום: כל מה שקשור בנושא של איתור וזיהוי, טיפול והגנה, אכיפה משטרתית, הליך משפטי ושיקום.
<אליעזר רוזנבאום: בנושא הזה יהיו לנו מספר המלצות.
<אליעזר רוזנבאום: אנחנו צריכים לגמור ולסכם.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, אמרת שמדובר בפערים ואחר כך אמרת שיפור השירותים.
<אליעזר רוזנבאום: בסדר, נכון, צריך לשפר.
<אליעזר רוזנבאום: זה נושא שני שהיו בו המלצות.
<אליעזר רוזנבאום: הדי אמר לגבי הנושא של טיפול בישויות תרבויות, מגזרים.
<אליעזר רוזנבאום: לא לכל מגזר אותה מערכת טיפולית, אלא צריך לעשות את ההתאמות למגזרים השונים בנושא הזה ובהחלט יש מה לעשות בדבר הזה.
<אליעזר רוזנבאום: כל נושא המניעה בשלבים מוקדמים צריך לקבל ביטוי יותר משמעותי, גם להעלות את המודעות לאורך הרצף הגילאי, כלומר צריך לראות איך בונים כלי כדי שבאמת המידע, כשהוא קיים, באמת יזרום והמודעות תהיה בגילאים השונים, כדי שאם שכן שומע, לא לחכות שחס וחלילה זה ייגמר באיזה שהוא מקרה חמור, אלא כבר להגביר את המודעות בנושא הזה על מנת להעביר את הדיווחים, כדי שבהחלט המידע הזה יגיע לגורמים המטפלים.
<אליעזר רוזנבאום: הנושא האחרון, גם בו נגע הדי, נושא של ההיכרות וההבנה של אנשי המקצוע והמורכבות וההכשרה שלהם, בצורה רחבה.
<אליעזר רוזנבאום: גם פה זיהינו פערים.
<אליעזר רוזנבאום: אלה הנושאים המרכזיים.
<אליעזר רוזנבאום: יהיו עוד דברים נוספים.
<אליעזר רוזנבאום: אנחנו גם לקחנו את הוועדות הקודמות שהוקמו והמליצו בהן, היה שם ריבוי של המלצות.
<אליעזר רוזנבאום: אנחנו לא מתכוונים לשים כמות גדולה של המלצות שאחרי זה היישום שלהן לא יקרה, אלא באמת לקחת את הדברים המרכזיים ולכל נושא מרכזי מספר נושאי משנה עם אבני דרך, עם אחריות וכל משרד ייקח את חלקו בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שלרגע הוסחה דעתי.
עאידה תומא סלימאן: היה משהו בעניין של אכיפה?
עאידה תומא סלימאן: בעניין של ענישה?
עאידה תומא סלימאן: לא היה בממצאים משהו שמדבר על זה?
<אליעזר רוזנבאום: אנחנו עוד צריכים לעשות דיון מעמיק אחד בתחום המשפטי.
<אליעזר רוזנבאום: לא יודע לגבי ענישה, אין לנו כל כך מנדט בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: לא, לא, אני מתכוונת יותר בהגנה, יותר בענישה למבצע.
<אליעזר רוזנבאום: אז יש, אמרתי.
עאידה תומא סלימאן: אז זהו, אני אמרתי שיכול להיות שלרגע הוסחה דעתי.
<אליעזר רוזנבאום: אמרתי, אכיפה משטרתית, ההליך המשפטי, השיקום.
<אליעזר רוזנבאום: דיברתי על זה.
<אליעזר רוזנבאום: זה בהחלט יהיה בהמלצות.
עאידה תומא סלימאן: כי אני יודעת מהשטח שיש הרבה טענות בעניין האכיפה ובעניין הענישה כלפי מבצעי העבירות, על כל סוגיהן.
עאידה תומא סלימאן: אם זה אלימות פיזית, שמגיעה עד לרצח ובמיוחד אני יודעת ששנים עסקנו בנושא הזה באוכלוסייה הערבית ובמקרים של רצח נשים ערביות ומה הוא תפקיד המשטרה במקרים כאלה ועד כמה פוענחו מקרי רצח של נשים ערביות.
עאידה תומא סלימאן: אני זוכר שחלק מהעדות שלי, שנתתי בוועדה, הייתה לנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: האם היו שם איזה שהם גילויים שאפשר להתייחס אליהם?
<אליעזר רוזנבאום: לא, תראי, במה שאת נוגעת זה קשור למידע.
<אליעזר רוזנבאום: אם המידע יזרום בשלבים מוקדמים ויגיע לגורמים השונים, כולל למשטרה, כולל קשר רציף בזמן אמיתי כבר בתחילת התהליך לביצוע המסוכנות, אז זה חלק מהמענה לאותם פערים.
עאידה תומא סלימאן: לא, גם בנושא של פענוח מקרי רצח.
עאידה תומא סלימאן: פענוח מקרי הרצח של נשים ערביות הוא מהנמוך ביותר, עד כמה שידוע לי.
<אליעזר רוזנבאום: משטרת ישראל פועלת, היא לא מפלה בין מגזרים למגזר ובכל מקום שיש את המדעים היא פועלת, ואיפה שאין – אז הם פועלים וחותרים.
