GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<סמאח אלחטיב-איוב: אוגוסט אשתקד יוצאת הממשלה בהכרזה חגיגית, ובום, אנחנו נתקעים, אין לנו ולו רשות אחת, עכשיו אנחנו מתמקדים על הרשות הערבייה היחידה שהצליחה לסלול את החסמים במסלול הבינוי.
<סמאח אלחטיב-איוב: הסיפור הוא עניין החסמים התכנוניים.
<סמאח אלחטיב-איוב: אני אדגיש, ואני תוהה לגבי התשובה שקיבלנו היום בדיון.
<סמאח אלחטיב-איוב: האם המכרז שייצא לרפרנט במנהלת בינוי יוכל לתת מענה לחסמים המבניים התכנוניים הקשורים לרשויות הערביות?
<סמאח אלחטיב-איוב: הרי רק לפני שבועיים, שלושה בצוות 120, הממשלה והמדינה הודתה שיש שם סיפור מאוד מורכב וארוך.
<סמאח אלחטיב-איוב: רפרנט תקן יכול לתת מענה שהוא מוסדי ומבני?
<סמאח אלחטיב-איוב: שאלה שנייה שאני רוצה להעלות אותה, נתון שצריך להירשם על השולחן.
<סמאח אלחטיב-איוב: כיום ברשויות ערביות יש לנו רק 19 תכניות מפורטות בתוקף, זה אומר, שרק 19 רשויות יכולות להוציא היתר בנייה שזה המסמך כפי שציינה הגברת מלי בפתיחת דבריה, וככה אנחנו מנציחים את הפערים.
<סמאח אלחטיב-איוב: לפי הנתונים, לפי דוח משרד הכלכלה, קיים פער גדול מאוד לגבי מעונות יום, פער של פי שמונה פר ילד כמה יש מעונות יום.
<סמאח אלחטיב-איוב: לכן, אני תוהה אם כיום בכלל יש מענה מקצועי, וגם הרפרנט שיובא אם הוא יספק את המענה המקצועי מבחינה תכנונית, אני פה מעלה שאלה רטורית שצריך לשים אותה על השולחן – זה לגבי הממשלה והחסמים בקרב משרדי ממשלה בגדול.
<סמאח אלחטיב-איוב: החסמים בקרב רשויות מקומיות ערביות, גם שם קיימים חסמים שמנעו מרשויות ערביות לממש את התקציב ששוריין להם שצעד משמעותי שיזמה אותו הממשלה, אבל הוא לא מושלם.
<סמאח אלחטיב-איוב: אחד, חוסר אמון מאוד גדול ברשויות הממשלה, וכשהממשלה נותנת משחק פתוח ליברלי, כל הקודם זוכה, קולות קוראים, ולא פעולה אקטיבית יזומה של הממשלה, אז זה בדיוק מנציח את הפערים ואת ההקצאות לבלתי שוויוניות.
<סמאח אלחטיב-איוב: ברשויות מקומיות ערביות לא ברור מי אמור להרים את הכפפה כיום.
<סמאח אלחטיב-איוב: אין לנו תקן ייעודי שאמור לטפל בזה, וזה נופל בדרך כלל על המהנדס.
<סמאח אלחטיב-איוב: המהנדס, מחלקת הנדסה במקרה הטוב, היא קורסת תחת עול לטפל בדיון בתחבורה ציבורית וכדומה.
<סמאח אלחטיב-איוב: נושא אחרון, טיפול סנכרון בין החסמים ברשויות מקומיות ערביות לבין משרדי הממשלה, יש לנו המלצות מדיניות.
<רון גרליץ: אני רוצה להגיד שאנחנו בעמותת "סיכוי" שעוסקים בסוגיה הזאת של המדיניות של הממשלה כלפי האזרחים הערבים, אנחנו קודם כל מברכים על זה שיש כוונה טובה, כרגע זה משרד האוצר ומשרד הכלכלה לבנות מעונות יום ביישובים הערבים וזה ראוי לציון ואנחנו מציינים את זה.
<רון גרליץ: אני רוצה להגיד שאנחנו חושבים במה שצריך לעשות, אני רוצה להזכיר שאנחנו נמצאים היום אחרי עשרות שנים שהיה מדיניות מאוד מפלה כלפי היישובים הערבים בהקשר של בינוי של מעונות יום, ולכן, צריכים לעשות צעדים שהם יותר קונקרטיים ויותר ברורים בשביל להצליח לבנות מעונות יום לאור החסמים המאוד גבוהים שנמצאים, חסם הקרקע הוא חסם שהעוצמה שלו ביישובים הערבים גבוהה הרבה יותר מאשר ביישובים היהודים, ולכן אנחנו ממליצים:
<רון גרליץ: במשרד הכלכלה יהיה רפרנט שהתפקיד היחיד שלו יהיה לסייע לרשויות הערביות להגיש קולות קוראים שיוכלו לעבור את הקריטריונים שלכם.
<רון גרליץ: במשרד התחבורה, ובמשרדים אחרים יש תופעה חיובית שכזאת, וזה עוזר.
<רון גרליץ: המענה הנוכחי, חשוב לי להדגיש, עם הרצון הטוב שלכם, המענה הנוכחי לא מספק.
