GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
בת שבע כרם: הדוקטורנטיות מקבלות הארכה במשך הדוקטורט שלהן, והחוקרות מקבלות הארכה עד הזמן שיידונו בקביעות שלהן, אז הן מקבלות שנה הארכה באופן אוטומטי, על כל לידה.
בת שבע כרם: ויש עוד הרבה מה לעשות.
עליזה לביא: עוד שאלה שרבות ביקשו ממני לשאול אותה.
עליזה לביא: האם סטודנטיות אימהות לילדים תוכלנה עכשיו לקבל מועדי ג' במוסדות להשכלה גבוהה.
עליזה לביא: זה לא יצא באופן גורף מכם, למרות שביקשנו.
עליזה לביא: האם הן תוכלנה לגשת למועדי ג', כמו מילואימניקים.
עליזה לביא: סטודנטיות – אימהות לילדים – תכריזו על זה שהן יכולות לגשת למועדי ג'.
אמנון כהן: למה להקשות?
עליזה לביא: פנינו ודיברתי גם עם השר.
בת שבע כרם: זה לא הגיע אלי.
אמנון כהן: אוקיי פרופסור כרם, עכשיו זה הגיע.
אמנון כהן: תטפלו בזה בבקשה.
עליזה לביא: תטפלו בזה.
עליזה לביא: תנו להן לעשות את מועדי ג'.
עליזה לביא: כולם צריכים להתגייס למאמץ הזה.
2277: אני רוצה להכניס משפט, כי למדנו פה משהו.
2277: הבעיה של מנהלי בתי החולים הממשלתיים שאין לנו שם מספיק נשים, ממש לא.
2277: צריך לבדוק את זה ושמענו את אחת הסיבות.
2277: שימו לב, מנהלי בתי החולים באים בעיקר משני מקורות.
2277: אחד, יש קשר מובהק בין זה לעולם האקדמי, לפרופסורה, וב' לסוג הרפואה.
2277: בדרך כלל מנהלי בתי חולים כלליים באים מהרפואה הכבדה, הכירורגיה, הפנימית, הלב, פחות מעולם העיניים והעור.
2277: שני הגורמים האלה, אחד, הנה, האקדמיה לא מנפיקה לנו, מסיבות בעייתיות - מתקרת הזכוכית – מספיק מועמדות מבחינת הפרופסורה, בשילוב החוסר ברפואה הכבדה.
2277: אגב 57% מהסטודנטים לרפואה נשים.
עליזה לביא: נכון, מהפכה.
2277: חשוב לזכור את זה.
2277: הבעיה שכשמגיעים לקבל החלטה, יש בחירה לעור ולעיניים ופחות לרפואה הכבדה, וגם לזה יש סיבות.
אמנון כהן: תשימו לב לזה.
אמנון כהן: לכוון אותן לשם במלגות.
2277: ואז בקצה התהליך אין לנו בבתי החולים שיבא או רמב"ם מנהלת.
2277: אז לכן הטיפול מתחיל לא רק אצלנו.
אמנון כהן: אני חושב שאתם צריכים לעשות חשיבה כשאתם נותנים מלגות – לאן תרצו לכוון את הסטודנטיות.
לימור לבנת: אלה כיוונים מאד חשובים, מאד מאד חיוביים.
אמנון כהן: אני רוצה לסכם את הנושא הזה.
אמנון כהן: המועצה להשכלה גבוהה, יחד עם ועד ראשי האוניברסיטאות – תכינו עבודת מטה, נהלים מהשטח, אתם מלמעלה צריכים לראות מה מתאים.
אמנון כהן: ממשיכים בנושא הנציבות, שוויון הזדמנויות בעבודה במשרד הכלכלה.
אמנון כהן: יש דבר כזה, נכון?
אמנון כהן: איך אתם עושים את הדברים האלה?
אמנון כהן: קודם כל זה שאת אישה זה חשוב.
אמנון כהן: עכשיו ממשיכים.