<אליעזר רוזנבאום: יש פה את נציגי המשטרה, גם ברקו, שהוא קצין ותיק, ראש מערכת נפגעי עבירה.
<אליעזר רוזנבאום: אין שינוי במדיניות בין מגזר למגזר, המדיניות היא מאד ברורה וכל מקרה רצח - - -
זהבה גלאון: יודעים מי הרוצחים ולא עוצרים אותם.
זהבה גלאון: יודעים עד היום, מה?
זהבה גלאון: פיתחנו את הסוגיה שדיברת.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שלמרות שיש מולי נייר עמדה של עמותת נשים נגד אלימות ואתן אתן להן לסקור אחר כך, אבל מהניסיון שלי אני אומרת ואני יודעת, ואני בעצמי עקבתי אחרי מקרי רצח נשים ערביות משנת 1993 עד היום.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת טוב מאד שבמקרי רצח של נשים ערביות, פענוח הוא מתחת אפילו לממוצע הכללי וברור שאין מה להשוות לפענוח רצח נשים יהודיות.
עאידה תומא סלימאן: אפשר להגיד על זה יש אפליה, אין אפליה, העיקר אצלי זה הממצאים בסופו של דבר.
עאידה תומא סלימאן: מבחן התוצאה בסופו של דבר מדבר בעד עצמו.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, יש מקרי רצח, אין פענוח למקרי הרצח, במיוחד פערים כמו לוד ורמלה ואנחנו יודעים את זה באופן הכי ברור, איפה שיש מעורבות מאד קשה של קבוצות פשע שמוכרות לממשלה ומשליטים איזה שהוא טרור בתוך העיר.
עאידה תומא סלימאן: אפשר להגיד שזה חלק מהאלימות הכללית הקיימת בתוך הערים האלה, אבל אנחנו יודעים טוב מאד שזה לא רק עניין האלימות הכללית.
עאידה תומא סלימאן: בגלל זה אני חושבת שיש לאמץ את ההגדרה של ה-OECD זה טוב מאד, אבל צריך לשים לב שכאשר מדובר על אלימות נגד נשים, שזה הרוב המוחץ של מקרי האלימות, אם אנחנו לא מתייחסים לאלימות נגד ילדים במשפחה, אז אי אפשר להגיד כאילו יש אלימות בין בני זוג.
עאידה תומא סלימאן: זו אלימות נגד נשים.
עאידה תומא סלימאן: 99% מהמקרים זה אלימות נגד נשים, לא אלימות בין בני זוג – כאילו הוא נותן לה מכה והיא נותנת לו מכה בחזרה.
עאידה תומא סלימאן: זה לא זה.
עאידה תומא סלימאן: זה אלימות, ואם לא מבינים את זה קשה מאד לשרטט את הפתרונות.
עאידה תומא סלימאן: אם לא מבינים את עיקר הבעיה, קשה מאד לשרטט את הפתרונות ולתכנן את הפתרונות.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, אני יודעת קצת.
עאידה תומא סלימאן: אתה לא תחליט עכשיו מה נכון ומה לא נכון.
עאידה תומא סלימאן: לא נתתי זכות דיבור.
עאידה תומא סלימאן: חברי כנסת, בבקשה.
זהבה גלאון: לצערי זו הפעם הראשונה שאני בדיון בוועדה, אז אני מנצלת את ההזדמנות, גברתי יושבת הראש, גם לברך אותך בהזדמנות זו.
עאידה תומא סלימאן: תודה, זהבה.
זהבה גלאון: אני רוצה לומר כמשפט מקדים שזה לכבודה של הוועדה שאת עומדת בראשה וקל וחומר בדיון כזה, מהסוג הזה, שבין היתר זה חלק גדול מהמומחיות שלך במהלך השנים.
זהבה גלאון: אני רוצה להצטרף לדברים שלך בעניין האלימות נגד נשים בכלל ונגד נשים ערביות בפרט.
זהבה גלאון: לא הייתי לצערי כאן בכל הסקירה שלך, אז רק ממה שהעוזרת הפרלמנטארית שלי סיכמה לי, אז אני רוצה להגיד שצריך לקרוא לילד בשמו ולהגיד את זה בצורה ברורה ואני אומר את זה גם לחברי, חבר הכנסת בגין.
זהבה גלאון: אלימות נגד נשים ערביות, בעיקר במקומות שחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן ציינה, האנשים ידועים והם לא נעצרים.
זהבה גלאון: האנשים ידועים.
זהבה גלאון: ונכון, מדובר כאן במשפחות פשע ואפשר להגיד גם במשטרה שאני לא חושבת שזה היה עובר לסדר היום לו היו מתייחסים כך לרוצחים של נשים יהודיות.
זהבה גלאון: זה לא היה עובר לסדר היום.
זהבה גלאון: אפשר להגיד את זה בצורה ברורה.
זהבה גלאון: יותר קל לי להגיד את זה וצריך להגיד את זה.
זהבה גלאון: אני לא רוצה להגיד שיש איפה ואיפה, אבל יש התייחסות שונה בנושאים האלה והכל ידוע והמידע ידוע וזה לא רק לגבי נשים ערביות.
