GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<סאוסאן תומא: אני רוצה קצת לדבר על האחוזים ועל הסבל שהחברה הערבית סובלת מעוני עמוק, כאשר אנחנו מדברים על כך ש-60% מהאוכלוסייה הערבית חיה מתחת לקו העוני והנשים הערביות הן ממש החוליה החלשה, לא רק בחברה הערבית, אלא גם בכל המדינה הזו.
<סאוסאן תומא: כאשר דובר פה על אחוזי העסקה, שזה פחות מ-30% מהנשים הערביות שעובדות בשוק העבודה המודרני היום, וכל התכניות של הממשלה לשלב אותן בשוק העבודה, וזה להכשיר אותן איך לכתוב קורות חיים, איך להתראיין ואיך לצאת לסידור יום של יום עבודה, אני חושבת שזה ממש, ואני לא מזלזלת בתכניות האלה, אבל זה ממש לא יעזור לתעסוקת נשים ולהעלאת אחוז הנשים בתעסוקה, כי אנחנו לא יכולים לא לקשר בין עוני לבין תעסוקת נשים, במיוחד בחברה הערבית.
<סאוסאן תומא: עם כל התכניות האלה, בסדר האחרון של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, אנחנו רואות שיש אחוז גדול שעולה על 50% של הסטודנטיות הערביות בתואר ראשון, בתואר שני, בתואר שלישי אפילו.
<סאוסאן תומא: כשזה עולה על 50% מהסטודנטים הערבים, שזה הנשים, זה אומר שיש נשים מוכשרות ושיש נשים שרוצות לעבוד, אבל אין מקומות עבודה ואם לא יפתרו את הבעיה הזו, ליצירת מקומות עבודה, כל התכניות שמשקיעים בהם המון כספים – זה כלום.
<סאוסאן תומא: אז זאת ההצעה שלנו – יצירת מקומות עבודה.
<סאוסאן תומא: זה הפתרון למיגור העוני באוכלוסייה הערבית.
<סאוסאן תומא: תודה לך.
עאידה תומא סלימאן: אני מברכת את הצטרפותה של חברת הכנסת מירב בן ארי.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע את הגברת רותי יהושע, מהפורום למאבק בעוני, בבקשה.
<רותי יהושע: שמי רותי יהושע, אני פעילה חברתית כבר 27 שנים בהרבה תחומים.
<רותי יהושע: בשש השנים האחרונות פעילה בפורום למאבק העוני.
<רותי יהושע: אני מתחברת לכל מה שנאמר, אין טעם שאני אוסיף דברים.
<רותי יהושע: אני רק רוצה להגיד דבר אחד.
<רותי יהושע: הזמן הוא לא לטובת הנשים, לפחות גם לא במקום שהן.
<רותי יהושע: אנחנו מאבדים זמן.
<רותי יהושע: זמן זה כסף.
<רותי יהושע: זמן זה אין לי עבודה בגיל 50 ועוד נשים כמוני, מאחר שהיינו עסוקות לצערנו בלטפל בפצעים שנמצאים בתוך הנפש שלנו.
<רותי יהושע: אני נותנת רק נקודה אחת מכל הניסיון בחיים שלי והפגיעות שעברתי בחיים שלי, רק נקודה של פתרון אחד קטן.
<רותי יהושע: אי אפשר להחליט על נשים שחיות בעוני בשום דרך, דרך שלט רחוק.
<רותי יהושע: האנשים שחיים בעוני חייבים וצריכים – מדינת ישראל – לשבת באותו שולחן, כי הם לא עוברים את אותן חוויות.
<רותי יהושע: אף אחד לא נמצא איתי במכה או בסטירה, בפגיעה, בהתעללות, בזה שאין לי אוכל, בזה שאין לו אוכל והילדים האלה גדלים וגם הם עוברים את אותן חוויות.
<רותי יהושע: מה שאני מבקשת מכנסת ישראל, אל תחליטו החלטות באוויר.
<רותי יהושע: יופי, אז יש אקדמיה ויש נושמים לרווחה ויש המון.
