GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<הגר צמרת קרצ׳ר: מה שיפה במדד, אחד הדברים פורצי הדרך בעיניי, חנה הזכירה את זה, שאנחנו לוקחים באמת את הדברים, את התחושות, את הנורמות ופשוט מתרגמות אותם לשפת המומחים שהיא בעצם שפה שאנחנו יודעות שהיא שפה מדירה, שפה של עובדות מספריות.
<הגר צמרת קרצ׳ר: ולא זו בלבד שאנחנו מתרגמות כל אחד מהתחומים והתחושות למספר, אנחנו גם יוצרות באופן מצרפי מספר אחד ובשיטה, כמו במחשבה, של מדד המחירים לצרכן קיבלנו על 2004 את המצב של סך הכול אי השוויון המגדרי בישראל, 1 בשנת 2004.
<הגר צמרת קרצ׳ר: כאן אנחנו רואים את קצב ההתפתחות, האם אי השוויון גדל או קטן על פני השנים, וכמו שאנחנו רואים, אם 2004 זה 1, אחרי עשור הגענו למצב של 0.93, כלומר יש לנו שיפור אפסי ומזערי במצב אי השוויון.
עאידה תומא סלימאן: כלומר לקח לנו 10 שנים לזוז 0.07.
<הגר צמרת קרצ׳ר: בדיוק.
עאידה תומא סלימאן: יש תקווה אחרי 100 שנים.
<הגר צמרת קרצ׳ר: וחנה הסבירה את הגורם העיקרי.
<הגר צמרת קרצ׳ר: הגורם העיקרי לשיפור, במרכאות, זה באמת הרעה במצב של הגברים כתוצאה מריבוי של עבודות חלקיות של גברים.
<הגר צמרת קרצ׳ר: בגלל כל המשבר שהנתונים עיוורים לו בשוק העבודה אנחנו רואים הידרדרות במצב הגברים, שזה "משפר" את המצב.
<הגר צמרת קרצ׳ר: דיברתי קודם על העניין של סך כל אי השוויון, עכשיו אני רוצה לדבר על עומק אי השוויון.
<הגר צמרת קרצ׳ר: עומק אי השוויון זה כמה אי שוויון יש לנו בכל תחום.
<הגר צמרת קרצ׳ר: מה שהגרף הזה מתאר, הוא מתאר את התחומים, כל תחום שהיה צבוע בעיגולים בשקופית השנייה הפך לקו ואם אתם רואים, אמרתי קודם שבו יש את עומק אי השוויון הגבוה ביותר זה התחום של עוצמה.
<הגר צמרת קרצ׳ר: זה הקו הכחול למעלה.
<הגר צמרת קרצ׳ר: התחום שבו יש הכי פחות אי שוויון הוא למטה, קו ההשכלה, באמת בהשכלה יש אי שוויון נמוך ביותר, הוא הכי נמוך.
<הגר צמרת קרצ׳ר: הניתוח הזה מאפשר לנו ליצור תעדוף של איזה תחום הכי חשוב לטפל בו ברמה של מדיניות.
עאידה תומא סלימאן: מעניין מאוד, כי הגרפים האחרים, תסתכלי על כל אחת מהקטגוריות - - -
חנין זועבי: החברה הערבית, זה המדד הכי - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, מבחינת העומק, אני רוצה להגיד, כשאני מסתכלת על כל הגרפים יש מין קו כזה שאין בו עליות וירידות חדות.
עאידה תומא סלימאן: הגרף היחידי, של החברה הערבית, נראה כזה, קפיצות למעלה וקפיצות למטה, איך מסבירים את זה?
עאידה תומא סלימאן: מה בדיוק קורה?
עאידה תומא סלימאן: למה יש פתאום עלייה חדה כזו ואחריה ירידה חדה?
עאידה תומא סלימאן: זה בשנת 2006, למשל.
<הגר צמרת קרצ׳ר: בעיקר מה שמאפיין את החברה הערבית, אין ספק שזו קריאה נכונה, זה שהיא התחילה מאי שוויון גבוה יחסית ושם באמת אפשר לראות שיפור.
<הגר צמרת קרצ׳ר: יש לזה כמה סיבות, אחת הסיבות קשורה לכך שבשוק העבודה שיעור העבודה של הגברים הערבים הוא מאוד גבוה, לעומת זאת נשים ערביות משתתפות בשיעורים הרבה יותר נמוכים, אבל מי שמשתתפת היא משכילה יותר.
<הגר צמרת קרצ׳ר: כתוצאה מכך זה יוצר מצב שבו למשל השכר לשעה של נשים ערביות הוא יותר גבוה בממוצע מהשכר לשעה של גברים ערבים.
עאידה תומא סלימאן: זה מסביר את ההבדל, זה לא מסביר את העליות והירידות משנה לשנה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שפה יש את הפקטור הסביבתי, כלומר כמה השקעות היו באותה שנה, מה גרם שדווקא ב-2006 פתאום יש עלייה ומיד אחריה ירידה חדה, ירידה שממשיכה עד 2012.
<הגר צמרת קרצ׳ר: אני לא הייתי מסתכלת על נקודה ספציפית, זה כן מטעה, כי באופן כללי כשאנחנו בוחנים מגמה בכלל בנתונים לא צריך להסתכל על נקודה ספציפית.
