GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מלכה גנחובסקי: כמובן שהדיון על מקרי הרצח הוא חשוב ומקרי הרצח הם איומים ונוראים, אבל בואו נזכור שהעבודה שכשאנחנו מדברים על אלימות במשפחה אנחנו עוברים ישר לדבר על רצח גורמת לכמה דברים.
<מלכה גנחובסקי: האחד, כל מקרי האלימות האחרים הופכים להיות שוליים לחלוטין.
<מלכה גנחובסקי: ואם חבר הכנסת בגין דיבר קודם על העובדה שיש כאן מיעוט גברים ואנחנו עוסקים בזה לא מעט, חלק מהעובדה הוא שכל הסיטואציות האחרות, כשגבר שומע שמדברים על מקרי רצח שווה מקרי אלימות וזה האלימות, הוא אומר אני לא רוצח, לא רלבנטי לגבי.
<מלכה גנחובסקי: בואו נזכור שעיקר מצבי האלימות הם המצבים לא של הרצח.
<מלכה גנחובסקי: לשמחתנו מקרי הרצח נשארים אותו מספר כמעט כל שנה והם לא עולים לשמחתנו.
<מלכה גנחובסקי: בואו נזכור שעיקר האלימות קורית בלי רצח.
<מלכה גנחובסקי: עם רצח נפשי, עם מצבים אחרים קשים, עם ילדים שנחשפים, עם רציחת נפשותיהם של הילדים.
<מלכה גנחובסקי: בואו לא ניקח את הדיון רק למקרי רצח.
עאידה תומא סלימאן: אני מאד מבקשת לקצר.
<מלכה גנחובסקי: אני מסיימת.
<מלכה גנחובסקי: הדבר הנוסף הוא, דובר פה בהתחלה על אלימות כלפי נשים.
<מלכה גנחובסקי: בואו נחזור לדבר על אלימות במשפחה.
<מלכה גנחובסקי: אנחנו יודעים שקיימת אלימות כלפי נשים, צריך לזכור את זה, אבל קיימת גם אלימות הדדית ואם לא נדון גם במקרים האלה, נמצא את עצמנו בעוד 10 שנים דנים מראש בסוגיות האלה שוב, שקיימת אלימות הדדית.
<מלכה גנחובסקי: תודה.
עאידה תומא סלימאן: רות רזניק, בבקשה.
זאב בנימין בגין: כלפי בעלים?
זאב בנימין בגין: באיזה היקף?
עאידה תומא סלימאן: במקרה הזה לא צריך לתת לאלים ולא - - -
זהבה גלאון: את מייצרת סימטריה כשאת אומרת אלימות הדדית.
זהבה גלאון: יש סימטריה באלימות בין גברים לנשים?
<מלכה גנחובסקי: לא זו הכוונה.
<מלכה גנחובסקי: אני אסביר.
עאידה תומא סלימאן: לא, לא, אני חושבת שזה ברור – אין סימטריה, אפילו אם מנסים ליצור את הסימטריה הזו.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שלא נבזבז את הזמן היקר של הוועדה על לנסות להוכיח אם יש סימטריה או לא.
עאידה תומא סלימאן: יש מקרים בודדים של אלימות כזו.
עאידה תומא סלימאן: בשבילי לדבר על אלימות בתוך המשפחה זה בעיקר אלימות נגד נשים, אלימות נגד ילדים.
עאידה תומא סלימאן: זה העיקר במה שאנחנו אומרים.
עאידה תומא סלימאן: אני לא שוללת על הסף שישנה אלימות לפעמים הדדית, אבל אני לא מדברת על זה כתופעה.
<רות רזניק: אני רוצה לנצל דקה וחצי משלוש הדקות שלי, כדי להקריא בפניכם מאמר קצרצר שכתבתי ושאף עיתון לא הואיל לפרסם.
<רות רזניק: אני חושבת שחשוב שהיושבים כאן וגם הפרוטוקול יקבלו אותו.
<רות רזניק: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן נבחרה ליו"ר הוועדה למעמד האישה.
<רות רזניק: חברת הכנסת הטרייה זכתה בדין ובצדק לתפקיד החשוב, היכול והחייב לקדם ולשנות את חייה של כל אישה בישראל.
<רות רזניק: עאידה, חברתי לדרך ולמאבק באלימות נגד נשים במשך שנים רבות, עמדה בראש העמותה נגד אלימות כפי נשים בחברה הערבית.
<רות רזניק: זה אינו דבר קל או זניח.
<רות רזניק: זכורות לי חברות ערביות אמיצות, אשר הקימו את עמותת אל פנאר והפגינו ברחובות הערים נגד רצח במשפחה.
<רות רזניק: אנו הפמיניסטיות היהודיות, שסבלנו מלגלוג, השפלה, גיחוך וגסויות, יכולנו רק להשתהות על האומץ הבלתי צפוי שעלה וגהה מנשים ערביות, בנות דודנו, שסיכנו את חייהן, שינסו את מותניהן ויצאו לרחובות, כמו הסופרג'צטיות בתחילת המאה ה-20.
<רות רזניק: בשיחות עם נשים ערביות ודרוזיות, בהרצאות ובביקורים הדדיים, ראיתי את התהליך המדהים ששטף את הנשים בישראל ב-40 השנים האחרונות.