<רון גרליץ: כרגע במשרד הכלכלה אין סיוע מספק פרו אקטיבי לרשויות הערביות להגיש קולות קוראים שיראו, ולהערכתנו, בלי שיהיה בן אדם במשרה מלאה במשרד הכלכלה שיסייע להם, לא נוכל להתקדם בבינוי מעונות יום.
<רון גרליץ: אנחנו חושבים שהחסמים הם גבוהים, יש לנו הרבה נסיון בזה, אנחנו ממליצים להקים ועדה בראשות מנכ"ל משרד הכלכלה, ועדה להסרת חסמים שמונעים בנייה בתכנון של מעונות יום ביישובים הערבים.
<רון גרליץ: אני מדגיש, שהעוצמה של החסמים לדעתנו מחייבת פתרון כזה.
<רון גרליץ: לגבי התקציב, כרגע משרד האוצר הקצה 20% מהתקציב למעונות יום משולם - - - אני מודע לזה שלא כל ה-20% האלה מנוצלים.
<רון גרליץ: יחד עם זאת, אנחנו חושבים שצריך להעלות את זה מעבר ל-20%.
<רון גרליץ: קודם כל מספר הילדים הערבים בגילאי - - -
עאידה תומא סלימאן: כמו שעשו במשרד התחבורה - הקצו 40%.
<רון גרליץ: בדיוק.
<רון גרליץ: נכון, במשרד התחבורה 40% וכל התקציב החדש לסובסידיה הולך לאזרחים הערבים וזו העדפה מתקנת ראויה לציון.
<רון גרליץ: אנחנו ב-20% למעשה, אפילו בתת תקצוב, כי אחוז הילדים הערבים בגילאים האלה הוא מעל 20%, גם התפלגות הגילאים באוכלוסייה הערבית.
<רון גרליץ: לכן אנחנו חושבים שהחלק שצריך להיות מוקצה ליישובים הערבים הוא מעל 20%, צריך להיות משהו באזור 30%, 35%, ואז גם כל הפוש של משרד הכלכלה והאוצר ושל הרשויות להגיע למצות אותו יהיה יותר חזק - אלה שלושת ההמלצות שלנו.
עאידה תומא סלימאן: גברת מייסם כנעאן-אבו תאיה, רכזת פרויקטים לגיל הרך.
<מייסם כנעאן אבו תאיה: קודם כל אני גם מברכת על קיום הוועדה בנושא הזה.
<מייסם כנעאן אבו תאיה: אנחנו כבר כמה שנים עובדים בנושא הזה, הזכרת את יום העיון שהיה, זה היה אתנו עם המשרד, וניסינו להביא את ראשי הרשויות, ולעשות את המהלך הזה.
<מייסם כנעאן אבו תאיה: עובדתית, מבחן התוצאה לא עבד.
<מייסם כנעאן אבו תאיה: אני רוצה לחזור על זה, זה לא רק משרד הכלכלה בהתחלה, זה משרד השיכון בחברה הערבית.
<מייסם כנעאן אבו תאיה: גם אנחנו יודעים שאין תכניות מתאר של אלף יחידות דיור שאז מחייבת לבנות מעון יום.
<מייסם כנעאן אבו תאיה: ההמלצה שלנו, חוץ מלשנות את אופן העבודה הזה, היא גם לשנות את הייעוד של הקרקעות של המדינה ביישובים הערבים ככה שיאפשרו בנייה עכשיו, ויתנו מענה לנשים, גם יגביר את תעסוקת נשים.
<מייסם כנעאן אבו תאיה: כל הנושא של תעסוקת נשים, אנחנו יודעים שגם נשים ערביות הן בתחתית הסולם.
<מייסם כנעאן אבו תאיה: תודה.
עאידה תומא סלימאן: אני מסבה את תשומת ליבם של חבריי הכנסת, גם לנייר העמדה שהוגש, כי בעצם שם אתם נותנים בדיוק סטטיסטיקה כמה מהמעונות יום באוכלוסייה הערבית שבעצם הרוב המוחץ של המעונות מנוהלים על ידי ארגונים, והוקמו על ידי ארגונים וולונטריים ולא על ידי הרשויות המקומיות, דבר שמעיד גם כן על חוסר הניסיון בלהתנהל מול המשרד בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: זכות הדיבור לד"ר נעמי מורנו, מנהלת אגף לגיל הרך ויצ"ו ישראל.
<נעמי מורנו: אני רוצה לחדד נקודה שאנחנו כגורם, כארגון, כמלכ"ר, לא כרשות מקומית מקימים ממשאבים ומתרומות שמגיעות גם מהעולם וגם מהארץ מעונות יום.
<נעמי מורנו: לצערי, בתוך כל התהליך הזה של בניית מעונות והקצאות של המדינה, היום כל העמותות פשוט לא נכנסות וזה מאוד חבל, כי אם אנחנו מדברים במונחים של איגום משאבים, של הרחבת ההיצע, זה פשוט איזשהו סוג של בזבוז משאב שקיים רוצה ויכול, וזה ממש חבל.
<נעמי מורנו: בפרקטיקה, מה שקורה, רשויות מקומיות מקבלות את התקציבים, לא, אין להן מספיק תקציבים הרי לבנות באופן מלא.