<רותי יהושע: אני מאד מבקשת שיתייחסו לאתגרים האישיים שלנו.
<רותי יהושע: אני פעילה חברתית הרבה שנים ואני לא מקבלת על זה שכר ואני בלי עבודה היום.
<רותי יהושע: תודה רבה.
מירב בן ארי: אפשר לשאול ממה את חיה?
מירב בן ארי: ממה את מתפרנסת, אם את פעילה חברתית ואת לא מקבלת שכר?
<רותי יהושע: אני לא מקבלת כסף, אני מקבלת קצבה.
מירב בן ארי: מהביטוח הלאומי.
<רותי יהושע: כן.
<רותי יהושע: והמטרה שלי היא לשנות כאן מדיניות במדינת ישראל.
<רותי יהושע: הקצבה הזאת מאד מיותרת למעבר בחיים שלי.
<רותי יהושע: זאת אומרת הנה, קחי קצבה, סתמי את הפה.
<רותי יהושע: אבל יש לי יכולות גבוהות ורצון מאד גדול לעבוד במה שאני יודעת ובמה שאני אוהבת וברמה הגבוהה שאני נמצאת בה.
עאידה תומא סלימאן: גברת גל יעקובי, אחראית על תעסוקת הורים יחידים.
<גל יעקובי: בקצרה.
<גל יעקובי: בעצם מה שרציתי רק להגיד לוועדה ולנוכחות ולנוכחים כאן, זה על תכנית הדגל של משרד הכלכלה, בהקשר של הורים יחידים.
<גל יעקובי: אני גל יעקובי, אני מנהלת תחום של תעסוקת אוכלוסיות ייחודיות.
עאידה תומא סלימאן: הורים יחידים זה התחליף של משפחות חד הוריות?
<גל יעקובי: משפחות עצמאיות, הורים יחידים כל השמות האלה.
עאידה תומא סלימאן: כן, ש-97% מהם זה נשים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים על נשים חד הוריות.
<גל יעקובי: נכון, הנתונים מוכרים גם לנו.
<גל יעקובי: אז תכנית הדגל היא בעצם סיוע להורים יחידים, לנשים, למשפחות עצמאיות, בהשתתפות של מימון סל שעות גמיש, כך אנו קוראים לזה.
<גל יעקובי: זה בעצם מימון של טיפול בילדים, בין אם זה בקייטנות, צהרונים ובייביסטר, חוגים וכדומה, לאותם הורים ולנשים שהם מגבירי עבודה, שמקבלים או קיבלו בעבר קצבאות של ביטוח לאומי.
<גל יעקובי: המשרד מפעיל מוקד טלפוני שמאפשר גם לקבל עוד נתונים ולוודא ולבדוק את הזכאות לסל השעות הזה.
<גל יעקובי: מדובר על אלפי שקלים שהורים יכולים לקבל, במידה והם עומדים בתנאים שלנו.
עאידה תומא סלימאן: אפשר לדעת - - -
<גל יעקובי: הזכאות היא לשנה וחצי בכל פעם.
עאידה תומא סלימאן: אפשר לדעת את התנאים?
עאידה תומא סלימאן: כלומר, מה הם התנאים לזכאות?
<גל יעקובי: אוקיי, אז בעצם התנאים הם מצטברים.
<גל יעקובי: אחד, צריך להיות זכאי לקצבאות של ביטוח לאומי – או הבטחת הכנסה או השלמת הכנסה, שתיים, צריך להיות מגביר עבודה או מגבירת עבודה, זאת אומרת מי שלא עבדה בכלל והיום היא צריכה לעבוד 22 שעות, או מי שעבדה - - -
עאידה תומא סלימאן: עבדה עבודה חלקית והיום רוצה לעבור למשל למשרה מלאה.
<גל יעקובי: בדיוק, או מי שעבדה חלקית ורוצה להגביר עבודה, לעבוד במשרה מלאה.
<גל יעקובי: מעבר לזה, צריך שיהיה ילד עד לכיתה ו', עד לגיל 12.