<רות רזניק: המאבק הבלתי מתפשר לשוויון ולצדק מגדרי, שנים רבות לפני שמונח זה הפך לנחלת הכלל.
<רות רזניק: להכנסת הנושא ללימודים אקדמאיים.
<רות רזניק: למאבק למען כל אדם וחוה מכל צבע, עדה ודת.
<רות רזניק: למאבק נגד הדיכוי המתמשך של נשים בתוך ומחוץ למשפחה.
<רות רזניק: למאבק הצדק נגד הטרדת נשים.
<רות רזניק: השפלת נשים.
<רות רזניק: אונס.
<רות רזניק: לשכר שווה עבור עבודה שווה.
<רות רזניק: לייצוג במפלגות הפוליטיות בכנסת ובממשלה.
<רות רזניק: להתייחסות זהה ברפואה, בסיכוי בנות להשכלה ולמימושה.
<רות רזניק: אלו רק מעט מהבעיות הניצבות עדיין בפני החברה כולה, אולם אישה כמו חברתי עאידה, מצעידה את כולנו – נשים וגברים כאחד – לקראת החזון של מציאות צודקת יותר, בוגרת יותר, אחראית יותר, לעתיד עם אופק של קידמה, אחווה ושלום.
<רות רזניק: אנו הנשים נושאות את חזון השלום ומקרבות אותו.
<רות רזניק: ושלום בין העמים מתחיל בבית.
<רות רזניק: בעבודה.
<רות רזניק: בחקיקה.
עאידה תומא סלימאן: רות, זה מאד מרגש.
עאידה תומא סלימאן: את מנסה להקשות עלי לא לקצר בזמן?
<רות רזניק: לא.
<רות רזניק: אני עכשיו אומר במשפט אחד, קצת ארוך, אבל במשפט אחד.
<רות רזניק: כל הדברים ששמענו כאן חשובים, אבל הם רק הקצה העליון של הקרחון.
<רות רזניק: עד שממשלת ישראל לא תבין שבלי להקצות הרבה מאד משאבים לתחום הזה, בעיקר לחינוך, לבריאות, להסברה – אנחנו נשב כאן בעוד 20 שנה ונדבר ונברבר ונאמר את הדברים הכואבים ולא יהיה מזור.
<רות רזניק: יקום עוד דור שלם של צעירים וצעירות – צעירות שתסבולנה וצעירים שגדלו בבית אלים.
עאידה תומא סלימאן: תודה רות.
זהבה גלאון: ממתי עיתונים כותבים דברים טובים על הנשים?
זהבה גלאון: אני מתפלאת עליך.
זהבה גלאון: את מתפלאת שזה לא פורסם?
זהבה גלאון: כאילו, איך זה קורה.
עאידה תומא סלימאן: אני רואה שישיבה אחר ישיבה מתפתח אצלנו הרגל מחיאות הכפיים, שזה דבר שבדרך כלל לא נהוג בוועדות – ככה נאמר לי, אבל אנחנו נעשה הרבה דברים לא נהוגים.
זהבה גלאון: אבל את מנהלת את הישיבה, את יכולה להחליט.
עאידה תומא סלימאן: אמרתי, אנחנו נעשה הרבה דברים לא נהוגים בוועדה הזו.
עאידה תומא סלימאן: תודה, תודה, ואני מאד מקווה שלא יהיו עוד מחמאות ליושבת הראש.
עאידה תומא סלימאן: אני מאד מתרגשת.
<רות רזניק: מגיע לך, למה לא?
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לעבור לנושא השני.
עאידה תומא סלימאן: לא הזכרתי בתחילת הישיבה, אני מברכת על כך שחלק מחברי הוועדה הבין משרדית נמצאים איתנו וראו לנכון להגיע ולשמוע את הדיון הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני מאד מודה לכם ורואה בזה חשיבות רבה.
עאידה תומא סלימאן: מר אליעזר רוזנבאום, היית רוצה להגיב על כמה דברים, לפני שעוברים לנושא הבא, שהייתי רוצה שתשתתפו גם בו?
זאב בנימין בגין: אני הייתי רוצה להגיד משהו בין לבין.
עאידה תומא סלימאן: בין לבין?
זאב בנימין בגין: בין שני הדיונים
עאידה תומא סלימאן: אתה לא רוצה לשמוע את התייחסותו של מר אליעזר רוזנבאום?
זאב בנימין בגין: בסדר, בסדר.
זאב בנימין בגין: לא אאריך בשאלות.
זאב בנימין בגין: השאלות הן אולי שאלות אמירתיות.
זאב בנימין בגין: אני מאד מסכים עם ההערה לגבי הדגש על מקרי הרצח, לא צריך להסביר את חשיבותם, אבל זה מתחיל בפנס בעין, שמכחישים את מקורו ואלה כנראה המספרים היותר גדולים, אלה המשפיעים.
זאב בנימין בגין: ואני מבין, אם אני מבין נכון, בזאת היה העיסוק של הוועדה.
זאב בנימין בגין: אני חש בכל זאת, גם מדברי יושבת הראש, שבאופן שנראה לי מאד מור, אין נתונים או אין נתונים עדכניים או הם לוקים, לא הכל בידי המשרדים.