<נעמי מורנו: הרשויות באופן דיי חוזר על עצמו מפרסמות מכרזים, המכרזים עצמם אינם רק מכרזי הפעלה אלא דורשים השתתפות כספית של הארגון המפעיל בהקמה.
<נעמי מורנו: ארגון מפעיל שיכול להרשות לעצמו, פונה למכרזים, בדרך כלל זה הארגונים הגדולים, ואז מה שיוצא בסופו של דבר, שאנחנו נכנסים לא ממקום של יכולת להשפיע על התהליך, אלא בדרך כזכייני משנה, ואני חושבת שזה איזשהו סוג של פספוס הזדמנות, יש פה שחקן מוביל, מנוסה בשוק, שוק מעונות היום במדינת ישראל שמקומו לא בא לידי ביטוי באופן מלא.
<נעמי מורנו: המכיל בהקמה, להרשות לעצמו, בדרך כלל זה ארגונים הגדולים, ואז, מה שיוצא בסופו של דבר, שאנחנו נכנסים לא ממקום של יכולת להשפיע על התהליך אלא בדרך כזכייני משנה, ואני חושבת שזה איזשהו סוג של פספוס הזדמנות.
<נעמי מורנו: יש פה שחקן מוביל, מנוסה בשוק, שוק מעונות יום במדינת ישראל שמקומו לא בא לידי ביטוי באופן מלא.
<נעמי מורנו: דבר נוסף שאני רוצה להעלות, את הנושא של הרחבת מעונות קיימים.
<נעמי מורנו: אנחנו מפעילים מעונות בפריסה מאוד גדולה.
<נעמי מורנו: אני יכולה לדבר על עצמנו, אבל כמובן יש רשתות נוספות גדולות.
<נעמי מורנו: יש ליד הרבה מאוד מעונות שטחים שאפשר להרחיב מעונות קיימים - משמע, כל התהליך הוא הרבה יותר פשוט וזמין כאשר אנחנו מתבססים על תשתית קיימת.
<נעמי מורנו: אנחנו הגשנו להרחבה סדרה של מעונות.
<נעמי מורנו: אנחנו לא ארגון שלא מנוסה בבנייה, אנחנו בונים בעצמנו, אנחנו הצלחנו לממש כרגע מ-2011 רק הרחבה אחת במתכונת הזאת של השתתפות המשרד.
<נעמי מורנו: אני מאוד מקווה שאנחנו נסיים את הסאגה הזאת עכשיו, בגלל כל מיני אישורים שנדרשנו להביא שהם לא בבעלותנו, זאת אומרת, אנחנו תלויים ברשות המקומית שתסכים להנפיק.
<נעמי מורנו: חלק מהאישורים הרשויים שאני מבינה למה הרשות מתקשה להנפיק, היא צריכה להתחייב לנו שהמבנה שהוא חלקו שלה ייועד למטרה הזאת, היא לא רוצה להתחייב לאורך זמן, ואז יש פה איזשהו סאגה כזאת – אנחנו מביאים את ה-50%.
עאידה תומא סלימאן: דורשים התחייבות של עשר שנים – נכון?
<נעמי מורנו: נכון.
<נעמי מורנו: אז מעבר לזה אנחנו הבנו במקרים הללו 50% תרומות שאנחנו הבאנו כדי לבצע, אנחנו גם לא מצליחים לממש את התרומות שהבאנו במקרה הזה.
<נעמי מורנו: נקודה אחרונה, וגם ראיתי פה איזשהו נייר עמדה של אגודת הסטודנטים.
<נעמי מורנו: אנחנו מפעילים מעונות במקומות עבודה, כולל באוניברסיטאות.
<נעמי מורנו: היישות הזאת שהיא מוסד לימודים בין אם זה אוניברסיטה ובין אם זה מכללות, לא בא לידי ביטוי ברור בתוך כל התהליכים של ההקצאות, בתוך התהליכים של האישורים - יש לי על השולחן טיפול במוסד אקדמי מסוים, הוא שייך לרשות מקומית שהרשות לא בהכרח רוצה אבל המוסד רוצה, אנחנו רוצים, אנחנו נביא מצ'ינג, אנחנו לא יודעים דרך איזה מסלול לפנות כי זה לא זה, לא זה ולא זה.
<נעמי מורנו: תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת יוסי יונה.
יוסי יונה: אני אמרתי לך במישרין.
יוסי יונה: תודה, גברתי היושבת ראש, אני בעצם מעלה מספר תהיות שאני לחלוטין, ואולי, את יודעת, כדי לקבל מספר מענים לתהיות שיש לנו נניח מהמסך הזה שניצב כאן בפנינו של מרכז המחקר של הכנסת, מדובר גם על אופן תקצוב של בניית מעונות.
יוסי יונה: אם תוכלי להרחיב בעניין של מהם הקריטריונים לגבי הבחנה בין בעלות ציבורית, לבין בעלות פרטית מצד אחד.
יוסי יונה: מצד שני – מהמסמך הזה עולה - - -
<מרצדס צרפתי: בעלות של הרשות.
<מרצדס צרפתי: בגלל זה כפי שהיא ציינה קודם יש את הבעיה ברשויות המקומיות במגזר המיעוטים שהקרקעות הן פרטיות וקשה להעביר אותן לקרקעות ציבוריות.
