GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אתי בנדלר: ובאמת אם זה יורחב, שזה לא יהיה דווקא העוסק בענייני נציג ארגון, אלא נציג ציבור בעל יידע ומומחיות בתחום הדיור הציבורי.
אתי בנדלר: מצדי שזה יהיה איש אקדמיה, זה יכול להיות ממקומות שונים.
רן מלמד: בסדר גמור.
רונן כהן: זה לא דיור ציבורי.
עליזה לביא: אפשר לחשוב שזו פעם ראשונה שאנחנו מקיימים דיון על ועדות מהסוג הזה.
רן מלמד: זו פעם ראשונה שיש כזה נוסח.
אמיר פז: קודם כול, בהחלט נראה לנו הכיוון הזה.
אמיר פז: רק אם אפשר, במקום מומחיות בתחום הדיור הציבורי, אפשר בתחום החברתי או משפחה או משהו מהסוג הזה, כי הלב פה זה לא הדירה אלא המשפחה.
אתי בנדלר: בתחום הדיור הציבורי או דיני משפחה?
רן מלמד: גברת בנדלר צודקת.
אמיר פז: זה לא דיני משפחה, זה לא עניין משפחתי.
אבישי ברוורמן: לא דינים – בתחום המשפחה?
רן מלמד: בתחום המשפחה וטובת הילד.
אבישי ברוורמן: בתחום טובת הילד?
עליזה לביא: כן, טובת הילד.
אתי בנדלר: מה זה תחום טובת הילד?
אתי בנדלר: כולנו - - -
אבישי ברוורמן: כולנו ילדים.
אבישי ברוורמן: מה זה ילד?
רונן כהן: טובת האבא זה לא טובת הילד?
קרן הורוביץ: הרי יש פה שיקולים של לעקור ילד מסביבה מוכרת.
אבישי ברוורמן: לא, אבל מה המשפט הזה אומר "בתחום טובת הילד"?
אבישי ברוורמן: הכול טוב לילד.
רונן כהן: בתחום הסוציאלי.
עליזה לביא: ואז נניח אישה מוכה תרצה - - -
אתי בנדלר: בתחום השירותים החברתיים.
אבישי ברוורמן: בתחום השירותים החברתיים.
אתי בנדלר: הדיור הציבורי או השירותים החברתיים.
אבישי ברוורמן: עורכת-דין בנדלר, תקראי לי את הניסוח שעליו אנחנו מצביעים.
אורלי לוי אבקסיס: אבל רגע, עוד דבר אחד.
אבישי ברוורמן: כן, חברת הכנסת לוי אבקסיס.
אורלי לוי אבקסיס: אדוני, אני רק רוצה להדגיש שעובד משרד הרווחה יהיה בעל יידע בתחום של טובת הילד.
אורלי לוי אבקסיס: אגיד לך למה, כי אז זה עובד סוציאלי.
אורלי לוי אבקסיס: מאחר שגם הבנתי עכשיו מסמנכ"ל משרד השיכון שמדובר בוועדה קבועה, שזה פרסונלי, ובשורה תחתונה מדובר פה בתקן אחד שיצטרך להיות.
אורלי לוי אבקסיס: מקודם הוא אמר: אין לנו מספיק כוח אדם, נצטרך לנייד.
רון אשכנזי: לא התכוונתי.
אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו מדברים, חשוב מאוד שזה יהיה עובד סוציאלי לחוק הנוער, שמסתכל על ההשלכות מסביב.
אורלי לוי אבקסיס: אני כן חושבת שצריך להיות פה עובד סוציאלי.
אבישי ברוורמן: אוקיי, אנחנו נחליט.
אבישי ברוורמן: אדוני, המילה האחרונה.
רונן כהן: עוד בקשה.
רון אשכנזי: שאלה.
רון אשכנזי: כמו שאמרתי, ככל שתגדירי משהו יותר מצומצם זה יכול לפגוע באינטרסים, במירכאות, אחרים שקשורים בוועדה.
רון אשכנזי: הרעיון לא לקבוע עובד סוציאלי לעניין מסוים או עובד סוציאלי בכלל.
רון אשכנזי: לצורך העניין גם אני יכול להתמנות להיות חבר בוועדה הזאת, ואני לא חושב שיש בעיה עם זה, אם יש לי את הידע בתחומים הרלוונטיים.
אורלי לוי אבקסיס: היא הנותנת, בסדר?
רון אשכנזי: לא, למה?
קריאה: כי ליועץ משפטי יש - - -
רון אשכנזי: אז אתם אולי לא יודעים.
רון אשכנזי: היועצים המשפטיים במשרד הרווחה מתעסקים באימוצים וכו'.
אבישי ברוורמן: רבותי, העסק הזה – כבר שמעתי.
אבישי ברוורמן: תודה, קיבלתי.
רון אשכנזי: אני לא אומר שאני אמונה.
רן מלמד: אדוני, שוויון מגדרי, חייבים להכניס אותו.
אבישי ברוורמן: אכניס גם את המגדרי.
אבישי ברוורמן: מילה אחרונה, רונן כהן, ונחליט.
רונן כהן: תראה, בסך הכול אתם עוזרים לנו.
רונן כהן: אני מאמין שכחבר ועדה או אחד מטעמי אני צריך משקל יותר גדול.
רונן כהן: את הדיור הציבורי אני שם, אני צריך משקל - - -
אבישי ברוורמן: לנושאים החברתיים.