זהבה גלאון: בכפר קאסם רצחו בשלוש השנים האחרונות חמישה אנשים, לא נשים.
זהבה גלאון: שמות הרוצחים ידועים.
זהבה גלאון: עצרו אותם, אתה חושב?
זהבה גלאון: על מה נגיד?
זהבה גלאון: בגלל שהם ערבים?
זהבה גלאון: בגלל שיש התנהגות אחרת?
זהבה גלאון: אני יודעת שזה לא קל לשמוע, אבל בוודאי כשמדובר בנשים ערביות.
זהבה גלאון: איך זה יכול להיות שמקרי רצח לא מפוענחים?
זהבה גלאון: אישה היא אישה היא אישה והתייחסות לרצח צריכה להיות התייחסות לרצח.
זהבה גלאון: לא יכול להיות שהערכת מסוכנות כלפיהם לא משליכה על מה שקורה לגבי הילדים.
זהבה גלאון: אישה שמאוימת ומוכה, זה לא משפיע על מה שיכול לקרות על הילדים שלה?
זהבה גלאון: אז צריך להגיד את זה בשביל הפרוטוקול.
<מאיר ברקוביץ: מאיר ברקוביץ, ברקו, ראש מדור נפגעי עבירה.
<מאיר ברקוביץ: אני לא הייתי רוצה, גברתי, כבר ישבנו פה בדיונים בנושאים האלה, דיברנו גם בוועדה, דיברנו גם מחוץ לוועדה.
<מאיר ברקוביץ: יש הרבה מה להגיד בנושאים האלה אם רוצים לפרט אותם.
<מאיר ברקוביץ: נראה לי שחבל שהדיון ילך לשם ואנחנו לא נעסוק בעניין של הוועדה, למרות שזה לא היה הנושא מלכתחילה, אבל אי אפשר להשאיר את הדברים שנאמרו פה בצורה כזאת כך באוויר.
<מאיר ברקוביץ: ואם זה לפרוטוקול, אז גם אני רוצה להגיד לפרוטוקול, שאין שום הבדל והטענה שיש איזו שהיא מגמה וחוסר פענוח, ואם גברתי יודעת מי הרוצחים, שהמשטרה לא יודעת אותם, אז היא מוזמנת למסור את השמות האלה למשטרה.
זהבה גלאון: המשטרה יודעת.
<מאיר ברקוביץ: אנחנו רואים גם היום שיש חקירות שמאד מעניינות את המשטרה, כמו שאתם מכירים, של משפחות פשע, היום מפוענחות חקירות של מקרי רצח מלפני 10 שנים ויותר.
<מאיר ברקוביץ: יש מאפיינים שונים, שהם לא קשורים למגמה של החקירה, ההיפך.
<מאיר ברקוביץ: אני חושב בחקירות כאלה, במיוחד בתחום של הנשים, יש משאבים שמושקעים שהם הרבה יותר מהמשאבים הרגילים שמשקיעים בעבירות אלימות במשפחה.
<מאיר ברקוביץ: הם לא נחקרים גם על ידי יחידות האלמ"ב, הם נחקרים בדרך כלל – ודיברנו על זה כבר פה כמה וכמה פעמים – אלה אירועי רצח שנחקרים בדרך כלל על ידי ימ"רים ועל ידי גורמים הכי בכירים שיכולים, עם הכי הרבה כלים.
<מאיר ברקוביץ: אז אני לא חושב כך.
<מאיר ברקוביץ: יכול להיות שיש בעיה שצריך לשפר ולעשות, זה יכול להיות, אבל לנסות להגיד דברים שמשתמע מהם כאילו יש מגמה שלמישהו לא איכפת מרצח בחברה הערבית, אני חושב שזה רחוק מהמציאות.
<מאיר ברקוביץ: אני כן חושב שאחד הדברים – ובזה אני רוצה להתחבר חזרה לנושאים שאנחנו דנים בהם היום בוועדה – אני כן חושב שכמו שיושבת הראש אמרה, יש לפעמים מגבלות משפטיות ויש לפעמים בעיות שהן לא משפטיות שהן ניתנות לפיתרון, שהן קשורות למודעות, שהן קשורות לתיאום, שלא קשור לבעיה משפטית.
<מאיר ברקוביץ: מה שניסינו לעשות בתוך הוועדה הבין משרדית הזאת, זה לעשות את זה בכל הכנות, ויוכלו להעיד פה אפילו המשפטנים שבתוך הוועדה, שאמרנו – אנחנו לא רוצים כרגע לדבר על הנושאים המשפטיים.
<מאיר ברקוביץ: אנחנו רוצים להבין מה אנחנו צריכים לעשות יותר טוב.
<מאיר ברקוביץ: גם כשהזמנו את העמותות השונות, באו עשרות עמותות שאנחנו שמענו את דבריהן וגם כשאתם הגעתם.
<מאיר ברקוביץ: אחת השאלות ששאלנו כל הזמן, אמרנו תגידו לנו, אנחנו לא בכנסת, אנחנו בוועדה שאנחנו רוצים לעשות עבודה לאורך זמן, בדיונים ארוכים, תגידו לנו איפה אתם רואים שאנחנו לא בסדר.
