GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עטא אבו מדיעם: חשוב מאוד שעאידה, שכל האג'נדה שהייתה לך ורקורד העשייה במגזר הערבי, תשקף גם את העבודה שלך בכנסת כחברת כנסת ערבייה שבאה מהציבור, את יודעת בדיוק מה הבעיות.
<עטא אבו מדיעם: אני מאוד שמחתי שאתם פה, מקווה שתצליחו.
<עטא אבו מדיעם: יכול להיות שאני אגיד כמה דברים שהם לא צפויים, מעמד האישה הערבייה בנגב הוא בשיפור.
<עטא אבו מדיעם: אין אף אחד שיכול להתכחש לזה שמעמד האישה הערבייה כפי שהיה בשנות ה-50 וה-60 לא נשאר איך שהוא, זה לא נכון, מעמד האישה הערבייה בנגב הוא בשיפור ניכר מכמה היבטים, חברתי, כלכלי, אקדמאי, אבל הוא עדיין בפיגור מבחינת המישור הארצי, או לפחות בהשוואה למגזר הערבי בצפון או במשולש, אנחנו מאחוריהם.
<עטא אבו מדיעם: השיפורים הם גדולים, אבל מאחר שהחברה הערבית בנגב או הבדואית נכנסת להרבה שינויים אז מן הדין שכל המערכות ישתנו בהתאם.
<עטא אבו מדיעם: המדיניות הממשלתית הרב שנתית נשארה על כנה, היא לא משקפת את הגידול הטבעי, היא לא משקפת את השינויים המתחוללים בחברה, במיוחד בנושא האקדמי.
<עטא אבו מדיעם: הנשים הערביות בוחרות ללכת ללמוד, כי הלימודים והאקדמיה זה הנשק של העתיד וזה נותן להם מפלט מאבטלה.
<עטא אבו מדיעם: בנושא החברתי יש יותר גיבוי לאישה הערבייה בנגב לצאת לשוק החופשי, לצאת לעבוד, לבחור את בעלה.
<עטא אבו מדיעם: השינויים הם רבים, אבל עדיין אנחנו בפני כמה נקודות מרכזיות לשינויים נוספים.
<עטא אבו מדיעם: בתחום הכלכלי, אני לא אחזור על מה שאמרו החברים, זה לב ליבה של הבעיה.
<עטא אבו מדיעם: אישה לא רוצה להיות בין ארבעה קירות בבית, היא רוצה ללכת ולצאת וללמוד ולהרגיש שהיא חלק מהחברה.
<עטא אבו מדיעם: אני חושב שאתם בכנסת, אני כלוביסט בעבר, בשנות ה-90 הייתי בכנסת, אני יודע מה זה עבודה של ועדות, אתם צריכים ללכת לתיקוני חקיקה, או לתמוך בתיקוני חקיקה שהיו בקדנציה שחלפה.
<עטא אבו מדיעם: אני חושב שהגיע הזמן שנתחבר לדברים של חנאן ושל נשים אחרות שחובה שמועצת עיר נבחרת או לפחות רשימה שיהיה בה אחוז מסוים של נציגות מהמגזר.
עאידה תומא סלימאן: עשינו את החוק הזה, כבר העברנו חוק בעניין בחירות מקומיות שמחייב - - -
<עטא אבו מדיעם: ברשימה או בתוצאה?
<עטא אבו מדיעם: את מדברת על הרשימה.
עאידה תומא סלימאן: לא, בחברות במועצה בסופו של דבר, בתוצאה.
<עטא אבו מדיעם: זה עבר בשלוש קריאות?
עאידה תומא סלימאן: זה עבר, זה חוק.
עאידה תומא סלימאן: זה אחד מהישגי החקיקה שלי לפני שנכנסתי לכנסת.
<עטא אבו מדיעם: אני מאוד שמח.
<עטא אבו מדיעם: אני חושב שמאגר האבטלה לא כלל את האבטלה הנכונה לגבי נשים מובטלות.
<עטא אבו מדיעם: הרבה נשים, יש לי שתיים בבית, בנות מעל 19 שלומדות, ואחת לא לומדת, שמתביישת לגשת לאבטלה.
<עטא אבו מדיעם: היא אצלי בבית, אני מפרנס אותה, היא מתביישת לגשת לאבטלה וזה נתון שלא רשום במאגר.
<עטא אבו מדיעם: כך שיש הרבה בנות - - - אנחנו 50% מבחינת אחוזים, אנחנו עיר של נשים, אם אנחנו סופרים נשים וגברים, הנשים גוברות עלינו במספרים וגם בדברים אחרים.
<עטא אבו מדיעם: את הדבר הזה אני רוצה שתציינו.
<עטא אבו מדיעם: הנושא של מעמד האישה, אני לא רוצה להגיד האישה השנייה, אבל האישה בכלל, שאין לה מעמד, במיוחד האישה הפלסטינאית.
<עטא אבו מדיעם: האישה הפלסטינאית, האישה מהמגזר שהיא לא מהגדה המערבית, יש לה המון תומכים.
<עטא אבו מדיעם: אם לא הבעל יש לה את האבא ואת האחים ואת המסלול המשפטי.
<עטא אבו מדיעם: האישה שהיא מהגדה המערבית, יש לה בעיה, הן מהממסד, ואם היא נופלת מהחברה בגלל בעיות וסכסוכים אין לה רק את אלוהים.
