GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<סעיד אלעוברה: מה שהכנתי, ראש העיר התייחס לכל הנקודות, ממש הצביע על זה בגדול, במה אנחנו מתעסקים, מה הבעייתיות שאנחנו נתקלים בה, בעיקר בעניין של מעמד האישה.
<סעיד אלעוברה: אנחנו פה סוכני שינוי, זה המושג של העובדים הסוציאליים - - -
נחמן שי: אתה עובד סוציאלי?
<סעיד אלעוברה: אני עובד סוציאלי.
<סעיד אלעוברה: כן, אני מנהל אגף הרווחה, אז אני עובד סוציאלי במקצועי ויש כאן גם נציגים, עובדים סוציאליים, וגם יועצת ראש העיר היא עובדת סוציאלית במקצועה.
<סעיד אלעוברה: אנחנו חושבים שהשימוש בחברה הבדואית או הערבית בכלל מתחילה מהאישה, מתחילה מהצעירה.
<סעיד אלעוברה: ראש העיר הזכיר את העניין של לימודים והשכלה, אבל יש דבר אחד שהוא מאוד מפריע וזה האפליה לרעה של צעירות בדואיות או ערביות.
<סעיד אלעוברה: בגיל 18, הצעירה או הילדה, ההכנסה שלה עד גיל 18, זה קצבת הילדים.
<סעיד אלעוברה: מגיל 18 היא נהפכת להיות נטל 100% כבד על ההורים.
<סעיד אלעוברה: היא לא זכאית לדמי הבטחת הכנסה, היא לא משרתת בצבא ויש גם מכשולים להיכנס למעגל ההשכלה וזה מגבלות הגיל.
<סעיד אלעוברה: למשל מקצועות כמו עבודה סוציאלית, רפואה, ועוד מקצועות פארא רפואיים, שמגבילים ומונעים ממנה כל עוד היא לא בת 21.
<סעיד אלעוברה: היא הופכת נטל כבד והפתרון האידיאלי בקרב חלק מהמשפחות זה לחתן אותה.
<סעיד אלעוברה: יהודייה בגיל 21 מסיימת שירות, בדואית בגיל 21 היא אמא לשלושה.
<סעיד אלעוברה: ואז כל הסיכויים וכל העתיד שלה מוגבל ונהרס בגלל שיקול כלכלי או מדיניות של המדינה.
<סעיד אלעוברה: זה הדבר שרציתי להעלות, העניין של הצעירות.
<סעיד אלעוברה: פעם אירח ראש העיר את יושב ראש מפעל הפיס והזכרתי את העניין, אמרתי, רבותיי, את המלגות ומתן הזדמנות לצעירה בגיל 18, את המגבלה הזאת להסיר ולתת הזדמנות ללמוד ולהשתלב בלימודים.
<סעיד אלעוברה: זה מציל את החברה בכלל.
<סעיד אלעוברה: תעסוקה.
<סעיד אלעוברה: כמעט 85% פלוס מהמשפחות ברהט נשענות על מפרנס יחיד.
<סעיד אלעוברה: מפרנס יחיד, כמה שתהיה ההכנסה שלו היא פחות מ-10,000 שקל.
<סעיד אלעוברה: ממה שהבנתי, קו העוני היום זה 9,700, זה כבר קו עוני.
<סעיד אלעוברה: רוב האנשים ברהט, רוב ההכנסות הן מתחת לסכום הזה ואז רוב המשפחות ברהט הן משפחות עניות.
<סעיד אלעוברה: מתן הזדמנות לאישה לעבוד זה גם ובעיקר מעלה את רמת החיים וגם נותן שוויוניות, נותן הזדמנות לשוויוניות בהכנסה.
<סעיד אלעוברה: אם היא משתתפת והיא שותפה אז היא גם שותפה בהחלטות.
<סעיד אלעוברה: החלטות גורליות, גם שלה וגם לילדים שלה.
<סעיד אלעוברה: אז תעסוקה, ותעסוקה, אדוני ראש העיר, זה תעסוקה בעיר ובסביבה.
<סעיד אלעוברה: להסיע היום נשים לים המלח וגם לתל אביב, זה גם פוגע בילדים, שאין לך מענה לילדים האלה, שנשארים ללא השגחה וללא פיקוח של הורה.
<סעיד אלעוברה: האב יוצא לעבודה, האמא נוסעת לשעות ארוכות לעבודה ואז הילדים נשארים וילדים ללא פיקוח, יש לנו בסך הכול שני מעונות יום לאכלס את הילדים ועם השתתפות מאוד גבוהה.
<סעיד אלעוברה: אגב, ההשתתפות היא מאוד גבוהה והיא נטל כבד גם לאמהות עובדות.
עאידה תומא סלימאן: שני מעונות היום של המועצה, יש ארגונים שמופעלים?
<סעיד אלעוברה: אחד של המתנ"ס ואחד פרטי של מעין השלום.
<סעיד אלעוברה: זה הכול.
<סעיד אלעוברה: איפה לשים את הילדים שלה?
<סעיד אלעוברה: משפחתונים?
<סעיד אלעוברה: יש לנו 27 משפחתונים שמופרטים ואין לנו זכות להחזיר אותם מסכנין.
עאידה תומא סלימאן: סכנין הגיע לפה גם?
<טלאל אלקרינאוי: כן, סכנין הגיע לכל המדינה.
עאידה תומא סלימאן: סכנין זה משרד החינוך של הערבים.