<מאיר ברקוביץ: איפה אנחנו יכולים לשפר את הממשקים בינינו.
<מאיר ברקוביץ: וזה המקומות שאנחנו מנסים לתת פתרון.
<מאיר ברקוביץ: כשאנחנו נותנים את הפתרונות האלה, כשאנחנו מתחילים להגיד זה מה שצריך – א', ב', ג' אנחנו צריכים לשפר, אז אנחנו רואים שחלק תלוי בסדרי עבודה שלנו, בשינוי נהלים, בשינוי של מבנים ארגוניים, של מי עושה מה; וחלק באמת קשור בבעיות שאתה אומר צריך לעשות, אבל יש לנו איזה שהוא מכשול משפטי, שצריך לבדוק בעיה של העברה, שאותן בעיות יש בקטינים.
<מאיר ברקוביץ: פתרנו אותן באיזו שהיא הצעת חוק שעדיין לא הגיעה לשולחן הכנסת.
<מאיר ברקוביץ: אז זה נושאים שצריך פשוט לפתור אותם.
<מאיר ברקוביץ: אני חושב שהכיוון הזה יכול להביא לשיפור גם בדברים שלכאורה נראים רק מגזרים וגם בשיפור הכולל בתוך הטיפול ב....
עאידה תומא סלימאן: אני מודה, אבל באותה הזדמנות, יכול להיות שלא הזכרתי את זה בהתחלה, אבל אני חושבת ובכל זאת סמכתי על זה שאנחנו נקבל דיווח שנוכל להבין ממנו יותר פרטים על העבודה של הוועדה.
עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב עד אתמול בערב ניסיתי לבקש חומר על הדיווח שאני אקבל היום ועצם העובדה שאני ציפיתי לפחות לא לדבר פה על כותרות.
עאידה תומא סלימאן: כותרות כאלה משאירות אותנו בעצם במקום, לדבר על מה אנחנו רואות כחסר בפעילות וכביקורת שיש לנו.
עאידה תומא סלימאן: אם היינו שומעות היום לאן הגעתם בדיונים, יותר ספציפית, אם היינו שומעות היום מה הצעתם, מה ההצעות שלכם, מה ההמלצות שאתם מביאים, אולי היינו יותר "חיוביות" והיינו מתייחסות להמלצות באופן יותר ענייני.
עאידה תומא סלימאן: אבל מאחר שאנחנו לא שמענו עד עכשיו, לצערי הרב, ואני יודעת שעשיתם עבודה מעמיקה ועצם העובדה שהארגון שאני ניהלתי בזמנו הוזמן לישיבה שארכה כשלוש שעות, וישבו בה הצמרת של המשרד לביטחון פנים וגם של משרד הרווחה ושל הבריאות, זה אומר שאתם עשיתם עבודה.
עאידה תומא סלימאן: הייתי מצפה היום לשמוע יותר פרטים ואז הייתי אומרת תבורכו, באמת יש לכם המלצות יפות, אנחנו מאחוריכם.
עאידה תומא סלימאן: אבל כל עוד אנחנו לא שומעים, חוץ מאשר נעשתה עבודה ואין שום דבר בידיים שלנו, אנחנו נמשיך להעביר את הביקורת.
עאידה תומא סלימאן: ותסלחו לי, לא קיבלתי שום תשובה על העניין.
עאידה תומא סלימאן: זה שאין אפליה, אין אפליה.
עאידה תומא סלימאן: בינתיים יש נשים ערביות שנרצחות ומה שמדאיג אותי, לא רק שלא מפוענח מי הרוצח והמשפחה שלה לא יודעת אם הוא נענש או לא, מה שמדאיג אותי שרוצחים חופשיים מסתובבים בין המשפחות ובתוך הבתים וזה מה שמדאיג אפילו יותר.
עאידה תומא סלימאן: אז אפשר להגיד שאנחנו ציפינו למשהו יותר קונקרטי.
עאידה תומא סלימאן: לפחות תגידו לנו מה ההמלצות.
עאידה תומא סלימאן: כאשר אני שומעת על פערים בהעברת המידע וברצף הטיפולי, זה חלק מהדיון השני שלנו.
עאידה תומא סלימאן: כאשר נשים שולחות לי שמות שלהן ואת הפחדים שלהן ואני נושאת על גבי.
עאידה תומא סלימאן: גם חברות הכנסת פונות אלי, כי הן קיבלו אותם מכתבים.
עאידה תומא סלימאן: והנשים פוחדות כי בני הזוג שלהם משתחררים מחר ואין אף אחד שיגן עליהן.
עאידה תומא סלימאן: אני לא ישנה בלילות.
עאידה תומא סלימאן: זה לא ממש עוזר לי שיש ועדה בין משרדית בינתיים, סליחה.
עאידה תומא סלימאן: אני רציתי לשמוע משהו שהוא יותר מרגיע.
עאידה תומא סלימאן: אם יש התייחסות, אז בבקשה.
עאידה תומא סלימאן: אם לא, נמשיך עם הארגונים.
<אליעזר רוזנבאום: אמרתי בראשית דברי, אנחנו נשלים.