<עטא אבו מדיעם: שם יש לנו בעיה של איחוד משפחות, בעיה של ביטוחים, אין לה ביטוחים, אם היא מסתכסכת עם בעלה כמעט שאין סדר של מפגשים עם ילדים.
<עטא אבו מדיעם: פירוק התא המשפחתי במגזר הבדואי הוא מהקלים ביותר ומהמהירים ביותר.
<עטא אבו מדיעם: הרווחה יודעת על מה אני מדבר, קל מאוד לפרק בגלל שמתחברים אלינו בתקלות המשפחתיות הרבה אנשים.
<עטא אבו מדיעם: אם היה מגע עם החברה, פתאום כשיש תקלה בתא המשפחתי נחשפים למערכות שלא יודעים להסתדר איתם ואז זה מתפרק, עם משטרה, עם עו"סים, עם מגשרים.
<עטא אבו מדיעם: לכן אני מבקש מהוועדה המכובדת לשים דגש על מעמד האישה הפלסטינאית, היא אישה לכל דבר, היא אמא להרבה ילדים כאן ואם לא נשנה בחקיקה של החוק הגזעני הזה של איחוד משפחות משנת 2000, 2000 וכמה?
עאידה תומא סלימאן: 2002, הוראת השעה התחילה.
עאידה תומא סלימאן: ניסיתי לשנות את זה לפני שבועיים ואז נתבקשתי למסור את תעודת הזהות שלי.
<עטא אבו מדיעם: בהצלחה.
<אחמד אלנסאסרה: אני אתייחס רק לשלושה נושאים עיקריים.
<אחמד אלנסאסרה: קצר.
עאידה תומא סלימאן: אני אבקש עכשיו להתמקד באמת בבעיות שמחייבות פתרון יותר מאשר - - -
<אחמד אלנסאסרה: אני לא מחפש נאומים, אני מחפש שלוש נקודות מסר וזהו.
<אחמד אלנסאסרה: שמי אחמד אלנסאסרה, אני סגן ראש העיר.
<אחמד אלנסאסרה: הנושא הראשון הוא נושא חשוב מאוד, אני רוצה לראות בחברי הדירקטוריון של החברות הממשלתיות נשים בדואיות, או ערביות בכלל, מכל המגזר הערבי.
<אחמד אלנסאסרה: עד עכשיו לא שמעתי, באף חברה ממשלתית אין חברת דירקטוריון אחת מקרב הנשים.
<אחמד אלנסאסרה: הנקודה השנייה, הבעיה של משרד הפנים היא בעיה חמורה מאוד.
<אחמד אלנסאסרה: יש אנשים שכבר יש להם 20 ו-25 שנה שקיבלו תעודות זהות ישראליות והיום לוקחים להם את תעודת הזהות בחזרה ממשרד הפנים.
<אחמד אלנסאסרה: זה נושא חשוב מאוד.
<אחמד אלנסאסרה: מחפשים כל מיני טרטורים וכל מיני אילוצים - - -
<טלאל אלקרינאוי: זה נכון.
<טלאל אלקרינאוי: אני רוצה, ברשותך, לחזק את הטענה הזאת.
<טלאל אלקרינאוי: יש נשים שהן כבר סבתות, הילדים שלה שירתו בצבא ויש לה תעודת זהות ישראלית וכנראה אחד מבני המשפחה שלה בשטחים או ברשות הפלסטינאית עשה מעשה שהוא דרוש לשב"כ או פגע במשהו, ואז באים לאותה אישה, מזמינים אותה לתחנת המשטרה, אומרים לה 'תבואי', בא נציג השב"כ, לוקח לה את תעודת הזהות, גוזר אותה ואומר לה 'תלכי הביתה'.
עאידה תומא סלימאן: אני לא מאמינה.
<אחמד אלנסאסרה: כן.
<טלאל אלקרינאוי: אין לה אזרחות.
<טלאל אלקרינאוי: במעמד תושב קבע.
<אחמד אלנסאסרה: לא, היא קיבלה אזרחות.
<עטא אבו מדיעם: יש כאלה שאין להם.
<טלאל אלקרינאוי: היא תבדוק את זה.
עאידה תומא סלימאן: לא, לפני שאני בודקת אני צריכה דוגמה, שתיים, שלוש.
<אחמד אלנסאסרה: אני אעביר לך.
<אחמד אלנסאסרה: אם את צריכה עשר דוגמאות, אני אעביר לך עשר דוגמאות.
<אחמד אלנסאסרה: לוקחים לה תעודת זהות.
<אחמד אלנסאסרה: גם ללא שב"כ לוקחים לה תעודת זהות ואומרים לה - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מחזיקה אותך אחראי לשלוח לי - - -
נחמן שי: שוללים ממנה את תעודת הזהות בגלל שקרוב משפחה שלה עשה איזה שהוא - - -
<טלאל אלקרינאוי: משהו בשטחים.
<אחמד אלנסאסרה: גם וגם, גם עם וגם בלי.
נחמן שי: אנחנו צריכים שמות.
נחמן שי: לוקחים, פונים לשב"כ ושואלים אותו אם הוא מכיר את המקרה הזה.
עאידה תומא סלימאן: בדיוק, בגלל זה אמרתי, אני אחכה לשמות כדי שאני אוכל לטפל בזה.