<הגר צמרת קרצ׳ר: לעומת זאת זה שיש את הירידה משנת 2008, זה בוודאי שזה כן נמצא ויש לזה את ההסברים.
<הגר צמרת קרצ׳ר: השקעה זה לא משהו שאנחנו רואים בתוצאה באופן ישיר, זאת אומרת אם נשקיע עכשיו בחינוך או בתשתיות זה לא משהו שאתה רואה בתוצאות.
<הגר צמרת קרצ׳ר: אנחנו בוחנות תוצאות של התנהגות, את המספרים.
<קריאה: אם מותר לי להציע הסבר למחשבה, זה דורש בדיקה, אני חושבת שזה מעיד על היעדר מדיניות.
<הגר צמרת קרצ׳ר: אני אמשיך עם ממד העוצמה.
<הגר צמרת קרצ׳ר: הזכרתי קצת קודם, העניין של מספר חברות הכנסת והשרות, אז אנחנו רואים שיש גידול במספר חברות הכנסת, אבל לא משנה מה גודל הממשלה אנחנו רואים שמספר השרות הוא די קבוע.
<הגר צמרת קרצ׳ר: עקבנו אחרי מספר השרים לעומת מספר השרות ואנחנו רואים שיש שינויים משמעותיים וגדולים של הממשלה אבל השרות בסך הכול לא נמצאות במגמה של שיפור.
<הגר צמרת קרצ׳ר: פה זה גם מה שתיארתי קודם לגבי המנכ"ליות, מנכ"ליות לעומת מנכ"לים, מה שאנחנו רואים פה זה שיש איזה שהוא גידול במספר המנכ"לים, גם במספר המנכ"ליות, אבל הפער גדול מאוד, אי אפשר לדבר בכלל על שיפור.
<הגר צמרת קרצ׳ר: בעצם מדובר באי שוויון שהוא מאוד קיצוני ויש לכך השלכות מרחיקות לכת על החלטות בשוק העבודה.
<הגר צמרת קרצ׳ר: זה העניין של פערים בשכר חודשי, זה הנתון הקבוע.
<הגר צמרת קרצ׳ר: אנחנו יודעים שהפער בשכר החודשי של גברים ושל נשים עומד על 38% והוא נובע גם מזה שנשים עובדות הרבה פעמים במשרה חלקית, שזה הנתון הבא.
<הגר צמרת קרצ׳ר: אנחנו רואים כאן את שיעור הנשים שעובדות במשרה חלקית ולכן הוותק שלהם נפגע, התנאים שלהם נפגעים, הפנסיה שלהם נפגעת, זה הקו הירוק למעלה, אלה שיעורים הרבה יותר גבוהים של נשים שעובדות במשרה חלקית.
<הגר צמרת קרצ׳ר: דבר אחרון שאני רוצה להתרכז בו זה בממד האלימות.
<הגר צמרת קרצ׳ר: אחרי שפרסמנו את המדד שלנו עם מתודולוגיה שאנחנו פיתחנו לבד גילינו שהאיחוד האירופי, אחרי שאנחנו פרסמנו, לא שאני טוענת שהוא הושפע, אבל זה היה מאוד יפה מבחינתנו לראות את זה שהוא פרסם בתקציב של בערך פי 100 או 200 מדד עם מתודולוגיה מאוד מאוד דומה והתחומים שהם הכניסו, למשל הם הכניסו גם את תחום האלימות, אבל הם השאירו שם דף ריק, כי אין להם נתונים.
<הגר צמרת קרצ׳ר: אז אנחנו הרגשנו מאוד גאווה שהצלחנו ליצור ממד שכן עוקב אחרי האלימות שנשים חוות, אבל הסיבה שרציתי להתעכב על תחושת הביטחון והליכה ברחוב, כי היא בעיניי דוגמה ממש חזקה לעניין הנורמטיבי, זה דבר שגברים באמת לא מצליחים להבין ולא חושבים ולא מביאים בשיקולים שלהם.
<הגר צמרת קרצ׳ר: כשאנחנו אומרים להם את זה, הרבה פעמים, אני לפחות נתקלתי בזה, הם ממש מבטלים את זה, שזה עניין חרדתי, העניין של לכנות אותנו חרדיות זה בעיניי ההיסטריה של המאה ה-19.
<הגר צמרת קרצ׳ר: כאן אנחנו מצליחות, הנה מצב שבו - - - אוקיי, אתה אומר לי שאני מרגישה חרדתית, בבקשה, הנה יש פה את הנתון, נתון חזק שאומר שמדובר, שימו לב לפערים, נשים משנת 2004 עד 2013 תמיד תחושת הביטחון שלהן בהליכה ברחוב בישראל נמצאת בשיעורים נמוכים.
עאידה תומא סלימאן: אבל אתן לא חושבות, סתם אני מעלה רעיון, שזה לא גם כן מלכוד שאנחנו נכנסנו אליו?
עאידה תומא סלימאן: כי בעצם ביטחון של נשים, במיוחד בנושאי אלימות, אמור להיות מעורער יותר במקומות שאנחנו מכירות, זה לא רק ללכת ברחוב.
עאידה תומא סלימאן: כלומר רוב מקרי האונס, רוב מקרי האלימות, רוב מקרי התקיפה המינית קורים ב - - -
<קריאה: בתוך המשפחה.