<סעיד אלעוברה: גברתי, גם תקנים לא נותנים לי.
<סעיד אלעוברה: מכסות לאמהות עובדות, לא נותנים לי הזדמנות לפתח פה עוד משפחתונים בעיר ולתת הזדמנות לאמהות לצאת לעבודה.
<סעיד אלעוברה: אלה דברים שמאוד מקשים.
<סעיד אלעוברה: ראש העיר דיבר על רהט כמקלט לנשים.
<סעיד אלעוברה: ממזרח ירושלים, מהמגזר הערבי, מהמגזר הבדואי, הן בורחות, באות לכאן - - -
עאידה תומא סלימאן: מה זה המגזר הערבי, המגזר הבדואי?
עאידה תומא סלימאן: כולנו ערבים.
<סעיד אלעוברה: לא, לא, כולם ערבים, אין לי ספק, אבל הן בורחות ומוצאות בעיר הזאת מקלט בגדול.
<סעיד אלעוברה: אם סיימתי תקציב 138,000 שקל למקלטים לנשים מוכות, עכשיו עברתי את החצי מיליון שקל.
<סעיד אלעוברה: חצי מיליון שקל לחצי שנה.
<סעיד אלעוברה: זה נתון שעדיין לא העברתי לראש העיר והוא צריך לעדכן את התקציב.
<סעיד אלעוברה: ככה זה, רבותיי.
<סעיד אלעוברה: כל אישה שמגיעה - - - ויש לי גם משטרה - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מנסה לעשות חישוב על החצי מיליון.
<סעיד אלעוברה: אני אגיד לך מה הבעיה.
<סעיד אלעוברה: חצי מיליון שקל תקציב של מקלטים לנשים מוכות.
נחמן שי: כמה נשים זה?
<סעיד אלעוברה: ראש רשות צריך לתת חצי מיליון שקל על סעיף אחד, זה כמעט 150,000 שקל, או 200,000 שקל.
<סעיד אלעוברה: זה על חשבון תאורה, ניקיון היישוב ועוד דברים.
<סעיד אלעוברה: סעיף אחד, רבותיי.
<סעיד אלעוברה: רבותיי, אני לא אומר, אני מחויב על פי חוק, אבל מצד שני הגישור, ראש העיר, דיברתי איתך על זה, בוועדה לקידום מעמד האישה, צריך לתת הזדמנות למגזר הערבי, למגשרים ולמכובדי העיר.
<סעיד אלעוברה: שיש דברים, אם לא, אנחנו צריכים שתועבר למקלט.
<סעיד אלעוברה: מי אני שאני אתנגח עם קציני משטרה?
<סעיד אלעוברה: גם את הדבר הזה אמרתי ואני אומר, יש קציני משטרה שלא נותנים לנו הזדמנות לעשות את הגישור הזה ולתת הזדמנות לשקם את חיי המשפחה.
עאידה תומא סלימאן: תן לי רק לשאול שאלה.
עאידה תומא סלימאן: בסופו של דבר העברת אישה למקלט, אתה יודע, אני הקמתי את המקלט הראשון באוכלוסייה הערבית והפעלתי אותו עד שנבחרתי, זאת החלטה של העובד הסוציאלי שמטפל בתיק לאחר שאתם בודקים את המסוכנות שנמצאת בה האישה.
<סעיד אלעוברה: לא נכון.
עאידה תומא סלימאן: אלא אם היא מגיעה למשטרה קודם והמשטרה עושה מסוכנות.
<סעיד אלעוברה: מדובר על המשטרה.
<סעיד אלעוברה: לא, אני לא העברתי מעולם מקרה מהמחלקה ישירות למקלט.
<סעיד אלעוברה: זה גם לא משהו שמרגיע אותי, שאתה לא העברת, כי בסופו של דבר יש מקרים שאנחנו מחויבים להעביר כי אחרת היא נמצאת בסכנה אמיתית.
<סעיד אלעוברה: אבל אישה ערבייה מהדרום מגיעה למשטרה כשהיא רוויה אלימות.
<סעיד אלעוברה: היא לא מגיעה על כאפה או על בוקס או על ויכוח.
נחמן שי: כמה נשים נמצאות במקלטים כאלה?
<סעיד אלעוברה: אני אומר לך, חצי מיליון - - -
נחמן שי: לא, זה הכסף, אבל כמה נשים?
<סעיד אלעוברה: 30 נשים היו במקלטים.
נחמן שי: הם מלאים?
<סעיד אלעוברה: אבל אני אגיד לכם, רבותיי, חלק מהם שבאו רק לקבל את השירות הזה מרהט.
<סעיד אלעוברה: אישה, למשל, שתפסו אותה - - -
עאידה תומא סלימאן: זה מוזר.
עאידה תומא סלימאן: למה אני אומרת שזה מוזר?
עאידה תומא סלימאן: כי בעצם יש שני מקלטים ערביים בארץ.
<סעיד אלעוברה: יש גם במגזר היהודי, אנחנו משתמשים - - -
עאידה תומא סלימאן: קודם כל מכוונים למקלטים הערביים, אם אין מקום משבצים במקלטים.
עאידה תומא סלימאן: זו ההתמחות שלי.
עאידה תומא סלימאן: אבל זה מספר מאוד גבוה של נשים שנמצאות עכשיו במקלט.
<סעיד אלעוברה: דבר אחרון.
<סעיד אלעוברה: רק דבר אחד אני רוצה לדבר, על תעסוקה, על הכשרות.
