GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דב חנין: הקביעה הראשונה היא: יש זיהום חריג בחומרים מסוכנים, וקודם כל בחומרים מסרטנים, באזור מפרץ חיפה, ומקור מרכזי ועיקרי לזיהום הזה זה התעשיות, ובעיקרן התעשיות הפטרוכימיות.
דב חנין: נתון ראשון.
דב חנין: נתון שני: יש מצב של שיעור תחלואה חריג, גבוה יותר, באזור מפרץ חיפה במחלות סרטן וגם במחלות אחרות.
דב חנין: אין ויכוח על אף אחד משני הנתונים האלה.
דב חנין: עכשיו ישנה שאלה של קשר סיבתי.
דב חנין: אני כמשפטן אומר לכם ששאלות הקשר הסיבתי הן שאלות מאוד מורכבות.
דב חנין: הדוקטרינות שאנחנו משתמשים בהן בארץ להוכחת קשר סיבתי הן דוקטרינות שאנחנו מביאים אותן בדרך כלל מארצות-הברית במשפטים שבהם כל מיני אנשים נפגעים הגישו תביעות נגד חברות ענק.
דב חנין: לכן הדוקטרינות המשפטיות האמריקניות בשאלות של קשר סיבתי מאוד מאוד לא לטובת הנפגעים.
דב חנין: אני לא מציע לנו כרגע במדינת ישראל לייצר דוקטרינות משפטיות חדשות של קשר סיבתי כי זה נורא נורא מסובך, אבל מה שקבענו בוועדת המשנה, ששאלת הקשר הסיבתי היא אולי שאלה רלוונטית לדיון במשפט שבו אדםX שחלה בסרטן אומר:
דב חנין: נפגעתי ואני רוצה לתבוע ממך פיצוי, ואז צריך להוכיח קשר סיבתי.
דב חנין: השאלות שעומדות בפנינו אינן השאלה הזאת; השאלות שעומדות בפנינו הן לא של הטלת אחריות על מישהו ספציפי שבגללו מישהו אחר חלה בסרטן אלא שאלות של מדיניות ציבורית, ובשאלות של מדיניות ציבורית הקשר הסיבתי במובן המשפטי הרבה פחות חשוב.
דב חנין: מה שחשוב לנו ומה שצריך להנחות אותנו בשאלות של מדיניות ציבורית זה עיקרון הזהירות המקדימה.
דב חנין: עיקרון הזהירות המקדימה הוא עיקרון שהתקבל בעולם כעיקרון מנחה, שאומר שאנחנו בוחנים את זה לא בזווית של קשר סיבתי שמסתכל אחורה אלא במבט של זהירות מקדימה שמסתכל קדימה.
דב חנין: במבט של זהירות מקדימה, אם דבר מסוים מסוכן ועלול לסכן חיים ובריאות, אנחנו נפעל כדי להימנע ממנו.
דב חנין: מכאן לזווית הראייה של הנשים.
דב חנין: גברתי יושבת-הראש, נשים נפגעות אחרת וגם יותר מגברים בחלק גדול מהמחלות שאנחנו מדברים עליהן, ובפני הוועדה הנכבדה ישנם נתונים וחומרים ובוודאי אתם גם תשמעו את האורחות והאורחים הנכבדים.
דב חנין: זו זווית אחת, שהיא זווית מאוד מאוד מרכזית, אבל חשוב לי לציין גם זווית אחרת.
דב חנין: זו הזווית המדאיגה, אבל יש גם זווית אופטימית, והזווית האופטימית היא שבמפרץ חיפה אנחנו רואים גם דוגמה מעוררת השתאות והתפעלות, של נשים פעילות שמובילות את המאבק, וחלק מהן נמצאות בוועדה הזו.
דב חנין: הן מובילות את המאבק, את הפעילות ואת העשייה.
דב חנין: אני חושב זו הזדמנות להגיד לכן – אחת מהן יושבת מולי ויש אחרות מסביב לשולחן – תודה בשם הציבור, שאתן נלחמות לפעמים מלחמה כפוית טובה, ואני מכיר את ההשמצות ואת הטענות ואת כל הדברים האיומים שנעשים מול אותן נשים אמיצות וגיבורות שמנהלות ומובילות את המאבק הזה.
דב חנין: אז הנה, בשם הציבור – אנחנו נבחרי ציבור, אנחנו יכולים לדבר בשם הציבור – אנחנו מנצלים את ההזדמנות כדי להודות לכם על הפעילות והעשייה ומאחלים לכם המשך עשייה מוצלחת והרבה ניצחונות כדי שהעשייה הזאת תהיה קצרה ולא ארוכה ונוכל להתפנות לבעיות האחרות שיש לנו לטפל בהן.
דב חנין: המון תודה ובהצלחה.
עאידה תומא סלימאן: תודה, חבר הכנסת חנין.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד משפט אחד בעניין של זווית מגדרית.
עאידה תומא סלימאן: כשאנחנו מדברים על נשים בנושא מסוים – נכון, חבר הכנסת חנין העלה גם את הצד החיובי של נשים נאבקות, נשים שמובילות מאבקים - יש עוד זווית, שיכול להיות שלא נתייחס אליה היום.