עאידה תומא סלימאן: הבעיה היא לא שהקרקעות פרטיות, אלא שלא נותנים להם קרקעות מדינה שהופכות - - -
<מרצדס צרפתי: לא נותנים - - - תב"ע.
יוסי יונה: כלומר, במקרים שבהם אין קרקע ואז המדינה צריכה להקצות.
יוסי יונה: מה שאני רואה מהמסמך הזה, שבעצם ישנה איזושהי מגמה של עלייה בתקציבים לצורך העניין.
יוסי יונה: ישב כאן חיים ילין, והציע איזושהי הצעה שעל פניו לא ברור לי למה משרד החינוך הוא יעיל יותר.
רחל עזריה: כי זה חובה, כי זה חינוך חובה.
רחל עזריה: הכול נכנס למסלול של מעונות יום.
<מלי שטריגילר: זה שורש העניין – חוק חינוך חובה לעומת מעונות יום שזה וולונטרי, זה לא חובה.
<מלי שטריגילר: גם חבר הכנסת ילין דיבר גם על זה שהוא רוצה לעזור לקדם את חוק הפיקוח שלנו.
עאידה תומא סלימאן: ברגע שיש החלטה, אנחנו מדברים על ביצוע החלטה ותכנית שכבר קיימת במשרד.
עאידה תומא סלימאן: לא חשוב, חובה, לא חובה, התכנית כבר קיימת, אנחנו מדברים על הביצוע שלה, נלחם אחר כך כדי שזה יהיה חובה.
עאידה תומא סלימאן: אבל ההבדל הוא שמשרד החינוך כבר שנים עוסק בנושאים האלה, וכבר כנראה צבר ניסיון מסוים והבין איך להוריד את החסמים.
<מלי שטריגילר: משרד החינוך חייב לספק גני ילדים על פי חוק.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה, ואני אומרת שהוא צבר ניסיון כבר בנושא הזה וכנראה יש לכם מה ללמוד מזה.
<מלי שטריגילר: גם אנחנו לומדים.
<מלי שטריגילר: אנחנו בשיח רציף ושוטף איתם.
יוסי יונה: אז ברור שזה מתקשר לנקודה הזאת, אם אתם יכולים להרחיב את דעתנו כי על פי המסמך שניצב כאן בפנינו שהמרכז למחקר ומידע של הכנסת כתוב שהוא פנה לאגף וניסה לבחון את אופן הביצוע, זאת אומרת, יש בעיה של תת ביצוע, גם במקרים שבהם המשאבים הם זמינים אז יש חוסר ביקוש של המשאבים הללו.
יוסי יונה: קיבלנו איזשהו מענה שהוא בהחלט לא מספק, כלומר, איך אנחנו מסבירים את הטענה הזאת שבגלל שזה חובה, אז יש האצת תהליכים בגלל שזה חובה, אני לא מבין, וזה קצת לא ברור.
יוסי יונה: לא, מה המנגנון שבעצם משעה שזה הופך להיות חינוך חובה זה מאיץ את התהליכים - - -
רחל עזריה: מאה אחוז בנייה על ידי המדינה, לא בהשתתפות - - -
<מלי שטריגילר: גם הרשות לא יכולה להתחיל להחליט האם היא כן או לא בונה גן ילדים.
<מלי שטריגילר: כאן ברגע שיש מגרש פנוי, כן מעון, לא מעון.
עאידה תומא סלימאן: בנוסף לכך, כפי שאמר חבר הכנסת יונה, ומה שאמרה חברת הכנסת עזריה, שהמדינה יש לה תכנית ברורה איפה היא צריכה לבנות.
עאידה תומא סלימאן: המשרד יודע איפה, מאתר, יש לו תכנית והוא הולך לפי התכנית.
עאידה תומא סלימאן: פה זה עניין של היצע וביקוש וכל הקודם זוכה, ואין תכנית ברורה, וזה מה שבעצם מקשה מאוד וחייב להשתנות.
יוסי יונה: אז לכן הטענה שהועלתה מספר פעמים במספר פורמים שונים שגם בגלל סיבות פדגוגיות שמדברים על רצף חינוכי, רצף פדגוגי, הרי שיש הגיון מאוד רב שגם החינוך בגיל הזה יועבר לסמכות של משרד החינוך.
<מרצדס צרפתי: או לקדם את חוק הפיקוח.
יוסי יונה: בכל אופן, נראה שאנחנו פה תקועים באיזשהו מקום.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, למרות שאני מנסה להיות ליברלית בניהול הדיון, אבל אי אפשר לקיים שיח כזה.
יוסי יונה: עאידה, לפעמים הדיאלוג הזה הוא בסדר כי הוא מרחיב את הדעת כל עוד הוא לא נעשה באופן שמשבש את הדיון, אז זה בסדר.
עאידה תומא סלימאן: עורכת הדין רות דיין מדר, מנהלת מחלקת חברה מרכז השלטון המקומי.
<רות דיין מדר: אני מובילה את הנושא הזה מרגע שהתקבלה החלטת הממשלה בנושא עידוד תעסוקה של אימהות.
<רות דיין מדר: אני בכוונה נותנת בריף קצר של מה שהיה כדי שנבין גם את חוסר הידע עד הסוף שקיים בין הגורמים שדיברו קודם.