<סעיד אלעוברה: להכשרות אנחנו צריכים תקציב.
<סעיד אלעוברה: התקציב של עבודה קהילתית או תכניות לנשים, במיוחד לנשים בעיר רהט, תמיד דורשות, אגב, זה לא 25%, 30% השתתפות רשות, למה כשאנחנו מדברים על אישה, להכשיר אותה ולתת לה הזדמנות לתעסוקה מסורתית או מהתרבות דורשים השתתפות של 30%?
<סעיד אלעוברה: אני חושב שזה צריך להיות 100% על חשבון המדינה.
<סעיד אלעוברה: כאן אני מסיים.
<טלאל אלקרינאוי: אנחנו גם נשמע את חנאן, יועצת העיר למעמד האישה.
<חנאן אלקרינאוי: בוקר טוב לכולם.
<חנאן אלקרינאוי: אני חנאן אלקרינאוי, אני יועצת ראש העיר למעמד האישה כבר שנה וכמה חודשים.
עאידה תומא סלימאן: זה היה אחרי מכרז?
<חנאן אלקרינאוי: לא, זה מינוי של ראש העיר.
<טלאל אלקרינאוי: כי זה בחינם.
<טלאל אלקרינאוי: אני גם צריך לעשות מכרז על משהו בחינם?
<חנאן אלקרינאוי: זה תוך כדי, כמו שהזכיר ראש העיר.
<חנאן אלקרינאוי: בעיקרון אני עושה את זה בהתנדבות, יש לי משרה מלאה ואני עושה גם את העבודה שלי.
<חנאן אלקרינאוי: ההגבלות שלי כיועצת, במיוחד כשמדברים על רהט, וגם הנשים הערביות בדרום, הצורך העצום לפעול למענן כי החברה הערבית בדרום נטתה להסתכל על האישה - - - אני מצטערת לומר את זה, אבל היא הסתכלה על האישה כחפץ בתוך החברה ולא כפרט משמעותי.
<חנאן אלקרינאוי: זו התפיסה שליוותה בתוך החברה הערבית בדרום.
<חנאן אלקרינאוי: אני בתור יועצת באתי לעשות שינוי, כמו שסעיד אמר, כי הזהות המקצועית שלנו, אנחנו עובדים הסוציאליים ואנחנו באים לעשות שינוי וגם בתוך התפקיד של יועצת, לעשות שינוי במעמדה, בתפיסה שלה של עצמה, בתפיסה שלה איפה אני בתוך החברה ומה לעשות.
<חנאן אלקרינאוי: אבל כמו שהזכיר ראש העיר, אני עושה את זה בהתנדבות ואני עושה את זה מהכיס שלי בעיקרון, אני משתתפת בכמה פורומים בדרום, פורומים בשלטון המקומי.
<חנאן אלקרינאוי: זה מאוד מגביל, זה גם ב - - - כמו שהיה ביום שני - - -
עאידה תומא סלימאן: הוועדה.
<חנאן אלקרינאוי: לא הצלחתי להגיע אפילו.
<חנאן אלקרינאוי: עשיתי שיקולים שלי, מה כן ומה לא.
<חנאן אלקרינאוי: זה פשוט מגביל אותי וזה חבל, כי כן ברצוני לעשות המון דברים, במיוחד שיש צורך עז לנשים בתוך החברה.
<חנאן אלקרינאוי: ואני מקווה, כמו שהזכרת, עאידה, שבאמת תפתרו את הבעיה ובאמת לתת את ה - - - זה לא רק וי בתוך רשויות, שכן יש מינוי של יועצת לראש העיר, אלא שיש לזה משמעות וחשיבות בתוך השלטון.
<חנאן אלקרינאוי: סעיד הזכיר הרבה דברים ואני לא אחזור על הדברים של סעיד, אבל אני אדגיש את הקטע של התעסוקה.
<חנאן אלקרינאוי: כמו שראש העיר הזכיר, בעיקרון יש הרבה נשים שכן רוצות לצאת לשוק העבודה, אבל כל הקטע של המעונות, לשלם למעונות, המטפלות זה יקר מאוד.
<חנאן אלקרינאוי: ועוד נושא מאוד חשוב, שזה מאוד קריטי בעיניי, השוק השחור והניצול של נשים בתוך העולם התעסוקתי.
<חנאן אלקרינאוי: זה אומר במפעלים, בחקלאות, זה הזוי שאני שומעת שאישה עובדת 8 שעות או 12 שעות על 120 שקל ליום.
<חנאן אלקרינאוי: בלי תלוש, בלי תנאים, בלי כלום.
<טלאל אלקרינאוי: נכון, זה את צודקת.
<טלאל אלקרינאוי: אני שכחתי להזכיר, כ-4,000 נשים יוצאות כל בוקר לחקלאות, על 120 שקל ו-100 שקל, בחממות באזור.
<חנאן אלקרינאוי: קודם כל זה לא חוקי, זו עבירה על החוק, זה - - -
<סעיד אלעוברה: משעה שלוש בבוקר.
<חנאן אלקרינאוי: בדיוק, ואין לה ברירה אחרת.
<חנאן אלקרינאוי: אנחנו מסתכלים על הדרום, הדרום הוא עני והאישה חייבת ומחויבת, היא לא באה לצאת לעבודה בגלל שהיא רוצה לצאת לעבודה, אלא כדי להתפרנס.
עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי, אלה שעובדות בחקלאות, אני מבינה שאלה העבודות, או אצל קבלן שאוסף את הנשים, הוא מקבל את הכסף והוא נותן מה שהוא רוצה לנשים.