עאידה תומא סלימאן: אפשר לדעת מה התקציב העומד לרשות המשרד לתכנית הזאת?
<גל יעקובי: לתכנית הזאת, כל מי שמגישה ועומדת בתנאים, מקבלת את סל השעות.
עאידה תומא סלימאן: זאת לא התשובה.
<גל יעקובי: בבסיס התקציב לטובת התכנית הזאת עומדים תשעה מיליון שקלים.
<גל יעקובי: אנחנו רחוקים מלהגיד שאנחנו ממצים את כל התקציב של הדבר הזה.
<גל יעקובי: אנחנו כרגע מנצלים בערך 1.5 מיליון שקלים ואנחנו עושים מאמצים - - -
עאידה תומא סלימאן: עד כמה המידע על התכנית הזו נגיש?
<גל יעקובי: אנחנו עושים מאמצים אקטיביים, ממש בימים אלה, יחד עם משרד הרווחה ויחד עם הביטוח הלאומי ועם עוד גופים נוספים ועם עמותות, כדי להמשיך ולפרסם את התכנית.
<גל יעקובי: בין היתר הסיבה שאני נמצאת כאן, דיברתי עם עמותות שהמליצו לי להגיע לכאן.
<גל יעקובי: אנחנו עושים באמת מאמץ אקטיבי כדי לפרסם את התכנית הזאת כמה שיותר.
<גל יעקובי: המאמצים שעשינו עד היום בעיקר התמקדו בלשלוח מכתב ישירות לנשים שרלבנטיות לתכנית הזאת באמצעות מערכת הדיוור של הביטוח הלאומי, אבל מעבר לזה אנחנו רוצים באמת שכל מי שקשור ועובד עם מיצוי זכויות וברווחה ובתכניות תעסוקתיות ובתכניות שונות, יכירו את זה, כדי שגם הן והם יוכלו להפנות לתכנית הזאת.
עאידה תומא סלימאן: יופי, תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: אני מאד מקווה שנגיע למצב שהמידע הזה יהיה נגיש, כי אני בטוחה שישנן נשים שזכאיות ויכולות ביחד להגיע לניצול יותר מה-9 מיליון שקלים האלה, שקיימים במשרד.
<קרן שמש פרלמוטר: אני יכולה להסביר מדוע יש בעיה במיצוי של זה.
עאידה תומא סלימאן: בקצרה.
עאידה תומא סלימאן: יש הרבה דוברים.
<קרן שמש פרלמוטר: כל הנושא של הבטחת הכנסה, הדבר החיובי בו זה שהוא מוסדר בחוק, וכדי שלא תהיה הסדרה מיטיבה בחוק, המדינה חדשות לבקרים מוצאת תכניות שהן תלאי על תלאי על תלאי, שהן תכניות שיכולות להיות טובות, אבל הדרך היא לעשות את זה דרך חקיקה ולא דרך תכנית שחלק רואות וחלק לא והתקציב הוא ארעי.
<קרן שמש פרלמוטר: זו הדרך האמיתית.
עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת אם כל דבר צריך חקיקה בשבילו, אבל לפחות שהזכאים והזכאיות הפוטנציאליים יידעו שקיימת תכנית כזאת, שאפשר להשתמש בתכנית הזאת.
עאידה תומא סלימאן: כי לא מתקבל על דעתי שקיים תקציב של 9 מיליון שקלים, וזה סכום פעוט כאשר מדברים על תופעות כאלה, והוא לא מנוצל.
עאידה תומא סלימאן: זה אומר שאנשים לא יודעים על קיום התכנית, נקודה.
<מאירה קיפרמן: שמי מאירה קיפרמן.
<מאירה קיפרמן: אני חושבת שיש בעיה בבירוקרטיה.
<מאירה קיפרמן: בירוקרטיה לממש את הזכויות הרבה פעמים מונעת מהנשים לממש אותה, וגם אם הם יודעות, הן צריכות להתקשר לקו טלפון שלוקח הרבה מאד זמן לקבל תשובה.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, בירוקרטיה.