זאב בנימין בגין: הייתי מנחש שמחלקות לקרימינולוגיה, מחלקות לסוציולוגיה יתעניינו בנושא הזה, מפני שבעיקר כאשר יש ריבוי תכניות, אם אין ידיעת המצב – אין מדידה של יתרונותיהם.
זאב בנימין בגין: אנחנו נמשיך מהמלצה להמלצה וגם לא נדע בעתיד.
זאב בנימין בגין: לכן הנחת קו הבסיס של הידע, של הנתונים, של הסטטיסטיקה, הוא פשוט חיוני.
זאב בנימין בגין: שאלה לגבי הכלים להערכת מסוכנות.
זאב בנימין בגין: ציינת שיש כלי למשטרה וכלי למחלקות הרווחה.
<אליעזר רוזנבאום: גם לבריאות.
זאב בנימין בגין: וגם לבריאות.
זאב בנימין בגין: שאלתי, האם השתדלתם בעבודת הוועדה, האם זה ניתן להעריך – וזה קשור להערתי הקודמת – מה הוא הכלי הנחשב היום – נכון או לא נכון – אבל נחשב, לכלי היותר יעיל.
זאב בנימין בגין: האם נערך מחקר בעניין הזה?
זאב בנימין בגין: אחרת נמשיך עם שלוש תכניות משרדיות וכל משרד יטען – על פי ניסיוני, על פי הבנתי, זה הכלי הטוב.
זאב בנימין בגין: נראה לי משהו לא הולם את חומרת המצב.
זאב בנימין בגין: תנו לי רק לשאול, כי אולי אני לא מבין.
זאב בנימין בגין: האם עשרות העמותות העוסקות בנושא זה, בכל זאת מאוגדות בארגון גג?
זאב בנימין בגין: כי בכל זאת השאלה היא תמיד למה דרושות עשרות אגודות.
זאב בנימין בגין: אני יכול להבין לפעמים מאין זה בא, אבל גם כאן השאלה לא נוגעת למשרדים, האם שיתוף הפעולה, זרימת המידע והידע – האם הם נאותים.
זאב בנימין בגין: אני שמח שחברת הכנסת לביא הגיעה, כי רציתי לשאול משהו בנוגע להצעת החוק שלך, שוב לגבי נתונים.
זאב בנימין בגין: אני אעצור כאן.
עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.
ג'מאל זחאלקה: אני הייתי בכנסת במשך שנים רבות, אולי חבר הכנסת היחיד שהיה עולה לדוכן ביום המאבק באלימות נגד נשים ומדבר מעל הדוכן.
ג'מאל זחאלקה: הגבר היחיד.
ג'מאל זחאלקה: אני חושב שהנושא הזה עדיין לא הגיע, מבחינת הטיפול המשטרתי וטיפול מערכות המדינה, ל-10% עד 20% ממה שצריך, ובכל הרמות.
ג'מאל זחאלקה: במיוחד בכל הנוגע לחברה הערבית, עדיין גם במשטרה וגם במערכות אחרות, חזק הסטריאוטיפ שככה זה אצל ערבים.
ג'מאל זחאלקה: עדיין נשים שהולכות למשטרה, המשטרה במקום לטפל בנושא הזה, המשטרה מנסה לעשות סולחה.
ג'מאל זחאלקה: מתקשרת לראש המועצה, מדברים עם מישהו, מנסים לסגור את העניין ככה, בלי לפתוח תיק.
ג'מאל זחאלקה: עדיין היד קלה מעל הענישה, למרות שיש שיפור, אני לא מכחיש.
ג'מאל זחאלקה: אבל כל מי שעוסק בנושא הזה, כל מי שנוגע בנושא הזה יודע שהעניין הזה צריך ניעור מערכות.
ג'מאל זחאלקה: צריך פשוט לנער את המערכת, ואני חושב שהוועדה הזו לא תשתוק ולא תשב בשקט אם הטיפול עד היום ימשיך.
ג'מאל זחאלקה: המצב, מה שנעשה עד היום, מביא אותנו הלום.
ג'מאל זחאלקה: אם לא יהיה שינוי אנחנו נמשיך באותו דבר.
ג'מאל זחאלקה: מקרי הרצח ימשיכו, מקרי האלימות אולי יתגברו, יש סיבות חדשות, העולם המודרני מייצר לנו סיבות חדשות לאלימות כלפי נשים.
ג'מאל זחאלקה: אחת הבעיות שצצה כבעיה חדשה, היא שהאישה מוצלחת יותר מהגבר ואז הוא מנסה להראות שהוא הבוס עד ידי אלימות נגדה.
ג'מאל זחאלקה: ואני מכיר הרבה משפחות, באופן אישי אפילו, במצב כזה.
ג'מאל זחאלקה: שהיא מוצלחת, עובדת, אקדמאית והוא בטלן וטיפש.
ג'מאל זחאלקה: אז הוא מראה שהוא הגבר על ידי כך שהוא מכה או משתמש באלימות כלפיה וכלפי הילדים שלו.
ג'מאל זחאלקה: הבעיות הן רבות.
ג'מאל זחאלקה: אני חושב שמה שצריך שינוי זה האתוס של הגבריות.
ג'מאל זחאלקה: אי אפשר לגלגל עיניים.
ג'מאל זחאלקה: האתוס השולט בחברה הישראלית הוא אתוס כוחני, שסוגד לכוחנות, עד כדי כך שקצין בכיר בישראל, שאחר כך הפך לחבר כנסת, אמר שהערבים הם נשיים.