<טלאל אלקרינאוי: זה עד היום.
<טלאל אלקרינאוי: קבלנים.
עאידה תומא סלימאן: אבל ידוע לכם על מפעלים מסוימים שתנאי התעסוקה בהם לפחות מתחת לשכר מינימום?
<חנאן אלקרינאוי: ידוע לי, אין לי שמות עכשיו, אבל שווה בדיקה ושווה להביא את כל הנתונים האלה.
עאידה תומא סלימאן: כי גם לפני שבועיים - - - אני אפסיק להגיד מתי, כי איבדתי את - - -
<טלאל אלקרינאוי: את עוד צעירה, מה קרה לזיכרון?
עאידה תומא סלימאן: לא, זה הרצף.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו למשל היום סיימנו בחמש בבוקר בכנסת.
נחמן שי: אבל קיבלנו שעות נוספות.
עאידה תומא סלימאן: אתה קיבלת, אני לא.
עאידה תומא סלימאן: בגלל שאני ערבייה לא נתנו לי.
<חנאן אלקרינאוי: גם אישה.
<אלהאם אלכמלאת: אני יכולה להגיד משהו לגבי תעסוקה, מה שאמרה חנאן?
עאידה תומא סלימאן: שנייה, אנחנו ניתן, אבל מה שאני רציתי להגיד, שהיה לנו דיון עם הנציבות לשוויון וזה אחד הנושאים שעלו ואנחנו כבר פנינו בעניין של פיקוח על תנאי תעסוקה, אבל אנחנו נצטרך למצוא תלונות קודם כל כדי שנוכל להתערב בנושא הזה.
<טלאל אלקרינאוי: תלונות?
<טלאל אלקרינאוי: נשים בדואיות מתלוננות?
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שזה קשה, במיוחד כאשר אחוז האבטלה הוא מאוד גבוה.
עאידה תומא סלימאן: בסטטיסטיקה אחוז התעסוקה של נשים ערביות בדרך כלל נמוך, אבל בין הנשים הערביות בדרום אפילו יותר נמוך, זה לא עובר את ה-18% למרות ש-72% מהנשים עובדות משרה מלאה, שזה הכי גבוה בין אחוזי המשרות של נשים ערביות באופן כללי.
עאידה תומא סלימאן: כלומר הנשים כן רוצות לעבוד ברגע שיש תעסוקה.
<עטא אבו מדיעם: עאידה, אפליה בשכר זה לא באג'נדה שלהם, הם רוצים פרנסה.
עאידה תומא סלימאן: אני אמרתי את זה כמה פעמים, כאשר כל המשכורת שנכנסת הביתה זה 4,000 שקל עבודה שמכניסה 2,000 שקל משדרגת את ההכנסה של הבית בעוד 50%.
עאידה תומא סלימאן: בשבילנו 2,000 שקל זה מתחת למינימום, זה ככה, זה ככה, אבל זה שדרוג של 50% שנוספים שנכנסים הביתה.
<חנאן אלקרינאוי: בעיקרון אני אומרת, אם יש אפשרות בעיקרון בעיניי, כיועצת ראש העיר, לעשות את התפקיד, יש המון המון - - - צריך עבודה להעלאת המודעות בקרב הנשים, ובקרב החברה למעמד הנשים.
<חנאן אלקרינאוי: אם נסתכל, סתם דוגמה, ואני יועצת ראש העיר ואני נאמנה לראש העיר ואני לא רוצה לעקוף את ראש העיר, אבל נסתכל עלינו כרשות, כרשות או כעיר, איפה יש לנו אישה בתפקיד בכיר בתוך הרשות.
<טלאל אלקרינאוי: את.
<חנאן אלקרינאוי: חוץ ממני.
<חנאן אלקרינאוי: באמת.
<חנאן אלקרינאוי: אני מסתכלת היום, אם יהיה מכרז לתפקיד בכיר בתוך הרשות, מובן מאליו שמי שצריך להיות מועמד - - -
עאידה תומא סלימאן: איך הגדרת נשים בתפקיד בכיר?
עאידה תומא סלימאן: בגלל שהיא יועצת?
<חנאן אלקרינאוי: לא, כי אני מנהלת התכנית הלאומית לטיפול בנוער בסיכון.
<חנאן אלקרינאוי: כי יש מנהלת אחת.
<טלאל אלקרינאוי: היא אומרת שבתפקידים בכירים ביישובים הערביים אין נשים, לא מנכ"לית, לא סמנכ"לית, לא גזברית.
עאידה תומא סלימאן: אני רציתי להבין למה הגדרתם אותה בתפקיד בכיר?
עאידה תומא סלימאן: ברור שהיא לא בדירוג הבכיר בגלל שהיא יועצת.
<חנאן אלקרינאוי: אני אומרת, באמת בתפיסה של הרשות, רהט היא דוגמה לכל הרשויות.
<חנאן אלקרינאוי: איפה אנחנו נמצאות?
<חנאן אלקרינאוי: איפה המודעות של הנשים לראות את עצמן בתפקידים בכירים שיכולות להשפיע.
<חנאן אלקרינאוי: עוד נושא אחד שאני אזכיר אותו, שהזכיר אותו סעיד, על הקטע של ההשכלה של האקדמיה.
<חנאן אלקרינאוי: הבנות שלנו, המפלט היחיד שלהן בתוך החברה הערבית בדרום זה האקדמיה.