<רות דיין מדר: עד היום מדינת ישראל לא בנתה מעונות יום, ולכן לא הייתה אפליה אחורה, אלא בעצם יש פה בינוי חדש לכלל מדינת ישראל כשבאמת הייתה העדפה בקריטריונים לאוכלוסיות שונות ולמצב סוציו-אקונומי נמוך.
<רות דיין מדר: משרד הכלכלה אמר הדרך היחידה שבו אני יכול לבנות מעונות זה באמצעות נוהל תמיכה.
<רות דיין מדר: אני לא יודע לבנות שלא באמצעות נוהל תמיכה.
<רות דיין מדר: באנו ואמרנו לא תצליחו לבנות ככה.
<רות דיין מדר: אמרו, אם היינו חוק, היינו יכולים לבנות אבל אנחנו לא חקיקה, אנחנו חייבים בנוהל תמיכה.
<רות דיין מדר: טרכטנברג בנתה תוך חצי שנה גני ילדים בגילאי 3-4 בכל מדינת ישראל, וב-1 לספטמבר כל הילדים בגילאי 3 נכנסו לגנים – מה קרה?
<רות דיין מדר: חזרנו למשרד הכלכלה ואמרנו, סליחה, זה הרי לא במסגרת חוק חינוך חובה, זה במסגרת החלטת ממשלה.
רחל עזריה: לא, אבל טרכטנברג אמרו עוד משהו.
רחל עזריה: להעביר את זה ממשרד הכלכלה את התחום - - - למשרד החינוך.
<רות דיין מדר: זה ביקשנו, אבל זה לא בהסכמים הקואליציוניים, אין מה לעשות.
רחל עזריה: אבל זה כן היה בהחלטה של טרכטנברג.
<רות דיין מדר: בסדר, אבל זה לא עבר בהסכמים הקואליציוניים בממשלה הקודמת.
<רות דיין מדר: לא משנה, לא נפתור את הכול.
<רות דיין מדר: אני רוצה להתקדם, כדי שנבין את השורה התחתונה כרגע.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, נתקדם.
<רות דיין מדר: אז התקציב התחיל להיאסף, וגם האוצר התחיל כבר להרגיש לא נוח, כי מה קרה?
<רות דיין מדר: הוא שומר את התקציבים שנה אחרי שנה, ואני לא רואה פה רפרנט של האוצר שיבוא ויגיד מה הוא עשה עם תקציב 2014.
<מלי שטריגילר: יש רפרנט.
<רות דיין מדר: אני אשמח שתגיד איך ה-200 מיליון שקל לא הועברו לרשויות המקומיות ב-2014.
<רות דיין מדר: מה שקורה בשורה התחתונה זה שהכסף לא עבר לרשויות.
<רות דיין מדר: הרשויות קיבלו הרשאות, אבל הן לא קיבלו תקציב.
<מלי שטריגילר: בדצמבר הן מקבלות תקציב עכשיו על ביצוע.
<מרצדס צרפתי: התקציב חולק.
<רות דיין מדר: התקציב לא חולק.
<מלי שטריגילר: הוא חולק - 200 מיליון שקל.
עאידה תומא סלימאן: מלי, תני לה לסיים.
עאידה תומא סלימאן: אחר כך ניתן לאוצר לענות בדיוק על הנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע – הכסף הועבר, לא הועבר?
<רות דיין מדר: הרשויות קיבלו הרשאה, אבל הן לא קיבלו תקציב.
<רות דיין מדר: התקציב לא הועבר אליהן.
<רות דיין מדר: בעצם, כל רשות שבעצם קיבלה – חלקן, חלקן כן קיבלו, כי הן ידעו להפעיל את הלחץ הנכון.
<רות דיין מדר: למשל קלנסאווה, לדוגמה, נתנה את כל האישורים הנדרשים, עברה את כל ה"ויה-דה-לרוזה", עומדת, רוצה לבנות, מבקשת לקבל את התקציב, עוד שבועיים, אני מלווה אותה בנושא הזה לפחות 3, 4 חודשים.
עאידה תומא סלימאן: לבנות?
<רות דיין מדר: הם קיבלו הרשאה, הם לא קיבלו תקציב.
עאידה תומא סלימאן: בסדר, אבל לבנות או להשלים?
<רות דיין מדר: לא, השלמה של הבנייה.
<רות דיין מדר: מראש, ב-2 מיליון אי אפשר לבנות.
<רות דיין מדר: 3 מיליון זה משהו שאפשר לבנות.
<רות דיין מדר: רשות מקומית לא יכולה לבנות ללא התקציב שיש לה כי אין לה אישור של ועדת הביקורת שלה או של הגזבר לבנות אם אין תקציב.
<רות דיין מדר: התקציב כנראה נמצא אצל האוצר, כנראה אפילו לא אצל משרד הכלכלה, אני לא יודעת, אולי כדאי שהם יגידו, ולכן, בעצם לא קיבלנו נתונים.
<רות דיין מדר: גם אנחנו כמרכז שלטון מקומי פנינו, מאחר ואנחנו מלווים את הקשר עם זה משרד הכלכלה חמש שנים, פנינו, אמרנו תגידו לנו איזה רשויות קיבלו אישור לבנייה, אנחנו רוצים לדבר איתן, לראות שהתהליכים עוברים כמו שצריך, שאין להם חסמים נוספים לחסמים שידענו עליהם והצגנו אותם בפני משרד הכלכלה.