רונן כהן: בסופו של דבר אם ניקח עוד מישהו דיור ציבורי, עוד מישהו דיור ציבורי, האוריינטציה תהיה דיור ציבורי.
רונן כהן: לכן אני חושב שצריך ללכת בכיוון של הילד והמשפחה והסוציאלי.
רונן כהן: אני מבקש שתורידו את הדיור הציבורי, כי לדעתי אם זה יקרה, זה קל מאוד להביא מישהו - - -
אבישי ברוורמן: אני מסכים להערה שלו.
רחל אלרואי: מישהו מהמועצה לשלום הילד אתם יכולים לקחת.
רונן כהן: זה יכול להיות מהמועצה לשלום הילד, מנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות.
אבישי ברוורמן: אם ככה, לאור ההערה החכמה של רונן כהן, שלגבי הדירה וכל הדברים האלה יש לו מספיק, ודיור ציבורי.
אבישי ברוורמן: מה שאנחנו רוצים פה זה אנשים שיש להם ניסיון ולב לגבי הנושאים החברתיים שקשורים בילד.
אבישי ברוורמן: לאור הדברים האלה, מה הניסוח שעליו אנחנו מצביעים, אתי?
אתי בנדלר: אוקיי, אז ככה.
אתי בנדלר: השינויים שאני מציעה שהוועדה תצביע עליהם בהתאם למה שהתגבש כאן.
אתי בנדלר: קודם כול, שבפסקה (2): עובד משרד הרווחה והשירותים החברתיים, בעל הכשרה ויידע מתאימים שימנה שר הרווחה והשירותים החברתיים.
אתי בנדלר: אני לא אומרת כרגע שזהו, אבל שזה יהיה ברור שזה לא פקיד.
אתי בנדלר: לפסקה (3), אני מציעה שהנוסח יהיה: נציג ציבור בעל יידע ומומחיות בתחום השירותים החברתיים, עם התוספת הקיימת היום, שהוא לא מייצג.
אורלי לוי אבקסיס: לא, אגיד לך מה, כי אז אנחנו חוזרים על אותו דבר כמו ב-(2).
אורלי לוי אבקסיס: עם התיקון של (3) בעצם את מחזירה אותנו למה שתיקנת ב-(2).
אורלי לוי אבקסיס: זה זהה.
אביטל סומפולינסקי: לא, אבל זה נציג ממשלה.
אתי בנדלר: לא, אחד הוא נציג ציבור ואחד הוא - - -
אורלי לוי אבקסיס: אני כן רוצה מישהו שיש לו יידע בדיור ציבורי באיזשהו אופן.
אתי בנדלר: זה מה שהוא אמר שהוא לא רוצה.
אורלי לוי אבקסיס: ברור לי שהוא לא רוצה.
מאירה בסוק: בסדר שהוא לא רוצה, כי זה אינטרסים שלו.
רן מלמד: אבל את נושא הייצוג חייבים להוריד.
רונן כהן: מה האינטרס שלי?
אמיר פז: חבר'ה, הדגש פה הוא לא הקירות והבלטות אלא המשפחה.
רן מלמד: אני חושב שדווקא רונן צודק בקטע הזה.
רן מלמד: אני חושב שצריך לחזק את - - -
אבישי ברוורמן: את החברתיים.
אבישי ברוורמן: גם את רוצה את זה, אורלי.
אבישי ברוורמן: ישראלים פשוטים הולכים עם כהן היום.
רן מלמד: בנושא של הייצוג - - -
אתי בנדלר: אני מבינה את הנושא של הייצוג, שהם לא רוצים שזה יהיה מישהו עם אג'נדה.
אבישי ברוורמן: לא, את זה אני מוריד.
קריאה: אבל הורדנו.
רונן כהן: אני גם לא רואה בעיה עם אג'נדה.
רן מלמד: לנציג של משרד הרווחה אין אג'נדה?
רן מלמד: כמובן שיש אג'נדה.
אבישי ברוורמן: רבותי, הורדנו את החריגה ואנחנו עכשיו - - -
אתי בנדלר: ד"ר סגל, אתה ער לזה שהוועדה מחליטה להוריד את ההגבלה על הייצוג?
קריאה: בטח, כי זה לא קיים גם בוועדות אחרות.
פרץ סגל: כפי שהסברתי, אני חושב שזה פוגע בוועדה, מכיוון שיש חשש לניגוד עניינים.
אבישי ברוורמן: טוב, אנחנו אבל החלטנו.
אתי בנדלר: אז ששר המשפטים יפשפש בציציותיו של נציג הציבור שהוא ממנה.
אבישי ברוורמן: הלאה, הורדנו את זה.
אורלי לוי אבקסיס: רגע, אז (3), רק למען הסר ספק, נציג של ארגון חברתי העוסק - - -
אתי בנדלר: נציג ציבור בעל יידע ומומחיות בתחום השירותים החברתיים שימנה שר המשפטים.
אורלי לוי אבקסיס: וטובת הילד.
עליזה לביא: והשוויון המגדרי.
אבישי ברוורמן: ועכשיו שוויון מגדרי.
אתי בנדלר: ותיתוסף הוראה שבהרכב הוועדה יינתן ייצוג הולם לשני המינים.
אמיר פז: לגבי הייצוג משני המינים, הרי יש חקיקה - - -
אבישי ברוורמן: אז ייכתב פה עוד פעם.
אמיר פז: לא, אבל פה זה תקנות.
אמיר פז: יש חקיקה ראשית שאומרת את הדברים האלה.