ציונה קניג יאיר: ציונה קניג יאיר, נציבה ארצית שוויון הזדמנויות בעבודה.
ציונה קניג יאיר: אני רוצה לברך על עבודה מאד חשובה שנעשתה בוועדת שטאובר בחסות כל העושים במלאכה וכמובן שההמלצות עברו לנציבות שירות המדינה ולמשרד האוצר.
ציונה קניג יאיר: אני חושבת שיש שם מסקנות מרחיקות לכת וגם תקדימיות לגבי קידום נשים בשירות המדינה, דברים שלא ראינו בשלושה העשורים האחרונים.
ציונה קניג יאיר: אני רוצה להתחבר לדברים שנאמרו על ידי נציגות משרד מבקר המדינה לגבי עצמאותה של נציבות שוויון.
ציונה קניג יאיר: יש לנו סמכות ייחודית לאכוף שוויון הזדמנויות בעבודה, בקטע המגדרי, בנושא המגדרי, למול מעסיקים.
ציונה קניג יאיר: הדבר הזה לא בא לידי ביטוי מול חברות ממשלתיות והרבה יותר חמור – למול משרדים ממשלתיים.
ציונה קניג יאיר: אנחנו הזרוע הארוכה של היועץ המשפטי לממשלה, הווה אומר, ויושב כאן נציג של משרד המשפטים, לפחות היה כאן, הווה אומר – העמדה שלנו כפופה מבחינה משפטית, ככל שזה נוגע לפנים הממשלה, לעמדת היועץ המשפטי לממשלה.
ציונה קניג יאיר: אני אומרת פה בצורה מאד ברורה וחד משמעית: יש לזה יתרונות, אבל החסרונות עולים על היתרונות.
ציונה קניג יאיר: בזה שנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה לא יכולה לאכוף למול משרדי ממשלה וגופים ציבוריים אחרים - לא ניכנס עכשיו לשוני בין כל סוגי הגופים – זה נאמר על ידי המבקר – זו עוולה.
אמנון כהן: מה הפתרון שאתן רואות?
ציונה קניג יאיר: אז יש שתי אפשרויות לפתרונות וזה צריך לצאת אולי מהוועדה המשותפת הזו, אולי זה צריך לצאת מ - - -
אמנון כהן: אני חושב שיש לכם שר מאד מוכשר שם.
אמנון כהן: צריך להביא את זה בפניו, שיביא את זה בהחלטת ממשלה ויסדר את זה.
ציונה קניג יאיר: אז צריך להגיד ואני מחויבת - - -
אמנון כהן: שר מוכשר מאד.
אמנון כהן: בארבעה משרדים הוא תפס.
עליזה לביא: התוצאה בפנינו.
ציונה קניג יאיר: צריך להגיד ואני מחויבת להגיד את זה כמעט בכל ישיבה – העמדה שאני מציגה כנציבת שוויון הזדמנויות בעבודה – היא לא עמדתו של השר נפתלי בנט, שר הכלכלה, אליו אני כפופה.
ציונה קניג יאיר: אז אני אצטרך להגיד את זה לפרוטוקול, בהנחיית לשכת השר.
ציונה קניג יאיר: אנחנו רואים את הדברים בצורה שונה.
ציונה קניג יאיר: אני מביעה כאן את עמדת נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה, שצריך להקים את הנציבות כתאגיד סטטוטורי.
ציונה קניג יאיר: צריך להפוך את הגוף הזה לתאגיד סטטוטורי עם יכולות שמוחרגות, יכולות שונות מיחידות פנים ממשלתיות אחרות.
ציונה קניג יאיר: הדבר הזה לא נעשה בארץ, זה נכון, אבל הוא כן נעשה במדינות אחרות, ואם יושבי הראש יעיינו, ואני יודעת שחברת הכנסת עליזה לביא כבר מכירה את זה, אם אדוני יעיין - יראה שבמדינות כמו צפון אירלנד, כמו הולנד, כמו גרמניה, מדינות רבות אחרות, ארצות הברית, ניו-זילנד, אוסטרליה, אפשר למנות אותן ואפשר לראות את זה גם בדו"חות כתובים, הדברים האלה נכתבו כבר.