<רות דיין מדר: לא קיבלנו עד לרגע הזה במשך חצי שנה, אני פונה לכל הדרגים ומבקשת את המידע.
<רות דיין מדר: ולכן, מאוד שמחתי על הדיון היום כי חשבתי שלפחות נקבל מידע מיהן הרשויות שקיבלו תקציב לבינוי, ומה הסטטוס שלהן – הן בשלב א', בשלב ב', בשלב ג', בשלב ד', באיזה שלב הן בתהליך כדי שנדע מתי יגיע ה-1 לספטמבר שיפתחו את מעונות היום האלה.
<מלי שטריגילר: זה מידע פנימי, בבקשה לא להפצה.
<מרצדס צרפתי: יש ועדת הקצאות, אני לא יודעת להסביר כרגע, אבל יש ועדה שהחליטה עם יועץ משפטי.
<מרצדס צרפתי: המידע הזה כרגע נמצא בידי הכנסת כי הכנסת - - -
עאידה תומא סלימאן: אני ארצה להבין יותר, כלומר, כנראה המידע בגלל שהתעקשתי אתמול שאני רוצה את המידע כתוב כשדיברתי עם השר.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהמידע אמור להיות במיוחד - - -
<מרצדס צרפתי: זה היה מפורסם תקופה מסוימת ואז הוא הורד מהאתר.
עאידה תומא סלימאן: אבל זה מנוגד לכל עקרונות השקיפות בניהול תכניות ממשלתיות.
עאידה תומא סלימאן: יש גורם שנקרא מרכז שלטון מקומי שבעצם הוא השותף שלכם בתכנית הזו.
עאידה תומא סלימאן: אם המרכז לא יודע איפה התכנית עומדת ואיפה הרשויות המקומיות שהוא אמור לאגד אותם, איפה הם נמצאים בתהליך הזה - איך אפשר להתקדם?
עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה למה המידע הזה חסוי.
<מרצדס צרפתי: מכיוון שאנחנו בשנת בחירות ואין תקציב ל-2015, מה שהחליט המשרד לעשות שבמשך החצי שנה אחרונה להמשיך ולטפל בכל הבקשות שהרשויות הגישו ב-2014, והוא מכין אותם בעצם לכדי אישור.
<מרצדס צרפתי: אנחנו עומדים מול הרשויות המקומיות מבקשים מהם להשלים מסמכים, מעבירים כתובות בלי שהם ביקשו.
עאידה תומא סלימאן: אני מצטערת, אבל מה שאת אומרת בעצם מאוד מפריע לי.
<רות דיין מדר: שקל לא הועבר.
עאידה תומא סלימאן: דווקא עצם העובדה שאולי פלט את המלה של שנת בחירות, מעידה אולי למה צריך להחביא את המידע הזה ולא לפרסם אותו.
<מרצדס צרפתי: לא, זה לא קשור.
עאידה תומא סלימאן: לא הספקתי בינתיים לדקדק ובדיוק ביקשתי שידקדקו לי ברשימה שניתנה לי.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לדעת האם קיים קשר בין מערכת בחירות לבין אישורים שניתנו.
<מרצדס צרפתי: לא, אין קשר בין מערכת בחירות לבין האישורים שניתנו.
<מרצדס צרפתי: מה שאמרתי שברגע שיש שנת בחירות אין תקציב ולכן המשכנו לעבוד על הבקשה הקודמת.
עאידה תומא סלימאן: אתם תמשיכו לעבוד על הבקשות.
עאידה תומא סלימאן: העניין הוא לא המסגרת התקציבית.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שאתם צריכים ב-2015 להמשיך על אותה מסגרת תקציבית של 2014, דבר שהוא למורת רוחי והצבעתי נגדו, אבל זה מה שקיים, אבל אני לא מדברת על זה, אני מדברת על העובדה שאני עכשיו לא מבינה למה רשימה של אישורים לא אמורה להיות חסויה.
<מרצדס צרפתי: מתייחסים לזה כאל יחידה אחת.
רחל עזריה: עאידה, כל הכבוד ליושבת ראש הוועדה על הקיום של הדיון הזה.
רחל עזריה: אני מאחלת לך שלא יהיו לך הרבה דיונים כאלה.
רחל עזריה: אני מיידעת אותך שכנראה יהיו לך דיונים כאלה, זה נושא מאוד חשוב שהוא איכשהו תקוע בצנרת.
רחל עזריה: קודם כל יש שינויים דרמטיים משוק העבודה.
רחל עזריה: אם בעבר מעונות היו כדי לעודד נשים לצאת לעבודה, היום נשים רוצות לצאת לעבודה, ורק צריך לאפשר להם לצאת לעבודה.
רחל עזריה: בעצם, מה שקורה בתחום הזה, שאם בעבר זה היה - במושב של ההורים שלי היה מחלק דואר, היה עובר, ובהתחלה היה לו חמור, אחר כך עבר לאופניים עם צפצפה, ואחר כך היו תאי דואר.