<מאירה קיפרמן: בירוקרטיה.
עאידה תומא סלימאן: אתם רואים שאני ממש מתלבטת, אז אני מבקשת שכל מי שתקבל את זכות הדיבור או שיקבל את זכות הדיבור, שיתחשבו בזה שיש אחרים ואחרות שרוצים עוד לדבר.
עאידה תומא סלימאן: עורכת הדין קרן גרינבלט, משדולת הנשים.
עאידה תומא סלימאן: אם יהיו לך הצעות, זה עדיף על עוד סקירה.
<קרן גרינבלט: אז אני באמת לא אסקור.
<קרן גרינבלט: אני אגיד שלושה משפטים.
<קרן גרינבלט: אני רק אגיד קודם שאני אמנם משדולת הנשים.
<קרן גרינבלט: שדולת הנשים חברה בקואליציה הארצית להעסקה ישירה, אז אני רק רוצה לחזור לנושא של עובדות קבלן שהוזכר כאן ממש בשתי מילים בתחילת הדיון.
<קרן גרינבלט: צריך להגיד שרוב עובדי הקבלן הן עובדות, הן נשים.
<קרן גרינבלט: הסגרגציה התעסוקתית שנוגה דיברה עליה בהתחלה, היא קיימת כמובן באוכלוסייה הכללית, קיימת גם כן בתוך אוכלוסיית עובדות ועובדי הקבלן, ככה שעובדות הקבלן, אלה שהזכויות הסוציאליות שלהן מופרות על ימין ועל שמאל, השכר שלהן כמובן יותר נמוך, הן גם עובדות במקצועות הטיפול, בניקיון וגם במזנון הכנסת, עובדות שאנחנו מכירות היטב את הבעיות שלהן; וצריך גם להגיד בעניין הזה שהעוני מתקשר להפרטה ומתקשר לחוסר היכולת להגן על אותן נשים עובדות, על הזכויות הבסיסיות שלהן, אפילו ברמת איסור פיטורים בהריון, הגנות של חופשות.
<קרן גרינבלט: כל הדברים שעובדת שכירה מקבלת, עובדות הקבלן נפגעות עוד יותר, חוץ מזה שהשכר שלהן נמוך, חוץ מזה שמפטרים אותן בקיץ ובחופשות.
<קרן גרינבלט: אז הן לא צוברות ותק, הן לא צוברות זכויות סוציאליות, המעגלים האלה רק הולכים ומחריפים ככל שתנאי העסקה יותר נמוכים.
<קרן גרינבלט: וצריך להגיד בסוף ואני אסיים עם זה, שהתפקיד הכפול של נשים עובדות, שגם אחריות לטפל בילדים ובמשפחה, במיוחד החד הוריות, זה פוגע בבריאות שלהן, ביכולת שלהן למצות זכויות, ביכולת שלהן בכלל לחשוב על זה שהן צריכות עכשיו לשפר את מצבן וביכולת שלהן לגשת גם לארגונים שמנסים לסייע.
<קרן גרינבלט: היכולת שלנו להנגיש את השירותים האלה היא מוגבלת, ככל שהן עוסקות יותר בלשרוד.
<קרן גרינבלט: אז כל הדברים האלה ככה מתקשרים אחד לשני, ולפעמים צריך גם לראות את מעוף הציפור, על כך שמאבק בתופעת עובדי הקבלן, היא מאבק בבריאות נשים, בעוני נשים, בעוני בזקנה של נשים ובכל הדברים האלה שמתקשרים אחד לשני.
עאידה תומא סלימאן: אני שמחה שהעלית את הנושא או את הקשר הזה בין בריאות לבין עוני, כי זה ממש לא עלה בדיון פה, למרות שבדרך כלל באמת נשים נפגעות והבריאות שלהן נפגעת, ככל שהן עניות יותר.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שהרבה מהנשים בגיל מתקדם, צריכות לבחור בין לקנות את התרופות שלהן לבין לקנות את המזון שהן צריכות להתקיים ממנו.