<אליעזר רוזנבאום: בדיונים האחרונים עלו לכל אחד מהנושאים מספר מחלוקות שאנחנו צריכים ליישב אותן ואני לא חושב שנכון להגיד דברים שהם לא מסוכמים, גם אם יש דעת מיעוט בסופו של דבר, אבל לפחות למצות את הפירוט שמתבקש להצגה.
<אליעזר רוזנבאום: כפי שאמרתי, אנחנו נשלים את מספר הישיבות המצומצם שנשארו לנו, על מנת באמת להשלים בצורה פרטנית את כל הפירוט המשני ואת אבני הדרך, כדי שבאמת כל אחד יידע בדיוק מה.
<אליעזר רוזנבאום: אני פרטתי כאן את הפערים.
<אליעזר רוזנבאום: בתוך זה יש כמובן המלצות ברורות, זה לא יישאר בפערים.
<אליעזר רוזנבאום: אני חושב שצריך להביא דבר מוגמר ולא דבר שהוא חסר או במחלוקת, ולכן לא סיימנו את הדבר הזה.
עאידה תומא סלימאן: אפילו לא ממש דו"ח ביניים.
עאידה תומא סלימאן: אני הבנתי אתמול שעדיין יש לכם כמה פגישות לקיים, כמה ישיבות לקיים, כי יש שאלות יותר מעמיקות בחלק מהמלצות או הפערים שמצאתם, אבל בכל זאת הייתי מצפה לשמוע יותר.
עאידה תומא סלימאן: בכל זאת, אנשים הגיעו, אנחנו תאמנו את הפגישה הזאת מבעוד מועד, אנחנו ידענו על מה תתנהל הישיבה.
עאידה תומא סלימאן: זה לא שהפתענו אף אחד.
עאידה תומא סלימאן: אני אתן את זכות הדיבור לגברת דפנה רובינשטיין מרוח נשית.
<דפנה רובינשטיין: שלום, בוקר טוב.
<דפנה רובינשטיין: אנחנו עמותה שעד היום סייעה ל-1,500 נשים, מהשלב שהן יוצאות מהמקלטים או יוצאות ממעגל האלימות.
<דפנה רובינשטיין: אני מנהלת המחלקה המשפטית בתחום שינוי מדיניות.
<דפנה רובינשטיין: חשוב לי להביא דוגמא אחת שהיא דוגמת מיקרו בדיוק על הנושאים שעלו פה, איך המידע בעצם לא זורם ואיך ההגדרה של אלימות היא לא מספיק רחבה.
<דפנה רובינשטיין: בהמלצות שלנו אנחנו ביקשנו שירחיבו את ההגדרה של אלימות גם לנושא של אלימות כלכלית.
<דפנה רובינשטיין: 70% מהנשים שפנו אלינו התלוננו על אלימות כלכלית.
<דפנה רובינשטיין: היום בחקיקה אין שום טיפול ורגולציה של אלימות כלכלית.
<דפנה רובינשטיין: עומד לצאת לנו גם נייר עמדה שלראשונה בארץ מגדיר את כל התופעה של אלימות כלכלית.
<קריאה: יש דוקטורט.
<דפנה רובינשטיין: כן, יש עבודת דוקטורט, נכון.
<דפנה רובינשטיין: יש את הצעת החוק.
<דפנה רובינשטיין: מה שחשוב לי להגיד זה שאנחנו זיהינו שבמשרד הבריאות יש נתונים על אלימות כלכלית שלא מפולחים.
<דפנה רובינשטיין: בכל טיפות החלב בארץ מחולקים שאלונים, שהמטרה שלהם היא בעיקר לזהות מסוכנות לרצח.
<דפנה רובינשטיין: אנחנו מכירים את השאלונים האלה וזה שאלונים מאד חשובים, אבל יש שם גם נתונים, שאלה אחת מקרב כל השאלות מתייחסת לאלימות כלכלית ולמיטב ידיעתי הנתונים האלה לא מפולחים.
<דפנה רובינשטיין: אז יש היום מידע שקיים היום בידי רשויות שהוא לא זורם והוא לא עובר וחשוב לנו שהמידע הזה יפולח ויעבור.
עאידה תומא סלימאן: גברת רונית ארנפרוינד כהן, יו"ר תנועת הנשים, התנועה לקידום שוויון בישראל, בבקשה.
עאידה תומא סלימאן: ואם שכחתי להזכיר, זה בדרך כלל שלוש דקות.
<רונית ארנפרוינד-כהן: אני רוצה לברך אותך.
<רונית ארנפרוינד-כהן: אני פעם ראשונה גם כן, כמו זהבה גלאון, בישיבה הזאת.
<רונית ארנפרוינד-כהן: אני רוצה לברך את המינוי שלך.
<רונית ארנפרוינד-כהן: אני חושבת שזה כבוד לנו ולכנסת ולמדינת ישראל.
<רונית ארנפרוינד-כהן: אני אעשה את זה קצר.
<רונית ארנפרוינד-כהן: אני מתנצלת שאיחרתי, אז יכול להיות שאני אחטא ואני אומר בצניעות שלא שמעתי מה שהסמנכ"ל רוזנבאום הציג, אבל אני הייתי גם בוועדה, זומנתי אליה.