רחל עזריה: למה אני מספרת את זה, כי אנחנו בעצם כאילו עדיין עובדים בשיטה של לפני 50 שנה.
רחל עזריה: צריך להבין ששוק העבודה השתנה מהקצה אל הקצה.
רחל עזריה: יש פה כמה דברים שחייבים התייחסות.
רחל עזריה: שכל חודש שאשה נשארת בבית אחרי לידה של תינוק מעבר לחופשת לידה, מורידה בממוצע 1.1% מהשכר שלה.
רחל עזריה: כל לידה של תינוק במדינת ישראל מורידה בממוצע 5% מהשכר של האשה גם כאילו שנים אחר כך, זאת אומרת, שוק העבודה, נשים משלמות מחיר מאוד גבוה על זה שהן נשארות בבית עם הילדים.
רחל עזריה: ככל שאנחנו נדאג לכך שנשים יוכלו לחזור לעבודה, ככה בסופו של דבר אנחנו מעלים את ההכנסות של הנשים.
רחל עזריה: מה השיטה שעובדת היום?
רחל עזריה: אמרתי, זו השיטה המאוד ותיקה, ובעצם יוצא שהשיטה אומרת כמה קרקע יש לעיר או לכפר, או כמה זמינות יש לקרקע, זה מה שמכריע, כמה נשים יוכלו לצאת לעבודה ולקבל מעון יום מסובסד.
רחל עזריה: כלומר, בערים הגדולות קשה לקבל קרקע כי הקרקע מאוד יקרה בערים הגדולות, ואין קרקע, וצריך את הקרקע לדברים אחרים.
רחל עזריה: ביישובים הערביים יש את הבעיה של הבעלות על הקרקע, וזה פשוט הכול פונקציה של הקרקע.
עאידה תומא סלימאן: תכניות מתאר לא מאושרות.
רחל עזריה: כל העניין הזה של יציאה של נשים וכמה נשים מרוויחות, בגלל העניין הזה של השיטה של הבנייה של מעונות יום, הכול פונקציה של הקרקע.
רחל עזריה: כשאני הייתי אחראית לנושא בעיריית ירושלים, ראיתי שרק 13% מילדי ירושלים יכלו להיות במעונות יום מסובסדים, והכול כל הזמן היה פונקציה של קרקע, חיפשנו קרקעות, גירדנו קרקעות, קרקעות שאין בהן בעיות של טופוגרפיה בעייתית, ואותו דבר גם אני רואה שיש במגזר הערבי 2.62%, ברחבי הארץ בממוצע 20%, בירושלים זה היה 13%, ומה שמעלה את האחוזים זה היישובים והמושבים שבהם אין בעיה של קרקע, הכול פונקציה של הקרקע.
רחל עזריה: לכן אני רוצה להציע, שכמו שבמושב שלי עברו לתאי דואר, יכול להיות שאנחנו צריכים לעבור לשיטה שלא מבוססת על קרקע.
רחל עזריה: קודם כל לשנות לגמרי את השיטה, לא צריך את הבעלות על הקרקע, לאפשר לבנות מעל גני ילדים, כי גני ילדים כן נמצאים - - -
<מלי שטריגילר: אפשר.
רחל עזריה: אז נכון, זה לא יהיה ארבע כיתות.
רחל עזריה: לא, אבל אתם דורשים גודל של מספר כיתות שלא מאפשר.
<מלי שטריגילר: יש מעונות של כיתה אחת.
<קריאה: לא, אנחנו בונים בכמה קומות מעונות יום וגני ילדים בעיקר בערים הגדולות.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת את זה, אבל גם נודע לי שזה לא מאושר בינתיים באוכלוסייה הערבית.
<מלי שטריגילר: אין הבדל, אם מותר, מותר בכל מקום.
רחל עזריה: כשאני בדקתי בעיריית ירושלים איפשרו לנו, במקום אחד בנינו.
<מלי שטריגילר: אני אשלח אותך בירושלים לכמה כתובות - ברמות.
רחל עזריה: בסדר, אני מכירה בבית הכרם, לא משנה.
רחל עזריה: הדבר השני זה מעל עוד הרבה מבני ציבור - טיפות חלב.
<מרצדס צרפתי: בתי כנסת - זה לא משנה.
רחל עזריה: אבל אני חושבת שזה שלב ביניים, והשלב הבא בעיניי צריך להיות בכלל מנותק מעניין הקרקע, אנחנו צריכים לייצר שיטה.
רחל עזריה: יש לנו את השיטה של המשפחתונים, אנחנו צריכים כמה שיותר להאיץ את העניין של המשפחתונים.
רחל עזריה: אגב, המשפחתונים יכולים לעזור במגזר הערבי בצורה דרמטית, זה מנותק לגמרי מנושא הקרקע, אין בכלל את הפונקציה הזאת.
<מלי שטריגילר: צריך לזה תקציב, אנחנו אתך לגמרי.
רחל עזריה: אגב, אני מציעה שנקדם.
רחל עזריה: אני יודעת שארגונים של מעונות היום יש דיון אחד ויש דיון שני, אבל כיוון שאני חושבת שבכנסת המטרה שלנו היא להביא את הפתרונות עבור הציבור, ולדאוג לזה שנשים יוכלו לצאת לעבודה, אני מציעה שאנחנו נאיץ את השיטה של המשפחתונים ואנחנו נקרא לתקציב גדול יותר לעניין של המשפחתונים.