עאידה תומא סלימאן: הרבה נשים שהן לא זקנות אלא נשים בגילאים שונים, בגלל קשיים והיותן חלק מפריפריה רחוקה, צריכות לשקול 100,000 פעמים אם לגשת לעשות איזו שהיא בדיקה שתעלה להן כסף ותעלה להן עלות נסיעה, והן מוותרות בגלל המצב הכלכלי.
עאידה תומא סלימאן: אז אני חושבת שהגיע הזמן לעשות גם כן את הקשר הזה, בין בריאות לבין מצב של עוני.
עאידה תומא סלימאן: גברת סמאח אלחטיב-איוב מעמותת סיכוי, בבקשה.
עאידה תומא סלימאן: מאד הייתי רוצה שעכשיו נעבור לשלב של הצעות.
<סמאח אלחטיב-איוב: כן.
<סמאח אלחטיב-איוב: קודם כל אני מתנצלת שאני הצטרפתי לדיון באיחור, פשוט לקחתי חלק בדיון שהיה במקביל אצל יושב ראש ועדת הרווחה, וגם שם היה מאד חשוב לשים על השולחן את הקול של האישה הערבייה ושל החברה הערבית.
<סמאח אלחטיב-איוב: אז אני מתחילה בזה.
<סמאח אלחטיב-איוב: לגבי מה תכלס צריך לעשות, הציגה פה נציגת האוצר הרבה תקציבים שמקצים ותכניות וכאלה, ומה שחשוב תכלס – לאן זה מגיע בסוף ואיך מבצעים את התקציבים האלה.
<סמאח אלחטיב-איוב: ושאנחנו בשנה הבאה, כשתציין הכנסת את יום העוני, אנחנו כן נרצה לראות תכנית הוליסטית עם יעדים מדידים, שמתייחסת גם ליצירת מקומות תעסוקה, גם לתשתיות תומכות תעסוקה לגבי למשל מעונות יום.
<סמאח אלחטיב-איוב: יש תקציב לבינוי והתנהל פה דיון ממש פורה וענייני, שהתייחס להעדר קרקע ציבורית זמינה, שעליה צריך לבנות מעונות יום.
<סמאח אלחטיב-איוב: אז עם כל הרצונות הטובים, זה לא מספיק.
<סמאח אלחטיב-איוב: בסופו של יום צריך למצות את התקציבים.
<סמאח אלחטיב-איוב: ואני לא רוצה ואני גם מקווה שבשנה הבאה לא נראה תתי ביצוע בסעיפים תקציביים כאלה ואחרים.
<סמאח אלחטיב-איוב: כנ"ל לגבי תחבורה ציבורית.
<סמאח אלחטיב-איוב: הרבה נשים ערביות רצו וירצו לקחת חלק ביום הזה.
<סמאח אלחטיב-איוב: הן לא יכולות כי אין תחבורה ציבורית פועלת ומתקתקת ביישובים הערבים.
<סמאח אלחטיב-איוב: רק לחדד, רק בשנת 2000 התחיל הנושא הזה להיכנס ליישובים, חלקם של היישובים הערבים בסובסידיית תחבורה ציבורית זה רק 7%, כשחלקם הוא 15% מכלל האוכלוסייה – תושבת הרשויות המקומיות הערביות.
<סמאח אלחטיב-איוב: אז גם בנושא הזה רוצים שהתקציבים יוגברו וגם הביצוע שלהם, עם יעדים מדידים וגם לשתף את ההנהגה הערבית, את הרשויות המקומיות הערביות וגם ייצוג של נשים ערביות, עם ביצוע ופיקוח.
עאידה תומא סלימאן: עורכת דין מיה טל מעמותת ידיד, נמצאת?
<מיה טל: עמותת ידיד נמצאת בשטח כבר 17 שנים באמצעות מרכזי הזכויות שלנו, ואני דווקא רוצה להתחיל בסיפור על אישה שהגיעה אלי בשבוע שעבר, אמא חד הורית לשלושה ילדים קטינים, שדבר ראשון שהיא הניחה על השולחן זה את העובדה שאין לה חשמל היום בבית כבר שלושה ימים.