עאידה תומא סלימאן: כל הנושא של בריאות הוא מאוד חשוב, אבל גם כל הנושא של השלכות של פגיעה בבריאות שלנו או של הילדים שלנו.
עאידה תומא סלימאן: בדרך כלל נשים הן אלה שבעיקר מתלוות לילדים במצב של מחלות או דבר כזה, אז איך הקריירות של הנשים נפגעות במקרים כאלה, איך ההכנסה שלהן נפגעת במקרים כאלה.
עאידה תומא סלימאן: את כל הזוויות האלה לא נוכל לכסות בישיבה כזאת, אבל מן הראוי לחשוב על זה ולהתייחס לזה אחר כך.
עאידה תומא סלימאן: אני מזמינה את אלה נווה מארגון "אימהות ואבות מצילים את חיפה והקריות".
עאידה תומא סלימאן: (הצגת מצגת)
<אלה נווה: תודה.
<אלה נווה: שלום רב לכולם.
<אלה נווה: אני רוצה לומר, קודם כול, שזה לא מובן מאליו שמתקיימת היום הישיבה הזו.
<אלה נווה: ב-2012 התפרסם דוח שחיברתי, שמזהה את הרגישויות המיוחדות של נשים כאוכלוסייה שכשהיא נחשפת לזיהום אוויר מגיבה קצת אחרת.
<אלה נווה: מאז שהדוח יצא היה בום של יום אחד ושקט.
<אלה נווה: לא ראיתי איזושהי עשייה שנלקחה קדימה בהקשר הזה.
<אלה נווה: מאחר שאני כבר עשור בנושא של מדיניות של בריאות וסביבה, זה מאוד כאב.
<אלה נווה: המסקנה של אותו הדוח היתה שהתקינה בישראל לא מגינה על נשים.
<אלה נווה: אתן רגילות לשמוע על נשים בזוויות של אלימות, אפליה ודברים כאלה; אני שמה את זה על השולחן בוועדה הזו - קיימת אפליה כלפי נשים בנושא של בריאות וסביבה, ואני רוצה להדגים לכם למה אני מתכוונת.
<אלה נווה: הארגון שהקמתי – אזכיר קצת – הוקם בשנה האחרונה והוא ארגון שמטרתו להביא תושבים למחות, בין היתר, גם על אפליה כלפי נשים וגם על תחלואת יתר שיש בילדים ובמבוגרים במפרץ חיפה, להביא את זה לדיון פומבי.
<אלה נווה: אני רוצה להציג מידע, כי אני חושבת שהדבר הכי טוב בשביל להסביר את הבעיה זה להציף את המידע שנמצא בדוחות הרשמיים של מדינת ישראל.
<אלה נווה: אחרי שתראו את המידע נשאל את השאלה למה: למה אנחנו רואים את מה שאנחנו רואים ומה נעשה עם מה שאנחנו רואים.
<אלה נווה: הביקורת שלי היום היא ביקורת מאוד מאוד קשה, גם כלפי מדינת ישראל - כלפי משרדי הממשלה, כלפי הרשויות והעיריות המצויות באותו מתחם.
<אלה נווה: למה אני אומרת שיש לנו בעיה?
<אלה נווה: זו בעיה ארוכת טווח.
<אלה נווה: כבר משנות ה-80 קיימים דוחות במשרד הבריאות שמלמדים על כך שנשים בנפות הצפוניות – נפת חיפה, נפת עכו, נפת יזרעאל – סובלות מתחלואת יתר.
<אלה נווה: מדובר כרגע על נתונים עבור יהודיות.
<אלה נווה: אני רק רוצה שתזכרו מהמפות בשקף את הצבע האדום.
<אלה נווה: אם אתם מסתכלים על מפות מצד שמאל עד צד ימין אתם רואים שנים; יש לנו את השנים מ-1984 עד 1998.
<אלה נווה: בכל השנים שמשרד הבריאות מתאר באחד הדוחות שלו אנחנו רואים שיש תחלואה יתרה של נשים בסרטן כללי בנפת חיפה ונפת עכו.
<אלה נווה: וזה דבר ידוע, בואו נתחיל מהעובדה הזאת.
<אלה נווה: המדינה יודעת את זה.
<אלה נווה: יש טענות – הזיהום השתפר, התחלואה יורדת.
<אלה נווה: האמנם?
<אלה נווה: הנתונים האחרונים שמצויים בידינו – 2001 עד 2005 ו-2006 עד 2011 – אנחנו רואים שוב שנפת חיפה מככבת.
<אלה נווה: הנשים בנפת חיפה חולות יותר בסרטן.
<אלה נווה: זה לא משהו של עשר שנים או 20 שנה, אנחנו מדברים על בין 30 ל-40 שנה של תחלואה עודפת של נשים, והתחלואה הזאת עדיין קיימת.
<אלה נווה: אם אנחנו מסתכלים על פילוחים של משרד הבריאות, בגרף התחתון רואים את השנים 2006 עד 2011.
<אלה נווה: שימו לב להבדל בין נפת חיפה לנפות האחרות, כשיש לנו נפות כמו ירושלים וכל אזור המרכז ותל-אביב, שיש שם תחבורה, נשים שם מעשנות.
<אלה נווה: אז למה נשים בחיפה חולות יותר?
<אלה נווה: האם מישהו שאל אי-פעם את השאלה הזאת, לפני 30 שנה, לפני 20 שנה, לפני עשור?