עאידה תומא סלימאן: ולא ברחוב.
מיכל רוזין: אבל בסרטים בהוליווד זה קורה ברחוב.
עאידה תומא סלימאן: כן, אז השאלה אם אנחנו בודקים את זה כממד ולוקחים את זה כאינדיקטור, האם אנחנו לא נופלות לתוך המלכודת שגידלו אותנו שהמקום הכי מסוכן בשבילנו זה הרחוב, כאשר זה לא ממש ככה.
מיכל רוזין: ודאי שכן, אבל זה לא מוריד את החשש שלנו.
מיכל רוזין: אני אומרת את זה, בתור אחת שמכירה את כל המיתוסים ומנפצת אותם אני מפחדת ללכת בחושך ברחוב.
<קריאה: אבל יש גם אופניים על המדרכה ואופנועים, זה גם מסוכן.
<הגר צמרת קרצ׳ר: אנחנו עוקבות גם אחרי מרכזי הסיוע ומספר הנשים שם.
<הגר צמרת קרצ׳ר: בנוסף לכך גם עמדנו בקשר עם המשרד לביטחון פנים שמפתח מדד למעקב אחרי אלימות שהוא עוסק עכשיו בעניין של לבצע סקר כמה אנשים נפגעים ומשווה את הסקר של כמה אנשים נפגעים לעומת כמה מדווח.
<הגר צמרת קרצ׳ר: כתוצאה מהסקר הזה מה שהם גילו זה ש-60% מהפשעים לא מדווחים ואף אחד לא יודע מהם.
<הגר צמרת קרצ׳ר: אז אנחנו כן נמצאים במעקב, זו הערה מאוד טובה.
זהבה גלאון: אני רוצה להעיר הערה קטנה בהקשר הזה של תחושת ביטחון.
זהבה גלאון: לפני שנה הוצג דוח של מדד הביטחון ותחושת הביטחון היא לא רק אפרופו הליכה ברחוב.
זהבה גלאון: הוויכוח הוא ויכוח נכון, האם זה במרחב הביתי או המרחב הציבורי, אבל תחושת הביטחון מול מוסדות המדינה ועל תחושת הביטחון הזאת לדעתי שווה אולי להרחיב בפעם הבאה, מעבר לעניין של הליכה ברחוב, בעיקר מול מוסדות המדינה, איפה נשים חשות והפער המגדרי שאיפה נשים חשות מאוימות מול הממסדים השונים.
זהבה גלאון: אני חושבת שהבסיס של המחקר שנעשה, שזה היה מחקר סופר רציני, יכול להיות דוגמה ל - - - זה עוד נדבך מאוד משמעותי בבחינת עומק הפער.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמה שאמרת, חברת הכנסת גלאון, זה נכון, את מדד הביטחון אני גם מכירה כי הייתי אז חלק מהקואליציה שפיתחה את המדד, אבל כשמדברים על ממד האלימות, השאלה אם אנחנו בודקות את התחושה או את האלימות עצמה.
<הגר צמרת קרצ׳ר: גם וגם.
<הגר צמרת קרצ׳ר: זה רק אחד האינדיקטורים.
<הגר צמרת קרצ׳ר: אני רק רוצה לסיים עם הדבר האחרון, אנחנו עשינו - - -
מיכל רוזין: אוה, יש לנו תקווה.
<הגר צמרת קרצ׳ר: בהנחה שלא נעשה שום דבר והמצב יישאר בדיוק באותו קו מגמה, אותו קו מגמה של מה שראינו עד עכשיו, אנחנו צפויים להגיע לשנת - - -
זהבה גלאון: יש מקום לאופטימיות.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני חושבת שזו גם כן, לצערי הרב, נבואה לא מדויקת, כי בסופו של דבר זה לא רק הולך כל הזמן - - -
חנין זועבי: זה לא ליניארי.
עאידה תומא סלימאן: ראינו את זה כבר, אפילו פה.
חנין זועבי: היא אמרה, אנחנו מתקדמות וגם כולם מתקדמים אז אנחנו שומרים על הפער.
חנין זועבי: אנחנו יכולים להתקדם ולא להתקדם.
<הגר צמרת קרצ׳ר: זה מעיד על הקצב.
<הגר צמרת קרצ׳ר: אף אחד לא באמת חושב, אני באמת לא חושבת בתור מי שעשה את המחקר שזה ייסגר בשנה הזאת, פשוט זה מעיד על הקצב המאוד איטי שכרגע אנחנו רואות.
חנין זועבי: אז השנה הזאת אני מקווה שהרבה דברים ישתנו.
זהבה גלאון: השאלה אם יש אסטרטגיות לפעולה, תכנית עבודה שמאפשרת ל - - -
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שהנתונים מעוררים הרבה שאלות ואולי דיון ורצון להתייחס, אבל אני הייתי רוצה לתת גם לגב' יפית אלפנדרי מהלמ"ס, הממונה על סטטיסטיקה מגדרית, ואני עכשיו מבקשת 3 דקות, אם אפשר.
<יפית אלפנדרי: אני אנסה לדבר בקצרה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה שכולן ישתתפו, מי שתרצה, אז אי אפשר - - - יש לי רשימה ארוכה.
<יפית אלפנדרי: אין בעיה, אני אדבר ממש בקצרה.