ג'מאל זחאלקה: כלומר, הקללה הכי גדולה שאתה יכול לקלל ערבי זה להגיד שהוא דמוי אישה.
זהבה גלאון: אני מכירה קללות יותר גרועות.
ג'מאל זחאלקה: לא, לא, בשבילו.
ג'מאל זחאלקה: מבחינתו.
ג'מאל זחאלקה: לשיטתו.
ג'מאל זחאלקה: אני חושב שידוע שיש בעניין הזה הרבה צביעות.
ג'מאל זחאלקה: אני אספר לכם רק סיפור קטן שהיה איתי.
ג'מאל זחאלקה: הייתי בארצות הברית - - -
עאידה תומא סלימאן: מאד קצר.
ג'מאל זחאלקה: כן, כן, סיפור עם מוסר השכל.
ג'מאל זחאלקה: פגשתי פרופסור לפילוסופיה באחת האוניברסיטאות המובילות בארצות הברית.
ג'מאל זחאלקה: בחורה צעירה שהייתה איתנו בקמפוס, באוניברסיטה.
ג'מאל זחאלקה: אני שאלתי אותה אחרי 30 שנה – למה עזבת את הארץ?
ג'מאל זחאלקה: אז היא אומרת לי – אבא היכה אותי.
ג'מאל זחאלקה: אני ברחתי.
ג'מאל זחאלקה: אבא היכה אותי.
ג'מאל זחאלקה: ואני ראיתי שפרופסור אחד, גם ראש חוק לפילוסופיה, היכה את אשתו וכל הפרופסורים, חלק, לא כולם, אבל חמישה או שישה פרופסורים קמו להגנתו: הוא איש טוב, הוא מבין, הוא איש רוח.
ג'מאל זחאלקה: אני חושב שגם את עניין הצביעות צריך למחוק בעניין הזה.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, חבר הכנסת זחאלקה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהסיפורים האלה אולי מזעזעים חלק מהציבור, אבל לצערי מי שמכיר את השטח טוב מאד יודע שיש הרבה מה להזדעזע על מה שקיים בתוך החברה בכלל, הישראלית.
עאידה תומא סלימאן: גם בין יהודים, ערבים, על כל מגוון האוכלוסייה.
עאידה תומא סלימאן: אני אתן למר אליעזר רוזנבאום לענות לשאלות הספציפיות ובהמשך נעבור לדיון השני.
עאידה תומא סלימאן: גם חברות הכנסת ביקשו.
<אליעזר רוזנבאום: מספר התייחסויות.
<אליעזר רוזנבאום: אלף אנחנו כן בדקנו בוועדות הקודמות מה בוצע מה לא בוצע.
<אליעזר רוזנבאום: לא חקרנו למה לא בוצע, כי אחרת כנראה שאולי היינו עדיין בתחילת הדרך של הוועדה עצמה.
<אליעזר רוזנבאום: בכל אופן, בחלק מהמקרים שהדברים חוזרים ונשנים, אז כמובן שאנחנו נוודה בהמלצות שזה לא יהיה, שלא יקרה שוב שתהיה המלצה והיא לא תמומש, אלא נמליץ את מה שצריך ואפשר ונכון ליישם.
<אליעזר רוזנבאום: אחרי שנסיים את העבודה ונסיים את הדו"ח, כל משרד יהיה מחויב ליישם את חלקו.
<אליעזר רוזנבאום: יש ועדות בנושא הזנות שהייתי בהן שותף ועד היום אני מטפל בחלקה הקטנה של המשרד לביטחון הפנים ולוודא שההמלצות שם מתבצעות.
<אליעזר רוזנבאום: אם זה הכשרות במשטרה ואם זה נהלים מול העמותות וכל הדברים האלה, וכל משרד צריך לממש את הסמכות ואת האחריות שלו.
<אליעזר רוזנבאום: ככה אנחנו רואים את הדברים.
<אליעזר רוזנבאום: אדוני חבר הכנסת בני בגין, לגבי הכלי עליו שאלת, אני לא בטוח שנצליח בפרק הזמן להגיד איזה כלי, אבל גם אם לא, אז נגדיר ונתחם שיהיה גורם מסוים, אשר בלוח זמנים קצר יבחן וימליץ על הכלי המתאים.
<אליעזר רוזנבאום: אני לא בטוח שאנחנו נצליח להשלים את הדבר הזה - - -
זאב בנימין בגין: גם זה משהו.
<אליעזר רוזנבאום: אבל כמובן בנושא הזה בהחלט צריכים להיות ממוקדים וברורים.
<אליעזר רוזנבאום: אנחנו כמובן נכלול בדו"ח את הנתונים, גם את נתוני המשטרה, גם את נתוני הרווחה, הבריאות וגם את סקר נפגעי עבירה שהמשרד החל לעשות וכל שנה עושה את הדבר הזה.
<אליעזר רוזנבאום: זה למעשה נותן את התמונה כלפי האחוז שלא מדווח.
<אליעזר רוזנבאום: מהסקר אנחנו למדים את התפלגות העבירות השונות, לרבות את העבירות האלה, כך שזה בהחלט במסגרת מדד האלימות וסקר נפגעי עבירה, שהמשרד פיתח את הכלים יחד עם הלמ"ס, כך שזה יכלול בפנים את הנתונים.