<אלה נווה: האם מישהו ניסה להציל את החיים של הנשים האלה?
<אלה נווה: אביא שתי דוגמאות, של סרטן שד וסרטן ריאה.
<אלה נווה: בדוגמה של סרטן שד אנחנו רואים סדרה של מפות תחלואה של משרד הבריאות שמראות שוב נפת חיפה, שוב סרטן שד בנשים יהודיות.
<אלה נווה: זה מתוקנן לגיל, הגיל הוא לא הסיבה להבדל שנצפה.
<אלה נווה: אנחנו רואים שנפת חיפה מובילה את התחלואה בכל השנים שנבחנו.
<אלה נווה: אז אתם אומרים: זה ישן, זה לפני 20 שנה, מה את רוצה, הדברים השתנו.
<אלה נווה: הולכים לנתונים של 2006 עד 2011, ושוב רואים את הנפות הצפוניות – יזרעאל וחיפה.
<אלה נווה: אתם יודעים, האוויר לא יודע גבולות, הוא לא מבדיל בין הנשים שגרות בנפת יזרעאל או נפת חיפה.
<אלה נווה: הוא נישא עם הרוח, לא אכפת לו איפה אתן גרות.
<אלה נווה: איפה שיש יותר זיהום סביבה נראה יותר תחלואה.
<אלה נווה: ובאמת, שוב הנפות האלה בולטות בתחלואת סרטן שד בנשים.
<אלה נווה: למה זה מהותי?
<אלה נווה: כמו שדיברתי, להציל חיים של אנשים ושל נשים במיוחד.
<אלה נווה: בוועדה הזאת, כמו שאמרתי, דנים בכל כך הרבה נושאים, האם אי פעם דיברו על הצלת חיים של אנשים בנפה הזאת?
<אלה נווה: אם תסתכלו על תמותה מסרטן השד, שראיתם שאנחנו מובילות בסרטן הזה, התמותה מהסרטן הזה היא יחסית גבוהה.
<אלה נווה: מצד ימין תראו גרף שמדבר על שיעור תמותה מתוקנן לגיל, ל-100,000, מסרטן שד בנשים במדינות OECD עד 2009.
<אלה נווה: ישראל נמצאת במקום הרביעי מצד ימין, זאת אומרת אישה שחלתה בסרטן שד נמצאת בסיכון מוגבר למות ממנו, ואנחנו גם גבוהים יותר בהשוואה למדינות אחרות באירופה.
<אלה נווה: ומה עם סרטן הריאה?
<אלה נווה: שוב נשות נפת חיפה מככבות, לפני הנשים של נפת תל-אביב, שאולי מעשנות יותר, אני לא יודעת, הרגלי חיים.
<אלה נווה: נשאלת השאלה למה רואים את הנתונים האלה כל כך הרבה שנים.
<אלה נווה: באחד הדוחות מצאתי פילוח מאוד מעניין.
<אלה נווה: זה דוח של הלמ"ס שעוסק בפילוח של תחלואה לפי יישובים.
<אלה נווה: כאן אנחנו רואים שיעור מתוקנן של תחלואה בסרטן ביישובים בישראל, כמובן נשים, ממוצע 2005–2009.
<אלה נווה: שימו לב, אתם רואים בתחתית השקף את אלה שיש להם הכי הרבה תחלואה בסרטן במדינת ישראל בשנים האלה.
<אלה נווה: מי הם?
<אלה נווה: נשר.
<אלה נווה: מה יש לנשים בנשר שאין לנשים שגרות במקום אחר.
<אלה נווה: בואו נחשוב - -
עאידה תומא סלימאן: בתי זיקוק.
<אלה נווה: - - האם הן מעשנות יותר?
<אלה נווה: האם הן מתאפרות יותר?
<אלה נווה: האם הן שמנות יותר?
<אלה נווה: כלומר, גורמי סיכון.
<אלה נווה: אני בטוחה שאם ניקח את השאלה לבחינה מעמיקה יותר, כמו שעשיתי בסוגיות קודמות, נמצא שלא, אין להן יותר גורמי סיכון ממקומות אחרים, מלבד גורמי סביבה.
<אלה נווה: אחרי נשר תראו את כל תושבות הקריות – אם זה קרית ביאליק, קרית ים, קרית אתא, חיפה.
<אלה נווה: אלה נתונים רשמיים של מדינת ישראל והם אף פעם לא נדונו כאן, בוועדה למעמד האישה.
<אלה נווה: איך נציל נשים אם לא נדבר על זה בכלל.
<אלה נווה: עכשיו השאלה היא האם המצב משתפר.
<אלה נווה: זו שאלה מאוד מעניינת כי רוצים למכור לנו שהכול יהיה יותר טוב, הכול יהיה בסדר.
<אלה נווה: הנתונים שלפני
<אלה נווה: כם הם נתונים של משרד הבריאות משנת 2008.
<אלה נווה: רואים אשפוזים של ילדים בנפת חיפה בגלל אסטמה בגילאים שונים: הגילאים למעלה הם 0–4 ולמטה 5–15.
<אלה נווה: מה שאתם זה את התחלואה העתידית שבדרך.