אתי בנדלר: לא בדקתי בחקיקה איך חלה בסוג כזה של ועדה.
אבישי ברוורמן: אם לא צריך, יעוף.
אמיר פז: אתי, אם משרד המשפטים יגיד שזה מיותר בגלל החקיקה הראשית, נוריד את זה, בסדר?
אתי בנדלר: אם יסתבר - - -
עליזה לביא: אתה יודע, כל היום אנחנו רק מתקנות, כי החקיקה הראשית לא חלה על כל כך הרבה מקרים.
עליזה לביא: אז אני מציעה שעדיף יהיה להוריד מאשר שזה לא יהיה בכלל.
אמיר פז: - - - גם איפה שהיא כן חלה.
אתי בנדלר: אם נקבל חוות דעת בכתב – בכתב – ממשרד המשפטים שזה חל ממילא, נוריד את זה.
אמיר פז: אז אם אפשר לחזור על הניסוח של התוספת של שני המינים.
אתי בנדלר: בהרכב הוועדה יינתן ייצוג הולם לשני המינים.
אבישי ברוורמן: בעד אישור תקנת משנה 6(א) – פה אחד
אבישי ברוורמן: יפה, התקדמנו, חוכמת השולחן.
אבישי ברוורמן: אנחנו בסעיף 6(ב).
אבישי ברוורמן: אני חושב שאין בעיות.
אבישי ברוורמן: בעד אישור תקנת משנה 6(ב) – פה אחד
אמיר פז: סליחה, אתי, למען הסדר הטוב, זה היה 30 יום, ביקשו בישיבה 60 ימים.
אמיר פז: המשרד חושב - - -
אבישי ברוורמן: הכול תיקון ל-45.
אורלי לוי אבקסיס: כאילו המשרד קיצץ את הזמן?
אבישי ברוורמן: ירד מ-60 ל-45.
אבישי ברוורמן: אמיר פז, אתה מעכב אותי היום.
רן מלמד: למה לא להוריד ל-30?
אבישי ברוורמן: אני רוצה לגמור את התקנות, שנצא לדרך.
אבישי ברוורמן: אוקיי, 7 – דיוני הוועדה המיוחדת.
אורלי לוי אבקסיס: מה זה, רשימה פתוחה?
אבישי ברוורמן: יש לך הערה?
עליזה לביא: זה התוספות שהוספנו.
אבישי ברוורמן: התוספות.
אורלי לוי אבקסיס: העניין הוא שזה הופך להיות רשימה פתוחה.
אבישי ברוורמן: אני לא יודע איך לסגור.
אבישי ברוורמן: פתוח, סגור, פתוח.
רן מלמד: אני מבין שכל דבר מעבירים לוועדה המיוחדת, ועכשיו - - -
אמיר פז: המשרד קיבל החלטה לפי תקנה 2.
אמיר פז: בן זוג אחד לא מרוצה מההחלטה, נניח זה שאצלו לא רוב הילדים במקרה הפשוט, הוא מגיש השגה, זכותו להגיש השגה.
אמיר פז: עכשיו, אומרים לוועדה: הכלל הוא שאת צריכה לפעול לפי תקנה 2, גם את, אבל יש לך סמכות לחרוג, מנימוקים מיוחדים שיירשמו.
אמיר פז: כלומר, את צריכה להסביר טוב טוב למה חרגת.
אמיר פז: בדיוק בשביל זה יושבים שם אנשי המומחיות המשפטית.
אורלי לוי אבקסיס: רגע, והנימוקים האלו מועברים עם ההחלטה?
אורלי לוי אבקסיס: כי אז אם ירצו לערער, לפחות יהיה להם את הנימוק.
אמיר פז: אמור להיות.
אמיר פז: רגע, תני לי להסתכל אם הכנסנו את זה.
קריאה: לא, לא כתוב שתהיה מנומקת.
קריאה: שיירשמו.
קריאה: מנימוקים מיוחדים שיירשמו.
אורלי לוי אבקסיס: שיירשמו ויועברו.
אורלי לוי אבקסיס: אגיד לך למה.
אבישי ברוורמן: מה שאת רוצה.
אורלי לוי אבקסיס: אני יודעת שאני לפעמים נכנסת לרזולוציות הקטנות, אבל הרזולוציות הקטנות אחר כך מחליטות - - -
אבישי ברוורמן: יש לי פה 37 יועצים משפטיים.
אבישי ברוורמן: הם יקשיבו, יירשמו ויועברו.
אורלי לוי אבקסיס: אני רואה, והן נהדרות.
עליזה לביא: הן עשו עבודה יפה מאוד.
אורלי לוי אבקסיס: באמת באמת.
אבישי ברוורמן: כרגיל.
עליזה לביא: לא, זה היה משותף, אדוני.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה שלי היא כזו: אם אנחנו מדברים על נימוקים מיוחדים שיירשמו, השאלה אם הם יועברו לבעל הדין או למבקש, כדי שאם יש השגות הוא יידע גם על מה לסמוך, או שבאמת מראש זה יכול לייתר חלק מהבקשה לערערים וכדומה.
אמיר פז: לגבי החלטת המשרד קבענו – אתי, תקני אותי אם אני טועה – יש לנו סעיף שאומר, שצריך את ההחלטה להעביר לשני בני הזוג.
אורלי לוי אבקסיס: ביחד עם הנימוק?
אורלי לוי אבקסיס: חשוב שהנימוקים יעברו.