<אליעזר רוזנבאום: אני מאד מודה לחברי לצוות ומאד מקווה שהדו"ח כן ייושם באחוזים גבוהים יותר, מול דו"חות קודמים שאולי פחות בוצעו.
<אליעזר רוזנבאום: כמובן שכל משרד יצטרך לממש את אחריותו ולטפל באמת בדברים.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להתייחס מאד בקצרה ולסכם את מה שהיה.
עאידה תומא סלימאן: קודם כל אנחנו רושמים בפנינו את ההערה ואני הייתי כבר בקשר עם המשרד לביטחון הפנים והייתי מצפה לשמוע דו"ח יותר מפורט על ממצאי הוועדה.
עאידה תומא סלימאן: אני מקווה מאד שמיד כשנחזור למושב הבא, באמצע אוקטובר, לקראת סוף אוקטובר, שכבר תהיו אחרי הדיונים שעדיין נחוצים לכם.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נקבע כבר מעכשיו ישיבה שבה נבקש לשמוע דו"ח מלא – גם על הסיכומים, על הממצאים וגם על ההמלצות.
עאידה תומא סלימאן: הדבר השני שהייתי רוצה שתיקחו בחשבון, הבנתי שאתם הסתכלתם קצת וניתחתם מה יושם ומה לא יושם מהמלצות הוועדות הקודמות ולא במקרה ההערה שלי הייתה שטוב לדעת מה יש בעולם, אבל לפעמים כדאי להתמקד במה יש פה וללמוד ממה שהיה.
עאידה תומא סלימאן: היו המלצות, היו המלצות גם בדו"ח מבקר המדינה בשנת 2012 על הקמת רשות לאומית.
עאידה תומא סלימאן: הוא לא קרה לזה ממש רשות, אבל אמר שגוף מסוים צריך לתכלל את העשייה בנושא האלימות ולעשות את הסנכרון ואת זרימת המידע הנחוצה.
עאידה תומא סלימאן: אני מאד מקווה שנראה את זה בהמלצות הבאות של הוועדה.
עליזה לביא: הוועדה הזאת זו תוצאה של היוזמה הזאת.
עאידה תומא סלימאן: אני לא חושבת שהוועדה היא ממש על מה שאנחנו מדברים.
עאידה תומא סלימאן: ועדות בין משרדיות התקיימו במדינת ישראל והמליצו מה שהמליצו.
עאידה תומא סלימאן: גם לוועדה הזו יהיו המלצות, אבל אני מדבר על משהו יותר ממוסד, משהו שיהיה - - -
עליזה לביא: אני רק רוצה לדייק, גברתי.
עליזה לביא: תת הוועדה הזאת קמה בעקבות הדרישה שלי להקים רשות לאומית למניעת אלימות נגד נשים, בעצם זו הייתה הדרישה והמענה היה בדמות הוועדה.
זהבה גלאון: אז היא אומרת שזה לא מספיק.
עאידה תומא סלימאן: אז אני אומרת שהוועדה הזו, כמה שהעבודה שלה מבורכת וההמלצות שלה יהיו טובות, בעצם אין שום דבר שיבטיח לנו שתהיה עוד ועדה, כמו הוועדות הקודמות, שלא כל ההמלצות שלהן יושמו.
עאידה תומא סלימאן: חוץ מזה, שהנחיצות והצורך הקיים בשטח מדברים על משהו לטווח ארוך, יותר ממוסד ויותר מתכלל, של כל המאמצים לפעולה נגד אלימות.
זאב בנימין בגין: אפשר לשאול האם בין ההמלצות הוועדה הצפויות, הקמת רשות מרכזית לעניין זה תהיה אחת מהן?
זאב בנימין בגין: אתם צופים שתהיה אחת מהן?
עליזה לביא: אני חושבת שזה לא המנדט שלהם.
עליזה לביא: כלומר זו דרישה שלנו, המחוקקים.
זאב בנימין בגין: אני מדבר על המלצה, לא על הקמה.
זהבה גלאון: הם יכולים להמליץ על מה שהם רוצים.
עליזה לביא: נכון, אבל אי אפשר להשאיר את זה ברמה הזאת.
עליזה לביא: צריכה להיות פה קריאה וחבירה שלנו כחברי כנסת, של יושבת ראש הוועדה אל השרים, אל ראש הממשלה.
עליזה לביא: לא יכול להיות שבשנת 2015 אין עוד רשות לאומית למניעת אלימות נגד נשים.
זאב בנימין בגין: אבל אני שאלתי האם הוועדה ממליצה על זה.
עליזה לביא: כל פעם יש פה פלסטר ועוד פלסטר.
עאידה תומא סלימאן: זה בדיוק מה שאמרתי, שזה פלסטר והוועדה לא תביא אותנו לפתרון שאנחנו כולנו ייחלנו לו בסופו של דבר.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד שהדבר האחרון שרציתי לסכם, שעלו פה נקודות שמחייבות פתרון שהוא יותר חקיקתי, שהוא יותר לקדם חוקים בנושאים מסוימים, ספציפיים.