<אלה נווה: מי שמתאשפז עכשיו הרבה בגלל אסטמה בנפת חיפה נמצא בסיכון בעוד 20–30 שנה להיות יותר חולה בסרטן ריאה.
<אלה נווה: אנחנו במצב שהתחלואה הזאת הולכת להימשך עוד.
<אלה נווה: בשנת 2012 הייתי עובדת של עמותה בשם "הקואליציה לבריאות הציבור", היום אני כבר לא שם.
<אלה נווה: העמותה קיבלה תרומה מקרן היינריך בל.
<אלה נווה: זו קרן שיש לה סניף בישראל, והם ביקשו לבדוק מה הרגישות הייחודית של נשים.
<אלה נווה: כשקיבלתי את הדוח הזה היו לי מחשבות, לא רציתי להפריד בין נשים לבין האוכלוסייה הכללית.
<אלה נווה: זה לא נראה לי נכון מבחינת מדיניות, כי אז יגידו: אוקיי, זה של נשים.
<אלה נווה: זה לא מעניין, זה של נשים.
<אלה נווה: ילדים כן מעניינים, אבל נשים?
<אלה נווה: למה שמישהו יתעניין בהן.
<אלה נווה: בסופו של דבר הרמתי את הכפפה ובדקתי האם יש רגישות ייחודית לנשים.
<אלה נווה: אני רוצה להביא לכם דוגמה אחת מהדוח הזה.
<אלה נווה: זה נושא מאוד כבר והוא לא יכול לבוא פה במסגרת של עשר דקות, אבל אחת הדוגמאות המדהימות ביותר היא שאם אישה וגבר מעשנים אותה תקופה, מי יחלה יותר?
<אלה נווה: עבור אותו מספר סיגריות, ממש אותה חשיפה - האישה.
עאידה תומא סלימאן: אלה, אנחנו חייבים לסיים כי אחרת לא ניתן לאחרים.
<אלה נווה: הדוח חושף את זה שיש הבדל מגדרי.
<אלה נווה: יש הסבר מדעי – נדלג עליו.
<אלה נווה: היום קיימים עדיין במפרץ חיפה גורמי סיכון שקשורים, גם סיבתית, לסרטן ריאה, חשודים שקשורים בסרטן שד.
<אלה נווה: הם מחקים פעילות הורמונלית ומגבירים את הסיכון לסרטן ריאה וסרטן שד, והם עדיין נמצאים באוויר שלנו.
<אלה נווה: מלבדם יש עוד הרבה מאוד חומרים אחרים שמעלים את הסיכון לתחלואה זו.
<אלה נווה: שני שקפים וסיימתי.
עאידה תומא סלימאן: אבל ממש ממש קצר.
<אלה נווה: בסדר גמור.
<אלה נווה: בשקף הבא אנחנו רואים שני נתונים מדהימים.
<אלה נווה: בצד שמאל זו שנת 2013; אלו יישובים שנמצאים במפרץ חיפה ועוברים את שני התקנים של חוק אוויר נקי עבור חלקיקים.
<אלה נווה: חלקיקים קשורים בסרטן ריאה.
<אלה נווה: זאת אומרת, אם לנשים יותר סרטן ריאה, ונשים נחשפות הרבה פעמים בשנה לימים חריגים, לרמות גבוהות של חלקיקים, זה לא מפליא.
עאידה תומא סלימאן: תעשי לי טובה, רק סטטיסטיקה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא יכולים להיכנס לעניינים המדעיים.
<אלה נווה: אז במצב הזה, שאנחנו מדברים על כל כך הרבה שנים של תחלואה, נשאלת השאלה האם מדינת ישראל הפנימה משהו, האם מישהו הולך ליישם את המסקנות האלה ולהבין שיש כאן בעיה שמונחת וצריך לטפל בה.
<אלה נווה: התשובה היא לא.
<אלה נווה: מדינת ישראל מקדמת שלוש תוכניות שיגדילו את הזיהום, גם במתכות הכבדות שקשורות לסרטן ובמסרטנים אחרים שמעלים סיכון לסרטן מסוגים שונים.
<אלה נווה: למשל - - -
עאידה תומא סלימאן: אלה, לא.
עאידה תומא סלימאן: נתתי לך ממש רבע שעה.
עאידה תומא סלימאן: זה לא קורה בדרך כלל בוועדות, אבל בגלל החשיבות של הנושא שאת מביאה.
עאידה תומא סלימאן: נשמע את האחרים גם כן, ואחר כך אם יהיה לך מה להוסיף.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין את זכות הדיבור.
איילת נחמיאס ורבין: קודם כול, זאת הזדמנות טובה לברך אותה, עאידה, על שנבחרת להיות יושבת-ראש הוועדה החשובה מאוד הזאת בעיניי.
איילת נחמיאס ורבין: הייתי עדה לתהליכי ההקמה שלה, אז זה סוג של סגירת מעגל בשבילי אחרי 20 וכמה שנים.
איילת נחמיאס ורבין: אני מאוד מודה לכם שבאתם לכאן היום.
איילת נחמיאס ורבין: נסעתי למפרץ חיפה שבוע אחרי שהתפרסם הדוח של גרוטו.
איילת נחמיאס ורבין: יושבת כאן חברתי הטובה לאה פדידה מיקנעם, ממלאת מקום ראש העיר, ואנחנו מדברות בינינו על כל השאלות שהיו לי לפני שסיירתי במפרץ חיפה.