<חנאן אלקרינאוי: מי שיכולה לראות את עצמה ולממש את העצמי שלה זה החברה.
<חנאן אלקרינאוי: אנחנו מודעים למוגבלות של החברה, החברה פתחה צירים לאקדמיה, אז האקדמיה לפעמים הולמת את הבנות האלה, כמו שסעיד אמר, ברגע שהשכר, תנאי הקבלה, כל התנאים שמסתכלים על סטודנטית שמגיעה מתל אביב וסטודנטית ברהט באותה רמה אז בעיקרון זה חסם מאוד קשה וזה מגביל את המימוש העצמי שלה.
<חנאן אלקרינאוי: יש המון דברים, אבל מאחר שאתם רוצים לה - - -
עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שאחרות ואחרים יציגו עוד נושאים, אבל הרצון שלנו הוא לתת לעוד כמה לדבר.
<טלאל אלקרינאוי: אני אבחר עוד מישהו ואחר כך תני חופשי לכל מי שירצה.
<טלאל אלקרינאוי: אלהאם אלכמלאת היא מנהלת מרכז ידיד ברהט, אנחנו כעירייה הסכמנו ואפשרנו להם לפתוח את המשרדים שלהם בתוך משרדי העירייה.
<טלאל אלקרינאוי: זה חריג, אבל היא מקבלת הרבה תלונות, בעיקר מנשים.
<טלאל אלקרינאוי: בבקשה, בשתי דקות.
<אלהאם אלכמלאת: לי קוראים אלהאם אלכמלאת, אני עובדת כמנהלת מרכז זכויות ידיד ברהט.
<אלהאם אלכמלאת: ידיד זו עמותה שעוסקת בתחום של זכויות.
<אלהאם אלכמלאת: ברהט אנחנו קיימים מ-2002 ואנחנו מתעסקים בנושא של דיני עבודה גם, זכויות בעבודה, גם לגברים וגם לנשים.
<אלהאם אלכמלאת: מגיעים אלינו למרכז לקוחות שהם גם גברים וגם נשים, אבל הרוב זה נשים.
<אלהאם אלכמלאת: בנושא דיני עבודה רציתי לומר משהו על מה שחנאן אמרה.
<אלהאם אלכמלאת: כל הנושא של תעסוקת נשים, יש בו קצת בעיה בהקשר של גם תשלום שכר נמוך, גם התפיסה באמת, כפי שאמרו פה, שהנשים לא באג'נדה שלהם שבאמת כמה ישלמו להם אלא לצאת להתפרנס.
<אלהאם אלכמלאת: אני בדקתי את זה בעמותת ידיד ומצאתי שזו קבוצה של נשים, שזו אישה שנייה, שלישית, רביעית,שבהגדרה שלהם בביטוח הלאומי הם חלק ממשפחה מורחבת, שהבעל לא מאפשר לאישה לצאת לעבוד כדי לא לפגוע לו בהכנסה מביטוח לאומי.
<אלהאם אלכמלאת: כשיש גבר עם שלוש נשים, אישה מוצאת עבודה בשכר של 4,000 ומשהו שקל היא צריכה תמיד לשקול אם לצאת לעבוד או שהבעל שלה יאיים עליה לא לעבוד, לקבל את העבודה עם משכורת טובה או לא לצאת לעבוד.
<אלהאם אלכמלאת: אז היא מחפשת אלטרנטיבה, היא הולכת ומחפשת אצל קבלן משנה עבודה בשכר נמוך מאוד, כדי שתהיה לה הכנסה ולא לפגוע בהכנסה של הבעל מביטוח לאומי.
<אלהאם אלכמלאת: זה ככה, זה אמיתי.
<אלהאם אלכמלאת: יש הרבה כאלה.
<אלהאם אלכמלאת: יש בעיה נוספת בנושא תעסוקה, המרחק הגיאוגרפי.
<אלהאם אלכמלאת: נשים יעדיפו לעבוד קרוב לבית בתוך היישוב וכמובן הרבה מעסיקים לא משלמים שכר הולם.
<אלהאם אלכמלאת: למשל אני עזרתי למישהי להתקבל לעבודה באיזה עסק, שזה מין מסעדה כזאת, הם רצו לשלם לה 20 שקלים בשעה והיא עובדת מארבע עד 11 בלילה והיא צעירה, וכשאמרתי לה שמשלמים 24 או 25, היא אמרה לא, שזה קרוב לבית.
<אלהאם אלכמלאת: עזרתי לה לדבר עם המעסיק וגם גישרתי בינה לבין לשכת התעסוקה, שימצאו לה עבודה אחרת.
<אלהאם אלכמלאת: אני מדברת הרבה?
עאידה תומא סלימאן: את לא מדברת הרבה, אני רוצה שתגעי בכותרות ולא ניכנס למקרים ספציפיים.
<אלהאם אלכמלאת: אוקיי.
<אלהאם אלכמלאת: גם בתוך היישוב המעמד של האישה העובדת הוא לא כל כך טוב.
<אלהאם אלכמלאת: האישה מחפשת עבודה בגלל מרחק גיאוגרפי קרוב לבית ואז מעסיקים מנצלים את העובדה הזאת ומשלמים שכר נמוך.
<אלהאם אלכמלאת: הנושא של מחסום התחבורה הציבורית מתחבר לזה.