נחמן שי: בדקה נדע את זה.
עאידה תומא סלימאן: בלי שמות אני לא אצליח לעשות כלום.
<אחמד אלנסאסרה: את תקבלי גם שמות, מעל עשרה שאני מכיר אישית.
<אחמד אלנסאסרה: אני לא רוצה להיכנס לזה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא מפקפקת במה שאתה אומר, אני רק אומרת איך אפשר לטפל בזה.
<אחמד אלנסאסרה: עוד נקודה מזווית אחרת, בתוך עידוד עסקים קטנים.
<אחמד אלנסאסרה: הנשים הבדואיות רוצות לעשות, רוצות לעשות מפעלים לעצמם ותעשייה לעצמם, הרקמה, חרוזים, כל מיני דברים וצריך סיוע בנושא הזה.
<אחמד אלנסאסרה: הנושא האחרון, הנערות הבדואיות שמוצאות את עצמן במשפחה אחרת ובנישואים אחרים.
<אחמד אלנסאסרה: אני בית חסות, במקרה, בתרומה, אף פעם לא לקחתי גרוש אחד.
<אחמד אלנסאסרה: אני חושב שהנושא הזה הוא נושא כבד שצריך גם למצוא פתרון כללי.
<אחמד אלנסאסרה: בית חסות כללי לכל המגזר.
<אחמד אלנסאסרה: אני חושב שזה דבר חשוב מאוד.
עאידה תומא סלימאן: בית חסות לנערות?
<אחמד אלנסאסרה: אני בתרומה עושה את זה ויש כאלה שעושים את זה בתרומה, אנחנו צריכים - - - פעם דיברנו ברווחה בנושא הזה.
<אחמד אלנסאסרה: סיימתי, תודה.
עאידה תומא סלימאן: יש לנו המשך של הסיור הזה, אני מאוד מבקשת, יש מישהו או מישהי שרוצים, בואו נעשה את זה, שתי דקות לכל אחד.
עאידה תומא סלימאן: תאמינו לי, אני למדתי בחודשיים האחרונים שאפילו בדקה אפשר להגיד.
<חליל אלטורי: אני רוצה לדבר בהתחלה על האוכלוסייה הבדואית, כי האישה הבדואית נובעת מהאוכלוסייה הבדואית.
<חליל אלטורי: לאחר קום המדינה העיור שנכפה על האוכלוסייה הבדואית זה נתן להם מהפך לטובה.
<חליל אלטורי: הבדואים שהחליפו את הגמל במרצדס והחליפו את האוהל בבית מגורים מאבן, גם האישה הבדואית רוצה להתקדם ולהיכנס ולסלול את דרכה לתוך המשק הישראלי.
<חליל אלטורי: הבעיה שלנו העיקרית היא בהכשרות מקצועיות.
<חליל אלטורי: כל החברים דיברו על הנושא הזה, לפני חודש-חודשיים היה לנו יריד תעסוקה ואנחנו ראינו כמה נשים בדואיות הגיעו ליריד התעסוקה שהן דורשות עבודה.
<חליל אלטורי: הן השתתפו ביריד, רכבת ישראל וכל המוסדות במדינה.
<חליל אלטורי: כשאנחנו רואים האישה הבדואית, קודם כל יש לנו שוויון אנושי, מבורא עולם, בין גבר לאישה, אנחנו שווים, הגבר והאישה, וכשאנחנו רואים באישה הבדואית שהיא רוצה להשתתף במקור ההכנסה של המשפחה, אז הבעיה שלנו חוזרת לתעסוקה.
<חליל אלטורי: בתעסוקה צריך השכלה, צריך לעשות קורסי הכשרה מקצועית שהן יצליחו להתקדם בתעסוקה.
<חליל אלטורי: נקודה אחרונה, צריך להתחיל קודם בשלטונות הממשלה, נראה איך משלבים את הנשים בשלטונות הממשלה.
<חליל אלטורי: אם משלבים אותם בכל המוסדות - - -
עאידה תומא סלימאן: בשירות המדינה, בשירות הציבורי.
<חליל אלטורי: בשירות הציבורי.
<חליל אלטורי: השתלבות האישה הבדואית גם תיתן להם תמיכה ועידוד.
<חליל אלטורי: תודה.
<סלימאן אלקריני: אני עובד סוציאלי באגף הרווחה בעיריית רהט.
<סלימאן אלקריני: אני רוצה להגיד כמה משפטים לפני ולצנן קצת את האווירה העכורה והשחורה של הנשים הבדואיות.
<סלימאן אלקריני: לדעתי האישה הבדואית נמצאת בתהליך מאוד מתקדם של זכויות במעמד האישה.
<סלימאן אלקריני: יש הרבה נשים שכן יוצאות ויש רופאות בדואיות ואחיות ומקצועות פארא רפואיים ואחרים.
<סלימאן אלקריני: אני עושה הפרדה מאוד גדולה בין מעמד האישה בכפרים המוכרים לבין מעמד האישה בכפרים הלא מוכרים.
<סלימאן אלקריני: שם המצב הוא עגום מאוד, קשה מאוד וזה גובל בהתעללות, התעללות נפשית, רגשית, אין לאישה שם שום מעמד, שום זכויות, שום דבר.
<סלימאן אלקריני: אצלנו, לפחות בעיר רהט, אני יכול להתייחס למעמד האישה בשלושה ממדים, שלושה מעגלים.