<יפית אלפנדרי: תעבירי לשקף של סטטיסטיקה כלכלית וחברתית.
<יפית אלפנדרי: ראשית אני רוצה לברך את העוסקות במלאכה על בניית מדד מושכל, מקצועי, שבא לשינוי תפיסה וסדר יום מגדרי.
<יפית אלפנדרי: בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה אנחנו מברכים על מדד כזה והשימוש המושכל בנתונים.
<יפית אלפנדרי: אני רוצה לפתוח ולהגיד שבשנים האחרונות התחלנו לשים דגש על כל הנושא של הסטטיסטיקה המגדרית ואחרי שהגר דיברה אני רוצה להגיד מה חסר בסטטיסטיקה בכלל ובסטטיסטיקה המגדרית בפרט.
<יפית אלפנדרי: בשנים האחרונות חלה מגמה בעולם שלא מספיקה סטטיסטיקה כלכלית אלא צריך לקחת בחשבון גם את הסטטיסטיקה החברתית כדי להראות מה כושר הייצור של המשק, להצביע על יציבות כלכלית.
<יפית אלפנדרי: באמת ראינו את זה בשנים האחרונות ובדוגמה האחרונה ביוון, מה שקרה שם עם הכלכלה, ומה שקרה בישראל זה שהדגש היה על סטטיסטיקה כלכלית ואנחנו רואים את זה במדד.
<יפית אלפנדרי: הסטטיסטיקה שלנו בנושא של עבודה, שכר, דמוגרפיה, בריאות ופריון היא סטטיסטיקה מפותחת, לצערי הרב אין לנו סטטיסטיקה טובה בנושא של יזמות עסקית, אבל מה שחשוב, זו סטטיסטיקה במבט הוליסטי, כלומר להראות את היציבות הכלכלית ואת כושר הייצור של המדינה, שקשור לעמדות, אורח חיים ואלימות במשפחה.
<יפית אלפנדרי: לגבי אלימות במשפחה, חשוב לי להדגיש שעשו מחקרים ורק 12% בממוצע ממקרי האלימות במשפחה מדווחים למשטרה, ב-95% ממקרי האלימות הקורבנות הם נשים ולכן לא מספיק, כמו שעמדתן על זה, להציג מדד של תחושת ביטחון, מאוד חשוב לחקור את הנושא ואין מספיק מידע בנושא.
<יפית אלפנדרי: בעזרת סטטיסטיקה, ובאמת זה מה שהוכח בעולם, נבנו תכניות לטיפול בנושא.
<יפית אלפנדרי: הנושא של האלימות הוא אלימות מהבית.
<יפית אלפנדרי: נושא נוסף זה נושא של תקצוב זמן, כלומר חלוקת הזמן בין הבית לבין המשפחה, שזה לא קיים.
<יפית אלפנדרי: יש נושא חדש בחשבונות הלאומיים בכלכלה, זה חשבונות הלוויין, לדעת כמה האישה עובדת בבית.
<יפית אלפנדרי: כמה אישה עובדת בבית מאוד חשוב לכושר הייצור של המשק, כלומר אם אני גם מנקה וגם מבשלת אני יכולה לקחת עוזרת שתעזור לי לעשות את הדברים האלה ולהיות יותר בעבודה וככה לקבל תמונה יותר כוללת על הכלכלה ועל מה שקורה במשק, וזה גם לא קיים במדינת ישראל.
<יפית אלפנדרי: אלה שני נושאים חשובים שחשוב לפתח בסטטיסטיקה בכלל ובסטטיסטיקה המגדרית בפרט.
<יפית אלפנדרי: זה יעלה את הערך של כל מדד שמפתחים בנושא.
עאידה תומא סלימאן: זהו?
עאידה תומא סלימאן: הפתעת אותי, ממש הפתעת אותי.
עאידה תומא סלימאן: גב' ורד סוויד.
<ורד סוויד: קודם כל אנחנו מברכות על המדד של שוות, הוא מדד מקצועי ובכנסים שאני משתתפת בעולם הוא מדד שמדברים עליו.
<ורד סוויד: פרופ' נעמי חזן העבירה אותו ואני יודעת שהוא מוערך גם על ידי ה-UN women וגם על ידי ה-OECD ולא לחינם אתם ראיתם אחר כך את זה מוטמע במקומות אחרים.
<ורד סוויד: אנחנו רואים כאן מגמת שיפור, נכון שהיא איטית, נכונה ל-2013, וצריך לשמור שהמגמה הזאת תמשיך.
<ורד סוויד: מבחינת ההערות שלנו, גם במגזר הערבי הדברים לא קרו באופן אקראי.
<ורד סוויד: מ-2007-8 הועברו החלטות ממשלה מאוד ספציפיות שכוללות מלגות ועידוד למידה של מקצועות ספציפיים, הוקמה רשות לפיתוח כלכלי ערבי וניתנו מענים גדולים יותר לחסמים אובייקטיביים כמו תחבורה ציבורית.
<ורד סוויד: ברור שחלק גדול מאי השוויון, אם אין לאישה לא תחבורה ציבורית ולא מעון, עדיין חסר במקומות מסוימים, ברור שנראה את הפערים.
<ורד סוויד: לכן כשנעשית עשייה אקטיבית רואים את השיפור.