<אלהאם אלכמלאת: הרבה נשים היום יכולות לעבוד במקומות וביישובים ליד רהט, אבל הן לא עושות את זה בגלל שהתחבורה הציבורית ברהט עדיין לא כל כך מפותחת, היא לא מקשרת אותנו עם כל מיני יישובים ליד רהט.
<אלהאם אלכמלאת: בעניין לשכת התעסוקה, זה גם מתקשר לתעסוקת נשים.
<אלהאם אלכמלאת: יש הרבה פרויקטים שיש להם שם, להכין אישה לעולם העבודה.
<אלהאם אלכמלאת: מי שמגיעה, יש להם גיוס נפלא, כל מי שמגיעה כמובטלת או דורשת עבודה משבצים אותה בקורסים, יש להם נוכחות גבוהה, אבל אישה מגיעה לקורס הזה רק מתוך מחויבות, אם היא לא תגיע לקורס הזה היא תקבל סירוב.
עאידה תומא סלימאן: לשכת התעסוקה, הם לא כלולים בתכנית של הרשות לקידום - - -
<אלהאם אלכמלאת: אבל בכל זאת הם מהווים בעיה.
<אלהאם אלכמלאת: אני נתקלת בכל חודש במשהו כמו 18 פניות של נשים שקיבלו סירוב לא מוצדק, וזה אומר לא לקבל הבטחת הכנסה לחודשיים, רק בגלל שאישה אומרת 'אני לא יכולה לעבוד בבית חולים ברזילי כי ההסעה לא יכולה לקחת אותי מהיישוב שלי עד ברזילי'.
<אלהאם אלכמלאת: היא לא כל כך ליד רהט, אז אומרים לה 'תגיעי לרהט', היא מגיעה לרהט, היא צריכה לשלם כל יום 100 שקלים נסיעות.
<אלהאם אלכמלאת: היא צריכה להגדיל הכנסה או להפסיד כסף.
<אלהאם אלכמלאת: אז היא מקבלת סירוב.
עאידה תומא סלימאן: זו דרך הדלת המסתובבת.
עאידה תומא סלימאן: ככה הם יוצאות ממעגל הרשומים כמובטלות, זה מראה כאילו יש ירידה באבטלה, חוסכים את התשלום שהיו צריכים לשלם להן ובעוד חודשיים שוב הן נכנסות למעגל.
עאידה תומא סלימאן: הם הרי יודעים שיהיה סירוב.
<אלהאם אלכמלאת: עוד נושא שאני מטפלת בו בידיד זה הנושא שקשור לבית הדין השרעי.
<אלהאם אלכמלאת: זה כל הנושא של פסקי מזונות בסכום של 100 שקלים מזונות לילד לחודש.
<אלהאם אלכמלאת: 100 שקלים, יש כאלה פסקי דין.
<עטא אבו מדיעם: הבעיה שלך בפסיקה או בהוצאה לפועל של הפסיקה?
<אלהאם אלכמלאת: בית הדין השרעי עצמו כמוסד.
<אלהאם אלכמלאת: איך יקרה שמוסד כזה שמוציאים פסק דין שילד יקבל 100 שקלים לחודש.
<אלהאם אלכמלאת: אם אישה באה ומערערת על ההחלטה הזאת היא לא יודעת על הזכות של לערער, היא מגיעה אליי עם פסק הדין הזה באיחור.
<אלהאם אלכמלאת: היא הפסידה את הזכות שלה לערער על ההחלטה - - -
נחמן שי: איך היא יודעת עלייך?
<אלהאם אלכמלאת: אני אומרת לה שיש לה את הזכות - - -
נחמן שי: איך את מגיעה אליה, איך היא מגיעה אלייך?
נחמן שי: איך היא יודעת - - -
<אלהאם אלכמלאת: בחודש יש לנו 200 פניות בידיד, יודעים עלינו.
עאידה תומא סלימאן: כן, אבל איך הנשים יודעות על קיום המרכז?
עאידה תומא סלימאן: איך הן מגיעות אלייך?
<אלהאם אלכמלאת: הם מגיעים אלינו דרך לשכת הרווחה, לשכת תעסוקה, ביטוח לאומי.
<אלהאם אלכמלאת: אנחנו פה מ-2002, המון אנשים מכירים אותנו.
<אלהאם אלכמלאת: יש לנו 200 פניות בחודש.
<אלהאם אלכמלאת: אז אני מפנה אותם ללשכה לסיוע משפטי כדי להגיש ערעור על ההחלטה של בית הדין השרעי.
<אלהאם אלכמלאת: לפעמים הם מגיעים באיחור.
<אלהאם אלכמלאת: אז אני אומרת, המוסד הזה של בית הדין השרעי, קודם כל שיהיה בחוק פסיקה כזאת שאסור להם לקבוע מזונות - - - בסכום מינימלי.
<עטא אבו מדיעם: בהליך האזרחי, לא בהליך השרעי.
עאידה תומא סלימאן: רוב הנשים פה הולכות לבית הדין השרעי, הן לא הולכות לבית דין אזרחי.
<אלהאם אלכמלאת: אני מפנה אותם לבית דין לענייני משפחה, עדיף, שם הן יקבלו - - -
עאידה תומא סלימאן: הבעיה שם שהאגרות הן יותר גבוהות - - -
<אלהאם אלכמלאת: לא, יש פטור במזונות.
<אלהאם אלכמלאת: נשים מקבלות פטור.
<קריאה: צריך עורך דין.
<אלהאם אלכמלאת: יש עורך דין דרך הלשכה לסיוע משפטי.