<רונית ארנפרוינד-כהן: אני הולכת לומר כמה משפטים שבעיני יכול להיות שהם קשים, אבל הם מאד מתסכלים.
<רונית ארנפרוינד-כהן: שנים התעסקתי ובזמנו גם הקמתי את ארגון הגג של כל המקלטים, והדיון שמתנהל כאן, עד עכשיו ממה ששמעתי, הוא פחות או יותר שאנחנו מנהלים אותו כבר שנים.
<רונית ארנפרוינד-כהן: הדברים נופלים בין הכיסאות.
<רונית ארנפרוינד-כהן: יש ועדה בין משרדית.
<רונית ארנפרוינד-כהן: הוקמה גם בשנת 1998 ועדה בין משרדית.
<רונית ארנפרוינד-כהן: היה את מבקר המדינה בדצמבר 2012 שאמר נו, נו, נו למדינה, שיש כשלים ושצריך להקים גוף מתכלל.
<רונית ארנפרוינד-כהן: אני בזמנו הצגתי ואני עדיין באה ואומרת – הדבר הכי משמעותי שצריך לצאת כרגע זה להקים רשות לאומית לטיפול באלימות במשפחה וכנגד נשים.
<רונית ארנפרוינד-כהן: הרשות הלאומית הזאת היא זו שתוכל לנסות להתמודד: א', לבנות מדיניות לאומית שתכפיף את כל משרדי הממשלה למדיניות הלאומית הזאת, ולא כל משרד ימציא איזה שהם נהלים ואחר כך יראה איך עושים תיאום בין משרדי.
<רונית ארנפרוינד-כהן: בדרך כלל מי שמכיל את הוועדות הבין משרדיות ומי מתפקד בהן זה נושאי משרה במשרד ויש להם עוד תוספת להתמודד עם אחת הבעיות הכי קשות או הכי גדולות או מקיפות את סדר הגודל הכי גדול במדינת ישראל.
<רונית ארנפרוינד-כהן: כי אם אנחנו אומרים שיש מאות אלפי נשים ביום יום שנפגעות אלימות, אז בואו נדבר גם על ילדיהן ועל משפחותיהן הקרובות.
<רונית ארנפרוינד-כהן: ביום יום, ברמה הישירה, יש למעלה ממיליון איש במדינת ישראל שאנחנו צריכים להתמודד איתם והוועדות הבין משרדיות לא נותנות מענה במשך שנים.
<רונית ארנפרוינד-כהן: לכן אני חושבת שמכאן צריכה לצאת קריאה שאחת ולתמיד צריך לאמץ את דו"ח מבקר המדינה משנת 2012, שקורא למדינת ישראל להקים גוף מתכלל, להלן רשות לאומית שתכיל את כל משרדי הממשלה.
עאידה תומא סלימאן: תודה, רונית.
עאידה תומא סלימאן: גברת נאילה עואד-ראשד, עמותת נשים נגד אלימות.
זאב בנימין בגין: גברתי יושבת הראש, היות שאני תלמיד, המספר הזה של מיליון נפגעים, כולל בני המשפחות?
<רונית ארנפרוינד-כהן: ילדים, משפחות.
זאב בנימין בגין: ביקשתי קודם מושג על נתוני היסוד, אז זה מספר שמקובל?
<רונית ארנפרוינד-כהן: זה אפילו נמוך.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאפילו יותר.
<נח קורמן: אדוני, הסקר האחרון נעשה לפני 12 שנה והוועדה בקדנציה הקודמת ביקשה ממשרד הרווחה לעשות סקר נוסף.
זאב בנימין בגין: תנו מושגים, חברים.
זאב בנימין בגין: קשה מאד לעבוד כך.
עאידה תומא סלימאן: חברים, תשמעו, אני יודעת שהרוחות מתלהטות כאשר מדברים על נושאים שהם יקרים ללבנו, אבל אנחנו לא יכולים לנהל את הדיון בצורה כזאת.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, כל מי שרוצה ורוצה לדבר, ואני בדרך כלל נותנת לכל מי שמבקש, נא להירשם, אני אתן לכם לדבר, אבל לא להתפרץ בצורה כזו.
עאידה תומא סלימאן: מבחינת התופעה וגודל התופעה, יש מחקרים, אבל הם לא מחקרים עדכניים ביותר.
עאידה תומא סלימאן: היו מחקרים של איזיקוביץ והיו מחקרים אחרים שניסו לאמוד את היקף הבעיה, כי אנחנו לא מדברים רק על תלונות, אלא מדברים על כל המכלול של הבעיות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמיליון זה מספר נמוך.
עאידה תומא סלימאן: התופעה היא הרבה יותר גדולה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן שבאמת ייעשה איזה שהוא מחקר שיאמוד את התופעה באופן עדכני.
עאידה תומא סלימאן: שי עמרם, מנהל תחום JIS.
<שי עמרם: מחלקת מחקר של המשרד לביטחון הפנים.
עאידה תומא סלימאן: נאילה, אני מבקשת אותך לחכות לזמן קצר.