עאידה תומא סלימאן: בעצם לא ראינו שיפור.
<ורד סוויד: במגזר הערבי יש שיפור מ-2006 ל-2013, המגמה היא של שיפור ויציאת נשים - - -
חנין זועבי: גם פה יש הערה חשובה, שהקטנת הפער זה בגלל שמצבם של הגברים הורע.
חנין זועבי: יש הרעה כללית.
עאידה תומא סלימאן: אני אמרתי כל הזמן, אסור לבקש שוויון עם גברים, כי הפתרון יהיה להוריד את הגברים.
חנין זועבי: למה לא הזכרת את זה?
חנין זועבי: זה נתון חשוב.
<ורד סוויד: הנקודה המרכזית שהם נגעו בה היא בעיית העוצמה.
<ורד סוויד: היום קיים כמעט קרוב לייצוג הולם, 44%, בדירקטוריונים בחברות ממשלתיות, בצוותים ובוועדות, אבל כשאנחנו בוחנים את מספר היושבות ראש והמנכ"ליות הנתונים הם שונים לגמרי ולכן ההתמקדות היום צריכה להשתנות ולדרוש את אותו הדבר לגבי המקומות - - - עברה חקיקה בכנסת לגבי הרשויות המקומיות, רשימה שתהיה בה שליש נשים תקבל תגמול, צפוי לראות את התוצאות בבחירות הקרובות, עדיין לא עברה החקיקה הזאת לגבי הכנסת, ויש לה משמעות.
<ורד סוויד: כשמקימים ממשלה ויש קואליציה וקיימות מפלגות שלא קיימות בהן נשים לא נוכל לראות אותן שרות.
<ורד סוויד: לכן אנחנו צריכים גם לעגן בחקיקה, אם אנחנו מדברים על העוצמה הפוליטית, וגם לדרוש ייצוג הולם שעד היום נדרש בעיקר בוועדות ובצוותים.
<ורד סוויד: אנחנו מנסים עכשיו למצוא מודל שיעבוד על זה, שממנים לתפקיד בכיר בממשלה, לדוגמה, שיכריזו מתי בפעם האחרונה, אם הייתה, הייתה אישה בתפקיד, במינוי של מנכ"ל או במינוי אמון או במינוי של יושב ראש חברה ציבורית.
<ורד סוויד: זו ההמלצה המרכזית שלנו, כי אנחנו באמת רואים בהשכלה ובנושאים אחרים - - - וכמובן להמשיך ולעודד את הנושא של מקום עבודה תומך משפחה.
<ורד סוויד: בשירות המדינה הוכרה כבר לפני כ-3 שנים משרת אב כמשרת אם וצריך להכיר את זה בשכר המשק.
<ורד סוויד: מדינת ישראל גדולה במספר הילדים, מספר הילדים הממוצע הוא 3 ילדים, במדינות ה-OECD הוא 1.7, ועדיין מרבית הנטל ההורי ברוב המשפחות בכל מגוון קבוצות האוכלוסייה לא נופל בצורה שוויונית.
<ורד סוויד: אני יודעת שלמ"ס, את לא דיברת על זה, אמור לעשות סקר חלוקת תפקידי ההורות בבית.
<סמאח סלאימה אגבאריה: בוקר טוב לכולם.
<סמאח סלאימה אגבאריה: אני פה גם בכובע של נעם, נשים ערביות במרכז, ארגון שמשרת נשים ונערות בערי המרכז כבר 6 שנים וגם לאחרונה התחלתי להוביל תפקיד בסיכוי והדברים ככה מצטלבים, כי אנחנו מדברים על סיכוייהם של נשים בחברה הישראלית.
<סמאח סלאימה אגבאריה: יש לי הערות כלליות על המדד בכלל והתמקדתי קצת במדד שהתייחס לחברה הערבית והגיע הזמן גם, כמו שמקפידים פה בוועדה הזאת, לדבר על החברה הערבית ולא המגזר הערבי, כי כשגוזרים משהו מאוד קשה לחבר אותו בחזרה, אז אנחנו החברה הערבית.
<סמאח סלאימה אגבאריה: כמה דברים.
<סמאח סלאימה אגבאריה: אל"ף, אני חושבת שבמדד חסר כל הנושא של דיווח עצמי של נשים, מה הנשים בישראל מרגישות ואומרות על המצב שלהן.
<סמאח סלאימה אגבאריה: עם כל הכבוד לטבלאות ולמספרים הם לא מייצגים, לתחושתי, את המצב בפועל.
<סמאח סלאימה אגבאריה: אנחנו יודעים מה המוגבלות של מספרים.
<סמאח סלאימה אגבאריה: בגדול אני גם חושבת שחסר כל הנושא של אקטיביזם פמיניסטי בחברה הישראלית ומה נעשה, אני חושבת שגם צמצום מגמת השיפור או הרעה קשורה איכשהו לתנועה הפמיניסטית לא מבוטלת במשך הרבה עשורים, שידעה גם עליות וגם ירידות, אבל כל הגרפים שראינו, אני לא חושבת שהיינו רואים אותם בלי נשים מדהימות שמובילות דברים בחברה שלהן, כל אחת במעגל הקטן שלה.
<סמאח סלאימה אגבאריה: הממד הזה של שיח פמיניסטי בחברה הישראלית לא בא לידי ביטוי במדד.