עאידה תומא סלימאן: אני והיועצת המשפטית של הוועדה, כמובן שנשלח לכל עזרה ותמיכה והצטרפות של חברי וחברות כנסת לזה, נדון במכלול הנקודות שעלו, שהוועדה עצמה אפילו אמרה שזה עניין של חקיקה ולא עניין של הוועדה ואנחנו נתחיל להריץ את הנושא הזה, כולל עניין הרשות.
עאידה תומא סלימאן: הנושא הבא הוא נושא שהיה לי מאד חשוב שנעלה אותו בוועדה.
עאידה תומא סלימאן: קיבלתי מכתב מחברת הכנסת זהבה גלאון, מחברת הכנסת רויטל סויד ומחברת הכנסת עליזה לביא – בקשה לקיום דיון דחוף בעניינה של הגברת ח', ואני פה אומרת שיש לנו את השמות המלאים, אבל אנחנו נשתמש בשמות ח' ו-ס', שאלה מקרים של נשים שנמצאות איתנו ואנחנו נרצה לשמוע עדות מהן.
עאידה תומא סלימאן: בפרוטוקול יירשם רק ח' וס'.
זאב בנימין בגין: את יכולה לבחור אות אחרת?
זאב בנימין בגין: כי לא כל אחד יכול לבטא ח' כל כך יפה כמוך.
זאב בנימין בגין: ק'.
זאב בנימין בגין: פ'.
זאב בנימין בגין: משהו.
עאידה תומא סלימאן: תן לי להרגיש יותר טוב במשהו.
עאידה תומא סלימאן: חכה עד שיהיה לנו ע'.
עאידה תומא סלימאן: המקרה כמקרה פרטי, המעיד על התופעה, כשלים ויכולת להגן על נשים וילדיהן מפני איומים של בן זוגן לשעבר.
עאידה תומא סלימאן: באותה הזדמנות, כשהגיע מכתב חברות הכנסת אלי, כבר קיבלתי מכתבים מהנשים עצמן והודעתי מיד לחברות הכנסת שכבר קבענו ישיבה לדון בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני מרגישה אחריות כבדה על הכתפיים שלנו, של כולנו, של כל מי שמקבל מכתב כזה, שזועק לשמיים על פחד, על ביטחונה של כל אישה ובמקרה הזה שתי הנשים שנמצאות איתנו.
עאידה תומא סלימאן: האם חברות הכנסת רוצות להתייחס?
זהבה גלאון: תודה גברתי.
זהבה גלאון: אני מתנצלת מראש, יש עוד כמה דקות דיון אחר שיזמתי בוועדה אחרת, אז אני רוצה לומר כמה מילות פתיחה ואחר כך גם ח' וגם ס' תצגנה את הסיפור שלהן, אני לא רוצה לדבר במקומן.
זהבה גלאון: קודם כל אני מודה לך ששילבת את הדיונים.
זהבה גלאון: בדרך כלל כל אחת מאיתנו, מחברות הכנסת, מקבלת פניות של נשים מאוימות, מוכות, סיפורים קשים מאד לצערי, ובדרך כלל אנחנו לא מביאים את הסיפורים הפרטניים לוועדה.
זהבה גלאון: כל אחד מאיתנו יש לה את הדרכים שלה להתמודד.
זהבה גלאון: הסיבה שביקשנו, חברות הכנסת, להביא את הנושא לדיון בוועדה, כי אני חושבת שהסיפור הוא לא סיפור פרטי, הוא מעיד על בעיה מערכתית יותר ולכן אני שמחה שנציגי הוועדה הבין משרדית נמצאים כאן.
זהבה גלאון: צריך לתת מענה שהוא מענה מערכתי יותר ואני מדברת ממש בקצרה.
זהבה גלאון: קודם מתחתי ביקורת על המשטרה, אני רוצה במקרה הזה להגיד לשבחה של המשטרה, של המשרד לביטחון פנים.
זהבה גלאון: פניתי לשר, מיד הוועדה הבין משרדית התכנסה בעניינה של ח' וטיפלו בעניין, אבל בסוף הטיפול היה אותו טיפול ועל זה אני רוצה לשים את הדגש.
זהבה גלאון: אמרו בעצם לח', תשמעי, אין לנו יכולת לתת לך מענה הגנתי, קחי את עצמך, קחי את שלושת ילדייך, לכי למקלט לנשים מוכות.
זהבה גלאון: המשטרה מיד טיפלה.
זהבה גלאון: זה ברור שהמשטרה לא יכולה לשים שוטר על כל דלת של אישה שמקבלת צו הגנה, או למנוע מגבר שמקבל צו הרחקה.
זהבה גלאון: אני יודעת שיש הצעות, חברת הכנסת לביא תדבר על איזוק, אני פחות מתלהבת מזה, בעיקר שזה בידי חברות פרטיות.
זהבה גלאון: אני לא משתגעת שחברות פרטיות מנהלות למשטרה את החיים, אבל זה סיפור גדול יותר.
זהבה גלאון: אני רוצה לומר משהו שדיברתי עליו גם עם השר לביטחון פנים ואני אומרת את זה כאן.
זהבה גלאון: אני חושבת שהגיע הזמן להתייחס באופן הרבה יותר תקיף ונחרץ כלפי גברים כאלה.
זהבה גלאון: אני בעד לעצור אותם עד תום ההליכים.
זהבה גלאון: אני חושבת שצריך להגיד את זה בצורה ברורה.