עאידה תומא סלימאן: שי, בקצרה.
עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שאתה מדבר על התופעה באופן כללי ולא על תלונות עכשיו.
<שי עמרם: אני רק אתן מספר טעימות של קצת מספרים מעודכנים.
<שי עמרם: המשרד במהלך השנים האחרונות בנה יחד עם הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, סקר נפגעי עבירה שבעצם בוחן כל אותם דיווחים שלא דווחו לא למשטרה ולא למשרד הרווחה או ללשכות הרווחה.
<שי עמרם: אני אתן טעימה של מספר קטן.
<שי עמרם: מהסקרים שערכנו מצאנו שבקרב בני 20 ומעלה, כ-500,000 אירועי אלימות מתרחשים בכל שנה.
<שי עמרם: כ-30% מתוכם הם עבירות בין בני המשפחה, שזה כולל בתוכו גם בין הנשים או בין בנים של או בנות של הורים.
<שי עמרם: תודה.
ג'מאל זחאלקה: בני 20 ומעלה.
<שי עמרם: בני 20 ומעלה.
ג'מאל זחאלקה: בני 20 ומטה זה המספר הגדול.
ג'מאל זחאלקה: הילדים.
עאידה תומא סלימאן: ברור שאף אחד בינתיים ושום מחקר לא נעשה עד עכשיו שיכול לתת את התמונה המלאה באמת.
עאידה תומא סלימאן: זה בטוח.
עאידה תומא סלימאן: נאילה, בבקשה.
<נאילה עואד-ראשד: אני שמחה שסוף סוף, לאחר יותר מ-20 שנה של מאבקים של נשים פמיניסטיות ופעילות פמיניסטיות וארגוני נשים, שכל הזמן ביקשו ונפגשו עם מערכות שונות של ביטחון פנים ועם המשטרה וציינו את אי הפענוח של מקרי הרצח, ציינו רשימות שחורות של נשים מאוימות ברצח ברמלה-לוד, ציינו את כל הנושא של פשע מאורגן, שנשים נרצחות - יותר מ-38 נשים מרמלה-לוד לבדה נרצחו ואני מדברת על נשים ערביות – ורק שלושה מקרים פוענחו ב-20 השנים האחרונות.
<נאילה עואד-ראשד: אנחנו מדברות כאן - - -
ג'מאל זחאלקה: רק שלושה מקרים פוענחו.
<נאילה עואד-ראשד: ברמלה-לוד.
ג'מאל זחאלקה: למרות שזה פשע גלוי.
<נאילה עואד-ראשד: אני שמחה לשמוע שהמושג של אלמ"ב הורחב, כי כל הזמן טענות שאלימות במשפחה זה לא רק בין בני זוג ואני שמחה, אבל אני מקווה שזה יהיה גם שינוי תפיסתי-מערכתי-טיפולי ויישומי, שזה לא רק יהיה בניירת, אלא שזה יהפוך לשימושי.
<נאילה עואד-ראשד: בעניין אמון במשטרה.
<נאילה עואד-ראשד: דיברת וביקשת מחברת הכנסת שאם יש לה שמות של הרוצחים, היא תעביר לך.
<נאילה עואד-ראשד: אני זוכרת את המקרה של חמאדה אבו גאנם, שאחותה ואמא שלה שיתפו פעולה.
<נאילה עואד-ראשד: האימא מאוימת.
<נאילה עואד-ראשד: הנערה מסתובבת במדינה בעילום שם, היא שינתה את השם שלה כי כולם רודפים אחריה.
<נאילה עואד-ראשד: והן היו עדות מדינה.
<נאילה עואד-ראשד: מה המשטרה אמרה לנשים האלה?
<נאילה עואד-ראשד: היא הבטיחה להן - - -
עאידה תומא סלימאן: היא מקבלת 700 שקלים סיוע בשכר דירה וזה מה שהיא מקבלת היום.
עאידה תומא סלימאן: בדיוק לפני שבוע טיפלתי בנושא הזה.
<נאילה עואד-ראשד: אם אני מדברת על אמון, במדד הביטחון, שאנחנו חלק ממנו כקואליציה, נמצא בשנת 2013 כי 60% מהנשים הפלשתינאיות במדינת ישראל שהשתתפו בסקר חוששות מהמוסדות הביטחוניים.
<נאילה עואד-ראשד: בקרב היהודיות – 33% חוששות.
<נאילה עואד-ראשד: אז מה המשטרה עושה בעניין בניית האמון?
<נאילה עואד-ראשד: זה לא רק נהלים.
<נאילה עואד-ראשד: זה עניין של לבנות אמון מול האוכלוסייה, במיוחד כשאני מדברת על האוכלוסייה הפלשתינית במדינת ישראל, שלפי הסקרים, אני לא יודעת, זה לא מעודכן, אבל בשנת 2009 נערך סקר הדמוקרטיה ושם דובר על 19% מהחברה הערבית שנותנת אמון במשטרה.
<נאילה עואד-ראשד: ואנחנו יודעות לגבי כל העניין של האלימות המשטרתית כלפי הנשים, כלפי החברה, וזה בטח ישפיע על אישה, נפגעת אלימות, שהיא תראה במשטרה.