איילת נחמיאס ורבין: בחיים הקודמים שלי אני מגיעה מעולם התעשייה וכל המורכבויות סביב כאילו היו מוכרות לי.
איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שהדבר המדהים במה שעשית היום, עאידה – אני לא יודעת עד כמה זה היה מתוך מחשבה - זה להציף את הנושא של בריאות האישה, נקודה.
איילת נחמיאס ורבין: בואי נתחיל מזה, כי בריאות האישה, ולא רק בהקשר של מפרץ חיפה, הוא נושא קריטי, מוזנח בצורה מעוררת דאגה.
איילת נחמיאס ורבין: נשים, אנחנו יודעים, בהגדרה, מזניחות את עצמן יותר בהשוואה לגברים.
איילת נחמיאס ורבין: אבל גם בהקשר של מפרץ חיפה, הנתונים שאלה הביאה לכאן הם נתונים מאוד מאוד מדאיגים.
איילת נחמיאס ורבין: לא אכנס לנושא התוכניות כרגע, אלה, למרות שמאוד התעמקתי בהן וגם ישבתי ארוכות עם דב על הנושא הזה, כי שאלת האיזון של הצרכים באזור מפרץ חיפה היא שאלה מאוד מאוד קשה: איך שומרים על מקומות עבודה מצד ושומרים על הבריאות של האנשים מצד שני, כשאף אחד מהדברים האלה לא נופל בחשיבותו מבחינת ניהול החיים של אנשים.
איילת נחמיאס ורבין: אבל כן, איך אנחנו נכנסים לעולמות הרפואה המונעת בצורה הרבה יותר טובה, הרבה יותר משמעותית, בוודאי בהקשר של מפרץ חיפה והנתונים המאוד מאוד מדאיגים שאנחנו עדים להם.
איילת נחמיאס ורבין: שאלה בצדק לאה, שהיא עצמה מיקנעם - אנשים בדרך כלל לא מבינים, אלה, וזה אחד הדברים שאנחנו חייבים לוודא שאנשים מבינים יותר טוב, אפרופו נושאים מדעיים – איך יכול להיות שהזיהום בתל-אביב והזיהום במפרץ בחיפה זהה ורמת התחלואה בכל זאת שונה, למרות שאנחנו רואים שגם בתל-אביב רמת התחלואה היא לא משהו להתפעל ממנו במיוחד.
איילת נחמיאס ורבין: המורכבות נובעת, כמובן, מסוגי החומרים שנפלטים ומנוטרים, כי הזיהום בתל-אביב הוא זיהום תחבורתי.
איילת נחמיאס ורבין: אגב, אלה, בחיפה התעשייה עשתה איזושהי דרך, אי אפשר להתעלם ממנה.
איילת נחמיאס ורבין: בסוגריים, מי שהיה האשם העיקרי בהזנחה של שנים זאת המדינה, באופן בוטה ומעורר דאגה.
איילת נחמיאס ורבין: אבל בנושאי תחבורה יש דברים שאפשר לעשות באופן מיידי כדי להפחית את הזיהום במפרץ חיפה, ולא עושים את זה.
איילת נחמיאס ורבין: דברים שאפשר לעשות – אני לא רוצה להגזים ולומר מחר בבוקר, אני לא אוהבת להגזים – אבל בעוד חודש–חודשיים אפשר לעשות אותם.
איילת נחמיאס ורבין: ועל הדברים האלה אנחנו חייבים להיות עיקשים ולעמוד.
איילת נחמיאס ורבין: אני מאוד מודה לכם.
<נעמה שריד: כמו, למשל, לא להקים נמל דלקים?
איילת נחמיאס ורבין: אמרתי שאני לא מתייחסת לתוכניות החדשות, לא בגלל שאני לא ערה להן.
איילת נחמיאס ורבין: אבל יש נושאים שאפשר לעשות מוניטורים גם לתחבורה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאפשר לעשות הרבה דברים, לא רק בזיהום תחבורה אלא גם בזיהום באופן כללי, גם של מפעלים.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהמדינה עדיין לא עושה מספיק בנושא הזה – לא רוצה להשתמש במונחים אחרים, של הזנחה פושעת.
עאידה תומא סלימאן: אבל לפחות לא עושים את מה שצריך לעשות, כאשר בדיקות שאמורות להתבצע במפעלים שבאמת מזהמים בצורה מסוכנת ביותר לא נעשות כמו שצריך, ובדיקות פתע לא עושים בגלל שאין תקציבים.
איילת נחמיאס ורבין: זאת הבעיה העיקרית, ביקורות הפתע.
איילת נחמיאס ורבין: צריך לשפר את הניטור באופן משמעותי.
עאידה תומא סלימאן: אפשר לדבר על זה רבות, אבל אני רוצה להוסיף רק משפט אחד למה שאמרה אלה.
עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, אין לנו נתונים.
עאידה תומא סלימאן: אני מנסה כל הזמן להסתכל בזכוכית מגדלת בתוך הסטטיסטיקה והחומרים שניתנים לוועדה הזו איפה נמצאות נשים ערביות.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שבנושא הזה, לצערי הרב, גם נשים ערביות נפגעות בצורה חמורה ביותר.