<סמאח סלאימה אגבאריה: לגבי החברה הערבית, זה לא סוד שהחברה הערבית בכלל, נשים וגברים כאחד, מופלים לרעה.
<סמאח סלאימה אגבאריה: המשפט הזועק בפרק שמדבר על החברה הערבית, בכל תחומי החיים, אין אפילו סעיף אחד יוצא מן הכלל, שהחברה הערבית מופלית לרעה.
<סמאח סלאימה אגבאריה: לא צריך להיות גאון גדול בסוציולוגיה כדי להבין שנשים בחברה, נשים ערביות בחברה שהיא מלכתחילה מופלית לרעה, מה הציפייה שלהן ומה המצב שלהן האמיתי.
<סמאח סלאימה אגבאריה: מה שבולט לעין, שנשים ערביות בתוך הבית שלהן, בתוך החברה, עושות הרבה למען עצמן.
<סמאח סלאימה אגבאריה: נשים ערביות לומדות יותר, יוצאות לשוק העבודה יותר, מבקשות יותר, מתלוננות יותר, מדווחות יותר על פגיעה ואלימות, ומצד שני המדינה מקרטעת בכל מה שקשור לפיתוח שירותים מותאמים לנשים ערביות.
<סמאח סלאימה אגבאריה: למשל, ניקח דוגמה לשוק העבודה, המקרה היחיד שנשים ערביות קפצו בגרף מעל הגברים זה היה בנושא של ההשכלה וזה מפריך את התיאוריה שהחסם להשתלבות בשוק העבודה הישראלי הוא השכלה, כי נשים משכילות, נשים ערביות משכילות, אבל הן לא משתלבות בשוק העבודה.
<סמאח סלאימה אגבאריה: זה אומר ששוק העבודה הישראלי עוד לא מוכן לכוח מוכשר אקדמי שמאוד מאוד רוצה להשתלב.
<סמאח סלאימה אגבאריה: החסמים התרבותיים, מה שנקרא פעם, שאישה לא הולכת ללמוד, זה פשוט מופרך, כי למיטב ידיעתי, פעם אחרונה שבדקתי את החברה שלי, אין אוניברסיטה בחברה הערבית, זה אומר שנשים ערביות יוצאות להשיג ולהשכיל ולקבל תארים אקדמיים בחברה היהודית הישראלית, זה אומר שהמחסום הזה של היציאה מהכפר וגם לחו"ל, כל התיאוריה הזאת שהמדינה התחבאה מאחוריה 60 שנה, שהנשים הערביות רוצות להיות בבית ואנחנו עושים את זה מתוך התחשבות בהן, היא פשוט בטלה ומבוטלת.
<סמאח סלאימה אגבאריה: צריך להתפכח וללמוד את הלקח ולהתאים את החברה, כי יש בה נגיעה של גזענות, גם כלפי ערבים וגם כלפי נשים.
<סמאח סלאימה אגבאריה: עוד שתי נקודות.
<סמאח סלאימה אגבאריה: הנושא של חלקיות משרה.
<סמאח סלאימה אגבאריה: נשים ערביות עובדות בחלקיות משרה, המדד הצטמצם כי גם גברים ערבים התחילו לעבוד בחלקיות משרה וזה אומר שכולנו באותה הסירה והמצב של כולם הוא לא טוב.
<סמאח סלאימה אגבאריה: שלא נבין את המדד בצורה לא נכונה.
<סמאח סלאימה אגבאריה: הדבר האחרון, וזה מאוד מאוד קרוב אליי ולכל ארגון נשים שעובד עם נשים ערביות, הנושא של אלימות במשפחה או אלימות בחברה, זה רצח נשים, לא בא לידי ביטוי במדד הזה, שנשים ערביות בעשור האחרון, ואלה נתונים של המגזר השלישי, מדווחות יותר על פגיעה בתוך המשפחה.
<סמאח סלאימה אגבאריה: לא לרשויות.
<סמאח סלאימה אגבאריה: מה שיש כאן זה מדיווח לרשויות, למשטרה, למערכת הבריאות, אבל לא לארגוני הנשים, וכל אישה שעובדת בארגון נשים יודעת שהדיווחים שם והפערים בין הדיווחים הם שונים.
<סמאח סלאימה אגבאריה: מחקר אחרון שנעשה מראה שנשים ערביות בעשור האחרון פשוט מדווחות הרבה יותר.
<סמאח סלאימה אגבאריה: זה לא מגיע למדד, לצערי, אבל לתשומת הלב של כולנו.
<סמאח סלאימה אגבאריה: תודה.
עאידה תומא סלימאן: תודה, סמאח.
עאידה תומא סלימאן: גב' יהודית.
עאידה תומא סלימאן: אני לא מצליחה לבטא את זה.
<יהודית סטלמך: אין מה לעשות, השמות הגרמניים זו בעיה.
<יהודית סטלמך: אז בוקר טוב לכולם, לכולן כמעט אפשר לומר, ליושבת ראש הוועדה, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, חברות וחברי כנסת נכבדים שהגיעו, פרופ' חזן, פרופ' הרצוג, ד"ר צמרת קרצ'ר.
<יהודית סטלמך: אני בפעם השנייה משתתפת בהצגתו של מדד המגדר של מכון שוות כאן בוועדה זו ובסך הכול בפעם השלישית, כי זו הפעם השלישית שהמדד מתפרסם.