ציונה קניג יאיר: נציבות עצמאית עם משאבים עצמאיים, עם יכולת משפטית לאכוף את השוויון המגדרי למול המגזר הציבורי.
אמנון כהן: בינתיים אתם עושים משהו?
ציונה קניג יאיר: ברור שכן.
אמנון כהן: עם הסמכות שיש לכם היום, מה אתם עושים היום?
ציונה קניג יאיר: אני חושבת שחשוב להגיד את הדברים, במיוחד כשזה יצא מדו"ח מבקר המדינה ולקחת אחריות.
ציונה קניג יאיר: זה עקב אכילס שלנו.
ציונה קניג יאיר: יחד עם נציבות שירות המדינה עשינו שלושה דברים.
ציונה קניג יאיר: אחד זה העברנו פיילוט של הכשרה למגזר הציבורי – איך להטמיע שוויון.
ציונה קניג יאיר: קיבלנו עכשיו תקציב זעום, נשמח לתקציב יותר גדול, במאמר מוסגר – כדי לעשות הכשרות נוספות למגזר הציבורי – איך מגייסים בצורה שוויונית, איך פותחים את הדלתות ליותר נשים, איך מקדמים יותר נשים.
ציונה קניג יאיר: הדבר השני שאנחנו עושים, אנחנו עובדים בצמוד עם נציבות שירות המדינה.
ציונה קניג יאיר: הגיעה אלינו תלונה לגבי מכרז שלא הופעלה שם העדפה מתקנת, שהיה שם עניין, קושי במינוי של אישה.
ציונה קניג יאיר: פונים ישירות לנציב ולמחלקה המשפטית ומגיעים.
ציונה קניג יאיר: אם יש צורך ואם השתכנעו, הצלחנו לשכנע שיש כאן חשש לאפליה – הקפאת המכרז.
ציונה קניג יאיר: זה קרה לדעתי בתיק שלנו לפני שבועיים.
ציונה קניג יאיר: דבר שלישי, אנחנו עובדים ומנסים להשפיע על הפעלת הכלל של העדפה מתקנת.
ציונה קניג יאיר: יוצא שאני יושבת במכרזים שמנדבים אותי במשרדים שונים, מגיעים להחלטה ושואלים אותי.
ציונה קניג יאיר: אני אומרת צריך להפעיל העדפה מתקנת ושואלים למה?
ציונה קניג יאיר: לא קיבלו בדיוק את אותו ציון.
ציונה קניג יאיר: אז יש לנו דין ודברים, שיח מתמשך.
ציונה קניג יאיר: יצאנו הנחיות של הנציב.
ציונה קניג יאיר: יכול להיות שצריך לעשות לזה פולו-אפ – איך להפעיל את הכלל של העדפה מתקנת.
ציונה קניג יאיר: אני אגיד רק עוד משפט אחד אחרון.
ציונה קניג יאיר: אין לי ספק שנאמרו פה דברים מאד חשובים ואני לא רוצה לחזור עליהם.
ציונה קניג יאיר: אני רק רוצה להדגיש נקודה אחת מאד חשובה.
ציונה קניג יאיר: הדבר הזה צריך לצאת מראש.
ציונה קניג יאיר: שמענו את זה היום משרה בממשלת ישראל, שמענו את זה היום מיושבת ראש ועדה, שמענו את זה מנציב שירות המדינה.
אמנון כהן: ממני לא שמעת כלום?
ציונה קניג יאיר: אני אגיע אליך אחרון, אדוני.
עליזה לביא: להיפך, היא רוצה לתת לך את הכבוד.
ציונה קניג יאיר: את הכבוד האחרון.