<סלימאן אלקריני: המעגל הראשון, מעגל הזכויות.
<סלימאן אלקריני: קודם כל יש לנו תופעה, אמנם לא גדולה, אבל תופעה של נישואי קטינות, שהן מתחת לגיל נישואין, תופעה שהיא מתחת לעין החוק, ושום דבר בהיבט הזה לא נעשה.
<סלימאן אלקריני: המדינה יודעת על זה, זו תופעה שבנות 14 כבר אמא.
<סלימאן אלקריני: יש לנו גם ברהט וגם מחוץ לרהט.
<סלימאן אלקריני: דבר נוסף, במעגל הזכויות, על מנת שאישה בכלל תתפנה - - -
עאידה תומא סלימאן: אבל זה מחייב התערבות של עו"סים.
<סלימאן אלקריני: זה מחייב התערבות של עו"סים, אבל המדינה יודעת גם על נשירה והמדינה יודעת על העסקת קטינים בשטחים בחקלאות, הרבה דברים המדינה יודעת וזה לא נעשה.
עאידה תומא סלימאן: ואנחנו יודעים.
<סלימאן אלקריני: כן, כולם יודעים, גם משרד הרווחה, גם העירייה וגם המשטרה, כולם יודעים, שום דבר לא נעשה בהיבט של מניעת העסקת קטינים או קטינות, במיוחד בנות, מניעת נישואי קרובים, נערה בת 15 כבר אמא, בעוד כמה שנים כמובן הוא יגרש אותה והוא יתחתן עם עוד אחת והיא תהיה נטל על החברה ולכן המדינה צריכה למנוע את זה והמדינה, לצערי, לא נמצאת בתחום הזה של מניעת נישואי קטינות.
<סלימאן אלקריני: דבר נוסף, על מנת שאישה בכלל תהיה פנויה ללכת לאקדמיה וללכת לתעסוקה, קודם כל היא צריכה לקבל מינימום של זכויות בתוך המשפחה שלה, לבחור את בן הזוג שלה, לבחור את המקצוע שלה, לבחור את צורת המגורים שלה.
<סלימאן אלקריני: זה לא קורה, לכן אישה לא יכולה ללכת ולהתקדם.
<סלימאן אלקריני: דבר נוסף, הנושא של השלמת השכלה.
<סלימאן אלקריני: פועל היום ברהט בית ספר להשלמת השכלה, אבל עדיין לא מספיק, צריך להרחיב ולהגדיל אותו.
<סלימאן אלקריני: וכמובן נושא הנשירה, יש בנות שנושרות, שכיום לא נמצאות במסגרת, ולכן צריך לתת את הדעת גם לעניין הזה.
עאידה תומא סלימאן: יש לכם קב"סים?
<סלימאן אלקריני: יש קב"סים בעירייה, אבל שוב, נושא האכיפה.
<טלאל אלקרינאוי: אחוז הנשירה הולך ויורד.
<סלימאן אלקריני: אנחנו בעירייה, גם ראש העיר וגם סעיד, מנהל הרווחה, אנחנו עושים הרבה מאמצים, אבל עדיין המדינה היא זו שאוכפת, לא אנחנו אוכפים.
עאידה תומא סלימאן: למדינה יש זרועות.
עאידה תומא סלימאן: הקב"ס אמור להיות זה שאוכף את החוק.
עאידה תומא סלימאן: בטוח שראש הממשלה לא יגיע כדי לאכוף את החוק במקרה הזה.
עאידה תומא סלימאן: הקב"ס, זה התפקיד שלו.
עאידה תומא סלימאן: כן, אני אתן לאישה.
עאידה תומא סלימאן: תעשו לי טובה, מהר, אנחנו כבר מאחרים לחלק השני.
<נעמת אלבדור: זה באמת חשוב לי אז הגעתי על פי בקשת ראש הרשות.
<נעמת אלבדור: אני לא רוצה לחזור על הדברים, מי שדיבר פה, כולם באמת דיברו על מציאות שקיימת בכל היישובים הערביים בדרום, כולנו חווים את אותן הבעיות, אותם העניינים, ואני חייבת לחזק את סלימאן, שבאמת הנשים עוברות פריצת דרך מאוד טובה, יחסית, לא מספיק, אבל יחסית המצב הולך ומתפתח, אבל חסרים המון המון משאבים כדי לעזור ולקדם.
<נעמת אלבדור: הנקודה שאני רוצה להוסיף פה על כל מה שנאמר, זה היחס של ביטוח לאומי ושירות התעסוקה לאוכלוסיית הנשים במיוחד.
<נעמת אלבדור: הנשים הן הלקוחות העיקריים שלנו ברווחה וגם בביטוח לאומי.
<נעמת אלבדור: הן נטושות, הן מוזנחות, הן לא מקבלות את הזכויות הבסיסיות שלהן, אפילו מהבעל, והן פונות לביטוח לאומי ושם מכשילים עד אין סוף.
<נעמת אלבדור: היום יש אופנה חדשה ששירות התעסוקה מחזיר את האנשים שהולכים להתייצב כמבקשי עבודה דרך הבטחת הכנסה, נשים, 'לכי תשיגי עבודה 4 שעות ונפטור אותך מלהתייצב'.