<אלהאם אלכמלאת: השפה היא באמת חסם, אבל אני פה איתם, אני מכוונת אותם, אני מלווה אותם, יש לי מתנדבים.
<אלהאם אלכמלאת: זה אחד הדברים שבית הדין השרעי, שם צריכה להיות פסיקה - - - למשל בית הדין השרעי ביפו, פחות מ-850 שקל לילד הוא לא יפסוק.
עאידה תומא סלימאן: שזה גם כן לא משהו.
<אלהאם אלכמלאת: אבל לפחות זה משהו.
עאידה תומא סלימאן: תחשב מה צריך להאכיל את הילד כל יום, וצריך לחנך אותו ולשלוח אותו לבית ספר ולקנות לו בגדים ולטפל בשיניים שלו ולקנות לו תרופות.
<אלהאם אלכמלאת: עוד נושא באמת חשוב שאני רוצה לומר.
<אלהאם אלכמלאת: כל הנושא של הטופסולוגיה לביטוח הלאומי.
<אלהאם אלכמלאת: יש משפחה וזוג הגיש תביעה להבטחת הכנסה, אז תמיד הבעל מתייחס לקצבה של הביטוח הלאומי, קצבת קיום, כאילו היא שלו והוא מנהל אותה.
<אלהאם אלכמלאת: כשבאה אישה והיא אומרת 'אני רוצה את החלק שלי מהקצבה', הם לא מיד מאפשרים לה זאת.
<אלהאם אלכמלאת: זה קורה בהבטחת הכנסה, בקצבת נכות.
<אלהאם אלכמלאת: זה קורה גם בקצבת זקנה, שביטוח לאומי לא ממהר לשלם לאישה בנפרד את הקצבה, אלא הוא שולח אליה מכתב, כמובן בשפה העברית, שזה חסם, השפה, האישה לרוב לא מבינה מה מבקשים ממנה והיא לא מתייחסת למכתב הזה ואז הגבר מקבל את הקצבה כמה חודשים וכשהיא מתקשרת ואומרת 'אני רוצה לקבל את הקצבה שלי', אז אומרים לה 'את מקבלת כבר', היא אומרת, 'לא מגיעה לי שום קצבה', 'שלחנו לך מכתב אם את רוצה שנשלם לך בנפרד'.
<אלהאם אלכמלאת: היא לא הבינה את המכתב הזה.
<אלהאם אלכמלאת: אז אנחנו מתערבים בתמונה הזו ומנסים לשכנע את הביטוח הלאומי לפצל את הקצבה, שאישה תקבל אותה לבד.
<אלהאם אלכמלאת: הייתי אומרת למה אין טופס כזה מראש בביטוח לאומי?
<אלהאם אלכמלאת: טופס מראש שהוא מוכן בתוך הטפסים של הביטוח הלאומי שמסביר לאישה באמת מרגע הגשת התביעה ש'יש לך את הזכות שנשלם לך את הקצבה בחשבון נפרד'.
<אלהאם אלכמלאת: עוד נושא, יש טופס שנקרא 'שאלון ידועים בציבור'.
<אלהאם אלכמלאת: בחברה הבדואית, כשגבר מתחתן - - -
עאידה תומא סלימאן: יש הרבה ידועות בציבור בחברה הבדואית.
<אלהאם אלכמלאת: כן, הם לא קוראים להם ככה.
<אלהאם אלכמלאת: אני מנסה לחנך את האנשים שיגידו שאני אישה, הם קוראים להם חברה.
<עטא אבו מדיעם: מי קורא להם?
<אלהאם אלכמלאת: הבעל.
<עטא אבו מדיעם: המוסד הישראלי קורא להם חברה.
<אלהאם אלכמלאת: אני לא מתווכחת איתך - - -
<עטא אבו מדיעם: הן נשים לכל דבר.
<עטא אבו מדיעם: עם כל הכבוד.
<אלהאם אלכמלאת: אני בעד.
<אלהאם אלכמלאת: גם אני מחנכת נשים להגיד את זה, שאת אישה - - -
<עטא אבו מדיעם: רק המוסד הישראלי אומר עליהן חברות וידועות בציבור.
<אלהאם אלכמלאת: המוסד הישראלי, שזה הביטוח הלאומי, קורא להם ידועה בציבור.
עאידה תומא סלימאן: גם הרבה מהגברים הנשואים משתמשים במושג הזה כדי להתחמק מהמחויבות לפי החוק שאוסרת לגמרי.
<אלהאם אלכמלאת: אז מה שקורה, יש בעיה עם הנשים שיולדות.
<אלהאם אלכמלאת: אישה שהיא רווקה, היא בפועל נשואה, היא ידועה בציבור, כשהיא יולדת אז קשה לה להוכיח שהיא רווקה, כי היא ילדה, וקשה לה להוכיח שהיא נשואה כי אין לה מסמך ביד שהיא נשואה.
<אלהאם אלכמלאת: מה שקורה, כשהיא יולדת בבית חולים סורוקה, הכי קרוב אלינו, היא מקבלת מכתב שעליה לשלם חוב בגין הלידה.
<אלהאם אלכמלאת: הביטוח הלאומי לא ממהר לשלם עבור הלידה, לכסות את הוצאות הלידה בגלל שקשה לה להוכיח אם האבא של הילד שנולד כרגע לאישה הזאת הוא ישראלי או לא.
<אלהאם אלכמלאת: אז לא משלמים.
<אלהאם אלכמלאת: חשוב לי להסביר את הנקודה הזאת.