עאידה תומא סלימאן: אפילו בסרטן שד אנחנו יודעים שאחוז התמותה אצל נשים ערביות הוא הרבה יותר גבוה מנשים יהודיות.
עאידה תומא סלימאן: כל הנתונים שהובאו פה הן לנשים יהודיות, ואני מבינה שהמחקר שלך עסק בנושא הזה.
<אלה נווה: ההפרדה היתה במקור.
<אלה נווה: זאת אומרת, לא שבחרתי מראש אלא מראש משרד הבריאות התייחס לקבוצה הזאת של האוכלוסייה.
<אלה נווה: בשנים מאוחרות יותר ניסו לתקן.
עאידה תומא סלימאן: יש לנו גם נציגים של משרד הבריאות, אני מקווה שנשמע האם קיים היום יחס מיוחד לנושא הזה ומה התוכניות, לנשים באופן כללי אבל גם לבריאות נשים ערביות באופן מיוחד.
איילת נחמיאס ורבין: עאידה, אני מתנצלת.
עאידה תומא סלימאן: יש אתנו היום את הגברת רויטל גולדשמידט מארגון "מגמה ירוקה".
עאידה תומא סלימאן: תסלחו לי, עכשיו אתחיל לדייק יותר בענייני זמנים.
עאידה תומא סלימאן: נא לקצר כמה שאפשר, שלוש-ארבע דקות.
<רויטל גולדשמידט: תודה.
<רויטל גולדשמידט: בנות, אומרים עלינו שאנחנו לוקחות הכול ללב, אז מסתבר שאנחנו לוקחות אפילו יותר לריאות.
<רויטל גולדשמידט: אני רויטל, אני פעילה של "המגמה הירוקה" בחיפה.
<רויטל גולדשמידט: חיפה, שמעתם על המקום הזה.
<רויטל גולדשמידט: אנחנו האסון הסביבתי הגדול ביותר בישראל - אני מדברת על זיהום אוויר מאוד קשה.
<רויטל גולדשמידט: תסלחו לי, הגברים בחדר, אני מדברת על נשים כי זאת הדרך של המין האנושי להתקיים.
<רויטל גולדשמידט: תחלואה בנשים משליכה על המשך קיום האוכלוסייה, היא משפיעה על דור העתיד, היא משפיעה על תחלואת עוברים, למשל.
<רויטל גולדשמידט: בנות, אנחנו רגישות יותר.
<רויטל גולדשמידט: זה לא כי אנחנו בוכות יותר בסרטים או מלב שבור, אנחנו רגישות יותר לזיהום אוויר.
<רויטל גולדשמידט: הנתונים שאני מתבססת עליהם לקוחים מהדוח של אלה, אישה חזקה, חכמה ולוחמת ירוקה – היא גם תקבל היום פרס, דרך אגב.
<אלה נווה: ויתרתי עליו.
<רויטל גולדשמידט: ויתרת עליו?
<רויטל גולדשמידט: את תחילת הדוח ראיתם קודם.
<רויטל גולדשמידט: היא דיברה כל מזהמי סביבה, למשל אורגנוכלורינים ודיאוקסינים שנפלטים בתהליכים תעשייתיים.
<רויטל גולדשמידט: זה חומרים יציבים.
<רויטל גולדשמידט: הם הידרופוביים, הם נספחים לשומן, ויש לנו מזה הרבה, בנות.
עאידה תומא סלימאן: לא לכולן.
<רויטל גולדשמידט: לא לכולן, אבל יש אחוז שומן יותר גבוה בנשים.
<רויטל גולדשמידט: להיות שמנה זה הרבה דיאטה - לאכול ירקות, אפילו בשר.
<רויטל גולדשמידט: ירקות וחיות שמגיעים מאזורים מזוהמים, החומרים יגיעו אלינו לדם.
<רויטל גולדשמידט: זה יצטבר אצלנו, אנחנו בסיכון בגלל זה.
<רויטל גולדשמידט: בנוסף, ברמה ההורמונלית יש לנו קולטנים לאסטרוגן - שזה ההורמון הנשי - בעיקר בשנות הפוריות שלנו שזה רוב החיים, וקיימים מזהמי סביבה שמחקים את האסטרוגן במבנה שלהם ונקשרים לקולטנים.
<רויטל גולדשמידט: מתכות כמו אלומיניום, ארסן, קדמיום, עופרת – הרבה goodies שנפלטים כל יום מארובות בז"ן בחיפה ברמה היומית ומנוטרים רק בחלקם.
<רויטל גולדשמידט: חומרים שאפילו לא מנוטרים, לא עוברים פילטור - אנחנו נושמות את זה בחיפה; אנחנו חולות מזה בחיפה; אנחנו מתות מזה בחיפה.
<רויטל גולדשמידט: אני רואה שיושבים כאן נציגים מכל הקשת הפוליטית, כי זיהום אוויר לא מפלה בין דת, גזע ומין.
<רויטל גולדשמידט: יושבים כאן נציגים של מפלגות, מראשי הפוליטיקה הישראלית, חכמים, מכובדים.
<רויטל גולדשמידט: שנים אתם שומעים איך אנחנו צועקים לעזרה, איך אנחנו נאבקים בתעשיות המזהמות ואתם לא עושים כלום.