<נעמת אלבדור: שהיא תלך לחפש עבודה.
<נעמת אלבדור: ואז חוזרים אליי, 'תמצאי לי עבודה'.
<נעמת אלבדור: אני שירות תעסוקה?
<נעמת אלבדור: יותר מעשרה מקרים לאחרונה, צריך להיכנס חזק לכל המדיניות של ביטוח לאומי ובאמת לבדוק איך מקיימים את החוק.
<נעמת אלבדור: עוד נקודה שאני חייבת לדבר עליה, נושא בתי הדין השרעיים, לא להגן, אבל להיות באמת כנים ולהגיד את זה.
<נעמת אלבדור: אני נתקלת במקרים של נשים שאין להם שום הכנסה, הבעל לא מפרנס והדרך היחידה שלה זה לתבוע מזונות שלצערי אפקטיביים, לצערי הרב אפקטיביים.
<נעמת אלבדור: היא הולכת לקאדי ואומרת לו 'אני רוצה רק 400 שקל, שביטוח לאומי ייתן לי את ההשלמה', והיא לא תעז לקחת את פסק הדין הזה אפילו כדי לבצע אותו בביטוח לאומי, שלא תאבד דברים אחרים, זה גירושים, זה ילדים, זה הכול, העיקר שתהיה לה הכנסה של 2,000 שקל השלמה.
<נעמת אלבדור: שואלים אותה 'את מקבלת?
<נעמת אלבדור: ' 'כן, הוא שולח לי עם אח שלו'.
<נעמת אלבדור: אני מכירה הרבה מקרים כאלה, האישה בעצמה מבקשת את הסכומים האלה.
<נעמת אלבדור: אז ביטוח לאומי באמת חייבים להיכנס, גם תעסוקה, יש המון מה לעשות.
<נעמת אלבדור: האוכלוסייה במעבר וחייבת התייחסות מיוחדת.
<נעמת אלבדור: חייבת.
עאידה תומא סלימאן: לצערי זה לקראת הסוף, אבל הייתי שמחה אם הייתי שומעת איזה תכניות קיימות, מה חסר מבחינת תכניות, לפרט קצת.
עאידה תומא סלימאן: זה היה יכול להיתרגם לעשייה יותר ברורה אחר כך.
עאידה תומא סלימאן: אבל אנחנו נשמור על קשר, זה מפגש שאנחנו נכיר ואחר כך נבדוק.
<נדיה אלטורי: אני עובדת סוציאלית במקצועי, אני ברהט, אני כיום עובדת סוציאלית ב'עיר ללא אלימות'.
נחמן שי: זה המבנה ממול.
נחמן שי: זה המבנה של ידיד וזה המבנה של 'עיר ללא אלימות'.
<טלאל אלקרינאוי: כן.
<טלאל אלקרינאוי: אגב, לכולם אני מכניס את זה, גם את כיכר המדינה אני מוכן להביא לפה, אין לי בעיה.
<נדיה אלטורי: אני רק מעלה כמה נקודות למחשבה וזה עלה לי תוך כדי הדיון.
<נדיה אלטורי: אני לא אגיד שום דבר נוסף, הם אמרו כל מה שאני חושבת, כעובדת סוציאלית, כבחורה שגדלה בחברה שהיא קצת מקפחת את האישה, קצת, אני רק אגיד, חומר למחשבה, למה אישה כאישה צריכה לעשות את אותן שעות עבודה כמו גבר?
<נדיה אלטורי: צריך לחשוב על זה, האם צריך להקטין את שעות העבודה של האישה?
נחמן שי: יש הקלות לנשים בעבודה.
נחמן שי: אישה עם ילדים יוצאת יותר מוקדם.
<נדיה אלטורי: לאמהות.
<נדיה אלטורי: חצי שעה.
נחמן שי: ברור, לאמהות.
נחמן שי: את אומרת אישה - - - נשים יהודיות נאבקות על שוויון מוחלט, ברגע שתחליטי שאישה עובדת פחות בגלל שהיא אישה, אז תקוממי עלייך את הנשים.
נחמן שי: כי גם השכר יהיה יותר נמוך.
<נדיה אלטורי: אתה לא רוצה לשמוע את הדעה שלי?
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה דיון מאוד מעניין, התנועה הפמיניסטית חצויה בנושא הזה, אבל בואו נתמקד בבעיות.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו עדיין בשלב של לחפש עבודה, אחר כך נתחיל להפחית את השעות.
<נדיה אלטורי: אני רק רוצה להגיד משהו על המקלטים.
<נדיה אלטורי: את הקמת את המקלט הראשון ותבורכי, זה הציל כמה נשים, אבל גם זה לצערי - - -
עאידה תומא סלימאן: כמה אלפים.
<נדיה אלטורי: לצערי זה הרס כמה בתים.
עאידה תומא סלימאן: זה לא הרס אף בית.
עאידה תומא סלימאן: מי שהרס את הבית זה הגבר האלים.
עאידה תומא סלימאן: תזכרי את זה טוב.
<נדיה אלטורי: נכון, את צודקת, אבל גם - - -
עאידה תומא סלימאן: מי שהורס את המשפחה זה הגבר האלים, לא האישה שנסה על חייה.
<נדיה אלטורי: את צודקת, אבל גם אנחנו צריכים לחשוב - - - את צודקת, אין לי שום מחלוקת איתך - - -
<קריאה: כל הזמן הגבר אשם.