זהבה גלאון: אפשר להקים מתקני משמורת לגברים מכים בתוך בתי הכלא ולפעול באופן מאד מאד תקיף וחריף כלפי אותם גברים.
זהבה גלאון: אין שום סיבה שאישה שידוע שהיא מאוימת, שאזרה עוז, אמיצה, שבית המשפט שלח את בן הזוג לשעבר שלה לכלא, הוא מאיים עליה מתוך הכלא, ועכשיו אומרים לה – קחי את עצמך למקלט.
זהבה גלאון: שלא יובן שלא נכון, יש לי הערכה מאד מאד גדולה לפעילות המקלטים, באמת לעבודת הקודש שנעשית שם, שלא יובן שלא נכון.
זהבה גלאון: אני לא אומרת את זה כטענה כנגד הפעילות של המקלטים.
זהבה גלאון: אני חושבת שזה לא המענה וזו לא הדרך.
עאידה תומא סלימאן: תודה, חברת הכנסת גלאון.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, חברת הכנסת לביא.
עליזה לביא: קודם כל אני רוצה לומר לך תודה, אליעזר רוזנבאום, על הדרך שאתם מובילים.
עליזה לביא: התחלתם, יש עוד דרך ארוכה.
עליזה לביא: גם אני חשבתי שבנקודת הזמן הזאת נשמע קצת יותר פרטים ונקבל כלים והבנות.
עליזה לביא: הדברים שאמרתי קודם לגבי רשות ממלכתית למניעת אלימות נגד נשים, כמובן שאינה מכוונת נגד תת הוועדה הבין משרדית של המשרד לביטחון פנים ומשרד הרווחה.
עליזה לביא: עצם החיבור הזה בין המשרד לביטחון פנים ומשרד הרווחה הוא לא מובן מאליו ואני מברכת את שני השרים לשעבר ומקווה שגם שני השרים הנוכחיים – אני אשמח לקבל דיוק בעניין הזה – שהם נותנים את ברכתם להמשך העבודה ובטח באותו קצב ובאותו רף שהצבנו לתת הוועדה הבין משרדית, כולל תקציבים, כולל היענות מהמשרדים.
עליזה לביא: האם כל המשרדים באמת הציבו ונתנו את כל מה שהם היו צריכים לתת.
עליזה לביא: אני חושבת שצריך ללכת בשני שבילים.
עליזה לביא: ברור שצריכה להיות רשות ממלכתית, אבל מה אנחנו עושים בינתיים?
עליזה לביא: בינתיים אנחנו רואים מה קורה במדינת ישראל ובטח הדוגמא המאד קשה שבפנינו, שבגינה ביקשנו את הדיון הדחוף הזה והתכנסנו כאן, כי המקרה הזה מעיד על הכלל.
עליזה לביא: אני חס וחלילה לא חשודה, אני הראשונה שרתמה את הוועדה בראשותי.
עליזה לביא: דבר ראשון לקחנו אותן למקלט ולמדנו דרך ומה שצריך ואיך מחזירים לקהילה ומה קורה כשלא מחזירים נכון לקהילה והייתה גם חקיקה שלי וגם חקיקה של חברת הכנסת גלאון בעניין הזה.
עליזה לביא: לקח שנים, גם בהבנה של המשטרה לבוא לכוון.
עליזה לביא: אני לא מזכירה פה, בטח לא לוותיקות ולמייסדות שזאת הייתה בדיחה במשטרה, לבוא ולומר לכי למקלט לנשים מוכות.
עליזה לביא: זה היה סוג של צחוקים, וגם הכאן המשטרה עברה איזו שהיא כברת דרך בהכשרה, בהבנה במודעות.
עליזה לביא: זה לא סוד שיש היום הרבה מאד טכנולוגיות ואפשר להיעזר בטכנולוגיות.
עליזה לביא: לגבי חוק האזיקונים, אנחנו מטפלים בזה, בפיתוח האלקטרוני שמתמקד בטובת הקורבן, בטובת הנפגעת, בלי לקפח את מרחב החיים של החשוד ואת חוק יסוד כבוד האדם וחירותו.
עליזה לביא: אבל אי אפשר שמי שמוצא עבורה צו הגנה, לא תוכל להמשיך בשגרת חייה.
עליזה לביא: היא זאת שתצטרך לפחד, להיות מאוימת, היא ולרוב גם ילדיה והתינוקות שסביבה.
עליזה לביא: לצאת ממעגל העבודה, לצאת מהעולם החברתי, הקהילתי וכל המעבר הזה וכל הדרך הזאת, לבוא ולהגן על עצמך ולאחר מכן לשקם את חייך, בנוסף לכל מה שקורה לרוב מאדם שאמור היה להיות קרוב אליך ולהגן עליך.
עליזה לביא: בזמן שאני עסוקה בזה, חשבתי שאולי אפשר היה לעשות אפילו תחרות בין בני הדור הצעיר, לאפליקציה.
עליזה לביא: יכולה להיות היום אפליקציה, אם דיברנו על הטכנולוגיה של היום.
עליזה לביא: אני באה עכשיו מוועדת חוץ וביטחון.
עליזה לביא: הטכנולוגיה נמצאת בכל מקום אפשרי.
עליזה לביא: למה שלא נשיים את הטכנולוגיה כאן?