<רויטל גולדשמידט: 850,000 אנשים חיים בעמק הבז"ן, בהר הסרטן - הכרמל.
<רויטל גולדשמידט: 850,000 אנשים שומרי חוק שהצביעו לכם, שבחרו בכם.
<רויטל גולדשמידט: 850,000 זה עשירית ממדינת ישראל, עומדים המומים בפני הגיליוטינה הזאת על הצוואר שלנו.
<רויטל גולדשמידט: הקמת בית זיקוק נוסף לקונדנסט?
<רויטל גולדשמידט: הרחבת בז"ן בתנאים הנוכחיים?
<רויטל גולדשמידט: הריסת קו החוף – 1,200 דונם של נמל דלקים?
<רויטל גולדשמידט: אם התוכנית הזאת תאושר בעוד שבועיים בוועדת הערר הסכין תיפול לנו על הצוואר, הסכין של הגיליוטינה.
<רויטל גולדשמידט: זה מוות, זה שואה, אנשים ימותו, ילדים ימותו.
<רויטל גולדשמידט: מה שנפלט היום בשנה ייפלט ביום אחד.
<רויטל גולדשמידט: חברים, אתם הייתם מוכנים לגדל את הילדים שלכם במקום שהוא רולטת סרטן?
<רויטל גולדשמידט: בואו נשחק רגע ברולטת סרטן חיפאית; לפי הדוחות אחד מחמישה אנשים חולה בסרטן.
<רויטל גולדשמידט: בואו נראה: אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש – בום; אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש – בום.
<רויטל גולדשמידט: מזל שאתם לא חיפאים, 26% יותר נשים חולות בסרטן מאשר בירושלים.
<רויטל גולדשמידט: הייתם רוצים לגור שם.
<רויטל גולדשמידט: דרך אגב, זה לפי דוח משרד הבריאות שפורסם השנה.
<רויטל גולדשמידט: אתם יכולים להסתכל לי בעיניים?
<רויטל גולדשמידט: אתם יכולים להסתכל לילדים שלי בעיניים?
עאידה תומא סלימאן: רויטל, האם יש לכם בקשות מיוחדות?
<רויטל גולדשמידט: כן.
<רויטל גולדשמידט: אתם צריכים לחזור למפלגות שלכם ולהכריז על מפרץ חיפה כאזור מוכה זיהום אוויר, על כל המשתמע מכך.
<רויטל גולדשמידט: לשקם את מפרץ חיפה ולעגן את זה בחקיקה.
<רויטל גולדשמידט: אתם הנבחרים שלנו, אל תאכזבו אותנו, אל תאכזבו את הילדים שלנו.
<רויטל גולדשמידט: תודה רבה.
<רויטל גולדשמידט: (מחיאות כפיים)
עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא נוהגים למחוא כפיים בוועדות, אבל משום מה זה הופך להרגל בוועדה הזו.
עאידה תומא סלימאן: בקדנציה הזו זה הופך להרגל.
עאידה תומא סלימאן: פרופ' איתמר גרוטו, ראש שירותי בריאות הציבור במשרד הבריאות, שלוש דקות בבקשה.
עאידה תומא סלימאן: ארצה מאוד שתתייחס לטענות שעלו פה, מה התוכניות של המשרד, איך אתם מתייחסים, איך אתם עומדים גם להילחם במפגע הזה.
<איתמר גרוטו: קודם כול אנחנו, במשרד הבריאות, רואים את תפקידנו המרכזי לאסוף נתונים שגורמים לתחלואה ולתמותה שקשורה לזיהום אוויר ובהתאם לה לייעץ במקומות שבהם אנחנו יכולים להשפיע, אם זה מול המשרד להגנת הסביבה או במוסדות התכנון בנושא צמצום זיהום האוויר.
<איתמר גרוטו: אני רוצה להשלים מה שאמר בשתי מילים חבר הכנסת דב חנין.
<איתמר גרוטו: אני חושב שיש לנו מעבר לעיקרון הזהירות, אנחנו יודעים באופן חד-משמעי שזיהום אוויר גורם למספר מחלות.
<איתמר גרוטו: דובר על סרטן ואחר כך אבקש מד"ר ליטל קינן, מנהלת רישום הסרטן במשרד, להתמקד ספציפית, אבל אנחנו יודעים שגם מחלות לב ומחלות כלי דם קשורות באופן ודאי לזיהום אוויר, מחלות בדרכי הנשימה, אסטמה בילדים – הוזכר פה גם – ואפילו מחלות כגון סוכרת ומשקל לידה נמוך של תינוקות.
עאידה תומא סלימאן: הייתי מציעה, את כל המידע של ההשלכות ושל ההשפעה על הבריאות אנחנו כבר יודעים.
עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה שנתייחס למדיניות של המשרד ולתוכניות.
<איתמר גרוטו: דובר על הנושא של הסיבתיות, אני רק רוצה להתייחס.
<איתמר גרוטו: לא צריך להוכיח סיבתיות במיוחד בחיפה, זה נכון בכל העולם וזה יהיה גם בחיפה.
<איתמר גרוטו: לגבי הנושא של סרטן, אתייחס באופן כללי.
<איתמר גרוטו: אנחנו יודעים שזיהום אוויר אמנם לא מפריד בין נשים לגברים וההגדרות של הסיכונים נכונות גם לנשים וגם לגברים.