עאידה תומא סלימאן: כשהוא מרביץ, כן.
<נדיה אלטורי: אין לי שום מחלוקת איתך, אבל אני כאישה שחיה בחברה צריכה - - - אני מדברת, סליחה, שמעתי בשקט, אז בבקשה.
עאידה תומא סלימאן: לא, אבל בואי נעשה - - - אני רוצה לחדד, אנחנו יושבים פה לא כדי להתווכח אידיאולוגית, אנחנו לא נשנה את - - -
<נדיה אלטורי: לא, אני רוצה להציע.
עאידה תומא סלימאן: תשמעי אותי עד הסוף.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להתקדם לשמוע מה הבעיות כדי שננסה לפתור אותן.
עאידה תומא סלימאן: אם נתווכח מה אני מאמינה בנושא אלימות ומה את מאמינה ומה עשה המקלט, אני אתן עכשיו הרצאה של עשר שעות מה עשה המקלט, אבל זה לא בשביל זה.
<נדיה אלטורי: אני לא רוצה להיכנס לזה, אני רק רציתי לתת הצעה.
<טלאל אלקרינאוי: סיימי.
<טלאל אלקרינאוי: אני רוצה לעזור לעאידה.
<טלאל אלקרינאוי: עאידה היא אורחת, יש לה זמן מוקצב, גם לנו יש זמן מוקצב.
<טלאל אלקרינאוי: היא לא באה לשמוע את כל המצוקות - - -
<נדיה אלטורי: אני רק רציתי לתת הצעה כיצד לפתור את הנושא.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, ההצעה שלך ואז נעבור.
<נדיה אלטורי: אני רק רציתי להציע להקים מרכז לעזרה ותמיכה לנשים, שהוא לא תחת כותרת של נשים נפגעות אלימות וגם לא תחת כותרת של רווחה, שזה משהו שיהיה מקובל חברתית ותרבותית.
<טלאל אלקרינאוי: מודל כזה חדש.
<נדיה אלטורי: למה תוקפים אותי?
<נדיה אלטורי: בסך הכול רציתי להגיד את הדעה שלי.
עאידה תומא סלימאן: מנסים לחדד, כי אנחנו לקראת הסוף.
עאידה תומא סלימאן: אני לא ארשה לאף אחד לתקוף אותך.
<נדיה אלטורי: וגם נקודה אחת אחרונה, שאף אחד לא התייחס אליה פה.
<נדיה אלטורי: כשמדברים על המעמד של האישה וצריך לקדם את המעמד של האישה, לא לשכוח את המעמד של הגבר, כי אם אנחנו רוצות להתקדם, אנחנו לא רוצות להשאיר אותם מאחורה.
<נדיה אלטורי: אני לא רוצה לקחת אחריות וכשאני אתחתן לפרנס את הבית ולגדל את הילדים ולקבל את כל האחריות.
<נדיה אלטורי: אני רוצה שהוא גם יהיה משכיל, יגדל איתי את הילדים ויפרנס איתי את הבית.
<חסין אלעוברה: חברים, יש לי רק שני דברים שהייתי מבקש להציע.
<חסין אלעוברה: הקבלנים שמעסיקים את העובדות כאן בנגב לוקחים אותם משעה שלוש לפנות בוקר, מחזירים אותן בחמש בערב, משלמים להם, יש כאלה משלמים 80 שקל, יש כאלה שמשלמים 100-120 שקל.
<חסין אלעוברה: זה לא יכול להיות ואין להן שום זכויות.
<חסין אלעוברה: לא משלמים עבורם, לא ביטוח לאומי, לא כלום.
<חסין אלעוברה: גם המפעלים, בתי האריזה וכל הדברים האלה, מודעים לדברים האלה ולוקחים קבלנים, מעדיפים לקחת קבלנים כדי שלא ישלמו את החובות של העובדים.
<חסין אלעוברה: זה אחת.
<חסין אלעוברה: נקודה מאוד חשובה.
<חסין אלעוברה: עוד משהו.
<חסין אלעוברה: בפזורה, בנגב - - -
<עטא אבו מדיעם: שהיא מה?
<חסין אלעוברה: הכפרים הלא מוכרים.
<חסין אלעוברה: בסדר, יש פזורה שהם גם לא - - - יש בתים.
עאידה תומא סלימאן: כן, בואו נשתמש במונחים הנכונים.
<עטא אבו מדיעם: להשתמש במונחים הנכונים, נכון.
<חסין אלעוברה: יש הרבה ערבים וערביות עם תעודת זהות כחולה בלי אזרחות והם נולדו כאן ולא התחתנו מהשטחים.
<חסין אלעוברה: לא, הם נולדו כאן.
<חסין אלעוברה: לאבא שלו יש אזרחות ולו אין, לאמא שלה יש אזרחות ולה אין.
<חסין אלעוברה: בפזורה נמצאים בנגב, בשבטים, חלק מהם - - -
נחמן שי: אני רוצה להבין, מה זאת אומרת שיש לו תעודה כחולה - - -
עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה איך יכול להיות.
נחמן שי: בדיוק, יש לו תעודת זהות כחולה והוא לא אזרח?
<חסין אלעוברה: כן, הוא לא אזרח, הוא רק תושב.
נחמן שי: תסביר.