<יהודית סטלמך: בשם קרן פרידריך אברט, שאני מייצגת אותה כאן, אני באמת גאה על האפשרות שניתנה לנו להיות שותפים לפרויקט הזה, בעצם למין ההתחלה שלו - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שלא נחוקק איזה שהוא חוק שימנע מכם בהמשך.
<יהודית סטלמך: ובאמת לראות אותו מתפתח משנה לשנה וקורם עור וגידים ופורש כנפיים.
<יהודית סטלמך: אני חושבת שצריך להזכיר כאן משהו שקרה השנה ושלטעמי הוא מאוד מאוד משמעותי וזה האתר האינטרנטי שהושק לפני כחודשיים שמאפשר את הגישה לנתונים בצורה עוד הרבה יותר רחבה ממה שזה היה קודם לכן.
<יהודית סטלמך: אני כולי תקווה שאנשים ישתמשו באפשרות הזאת, ולא רק אנשים פרטיים אלא בעיקר כאלה שיש להם נגישות לקבלת החלטות וליישומן.
<יהודית סטלמך: מה שפחות מעודד זה מה שנאמר כאן כבר מספר פעמים, שאנחנו לא רואים איזה שהוא שיפור שיכול לעורר אינספירציה ושגם אותו שיפור שאנחנו רואים הוא לא תוצאה של שיפור מהותי במעמדן של נשים במדינת ישראל, אלא בזה שהחברה שלנו באופן כללי הולכת לכיוון של מצב הרבה פחות טוב מבחינה כלכלית ומבחינה חברתית וההרעה של מצבם של הגברים באיזה שהיא צורה בא לידי ביטוי חיובי אצל נשים.
<יהודית סטלמך: זה ממש לא הכיוון שלדעתי צריך לנקוט בו על מנת לצמצם פערים.
<יהודית סטלמך: רק לפני יומיים התקיים בפני ועדה זו במקום הזה דיון על מעמדן של היועצות למעמד האישה ברשויות המקומיות.
<יהודית סטלמך: מהדיון הזה עולה שאמנם קיים חוק במדינת ישראל ואנחנו יודעים שהחוק הזה לא מספק ושצריך לשפר אותו וכו' וכו', אבל אפילו את החוק הקיים לא בדיוק מיישמים ולא בדיוק אוכפים.
<יהודית סטלמך: אנחנו למשל יודעים שמתוך 74 רשויות ערביות יש רק 11 יועצות שנבחרו במכרז על פי חוק, אנחנו יודעים שלרוב היועצות יש תקציבים דלים מאוד, אנחנו יודעים שרובן עובדות בתפקיד אחר וככה בתור איזה שהוא סוג של תחביב גם ממלאות את התפקיד של היועצות.
<יהודית סטלמך: זאת מבחינתי דוגמה שהיא פשוט אקטואלית למצב שאומר שגם כשיש חקיקה עדיין אנחנו לא רואים בשטח את השינויים הרצויים.
<יהודית סטלמך: אני חושבת שזה בדיוק התפקיד של המדד, להצביע על אותם מקומות שבהם יש צורך בפעולה וזה התפקיד של הבית הזה, לעשות את השינוי.
עאידה תומא סלימאן: פרופ' נעמי חזן, מנהלת שותפה של שוות, בבקשה.
נעמי חזן: תודה רבה, גברתי יושבת הראש.
נעמי חזן: אני מוכרחה להודות שאני כל כך שמחה להיות פה היום.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו גם שמחות שאת פה.
נעמי חזן: כי יושבת הראש, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, אני שמתי עליה עין לפני 30 שנה, חשבתי שאני אוכל להביא אותה למפלגתי - - -
זהבה גלאון: היא הייתה בת 12 פחות או יותר.
נעמי חזן: בגיל 12, ברור, כי היא מאוד מאוד מתקדמת, אבל היום אני יכולה להגיד - - -
חנין זועבי: טוב שלא הצלחת.
נעמי חזן: תודה רבה, גברתי חברת הכנסת.
נעמי חזן: אני יכולה להגיד בשקט ובהנאה ובשמחה ובאושר שהיא נמצאת במקום הנכון ובאמת ברכותיי.
נעמי חזן: אני אקצר מאוד, אני אדבר על המלצות, אבל אני אתחיל בשתי מילים של פתיח.
נעמי חזן: אני מאוד מאוד מתחברת למה שסמאח אמרה, אני לא אשת מספרים, אני אשת עשייה וחשיבה, כי אני חושבת ששני הדברים קשורים אחד לשני, אבל למדתי דווקא בבניין הזה, במוסד הזה, במשכן הזה, שיש אפשרות של המון פעילות ואפס התקדמות.
חנין זועבי: זה גם אנחנו יודעות.
עאידה תומא סלימאן: למדנו בדרך הקשה.
זהבה גלאון: אנחנו גם עיגנו את זה בחקיקה.
נעמי חזן: ומשום שברור לחלוטין שאתן שותפות להרגשה הזאת מספרים עוזרים לנו להבין את המצב לאשורו.
נעמי חזן: אפילו שזה לא נעים ולא נוח.
נעמי חזן: זה לא העניין של מוטיבציות וכוונות טובות, זה עניין של המצב בשטח והסוגיה שעומדת בפנינו זה איך משפרים את המצב.