אמיר פז: אנחנו צריכים לכתוב את אותו דבר גם כאן.
אמיר פז: ואם רוצים, אז נכתוב במפורש: בצירוף הנימוקים.
אורלי לוי אבקסיס: בצירוף הנימוקים, כן.
רונן כהן: כמה זמן?
אבישי ברוורמן: הכנסנו את תיקון לוי אבקסיס.
ענת מימון: ב-(ה).
ענת מימון: זה צריך להיות (ה).
אבישי ברוורמן: זה ב-(ה)? אוקיי.
רונן כהן: אני רק בעד להגביל את תקופת הזמן שהוא יכול להשיג השגה.
רונן כהן: זאת אומרת, הוא לא יכול לקום מתי שהוא רוצה.
רונן כהן: להגיד לו: יש לך 60 יום, 20 יום, 21 יום.
אבישי ברוורמן: רגע, תיכף נקרא.
קריאה: מה יהיה ב-(ה)?
קריאה: ההחלטה שתועבר בדואר תהיה גם מנומקת.
אמיר פז: לא, זה היה כתוב: תוך 30 ימים.
אמיר פז: כתוב ב-5. אין צורך.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני רוצה לעשות סדר.
אבישי ברוורמן: אז עוד פעם, התחלנו עם - - - (א).
אבישי ברוורמן: הייתה הערה של חברת הכנסת לוי אבקסיס שהוספנו לסעיף שיהיה סעיף (ה), נכון?
אתי בנדלר: ב-(ה) יהיה: כל החלטה בבקשה לפי תקנה זו תהיה מנומקת ותימסר בדואר רשום.
אבישי ברוורמן: אם כך, אני יכול להצביע על (א)?
אבישי ברוורמן: בעד אישור תקנת משנה 7(א) – פה אחד
אמיר פז: זה לא (ב) שאנחנו - - -
אבישי ברוורמן: זה כבר שונה.
עליזה לביא: זה החדש.
אמיר פז: ה-(ב) לא קיים.
אבישי ברוורמן: אמיר, אני רוצה להגיד לך: יש לנו נוסח חדש, מכיוון שכל הדברים שעבדתם תוקנו ולפנינו הנוסח החדש.
אבישי ברוורמן: אתה יכול לקרוא אותו.
עליזה לביא: נכנסו כל הבקשות.
אמיר פז: במקרה בו אין למי מבני הזוג ילדים, תשקול הוועדה, בין היתר, את גילו, הכנסתו - - -
רן מלמד: אתה קורא את (ג).
אמיר פז: זה מה שאני אומר.
אמיר פז: (ב) זה אותו סעיף שאחרי הוועדה, והעירו לנו אתמול ושלשום שבעצם הוא מיותר.
רן מלמד: אפשר לוותר עליו.
אבישי ברוורמן: הוא מיותר.
אבישי ברוורמן: (ב) הלך הביתה, נעלם.
רן מלמד: 7(ב) מיותר.
אבישי ברוורמן: (ג) הופך ל-(ב).
אמיר פז: הוא לא היה במקור, והוא יחזור להיות לא - - -
אבישי ברוורמן: (ג).
אבישי ברוורמן: לאור ההערות שלכם.
אבישי ברוורמן: בעד אישור תקנת משנה 7(ב) – פה אחד
אבישי ברוורמן: הכללים יפורסמו באתר האינטרנט של המשרד.
אורלי לוי אבקסיס: ושל החברות המשכנות.
אבישי ברוורמן: ושל החברות המשכנות.
אבישי ברוורמן: ושל החברות המשכנות, אנחנו מוסיפים את זה.
אמיר פז: חברות משכנות זה אלה שרישום טאבו פנימי שלהן.
אמיר פז: חברות מאכלסות זה החברות האלה.
אמיר פז: חברה משכנת זה קבלן - - -
אבישי ברוורמן: אני מתכוונת "עמידר", "עמיגור" וכו'.
אמיר פז: הן מוגדרות בחוק גם, זה לא בעיה.
אתי בנדלר: חברות לדיור ציבורי.
אבישי ברוורמן: חברות לדיור ציבורי.
אורלי לוי אבקסיס: פה צריך לעשות הגבלה של זמן.
אורלי לוי אבקסיס: כי אז מבקר המדינה, מדוח מלפני שנתיים, אולי קצת יותר, טען שבעצם רוב הסחבת בעניין הבקשות תלויה בזה שלמשל החברות או המשרד, יש להם חלק מהמסמכים או שחלק מהמסמכים הם בכלל לא אמרו שצריכים להציג מסמכים, ואז זה נמשך לאורך שנים.
אורלי לוי אבקסיס: לכן אם יש צורך במסמכים נוספים בוא נגביל אותם בזמן, כדי שיבדקו את התיק, שיראו שהכול שם.
אורלי לוי אבקסיס: עשרה ימים לבדוק שכל המסמכים שם.
אבישי ברוורמן: נשמע לי טוב.
אמיר פז: בלי להגביל בזמן.
אמיר פז: פנו לאדם וביקשו ממנו מסמכים נוספים - - -
רונן כהן: חסר מסמך - - -
אורלי לוי אבקסיס: אגיד לך מה.
אורלי לוי אבקסיס: לכם יש את הרשימה של מהם המסמכים לגבי הזכאות.
רונן כהן: הם גם מפורסמים.
אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, כל הסיפור, ואתה מכיר את הדוח של מבקר המדינה על הסחבת בכל הנושא של הזכאות וכדומה, שבחלק מהמקרים בכלל חלק מהם הם מאותם בקשות חוזרות ונשנות למסמכים נוספים כבר בתוך התיק, חלק מהם לא ידע אותו בן-אדם וגם פתאום יש דרישות נוספות.
אורלי לוי אבקסיס: בוא נגביל אתכם בזמן כדי שלא כל פעם תטרטרו.
אורלי לוי אבקסיס: וזה מה שקרה, מה שמבקר המדינה אומר, את אותו מבקש סיוע שלחו כמה פעמים: כל פעם, אה, חסר לך טופס כזה, אה לא, אנחנו צריכים עוד טופס.
אורלי לוי אבקסיס: ולכן חודשים ככה.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגביל בזמן.
אורלי לוי אבקסיס: אני צריכה את העזרה של אתי פה.
עליזה לביא: אבל הניסוח הוא על הוועדה או על - - -
אבישי ברוורמן: בבקשה, רונן.
אורלי לוי אבקסיס: ראיתם את התיק, אתם יודעים מה צריך, מה לא צריך.
אורלי לוי אבקסיס: יש לכם עשרה ימים, תחליטו איזה עוד מסמכים חסרים, איזה לא, תתנו לו את הרשימה וזהו.
רונן כהן: אנסה רגע להיות בטוח שאני מבין.
רונן כהן: ברור שאם יש לנו את כל המסמכים אז אסור לנו לבקש ממנו אפילו יום אחד.
אורלי לוי אבקסיס: ראיתם את התיק, אתם רוצים מסמכים נוספים, בפעם אחת תחליטו.
אורלי לוי אבקסיס: לא כל חודש או כל שבוע תגידו להם: אה, חסר לי עוד מסמך.
אמיר פז: אבל ממילא הוועדה - - - להחליט תוך 45 יום.
אמיר פז: היא לא יכולה אחרי שלושה חודשים לפנות אליו.
אורלי לוי אבקסיס: לא, אבל אתה יכול להגיד: לא החלטנו בנושא בגלל שהיה חסר לנו מסמך מסוים.
אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, אתם רוצים מסמכים, אתם רואים את התיק לפניכם, אתם צריכים לדעת איזה מסמכים צריכים להיות בפנים ולא להתחיל לטרטר כל פעם על מסמך אחר.
אבישי ברוורמן: אוקיי, הנקודה עלתה.
אבישי ברוורמן: אני רוצה פה את השילוש הקדוש, אני צריך להתייעץ עם בנדלר, סומפולינסקי את מימון.
אבישי ברוורמן: אורלי, אני מאוד שמח שאת מקפידה על כל דבר.
עליזה לביא: היא חיה את התחום.
אתי בנדלר: הייתי אומרת ככה.
אתי בנדלר: אגב, אני מוכרחה לומר שההערה הזאת היא הערה כל כך נכונה, והיא רלוונטית כמעט לכל תחום שאנחנו מדברים בו.
אתי בנדלר: כי תמיד כשמגבילים מועד קבלת החלטה, אומרים: בכפוף לזה שנמסרו כל המסמכים שנדרשו, אבל לא מגבילים את הוועדות ואת המשרדים בפרק הזמן לבקשת אותם מסמכים.
אבישי ברוורמן: הערה כללית חכמה.
אתי בנדלר: אני הייתי פשוט, מה שכתוב כאן:
אתי בנדלר: הוועדה המיוחדת רשאית, לאחר שבחנה את נסיבותיו של המקרה הנדון, לבקש מסמכים נוספים הנדרשים לבחינת הבקשה באותו מקרה, והכול בכפוף לאמור בתקנה 6(ב)(1), כך שבכל מקרה היא תהיה מוגבלת במועד קבלת ההחלטה הסופית.
קריאה: 6(ב) כולו.
אתי בנדלר: 6(ב).
אבישי ברוורמן: תודה לך, אורלי.
אמיר פז: כלומר, אם הבן-אדם, למרות שביקשו, לא יעביר את המסמכים, אבוד לו.
אתי בנדלר: לא, לבקש.
אמיר פז: לא, במי שזה יפגע זה בבן-אדם.
אמיר פז: כי מה קורה, הוועדה הרי לא תבחן את המסמכים למחרת היום שבו הועבר התיק.
אורלי לוי אבקסיס: לא, הדרישה למסמכים צריכה להיות מוגבלת בזמן.
רונן כהן: יוצא שאת מגבילה את האיש שצריך להמציא את המסמכים יותר מאשר את הוועדה.
אבישי ברוורמן: עורכת-דין רבינוביץ, מר מלמד, תעזרו לי.
שוש רבינוביץ: הוועדה צריכה לבקש תוך איקס זמן ממועד קבלת התיק את המסמכים.
לאה ורון: זה ברור שהכוונה היא להגביל את הבקשה ל - - -
קריאה: למסמכים.
אבישי ברוורמן: אנחנו צריכים פה שלא נפגע חס וחלילה במבקש, בצרכן.
רונן כהן: יש כמה שלבים.
רונן כהן: אחד זה הכנת התיק לוועדה.
אתי בנדלר: אז אולי צריכים באמת להגביל את זה - - - לבקש שבועיים.
אבישי ברוורמן: לבקש שבועיים בזמן.
רונן כהן: יש את השלב של הכנת התיק לוועדה, ויש את השלב שאולי הוועדה מתקשה לקבל החלטה כי היא צריכה איזשהו נתון נוסף.