<מיה טל: כששאלתי אותה למה, היא אמרה לי שהיא צריכה לבחור בין לשלם שכר דירה לבין לשלם חשמל.
<מיה טל: היא בחרה בשכר דירה וקורת גג לילדים, אישה חכמה מאד לטעמי, ולכן אין לה חשמל היום.
<מיה טל: אישה חד הורית פלוס שלושה קטינים שמקבלת הבטחת הכנסה, אמורה להיות זכאית לדיור ציבורי.
<מיה טל: היא זכאית לדיור ציבורי וזכאית לסיוע בשכר דירה בשיעור המוגדל, אבל בגלל ה - - - של משרד השיכון מעמידר למגער, שזאת אחת מהחברות המשכנות, איפה שהוא הכסף נתקע.
<מיה טל: אז במקום לקבל את הסכום המלא שהיא הייתה צריכה לקבל בסך 2,500 שקלים, אותה אישה קיבלה 1,170 שקלים בלבד, חצי מהסכום הזה.
<מיה טל: היא הייתה צריכה להחליט, ממש כמו שיושבת ראש הוועדה הציגה, איך היא מחלקת את הכסף שלה – תרופות ומזון, חשמל ודירה.
<מיה טל: היא בחרה בדירה.
<מיה טל: אין לה חשמל.
<מיה טל: אין לה שיקים, כי כל השיקים חזרו וחברת החשמל כבר לא מוכנה לדבר איתה יותר.
<מיה טל: אז פה נכנסת השאלה מה אנחנו עושים בשביל אישה כזאת.
<מיה טל: קודם כל לשקם יחסים עם חברת חשמל, להתחנן, לעשות לה הסדר תשלומים וכך היה.
<מיה טל: היא עמדה בהסדר, החזירו לה את החשמל.
<מיה טל: השלב השני, להילחם מול משרד הבינוי והשיכון ומגער שיחזירו לה את הכסף.
<מיה טל: הסיפור הקטן הזה, שהוא בעצם סיפור בירוקראטי, כי הדבר הזה ניתן היה לסידור והיא לא הייתה צריכה להגיע למצב הזה.
<מיה טל: היא המציאה את כל המסמכים.
<מיה טל: זאת תקלת מחשב, ככה הם עונים לי כשאני מבררת איתם.
<מיה טל: בלתי נסבל.
<מיה טל: זה בעצם מביא אותנו לשתי הצעות חשובות, וההצעה הראשונה היא הודעה ששמעתי הבוקר, ששר הרווחה הודיע, שהוא מעביר את תיקון חוק המזונות, בעצם הגדלת קצבת המזונות והעלאת תקנת תקרת השכר שמאפשרת קבלת מזונות והבטחת הכנסה; וזו בעצם שבירת תקרת הזכוכית, שבעצם אנחנו מדברים היום על סכומים שיפחת הקיזוז והדיס-ריגרד מ-70% ל-31%.
<מיה טל: זאת הצעת חוק ששר הרווחה הודיע עליה הבוקר.
<מיה טל: יחיד כיום יוכל להשתכר עד 6,044 שקלים ולא לאבד את הגמלה של 1,730 שקלים; וקצבת הבטחת הכנסה לזוג עם ילד למשל, תתאפס רק בהכנסה של 8,319 שקלים, במקום 4,000 שקלים היום.
<מיה טל: זו הצעה מהפכנית.
<מיה טל: זה דברים שחייבים לעבור לאישור.
<מיה טל: אנחנו שומעים ושמענו שהדברים האלה כל הזמן קורים.
<מיה טל: כל כנסת מחדש וכל מושב מחדש הדברים באים.
<מיה טל: הנה שעת כושר נוספת.
<מיה טל: צריך לדאוג שהדברים הללו יקרו, זה הפתח לשינוי.