<נאילה עואד-ראשד: וזה במיוחד לפי הסקר והמחקר שעשינו בעמותת נשים נגד אלימות, לפיו רק 34% מהנסקרים אמרו שכן ניתן לפנות למשטרה אם יש אלימות במשפחה.
<נאילה עואד-ראשד: האחוז עולה כשמדובר בפגיעה מינית בתוך המשפחה, אבל בעניין של אלימות זה פחות.
זאב בנימין בגין: לרווחה הן פונות?
<נאילה עואד-ראשד: הן פונות.
<נאילה עואד-ראשד: הן פונות לעמותות ולארגונים פמיניסטיים ולא לרווחה.
<נאילה עואד-ראשד: אפילו לא לשירותי הרווחה.
עאידה תומא סלימאן: נאילה, יהיה לי קשה מאד, אבל את חייבת לסכם.
<נאילה עואד-ראשד: אני רק אזכיר נתון אחד בעניין - - -
זאב בנימין בגין: את מתארת מצב, אני מקבל את הדברים כפי שהם.
זאב בנימין בגין: אז אין אמון במשטרה, לא מעבירים לטיפולה.
זאב בנימין בגין: מעבירים לעמותות.
זאב בנימין בגין: האם העמותות מעבירות למשטרה?
זאב בנימין בגין: הרי בכל זאת יש גבול ליכולתה של המשטרה.
<נאילה עואד-ראשד: זו החלטה של האישה.
<נאילה עואד-ראשד: היא לא מוצאת אמון במשטרה, אז זו החלטה שלה אם היא כן רוצה לפנות למשטרה.
<נאילה עואד-ראשד: אנחנו מלוות אותה.
זאב בנימין בגין: לא, למשטרה.
זאב בנימין בגין: היא פנתה לארגון, ואני שואל כבר את הוועדה, האם הוועדה בדקה את הזרימה של המידע מהארגונים?
זאב בנימין בגין: הבנו שיש ליקויים בזרימה ממחלקות הרווחה, האם יש בעיה בהזרמת הנתונים, התלונות, מן הארגונים למשטרה?
זאב בנימין בגין: כי עד שזה ישתנה, אולי נחפש תחליף.
עאידה תומא סלימאן: נאילה, משפט אחרון.
<נאילה עואד-ראשד: אני רק אציין בעניין של העברת מידע, זה לא רק בין מערכות שונות, זה באותה מערכת.
<נאילה עואד-ראשד: וואלה דהאר מחיפה נרצחה בלוד, כי החומר לא הועבר ממשטרת חיפה למשטרת לוד, ועד היום אין פענוח למקרה הרצח שלה.
<נאילה עואד-ראשד: זה לגבי הטיפול.
עאידה תומא סלימאן: למרות שהיא הגישה תלונה נגד אדם ספציפי שאיים עליה.
<נאילה עואד-ראשד: בטח.
<נאילה עואד-ראשד: תודה.
עאידה תומא סלימאן: גברת מלכה גנחובסקי, מנהלת המרכז לטיפול ומניעת אלימות במשפחה, ויצ"ו ישראל.
<מלכה גנחובסקי: שלום.
<מלכה גנחובסקי: אני אמקד את הדברים שלי לשלושה דברים מרכזיים, גם בגלל הזמן הקצר וגם בגלל העובדה שאני שותפה לאכזבה.
<מלכה גנחובסקי: אני חשבתי שאנחנו נשמע קצת יותר לגבי עבודת הוועדה ואנחנו לא שומעים.
<מלכה גנחובסקי: אחת השאלות שלי ליושב ראש הוועדה, האם חלק מתפקידי הוועדה הוא לברר מדוע לא יושמו המלצות הוועדה, בוא נאמר משנת 1998 למשל.
<מלכה גנחובסקי: בדרך כלל מתקיימות ועדות.
<מלכה גנחובסקי: מתוך הדיונים של הוועדות מיושמים שתיים או שלוש המלצות במקרה הטוב, יתר הדברים עוברים למגירה.
<מלכה גנחובסקי: האם חלק מתפקיד הוועדה הוא לבדוק מדוע לא יושמו עד כה ההמלצות?
<מלכה גנחובסקי: סוגית הקשר בין השירותים נדונה כבר אז והעדר העברת המידע נדון כבר אז.
<מלכה גנחובסקי: סוגית המניעה נדונה כבר אז.
<מלכה גנחובסקי: העובדה שאין טופס הערכת מסוכנות או כלי להערכת מסוכנות תקף כבר נדונה אז, כבר אז נאמר שצריך לתקף כלי שיהיה חלק מכל השירותים.
<מלכה גנחובסקי: האם חלק מתפקיד הוועדה הוא לבדוק מדוע ההמלצות האלה לא יושמו, כי יש תחושה שגם ההמלצות של הוועדה הזאת לא יישומו, עם עד כה לא יושמו.
<מלכה גנחובסקי: הדבר הנוסף, עברנו פה לדבר על נושא רצח, זה בדרך כלל מה שקורה כשמדברים על אלימות במשפחה.
<מלכה גנחובסקי: עוברים לדבר על מקרי הקיצון ומקרי הרצח.