<איתמר גרוטו: דווקא הסיבות לסרטן שנגרם מזיהום אוויר הן בעיקר סרטן ריאות וסרטן שלפוחית השתן, זה לא משהו שמאפיין נשים במיוחד.
<איתמר גרוטו: יש של עודף סרטן – ונציג עוד מעט - גם בנשים וגם בגברים באזור מפרץ חיפה וגם בחלק מנפת עכו.
<איתמר גרוטו: בהחלט עודף, אבל בשני המינים.
<איתמר גרוטו: אנחנו עוקבים אחרי מספר פרמטרים בנושא הזה בהקשר של נשים.
<איתמר גרוטו: כל ניתוח שנעשה נעשה גם לגברים וגם לנשים בנפרד.
<איתמר גרוטו: אנחנו יכולים לראות שבנושא של תמותה, למשל, יש עודף תמותה ממחלות לב בחיפה, גם בנשים וגם בגברים.
עאידה תומא סלימאן: מה נעשה עם זה?
<איתמר גרוטו: מה נעשה?
<איתמר גרוטו: נוריד את זיהום האוויר.
עאידה תומא סלימאן: נוריד את זיהום האוויר.
עאידה תומא סלימאן: ובינתיים?
עאידה תומא סלימאן: כל מי שכבר חולָה, וכל מי שחולה ולא יודעת עדיין שהיא חולה, איך משרד הבריאות יתמוך ויפתח תוכניות לנשים אלה, שכבר ספגו את כל הזיהום שקיים באזור ושכבר הגוף שלהן מגיב, ואולי הן יודעות ואולי הן לא יודעות?
עאידה תומא סלימאן: יש תוכניות מיוחדות לאזור חיפה, לטפל במיוחד?
<איתמר גרוטו: לצערי, אין לנו בדיקות מיוחדות שאפשר לעשות משהו מוקדם יותר, למעט ממוגרפיה, שאנחנו יודעים שזה מתפתח.
עאידה תומא סלימאן: שזה נושא אחר.
עאידה תומא סלימאן: למשל, האם משרד הבריאות יכול להסכים לבדיקות ממוגרפיה לנשים באזור חיפה ועכו בגיל הרבה יותר מוקדם משאר - - -?
<איתמר גרוטו: אין צורך בזה.
<איתמר גרוטו: זו תהיה טעות וזה ירע להן יותר מאשר יקל עליהן.
<איתמר גרוטו: אבל לעומת זאת, באזור חיפה בגיל שנכון לעשות, מעל גיל 50, שיעור הביצוע של הממוגרפיות יותר גבוה.
עאידה תומא סלימאן: אבל אתם יודעים כבר שכל המחקרים מעידים על הורדה בגיל.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, היום נשים חולות בסרטן השד בגיל שהוא הרבה לפני 50 שנה.
<איתמר גרוטו: זה נושא לדיון נפרד.
<איתמר גרוטו: הממוגרפיה, שכוללת גם קרינה, תגרום להן סרטן יותר מאשר גילוי מוקדם, וגם בעיות אחרות.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שקיים ויכוח כזה, אבל מצד שני - - -
<איתמר גרוטו: אין ויכוח.
<איתמר גרוטו: זה אולי שני אנשים לעומת מאה.
<קריאה: אצל האנשים המקצועיים אין ויכוח.
<איתמר גרוטו: אצל אנשי המקצוע אין ויכוח, אני מצטער.
<איתמר גרוטו: אולי יש ויכוח פוליטי, אבל לא ויכוח מקצועי.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאולי מן הראוי לחשוב שמשרד הבריאות יפתח תוכניות מיוחדות.
עאידה תומא סלימאן: אם אתם מכירים בעובדות ואם אתם מביאים לשולחן הזה עוד יותר עובדות על הקשר הזה בין בריאות אוכלוסייה מסוימת לזיהום באותו מקום מגורים, לפתח תוכניות מיוחדות לעניין בריאות האנשים האלה, שנגזר עליהם לחיות באזור הזה.
עאידה תומא סלימאן: נכון שעניין הזיהום הוא של המשרד להגנת הסביבה וצריכים לדבר גם על זה, אבל אתם, התחום שלכם הוא בריאות.
עאידה תומא סלימאן: אז אולי כדאי באמת לפתח תוכניות מיוחדות לאוכלוסייה מסוימת שסובלת באופן מיוחד ממפגעי בריאות בגלל שהיא חיה באותו אזור.
<איתמר גרוטו: קודם כול, אלה דברים שנעשים ברמה ארצית וכמובן, יש לנו גם תוכניות מיוחדות לגבי נשים.
<איתמר גרוטו: אני אומר שוב פעם, בחיפה שיעור הביצוע של בדיקות ממוגרפיה וגם בדיקות לאיתור מוקדם של סרטן צוואר הרחם הוא מן הגבוהים בארץ.
<איתמר גרוטו: זה נתון שהוא חשוב.
עאידה תומא סלימאן: כשאתה אומר אחוז אתה מתייחס לאחוז הבדיקות שנעשות באזור או בדיקות שנעשות לתושבים שחיים באזור?
עאידה תומא סלימאן: כי אני יודעת שחיפה מושכת מכל הסביבה שלה.