<חסין אלעוברה: אמא שלו עם אזרחות - - -
עאידה תומא סלימאן: חסין, אמא שלו, אבא שלו, איך יכול להיות שתעודת הזהות כחולה ואין לו אזרחות?
<חסין אלעוברה: אין לו.
<חסין אלעוברה: יש הרבה.
<חסין אלעוברה: אני אומר לך, בתוך השבטים יש, ויש הרבה בעיות ונתקלנו בזה לא מהיום, כבר שנים.
<חסין אלעוברה: יש לו תעודת זהות כחולה, אבל אין לו אזרחות, הוא לא יכול לקבל דרכון, לא יכול כלום, לא שום דבר.
עאידה תומא סלימאן: איך מסבירים את זה?
<טלאל אלקרינאוי: מקרים מהסוג הזה אני גם יודע ושמעתי, אבל לדבר בעלמא, בלי פרטים, בבקשה, מי שיש לו פרטים שיעביר ל - - -
עאידה תומא סלימאן: רק שנייה, פרטים נצטרך כשנתחיל לטפל, אבל קודם צריכים להבין.
עאידה תומא סלימאן: יש עוד נקודה?
עאידה תומא סלימאן: חסין, יש לך עוד נקודה חוץ מזאת?
<חסין אלעוברה: אלה שתי הנקודות.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להבין איך משרד הפנים הסביר לזה שהוא נתן תעודת זהות בלי אזרחות.
עאידה תומא סלימאן: אם יש למישהו הסבר, בבקשה, קצר.
<עטא אבו מדיעם: אני מתנדב להסביר.
<עטא אבו מדיעם: יש עשרות בתוך העיר כאן ברהט, עשרות.
<עטא אבו מדיעם: יש טיפול בתושבות ארעית, שלא מקבלת מעמד.
<עטא אבו מדיעם: אפילו אחרי כמה שנים מקבלים רק תוקף לתושבות הערבית, היא מצביעה לעירייה בלבד, היא לא מצביעה לכנסת וכשהן רוצות לעבור למצוות החאג' ומכה אין לה פספורט ישראלי, היא צריכה לקבל - - -
<טלאל אלקרינאוי: אתם מדברים על תושבות השטחים שקיבלו - - -
<חסין אלעוברה: אני לא מדבר על תושבות השטחים, אני מדבר על אזרחים ישראלים.
עאידה תומא סלימאן: אפשר להמשיך לתת דוגמאות עד אין סוף.
עאידה תומא סלימאן: אני מאמינה שהמצב קיים כי אתם מתארים אותו.
עאידה תומא סלימאן: יש כאלה שהן תושבות בגלל שהן קיבלו לפי החוק של האזרחות, לפני הוראת השעה, ולא השלימו להם את התהליך והן נשארו תושבות ולא נעשו אזרחיות.
עאידה תומא סלימאן: הבעיה השנייה שמדובר עליה, של אנשים שנולדו לאזרחים במדינה ובכל זאת רשומים כתושבים, זה מה שלא - - -
<טלאל אלקרינאוי: אין דבר כזה.
<חסין אלעוברה: אני מתחייב להביא לך רשימה.
עאידה תומא סלימאן: מה שאני אומרת, אפשר לתת רשימות אבל זה לא מסביר למה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נצטרך לבדוק את זה מול משרד הפנים, איך יכול להיות מצב כזה.
<עטא אבו מדיעם: רק תרשי לי להמשיך.
<עטא אבו מדיעם: אם כבר התחברתי בצד השני של הבעיה, אז הרבה נשים לא קיבלו את האישור לצאת למכה ולא למצווה בגלל התקלה הזו.
עאידה תומא סלימאן: בסדר, אני חושבת שהבעיה היא בעלת השלכות.
עאידה תומא סלימאן: אין סיבה - - -
<קריאה: אחרי 48' היה רישום, אלה שנרשמו מאוחר הם תושבים אבל לא אזרחי המדינה.
עאידה תומא סלימאן: בסדר, אנחנו נבדוק את המקרים, אבל אין דבר כזה שההורים הם אזרחים והילדים הם תושבים.
עאידה תומא סלימאן: אין דבר כזה, זה לא מתקבל על הדעת.
עאידה תומא סלימאן: או שאני טועה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו כבר רבע שעה מאחרים, אני מאוד מצטערת.
עאידה תומא סלימאן: אני אנסה לסכם.
עאידה תומא סלימאן: קודם כל בעניין מעונות יום ותעסוקה וכו', יש היום רשות לפיתוח כלכלי שאמורה להיות אמונה על תכניות לפיתוח תעסוקה.
עאידה תומא סלימאן: אתמול הייתי בישיבה עם השרה גילה גמליאל, שהיא השרה גם לענייני נשים וגם ערבים, ואנחנו דיברנו ואני העליתי את הנושא של תעסוקת נשים.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שצריך לתת הדגש מיוחד לכל הנושא של תעסוקת נשים והתגברות על חסמים שקיימים.
עאידה תומא סלימאן: אני התחלתי לסכם ולא שאלתי, חבר הכנסת נחמן שי, אתה רוצה להתייחס בכמה נקודות לפני שאני מסכמת?
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מצטערת, מדוחק הזמן.
נחמן שי: לא, זה בסדר, אני לומד.
נחמן שי: מה שעאידה שכחה כבר אני עוד לא יודע, למרות שהייתי פה.