אבישי ברוורמן: שבועיים?
אורלי לוי אבקסיס: אגיד לך: לא משנה לי באיזו תחנה, אני לא רוצה למשוך את זה כמו מסטיק וכל פעם להריץ אותו.
אורלי לוי אבקסיס: גם אחר כך הוא צריך לחכות עד שתתכנס הוועדה המיוחדת הבאה.
אורלי לוי אבקסיס: ואז זה יכול להיות בעוד חודשיים, זה יכול להיות גם בעוד שלושה.
אמיר פז: לא, יש שתי סיטואציות.
אמיר פז: הראשונה, שחסרים מסמכים מלכתחילה.
אמיר פז: וזה, כמו שאמרת, כשמכינים את התיק לוועדה, מן הראוי שכבר יראו את זה ויפנו אליו.
אמיר פז: הסיטואציה היותר בעייתית היא השנייה.
אמיר פז: הוועדה דנה, היא מתלבטת, היא אומרת: אוקיי, עכשיו כדי לקבל החלטה אני צריכה עוד מסמכים, לא כי זה מסמכים שמלכתחילה אפשר היה לדעת שצריך אותם, אלא כי יש פה בעיה מיוחדת של התפקוד של המשפחה ואומרים: צריך עוד א', ב', ג'.
אמיר פז: לא יכלו לראות את זה לפני.
עליזה לביא: לצורך העניין, למה אתה מבדיל בין הוועדות?
עליזה לביא: כל העניין הוא פה לא למשוך.
אמיר פז: מבחינת הלו"ז אני מבדיל.
עליזה לביא: אבל הלו"ז צריך לא למשוך אותו בשום צומת.
עליזה לביא: בוא ניקח את המקרה השני שלך, שהוועדה רוצה עוד מסמך.
עליזה לביא: אז זה בדיוק התיאור שתואר כאן, כלומר אז היא יכולה להתכנס עוד שנתיים.
עליזה לביא: בוא נגביל אותה.
אמיר פז: לא, נניח שהיא התכנסה אחרי 38 יום – יש לך 45, היא התכנסה אחרי 38 יום ואז ראתה שחסר איזשהו מסמך.
אמיר פז: ונניח שנכתוב שללא דיחוי - - -
עליזה לביא: הגיע המסמך.
רחל אלרואי: לא הגיע המסמך.
אמיר פז: הגיע המסמך בעוד חודש, בעוד חודשיים, או הוא לא המציא אותו בכלל.
אורלי לוי אבקסיס: לא, אבל זה יש לך פתרון.
אורלי לוי אבקסיס: אם הוא לא המציא אותו ואתם צמודים בזמן, אתה יודע, יש לו זמן גם להמציא לך את המסמך.
אורלי לוי אבקסיס: אבל בשורה התחתונה אני רוצה להגביל את המשרד בכל פעם לשלוח: לך תביא את המסמך הזה ולך תביא את המסמך הזה.
אורלי לוי אבקסיס: וזה מה שקורה היום, אתם יודעים את זה הרי.
אורלי לוי אבקסיס: זו אחת מהבעיות של הסחבת.
רונן כהן: אבל את לא רוצה להפיל את הוועדה.
רונן כהן: עוד פעם, את עדיין בבירוקרטיה הזאת ואני מבין את זה.
רונן כהן: צריך למצוא את הדרך להפריד בין - - -
אבישי ברוורמן: אני הולך לגמור את התקנות, ולכן אני חייב להחליט כאן, כי אני לא יכול, זה נושא חשוב, אבל יש עוד כמה נושאים חשובים.
אבישי ברוורמן: ולכן אני מבקש, אני מכריח את היועצות המשפטיות שלי ושל הוועדה, אני מצרף את עורכת-דין מימון, לתת לי המלצה, כי אני רוצה עכשיו לחתוך באיזושהי צורה.
אבישי ברוורמן: לפעמים, דוד, צריך לחתוך, נכון?
דוד קשני: ההמלצה שלי: הכול כתוב שם, לא צריך זמנים.
דוד קשני: באמת.
דוד קשני: רונן צודק.
רונן כהן: אנחנו צריכים מצד אחד להגביל את לוח הזמנים של האיש להמציא, מצד שני להגביל את לוח הזמנים של הוועדה.
רונן כהן: אבל בסוף אנחנו רוצים למצות את הטיפול.
רונן כהן: את יודעת, זה סופר סופר רגיש, כל הטיפול פה, ואנחנו דנים פה.
אורלי לוי אבקסיס: אני אתך.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא אומרת: אל תדרשו.
רונן כהן: אני מבין.
רונן כהן: אנחנו צריכים עכשיו למצוא את הנוסחה שגם מגדרת את לוח הזמנים שבפני האיש וגם מגדרת את לוח הזמנים של הוועדה, ונחשוב על זה.
אבישי ברוורמן: רבותי, עורכת-דין בנדלר, יש לה המלצה.
אתי בנדלר: ההמלצה שלי שהוועדה המיוחדת תהיה רשאית לבקש מסמכים נוספים רק במקרים חריגים ובנסיבות שיירשמו ומנימוקים שיירשמו, ובתוך שבועיים מעת שהיא תקבל את הבקשה.
רונן כהן: אתי, אבל כל המקרים פה הם חריגים, מה זה מקרים חריגים?
רונן כהן: כל הסיטואציה היא חריגה.