<מיה טל: הצעה שנייה היא הגדלת מאגר הדירות.
עאידה תומא סלימאן: אני מקנאה בך, באופטימיות שלך.
<מיה טל: כן.
<מיה טל: אנחנו חייבות.
<מיה טל: אני חייבת.
<מיה טל: הדבר השני זה הרחבת מאגר הדירות הציבוריות.
<מיה טל: אותה אישה, אם הייתה דירה ציבורית זמינה עבורה איפה שהוא, היא לא הייתה צריכה להמשיך ולקבל את הכסף.
<מיה טל: אישה שחייבת ומוגבלת באמצעים בהוצאה לפועל, אין לה שיקים, אין לה כרטיס אשראי, אין לה אמצעים סבירים בשוק לשכור דירה.
<מיה טל: ולכן היא תלויה כמו אוויר לנשימה בסיוע של משרד הבינוי והשיכון.
<מיה טל: זה משאיר אותנו בעצם בתוך מעגל העוני.
<מיה טל: עוברים דירות ועוברים דירות.
<מיה טל: תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: אני אשמח לשמוע דיווח כזה מטעם שר הרווחה, או לפחות תשובות לשאלות שכבר העברתי אליו בנושאים שדווקא חלק מהם העילית עכשיו, כשהוא יצא, אבל אם יובל המהלך הזה ותהיה חקיקה ויהיה שינוי, כמו שהעברת לנו עכשיו ושעליו הכריז השר, אני אבדוק את העניין.
עאידה תומא סלימאן: אם ככה, אז לפחות זה מרגיע אותי שהמכתבים שאנחנו שולחים נקראים, למרות שלא נענים.
מירב בן ארי: אני יכולה להעיר על זה משהו?
מירב בן ארי: אני גם תיכף הולכת לגבי מה שאמרת היום על הדיס-ריגרד.
מירב בן ארי: קודם כל אני אתן אותך שזה מ-60% ולא 70% כמו שציינת.
מירב בן ארי: אנחנו צריכים להבין משהו אחד, ההודעה הזאת שיצאה היום משר הרווחה היא הודעה שצריכה כיסוי מהאוצר.
מירב בן ארי: אז בואו לא - - -
עאידה תומא סלימאן: לא נמהר.
מירב בן ארי: בואו לא נמהר, בואו לא נתבלבל.
מירב בן ארי: יש כאן גם את הצוות שנמצא מאחורה, שגם דיברנו על זה בוועדה לזכויות הילדה.
מירב בן ארי: אני מובילה את זה מסיעת כולנו, את כל הנושא – אמרו לי הורה עצמאי, אני אמשיך לקרוא לזה חד הוריות, כי זה 97% חד הוריות ו-3% גברים.
מירב בן ארי: אז אם זה לא טוב וזה לא מספיק פוליטקלי קורט, זה חד הוריות.
מירב בן ארי: ההודעה היא הודעה חשובה, אבל היא חייבת גיבוי אוצר ולא רק שהיא חייבת, היא גם חייבת למנוע מעוד משפחות להיכנס למעגל הזה.
מירב בן ארי: וגם עלינו לזכור שזה שאם היא חד הורית והיא מקבלת הבטחת הכנסה, לעתים זה לא רק היכולת שלה לקבל את המזונות, זה גם הצהרונים בחינם בתל אביב וזה גן הילדים.
מירב בן ארי: איך אמר לי עופר, מנכ"ל הביטוח הלאומי בתל אביב – אתם יודעים, זה שהיא מקבלת את הבטחת ההכנסה, את יודעת, זה עולם שלם שנפתח בפניה של הטבות, ומן מלכודת עוני שהיא לא מצליחה.
מירב בן ארי: לכן, זה לא רק זה.
מירב בן ארי: זה נכון, צריך להגדיל את הקיזוז ולבטל את הדיס-ריגרד.