נחמן שי: אני לומד, אני מודה לכם.
נחמן שי: מה שאני מבקש מכם, כמו שהיא אמרה, בעיות להעלות לנו.
נחמן שי: אנחנו לא רוצים לבוא, לשמוע וללכת ויגידו 'אלה היו פה לפני שנתיים'.
נחמן שי: יש לכם, אבל נושאים קונקרטיים, בגדול כל אחד יכול לתאר טוב, תביאו לנו מקרים, ניקח אותם, נבדוק בשב"כ, נבדוק במשרד הפנים, נבדוק בביטוח הלאומי.
נחמן שי: נבדוק.
נחמן שי: תעבירו לנו, זו הכתובת.
נחמן שי: הכתובת היא הוועדה ואני עובד בשבילה, תאמינו לי.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, חבר הכנסת.
עאידה תומא סלימאן: מה שרציתי להגיד, אני רשמתי מולי את מכלול הבעיות.
עאידה תומא סלימאן: נושא התעסוקה יקבל ביטוי בעבודה שלנו גם מול הרשות לפיתוח כלכלי, שהיום היא עברה ממשרד ראש הממשלה למשרד השוויון החברתי, כך זה נקרא, אבל גם באופן ישיר עם השרה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכדאי גם לעבוד על כל הנושאים שקשורים להתגברות על החסמים הקיימים, כולל העניין של מעונות יום.
עאידה תומא סלימאן: זה לא מתקבל על הדעת.
עאידה תומא סלימאן: אני עכשיו מודיעה, השר דרעי התארח אצלנו בישיבה לפני, לא נגיד לפני כמה, הוא התארח והכריז אצלי, לאחר בקשה שכיוונתי, יש תכנית היום לבניית מעונות, אנחנו יודעים שיש בעייתיות בכפרים הערביים להגיש אישורים על תכניות מוכנות לבנייה, ביקשתי שישריינו תקציב מתוך התכנית הזו לאוכלוסייה הערבית והוא הכריז שמשוריינים 20% מהתכנית לאוכלוסייה הערבית.
עאידה תומא סלימאן: ביקשתי שימנה פרויקטור בתוך המשרד באופן מיוחד שיפעל מול הרשויות כדי לקדם את העניין של האישורים והוא הסכים והוקמה מנהלת כדי לעזור למועצות.
עאידה תומא סלימאן: אני עכשיו אומרת לכם, אם יש לכם תכניות, עכשיו תיגשו, אני אחבר בין הממונה על התכנית וכבוד ראש העיר ואנחנו ננסה לקדם את העניין של מעונות יום, כי התחלנו לטפל.
עאידה תומא סלימאן: המשפחתונים, אנחנו גם נבדוק.
עאידה תומא סלימאן: אני טיפלתי עכשיו וממשיכה לטפל.
עאידה תומא סלימאן: אג'יק, יש להם רשת של מעונות יום, הורידו להם מהתקציב וזה יגרום לסגירת חלק, אנחנו ננסה גם לעבור על זה.
עאידה תומא סלימאן: בעניין התכניות החברתיות והמאבק, גם באלימות וגם בבעיות אחרות שקשורות לחברה, אני מציעה, אם יש הצעות ספציפיות, תכניות ספציפיות, ואני שמעתי את ההצעה של סגן ראש העיר בעניין של בית חסות לנערות במצוקה, אפשר לבדוק את האפשרות הזו מול משרד הרווחה ומול האחראית על השירות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכל הנושאים האחרים, אני אבקש ככה, בעניין ידיד - - -
<אלהאם אלכמלאת: אני אשלח לך משהו מסודר.
עאידה תומא סלימאן: ואני מאוד מבקשת, אם יש מקרים ספציפיים, נכון שאנחנו מדברים על מדיניות ועל תכניות ועל תקציבים, אבל אני לקחתי על עצמי גם לטפל במקרים ספציפיים מול הרשויות כדי לקדם.
עאידה תומא סלימאן: אז אם יש אפילו מקרים מסוימים אנחנו נקדם אותם, אנחנו נפעל גם מול הביטוח הלאומי.
עאידה תומא סלימאן: מה שנעשה זה ככה, בדרך כלל יום אחרי הפגישה הוועדה פונה לכל המוסדות שאנחנו רואים שיש בעייתיות בטיפול שלהם ואומרים 'התקיימה ישיבה, אנחנו מציעים כאלה, הועלו הבעיות האלה, אנחנו מבקשות תשובה'.
עאידה תומא סלימאן: זה יעשה, אתם תקבלו העתק מהמכתבים האלה ומהתשובות ונמשיך להיות בקשר.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו עכשיו עוזבים לפגישה עם ארגוני נשים ולראות הצלחות של עסקים של נשים.
<טלאל אלקרינאוי: תודה רבה.
<טלאל אלקרינאוי: חברים, אני רוצה להודות לכם באמת מכל הלב על הסיור המהנה, על הבדיקה, על העבודה, תצליחו, כל הכבוד.
עאידה תומא סלימאן: תודה לנו אחרי שתראה שאנחנו עושים משהו.
בשעה 11: לקייה
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נשמח באמת עכשיו - - - היא מטפלת הרבה על בעיות.
עאידה תומא סלימאן: - - - אנחנו נלמד.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, אמל.