אתי בנדלר: תקשיב, קודם כול, אנחנו רוצים לוודא שכשהתיק מועבר לוועדה, הוא יהיה תיק מסודר.
אתי בנדלר: וזה לא נסיבות חריגות וזה לא נימוקים שיירשמו.
רונן כהן: שאנחנו יודעים לצפות אותם מראש והגדרנו אותם.
רן מלמד: אולי תוסיפו: רק פעם אחת או רק פעמיים?
אורלי לוי אבקסיס: ולכל היותר - - -
אתי בנדלר: אבל משהיא קיבלה את התיק והיא מתכנסת ובוחנת את הדברים, ורואה שבאמת חסר לה עוד משהו מעבר לאלה, לכן אלה המקרים החריגים.
אתי בנדלר: זאת אומרת, אי קבלת תיק מסודר ממשרד הבינוי והשיכון, ברור שזה לא מקרה חריג ולא נימוקים שיירשמו.
אתי בנדלר: זה נראה לי לא סביר - - - לכן אמרתי.
רונן כהן: רוח הדברים - - -
אתי בנדלר: צריכים להיות שני דברים.
אתי בנדלר: קודם כול, אתם, המשרד, וצריכים להוסיף את ההוראה הזאת, המשרד משהוא מקבל את התיק, צריך לבחון אם חסרים לו מסמכים ולבקש מקסימום בתוך שבועיים השלמת מסמכים אם הם לא הוגשו לו.
אתי בנדלר: עכשיו, משהוגש תיק לוועדה, הוועדה תוכל לדרוש מסמכים נוספים באמת כמו שאמרתי, כאן אני לא מגבילה אבל לפחות אני אומרת: בנסיבות חריגות ומנימוקים שיירשמו.
אתי בנדלר: זה נראה לכם?
אורלי לוי אבקסיס: אבל בפעם אחת.
רונן כהן: בנסיבות המצדיקות.
רונן כהן: אני יודע מה הן החריגות?
אורלי לוי אבקסיס: או עד פעמיים.
אתי בנדלר: השאלה אם באמת להגביל את זה בחקיקה עד פעמיים.
אורלי לוי אבקסיס: סומכת עלייך.
אבישי ברוורמן: בעד אישור תקנת משנה 7(ד) – פה אחד
אבישי ברוורמן: אנחנו עוברים, אם כך, לסעיף (ה).
אתי בנדלר: (ה) כבר הזכרתי, שכל החלטה בבקשה לפי תקנה זו תהיה מנומקת ותימסר בדואר רשום.
אתי בנדלר: רק צריכים להזכיר שכאן התקנה הזאת מדברת על דיוני הוועדה המיוחדת.
אתי בנדלר: יש מקרים שבהם המשרד הוא שמקבל את ההחלטה, וכמובן שגם החלטת המשרד צריכה להיות מנומקת.
אביטל סומפולינסקי: זה 4(ה).
אתי בנדלר: 4(ה) זה?
אתי בנדלר: מצוין, תודה רבה.
אתי בנדלר: נוסיף את זה גם ב-4(ה).
אבישי ברוורמן: בעד אישור תקנת משנה 7(ה) – פה אחד
אבישי ברוורמן: אנחנו מגיעים עכשיו לתחילה ותחולה, סעיף 8.
רן מלמד: רגע, לפני תחילה.
אבישי ברוורמן: לפני תחילה, מר מלמד, עורכת-דין רבינוביץ.
שוש רבינוביץ: אני חושבת שכאן המקום לחזור על ההערה של דוד ולבקש שתהיה זכות הופעה.
אבישי ברוורמן: אני מקבל את זה, שתהיה זכות הופעה, נקרא לזה תיקון קשני.
אמיר פז: אנחנו מתנגדים.
אבישי ברוורמן: מתנגדים?
דוד קשני: למה?
רן מלמד: בגלל השלכות רוחב.
אמיר פז: אזכיר לאדוני את התקנות הקודמות שנדונו כאן, של מכר הדיור הציבורי, זה היה אותו סיפור.
רונן כהן: בגלל המשמעות האופרטיבית של כל העניין הזה.
רונן כהן: מה ההבדל בין ההוא שנפרד לבין האיש שאומר אני רוצה זכאות לראשונה לדיור ציבורי והוא רוצה שימוע, ואנחנו צריכים לטפל ב-25,000 בקשות?
רונן כהן: לי אין בעיה, אעשה שימוע ונטפל בהם בחמש שנים.
אבישי ברוורמן: רונן, אני הולך לכיוון שלך.
רונן כהן: וכבר זה עמד בפני בית-משפט.
אבישי ברוורמן: אבל מה עם איזה זכות ערעור או משהו?
רן מלמד: איך אנחנו מערערים על החלטות הוועדה?
אמיר פז: על איזה ועדה?
רן מלמד: המיוחדת.
אמיר פז: סעיף 13 לתוספת הראשונה לחוק בתי משפט לעניינים מנהליים.
אמיר פז: יש זכות עתירה מנהלית.
אמיר פז: אתם מגישים עתירות כאלה, מה, אתם לא יודעים?
דוד קשני: לא, אני לא מסכים.
דוד קשני: אף פעם הם לא מסכימים שיופיע מישהו לפני הוועדה.
אורלי לוי אבקסיס: הוא לא יופיע, אבל שיוכל לערער, בסדר?
אבישי ברוורמן: שלא יופיע ויוכל לערער.
רן מלמד: מה שאומר אמיר זה שיש אישור לפי החוק להגיש.