עליזה לביא: למה שלא ניקח ונראה איך אפשר להגן על נשים, על נערות ובמקרים מסוימים גם על גברים מאוימים, אבל רוב המקרים וברוב דפוסי הפעולה הם כנגד נשים.
עליזה לביא: הטכנולוגיה מאפשרת זאת היום.
עליזה לביא: אי אפשר לראות שהטכנולוגיה מאפשרת רק בביטחון לאומי.
עליזה לביא: בביטחון אנושי, ביטחון של אזרחים ואזרחים לבוא ולהגיד זה פוגע לי בחוק יסוד כבוד האדם, כל מיני טיעונים כאלה ואחרים.
עליזה לביא: אנחנו מדברים פה על חיים של נשים, על חיים של ילדים, על מקומות שבהם צווים משפטיים אמורים להגן ואנחנו רואים – רק הרצח האחרון שהיה כאן בירושלים, אני מזכירה לכם את הועדה שכינסנו, המקרה שהילדים באו בפני השופט, והבן מגיע ומתחנן בפני השופט – אל תשחרר את אבא ובסופו של דבר ולמרות שיש לה את האביזר – היא נרצחת.
עליזה לביא: תראו, הטכנולוגיה קיימת.
עליזה לביא: בואו נודה, היא קיימת.
עליזה לביא: בואו נתרגם אותה.
עליזה לביא: חוק האזיקונים יכול לאפשר למתלוננת להמשיך בשגרת חייה בלי שהיא תאלץ לעזוב את סביבת המגורים שלה.
עליזה לביא: אני עדיין בדין ודברים, אבל אני אומרת לכם שבהרבה מאד פעמים יש מידע שאנחנו לא מכירים אותו.
עליזה לביא: אני מזכירה לכולכם שעד שנות ה-90 המילה הטרדה מינית לא הייתה בלקסיקון שלנו.
עליזה לביא: היא לא הייתה.
עליזה לביא: לא ידענו להגדיר את המושגים הללו.
עליזה לביא: היום אנחנו מכירים את זה ואנחנו יודעים ואנחנו פועלים.
עליזה לביא: גם כאן, הידע קיים, צריך לאגום אותו ולראות איך אנחנו מאיצים את השימוש, אם בחקיקה, אם בהתרעה ואם כמובן דרך המשטרה.
זאב בנימין בגין: עליזה, אולי זאת הזדמנות, בכל זאת שוב לקבל נתונים.
זאב בנימין בגין: כמה גברים בשנה, כמה גברים עכשיו הם תחת צו הרחקה?
זאב בנימין בגין: תנו לי איזה נתון.
זאב בנימין בגין: עליזה, זאת הזדמנות.
זאב בנימין בגין: דיברנו על זה.
עליזה לביא: מה זה דיברנו על זה?
עליזה לביא: עשינו דוקטורט.
עליזה לביא: גברתי, ביקשתי להחתים את חברת הכנסת זאב בגין, זאת הייתה הפעם הראשונה שפניתי אליו כחבר כנסת להחתים אותו על הצעת חוק.
עליזה לביא: קודם כל הוא אמר לי אל תדברי עם העוזרים, אין לי עוזרים, תדברי איתי ישירות תמיד.
עליזה לביא: אני רוצה לדעת כך, כך, כך וכך.
עליזה לביא: בקיצור, לפגישה הבאה אני מכינה נתונים, משום שחבר הכנסת בגין רוצה לקבל נתונים.
זאב בנימין בגין: אז זאת הזדמנות.
עליזה לביא: זאת הזדמנות, אדוני, ברשותך, יש לנו פה נציגות המקלטים, מנהלות המקלטים.
עליזה לביא: אני אוספת את הנתונים, אבל הן נמצאות כאן.
עליזה לביא: אני חושבת שצריך להעביר אליהן את השאלה הזאת.
זאב בנימין בגין: מדובר בעשרות?
זאב בנימין בגין: מאות?
זאב בנימין בגין: אלפים?
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים על אלפים, אולי עשרות אלפים ואנחנו מדברים על צווים שמתחילים ומסתיימים, לפעמים זה יכול להסתיים תוך שישה חודשים, זה יכול להיות עם הארכה, אז כך שזה לא סטטיסטיקה קבועה.
זאב בנימין בגין: סדרי גודל, חברים.
זאב בנימין בגין: שיהיה לנו משהו.
עליזה לביא: גברתי, נמצאות כאן נציגות אזרחיות וגם נציגי המשטרה.
עליזה לביא: בואו ננסה לקבל תמונת מצב.
זאב בנימין בגין: אני לא יכול להבין.
זאב בנימין בגין: אני לא מבין איך עובדים בלי נתונים.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, אני חושבת שזה חלק מהעובדה שהתחלנו בה בתחילת הדיון, שחלק מאלה שנמצאות פה, בשבילן זה נושא שכבר עברו את הסטטיסטיקה לגביו.
עאידה תומא סלימאן: אני מסכימה עם חבר הכנסת בני בגין, שאם מישהו רוצה ללמוד לעומק נושא מסוים ולהחליט מה עמדתו בנושא, ירצה מאגר של מידע.
עאידה תומא סלימאן: אני מבטיחה שאם יישאר לנו זמן, כי אני רוצה תחילה, במקרה הזה לשמוע את שתי הנשים שעשו את הדרך כדי להיות איתנו ולדבר על הבעיה שלהם.