נעמי חזן: לכן יש לנו פה חמש המלצות והן המלצות קונקרטיות, כי לא ייתכן שמצב של אי שוויון מתמשך יונצח עד שנת 2097, אני בטוח לא אהיה.
נעמי חזן: ההמלצה הראשונה היא הצבת יעדים מדידים בכל תחום לצמצום הפערים המגדריים באופן שיטתי, כאשר הוועדה הזאת צריכה לפקח על קצב היישום ואם לא, לעשות משהו.
נעמי חזן: המלצה שנייה, אני חוזרת ואומרת מה שנאמר כבר פעמים רבות, הבעיה היא לא קידום נשים, הבעיה היא צמצום פערים וצמצום פערים של נשים זה צמצום של פערים בתוך החברה הישראלית, של ערבים ויהודים, של מזרחים ואשכנזים, של יוצאי אתיופיה ויוצאי ברית המועצות לשעבר.
נעמי חזן: צריך לצמצם פערים, צריך לעשות הטמעת חשיבה מגדרית תוך ייצוג, תוך שילוב היבטים מגדריים של תפוצות ספציפיות בחברה וגם תוך בחינה מגדרית של ההשלכות של כל המדיניות.
נעמי חזן: יש החלטת ממשלה בנושא, מה נעשה?
נעמי חזן: בלי הטמעת חשיבה מגדרית שום דבר לא ישתנה, אלא לרעה, בהחלט במצב הקיים.
נעמי חזן: המלצה שלישית, חשיבה מחדש על היחסים שבין המשפחה והעבודה.
נעמי חזן: שוק העבודה במדינת ישראל מעוות לחלוטין מבחינה מגדרית וצריך לחשוב גם על דפוסי העבודה של הגברים אם רוצים להגיע לשוויון מגדרי.
נעמי חזן: יפית הזכירה את ההמלצה הרביעית.
נעמי חזן: חברות הכנסת, אתן יושבות בבית הזה, אם אין פילוח מגדרי של נתונים אפשר לטייח הכול, ולכן אם אין ברירה, שהוועדה תיזום חקיקה שתעגן את הצורך באיסוף נתונים מגדרי, אז לא יהיו לנו גם ויכוחים על אלימות במשפחה והנתונים הללו.
נעמי חזן: והדבר האחרון, אנחנו צריכים לחשב מחדש את החשבונאות הלאומית, כי ההנחה הבסיסית היא שחצי ממה שנשים עושות לא נספר, וברוך ה' אנחנו יודעות שכולנו עובדות קשה מאוד ב-20 דברים שלא נספרים, בבית, אמהות, כמתנדבות, ודאי.
נעמי חזן: לכן, אגב, בשנה הבאה נביא ממצאים ראשונים על מה שאנחנו קוראים עבודה שקופה במדינת ישראל.
נעמי חזן: ותודה רבה ושיהיה בהצלחה גדולה מאוד.
עאידה תומא סלימאן: תודה, פרופ' נעמי חזן.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שלפני כחודש קיימנו דיון על תקצוב מגדרי.
עאידה תומא סלימאן: לפי החלטת הממשלה כל משרד צריך השנה, על התקציב של 2015, לתת דיווח 10% ניתוח מגדרי, איך התקציב שלו.
עאידה תומא סלימאן: הייתי בטוחה שכולם ירוצו לכיוון של הניתוח של 10% של כוח העבודה של המשרד עצמו, כי בעצם זה הכלי הכי פשוט שהם יכולים להשתמש בו מיידית, ואז חשבתי שאנחנו צריכים לפתח איזה שהם מדדים לכוון את המשרדים איך יבדקו ואיך ינתחו את התקציבים שלהם באופן מגדרי, אבל עכשיו כשאני יושבת וחושבת על המדדים והאינדיקטורים שאתם פיתחתם בכל אחד מהתחומים שבדקתן, אפשר להשתמש באינדיקטורים האלה גם כדי לבנות תכניות עתידיות איך לסגור את הפערים ולהציע תכניות.
עאידה תומא סלימאן: כלומר לבדוק איפה האינדיקטורים שיש בהם את הפער הכי גדול ולהגיד, אוקיי, אנחנו מכוונים לשם ואנחנו רוצים לסגור את הפער בצד הזה.
עאידה תומא סלימאן: למרות שאני עדיין לא מסכמת, אני חושבת שאנחנו בוועדה נאמץ תהליך שצריך לחשוב איך בונים אותו כדי באמת לקדם את הרעיון הזה.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, חברת הכנסת זהבה גלאון.
זהבה גלאון: תודה רבה, גברתי היושבת ראש.
זהבה גלאון: יש ישיבות מרגשות שכיף להיות בהן, תיכף אני בדרך לישיבה אחת פחות מרגשת, פנים, על הזנה בכפייה, הצבעות.
זהבה גלאון: אני רוצה לברך את שוות, את חברותיי נעמי חזן, חנה הרצוג, וכל מי שנמצא כאן, אני לא אנקוב בשמות של כולן.
זהבה גלאון: האמת, אני רוצה להגיד שאחרי ששמעתי את הדיווח על הדוח ומרפרוף שטחי ביותר אז המסקנה שלי היא שהמצב הוא לא משהו.