מירב בן ארי: יש כאן אנשים שעובדים על זה יום ולילה, באמת אנחנו כבר התחלנו את התהליך, אבל חייב להיות לזה גיבוי מהאוצר, כי הנשים האלה באמת צריכות לקבל את הכסף וחייב להבין, ופה חשוב שתדעו, ואני לא מנותקת, ואמרה את זה נכון יושבת הראש, זהו תהליך.
מירב בן ארי: אין ספק, וגם אמרנו את זה בוועדה לזכויות הילד, אמרתי את זה גם בוועדת החינוך, אמרתי את זה גם בוועדת העבודה והרווחה, אנחנו שם.
מירב בן ארי: אז המקום לאופטימיות זה שאנחנו שם וכל הקלסר הזה, אני יכולה להראות לכם, כולו מתעסק עם טבלאות דיס-ריגרד ואיך למצוא את הפתרון כדי שהאוצר ילך איתנו.
מירב בן ארי: שתדעו שאנחנו שם, אבל כמו שאמרה יושבת הראש, יש מקום לאופטימיות עאידה ואנחנו בתהליך, אבל כן, זה ייקח זמן, אבל אנחנו שם.
מירב בן ארי: וזה ממפלגת האוצר.
עאידה תומא סלימאן: ממפלגת האוצר, יופי, כנראה את יודעת דברים שאנחנו לא יודעים עליהם.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להתחיל לסיים את הדיון הזה, למרות שאני יודעת שעלו הרבה דברים חשובים, כי גם האורחים לדיון הבא כבר נמצאים בחוץ ומחכים.
עאידה תומא סלימאן: איאד, ראיתי אותך מסמן כבר כמה פעמים.
עאידה תומא סלימאן: זה משהו כל כך קריטי?
<איאד סנונו: כדי שפשוט יידעו למה בין היתר - - -
עאידה תומא סלימאן: קצר, אם זה קריטי.
<איאד סנונו: כן, קצר מאד.
<איאד סנונו: למה באמת יש שוני במדינת ישראל, כי חלק גדול מהתקציבים שמוקצים והתקציבים שהיא דיברה עליהם, הם לא ממומשים.
<איאד סנונו: מדברים על מיליונים ובסוף המיליונים האלה חוזרים לאוצר.
<איאד סנונו: למשל, תקציב משרד הרווחה עומד על ניצול של פחות מ-50% וזו סיבה מאד מאד רצינית שאף אחד לא דיבר עליה.
<איאד סנונו: בנוסף, רק עוד הערה קטנה.
<איאד סנונו: שמדברים על המעבר מנתוני 2012 ל-2013, שיש ירידה בממדי העוני.
<איאד סנונו: אבל אם נכנסים לעובי הקורה ומנתחים ובודקים, מוצאים שאחוז האוכלוסייה הערבית בתוך העוני גדל.
עאידה תומא סלימאן: איאד, אנחנו התייחסנו לזה בהתחלה, כשעוד לא היית.
עאידה תומא סלימאן: אני לא אוכל להמשיך בסקירות עכשיו.
עאידה תומא סלימאן: חשבתי שיש לך הצעה קונקרטית, אבל סקירות, אני מאד מצטערת, איתן לא אוכל להמשיך, כי יש דיון נוסף.
עאידה תומא סלימאן: אלא אם מה שאתה הולך להגיד יעזור לנו בסיכום.
<איאד סנונו: יש לי פתרון, או דרך לתקוף את הפתרון הקיים.
<איאד סנונו: שהפתרון המוצע, שדיברו עליו גם בוועדת הרווחה, שהוא פתרון שהוא פתרון פלט, פתרון שטוח, מבלי לפלח את זה מגזרית.
<איאד סנונו: הוויכוח הזה היה עוד בוועדת אלאלוף.
<איאד סנונו: וגם כשמדברים על נשים, אני חושב שהבעיה של אישה ערביה ממגד'ל כרום, זה לא כמו האישה היהודייה מירוחם, והפתרונות גם צריכים להיות שונים.
עאידה תומא סלימאן: זה כן עוזר בסיכום.
עאידה תומא סלימאן: כמו שהתחלתי את הדיון הזה, אני גם מסכמת אותו.