<אלהאם אלכמלאת: אלה דברים שאני מטפלת בהם מ-2002 ואני יודעת על מה אני מדברת.
נחמן שי: את מדברת על אותן חברות שנולדו להן ילדים ואז הן זכאיות לביטוח לאומי.
<אלהאם אלכמלאת: הן זכאיות לקבל קצבת ילדים, מענק לידה וכיסוי בגין הלידה.
<אלהאם אלכמלאת: ביטוח לאומי לא ממהר לשלם כי הוא מתאר לעצמו שאישה רווקה, ערבייה, זה קורה אצל הערביות בדרום, שאולי הבעל שלה הוא לא ישראלי אז הוא לא ממהר לשלם.
<אלהאם אלכמלאת: אישה כזאת אמורה לקבל הביתה מכתב - - -
עאידה תומא סלימאן: אפילו אם הבן זוג הוא לא ישראלי היא ישראלית והזכות הזו היא בשבילה, לא בשבילו, על זה שהיא ילדה לו.
<אלהאם אלכמלאת: אז בפועל מה שקורה הוא ההיפך.
עאידה תומא סלימאן: הם יכולים לשלם לה בלי שאלות.
<אלהאם אלכמלאת: סליחה, תנו לי להגיד את זה כי אני יודעת את זה.
<אלהאם אלכמלאת: יש 1,000 נשים כאלה היום במחלקת הגבייה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא מטילה ספק בעובדות שאת מביאה, שיכול להיות שמעכבים לנשים תשלומים ודברים כאלה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא מטילה ספק בזה.
עאידה תומא סלימאן: מה שאני אומרת, שאין כל זכות לעשות דבר כזה.
<אלהאם אלכמלאת: אז איך את יכולה לטפל בזה?
עאידה תומא סלימאן: לפי החוק מחויבים לשלם לה.
<אלהאם אלכמלאת: אז יש לי היום במחלקת הגבייה של סורוקה כ-1,000 נשים שעומדים לתבוע אותן בגלל בעיה כזאת.
עאידה תומא סלימאן: אז אני רוצה שתעבירי לי - - -
נחמן שי: יש 1,000 נשים שלא מקבלות את ה - - -
עאידה תומא סלימאן: שבית החולים הולך לתבוע אותן בגלל לידה.
נחמן שי: שהבעל לא ישראלי?
נחמן שי: אבל כמו שעאידה אומרת, זה לא משנה מי הבעל, חשוב מי האישה.
עאידה תומא סלימאן: הן ילדו בבית?
<אלהאם אלכמלאת: לא, הן ילדו בבית חולים סורוקה.
<אלהאם אלכמלאת: הביטוח הלאומי לא כיסה עבורן את הוצאות הלידה.
עאידה תומא סלימאן: אפילו ברישום הילד לא אכפת.
<עטא אבו מדיעם: זה לא חובה לזהות מי האבא.
עאידה תומא סלימאן: כן, בתעודת לידה אפשר אפילו לא לרשום ולא חובה גם שיהיו נשואים כדי לרשום אבהות.
עאידה תומא סלימאן: זה לפי החוק.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת ככה, כדי שנתקדם קצת.
עאידה תומא סלימאן: אני רואה שכל הבעיות שאני מכירה מכל המדינה מתרכזות עכשיו פה.
עאידה תומא סלימאן: אני ארצה לקבל לפחות דף אחד שמסכם, אנחנו פה רשמנו, ואני אומרת לך שאני רוצה לעקוב אחרי הנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו בדרך כלל עוקבים אחרי כל בעיה ואחרי כל ישיבה אני כבר מוציאה את המכתבים ומתחילה לפעול מול המשרדים והצוות הנהדר הזה עוזר לי תמיד.
עאידה תומא סלימאן: בעניין סורוקה אני רוצה לקבל יותר מידע כדי לפנות לביטוח הלאומי כדי לטפל בזה מיידית.
עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שמתוך ה-1,000 יש נשים חסרות מעמד.
<אלהאם אלכמלאת: פחות מ-500 שמה.
<אלהאם אלכמלאת: אבל עדיין הן נשואות לישראלים.
עאידה תומא סלימאן: בסדר, אז אנחנו נצטרך להפריד קצת - - -
נחמן שי: אם הן נשואות לישראלי הן מקבלות?
<אלהאם אלכמלאת: לא.
<אלהאם אלכמלאת: הבעל צריך לעשות את כל ההליך מול הביטוח הלאומי.
עאידה תומא סלימאן: אז אנחנו נצטרך לטפל בעניין הזה באופן יותר שוטף.
<אלהאם אלכמלאת: איך אני אעביר לך את הדף הזה?
<קריאה: לכנסת, לוועדה.
עאידה תומא סלימאן: הנה, הצוות לידך.
עאידה תומא סלימאן: אני אצטרך עכשיו להתחיל להתמקד.
עאידה תומא סלימאן: בדרך כלל אני עובדת עם סטופר, אבל עכשיו באמת נצטרך כותרות יותר כדי שנתקדם.
<עטא אבו מדיעם: לפרוטוקול, אני עטא אבו מדיעם, אני סגן וממלא מקום ראש העיר בעיר.
<עטא אבו מדיעם: אני יושב ראש ועדה למניעת אלימות ויושב ראש ועדת משנה לתכנון ובנייה.
<עטא אבו מדיעם: קודם כל אני מברך את חברת הכנסת עאידה על הובלת נושא מעמד האישה.