רן מלמד: השאלה היא, ואמרה את זה חברת הכנסת אבקסיס מקודם יפה וגם גברת בנדלר אמרה, שלפעמים צריך להכניס את זה, שזה יהיה חקוק וברור.
אבישי ברוורמן: אפילו אלך לכיוון הזה ואשאל אותך, הלוא אמרת קודם, אמיר, דבר כזה: נרשום את זה פה, אם - - -
אמיר פז: לא, זה אין שאלה בכלל.
אמיר פז: אתי, בעניין הזה אין בכלל שאלה, כשיש ערעור מנהלי.
אבישי ברוורמן: אם ככה, אז זה סודר.
אורלי לוי אבקסיס: לא מנהלי, לוועדה.
אבישי ברוורמן: יש זכות ערעור.
אבישי ברוורמן: עורכת-דין מימון אומרת שיש זכות ערעור, עורכת-דין בנדלר.
ענת מימון: כשיש השגה, להגיש השגה לוועדה?
אמיר פז: לא השגה.
אורלי לוי אבקסיס: הערעור על ההחלטה.
קריאה: של הוועדה?
אבישי ברוורמן: סליחה, עורכת-דין רבינוביץ בזכות הדיבור.
שוש רבינוביץ: לגבי זכות הערעור, אני ממליצה שבהודעה שתימסר לבני הזוג עם ההחלטה והנימוקים, ייכתב שיש זכות לערער.
אבישי ברוורמן: בראבו, רבינוביץ.
שוש רבינוביץ: זה לגבי זכות הערעור.
שוש רבינוביץ: אני חוזרת לגבי העניין של זכות ההופעה.
שוש רבינוביץ: אני חושבת שאין בזכות הערעור לבית-המשפט - - -
אבישי ברוורמן: אז נוסיף את זה.
אורלי לוי אבקסיס: אבישי, יש אפשרות לומר שיש אפשרות להגשת בקשה להופעה בפני הוועדה?
אבישי ברוורמן: עזבי את זה.
אורלי לוי אבקסיס: ויותר בנסיבות מיוחדות.
קריאה: הם לא מאשרים, כי זה תקדים.
שוש רבינוביץ: להגיע לבית-המשפט עולה כסף.
אבישי ברוורמן: רבותי, אנחנו עושים מה שאמרה עורכת-דין רבינוביץ, מוסיפים את הנקודה שאנשים יקבלו את המידע בתחילה שיכולים לערער.
אבישי ברוורמן: אתי, אני יכול להצביע ברוח הזאת?
אבישי ברוורמן: עכשיו, אם ככה, הוספנו את הנושא הזה.
אבישי ברוורמן: 8 – תחילה ותחולה.
אבישי ברוורמן: אם אין הערות, מי בעד?
אורלי לוי אבקסיס: רגע, רק הכנסת את העניין שיידעו את - - - בערעור?
אתי בנדלר: כן, כתבתי.
אבישי ברוורמן: אני מאוד לחברת הכנסת לביא על כל העבודה.
עליזה לביא: ברשותך, נמצא אתנו פה המתמחה של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, תום שניר, שמסיים את העבודה שלו בכנסת.
עליזה לביא: הוא עבד קשה מאוד.
רן מלמד: אולי אפשר לקחת אותו בתור נציג ציבור לוועדה המיוחדת?
עליזה לביא: - - - ועל הסיוע.
עליזה לביא: ואני רוצה בשם כולנו להודות לך על העבודה המאומצת שהייתה כאן.
עליזה לביא: וכמובן לכל אנשי הצוות - - -
אורלי לוי אבקסיס: - - - בדיור ציבורי.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד תודה רבה לכל הצוות המקצועי, אני חייבת לרוץ.
אבישי ברוורמן: אל תרוצי, אורלי.
אבישי ברוורמן: עכשיו, אני רוצה להיפרד גם מענבל דגן, שהייתה מתמחה אצלנו והיא מסיימת היום.
אבישי ברוורמן: ואתם יודעים שאנחנו לפעמים שומעים את חברי הכנסת.
אבישי ברוורמן: האנשים המדהימים שעושים את העבודה במשרדי הממשלה, מאחורינו, זה צוות.
אבישי ברוורמן: והלוואי שכולנו נלמד בפוליטיקה, שצוות יותר חשוב לפעמים מאחד שמופיע בראש, כי מי שרץ בראש ואין לו צוות, בסופו של דבר הוא חמור קופץ בראש.
עליזה לביא: בהצלחה ביישום.
אמנון כהן: אני רוצה לפתוח ברשות
אמנון כהן: כם את הישיבה המשותפת לוועדה לענייני ביקורת המדינה והוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.
אמנון כהן: נמצאת איתנו חברת הכנסת ד"ר עליזה לביא, שהיא יושב ראש הוועדה לקידום מעמד האישה.
אמנון כהן: אני שמח שאנחנו מקיימים את הדיון הזה במשותף.
אמנון כהן: אנחנו רוצים להגיד יישר כוח למשרד מבקר המדינה על הדו"ח החשוב, תיכף נכנס אליו.
אמנון כהן: בראשית דבריי, בגלל המצב שנמצאת בו מדינת ישראל, אני רוצה לשלוח תנחומים למשפחות השכולות.
אמנון כהן: אנחנו מחבקים אתכם.
אמנון כהן: בניכם הם בנינו, כולנו משפחה אחת.
אמנון כהן: הרבה אהבה וחום.