רחל עזריה: אולי נחשוב גם על ההגמשה של השיטה של הניהול של המשפחתונים כמה שיותר כדי לאפשר, כי ברגע שאנחנו מנתקים את זה מנושא הקרקע, אנחנו פשוט רצים קדימה.
עאידה תומא סלימאן: רציתי לשאול, הקריטריון של דחיות בהרשמה, או מספר הנרשמים עדיין קיים כקריטריון לאישור?
עאידה תומא סלימאן: כלומר, מספר הילדים שנרשמו ואין להם מקום – זה עדיין קיים?
עאידה תומא סלימאן: למרות שאני אף פעם לא מבינה.
עאידה תומא סלימאן: בכפר שאין בו אף מעון למה שיירשמו התינוקות?
עאידה תומא סלימאן: למה שירשמו אותם ושיהיה לכם דחיות?
<מלי שטריגילר: הקריטריון שאנחנו מתייחסים אליו הוא אחוז הילדים ברשות שאין להם פתרון.
<מלי שטריגילר: זאת אומרת, זה הקריטריון.
עאידה תומא סלימאן: זה משהו אחר.
עאידה תומא סלימאן: קריטריון של ילדים שאין להם פתרון, את מוציאה - - -
<מלי שטריגילר: זה הקריטריון.
עאידה תומא סלימאן: אבל היה בדיון בעבר, וזה מה שאני רוצה להבין, זה עדיין קיים או לא, מספר הילדים שאכן נרשמו ברשות המקומית ואין להם פתרון?
<מלי שטריגילר: הקריטריון שאנחנו מתייחסים אליו, אנחנו מתייחסים לאיזשהו מכלול של קריטריונים שכולל אזורי עדיפות לאומית, וכולל דירוג רשות מבחינה סוציו-אקונומית וכולל האם קיים מענה ל-60% מהילדים?
<מלי שטריגילר: לא עניין של ועדות קבלה במעונות היום המוכרים של משרד הכלכלה של מדינת ישראל, אלא האם קיים מענה בכלל ל-60% מהילדים ברשות - של ילדים בכלל.
<מלי שטריגילר: ברור שיכול להיות שאשה לא עובדת - -
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, עורכת הדין ציפורת שימל מ"אמונה".
<רות דיין מדר: גברתי יושבת ראש הוועדה, אני רק יכולה להשלים שני דברים קטנים שחשוב שהוועדה תדע?
עאידה תומא סלימאן: אחרי הגברת.
<ציפורת שימל: אני רק אסבר את האוזן גם לגברתי יושבת הראש.
<ציפורת שימל: לנו יש 135 מעונות יום עם 9,000 ילדים, בשנה האחרונה נאלצנו לדחות כ-2,000 ילדים שזה גידול מהשנה הקודמת של 1,000 ילדים שנדחו.
<ציפורת שימל: אני אתן דוגמה - במעון אצלנו שנרשמו בו 360 ילדים, התקבלו בפועל 100 ילדים.
<ציפורת שימל: המצב הזה הולך ומחמיר משנה לשנה, והסיבה היא כמובן גם העובדה שמשרד הכלכלה יורה על הפיצוץ במספר הילדים שהולך בהדרגה בסדר גודל של 10% בכל שנה, אבל הנושא המרכזי הוא באמת הנושא של "הדרה" אם אנחנו נמצאים בוועדה לקידום מעמד האשה, אז אשתמש באותו מונח – הדרת הארגונים המפעילים מהנושא של בניית המעונות.
<ציפורת שימל: אנחנו מבחינתנו המשמעות של הדבר הזה, אני אתן רק סדר גודל.
<ציפורת שימל: בניית מעון היום במדינת ישראל עולה סדר גודל בערך של 5 מיליון.
<ציפורת שימל: התקצוב של משרד התמ"ת הוא סדר גודל של בערך - תלוי בגודל הכיתות, מתוך 5 מיליון סדר גודל של 3 מיליון.
<מלי שטריגילר: 3 מיליון ו-600 מאות.
<ציפורת שימל: אל תתפסו אותי במלה, תלוי בגודל הכיתות.
<ציפורת שימל: המשמעות של הדבר הזה, וזו השערה שלנו בהקשר הזה היא שאם יבדקו את אחוז הרשויות המקומיות שאכן, מה שנקרא בפועל, מומשו כבר, הכסף כבר מומש במובן הזה, אנחנו נראה שאחוז הרשויות החזקות ביותר הן אלה שבעצם מסוגלות לבנות, כיוון שרשויות אחרות, וזו בעצם הטענה שעלתה כאן בצורה הכי ברורה לא מסוגלות לשאת בדבר הזה.
<ציפורת שימל: אם היו מאפשרים לנו כארגונים מפעילים כמו שהיה בעבר להצטרף לעניין הזה, לנו יש את התורמים שלנו, הדבר הזה יכול היה להתרומם, היום במקום שבמהלך השנה האחרונה אנחנו בנינו איקס מעונות מכספי התרומה שלנו, היינו יכולים לבנות פי 3 מאותו איקס, זאת אומרת, הדבר הזה הוא דבר חמור.