ציונה קניג יאיר: שמענו את זה מקובעי המדיניות בחדר הזה.
ציונה קניג יאיר: לצערי - ואני אומרת את זה בתפקידי כי זה מחויב המציאות – לא שומעים את זה מספיק מהאנשים שיושבים בראש, מחבריכם בבית הזה, מפוליטיקאים, משרדים, זה לא נמצא על סדר היום של כל מנכ"ל ושר בממשלה הזאת, וכך צריך להיות.
אמנון כהן: אוקיי, תודה, אנחנו מסכמים את הנושא הזה.
אמנון כהן: מנהלת הוועדה תצייני שבנושא נציבות שוויון הזדמנות בעבודה במשרד הכלכלה, אנחנו נכתוב לראש הממשלה אולי, כי אמרת שיש חילוקי דעות, שיבחן את הנושא לגבי סמכות ולגבי כפיפות כל הנושא הזה.
אמנון כהן: שיעשו דיון אצלם ועבודת מטה כדי לתת לכם את האפשרות.
אמנון כהן: אתה מסכים אדוני?
אמנון כהן: תעשו דיון ותחליטו.
2277: ההתלבטות היא מורכבת, אבל אסור לשכוח את המשק הפרטי.
2277: ההתלבשות על ה-73,000 עובדי המדינה, שהמצב אצלנו הרבה יותר טוב.
2277: צריך להתמקד גם במשק הפרטי, כי אנחנו רוצים חברה בריאה, לא רק שירות מדינה בריא.
אמנון כהן: נכון, אבל היא רוצה גם וגם.
לימור לבנת: שנייה, לפני גברת סויד, אני רק רוצה להעיר.
ציונה קניג יאיר: המשק הציבורי יקדים את המשק ואז - - -
2277: אני מסכים.
2277: אני לוקח עלי, לא ברחתי משום אחריות.
לימור לבנת: אני רוצה להעיר על הערתה של ציונה קניג יאיר, נציבת שוויון הזדמנויות בתעסוקה.
לימור לבנת: יש שרות ביטחון באירופה, אבל אין להן בעיות כמו שלנו.
אמנון כהן: אבל יש להן מלחמות כמו שלנו?
אמנון כהן: מה אנחנו נעשה?
ורד סויד: הקב"טיות הן אלה שמייצרות את כל ה.... נשים הן אלה שמנהלות את הבמה הטכנולוגית.
אמנון כהן: עוד מעט תהיינה גם טנקיסטיות, בעזרת השם.
לימור לבנת: אני רק חייבת להעיר על הערתה האחרונה של נציבת שוויון הזדמנויות בתעסוקה, הערה קצרה מאד.
לימור לבנת: כשאמרת שיש כאן מקבלי החלטות וזה לא מגיע למקבלי ההחלטות למעלה, אני חייבת להעיר את ההערה הזאת.
לימור לבנת: זאת הממשלה שעושה הכי הרבה ולא נעשו דברים שהממשלה הזאת עושה, ואני לא יודעת ממתי או אם אי פעם, ולכן ההערה הזאת, תרשי לי לומר לך שהיא לא במקומה.
לימור לבנת: ראש הממשלה הוא זה שהנחה את נציבות שירות המדינה להגיש את הדו"ח המיוחד הזה שבעקבותיו נעשה כל מה שנעשה ובעקבותיו אנחנו יושבים כאן.
לימור לבנת: לכן ההערה הזאת איננה במקומה.
אמנון כהן: בבקשה, משרד ראש הממשלה.
ורד סויד: הרשות לקידום מעמד האישה.
ורד סויד: אני רוצה לברך את שני יושבי הראש – את ד"ר עליזה לביא ואותך, חבר הכנסת אמנון כהן ואת כל השותפים והשותפות לדיון החשוב הזה.
אמנון כהן: אבל הכי חשובה כאן זו את.
ורד סויד: אני רוצה לתת דוגמא למינוי שעומד לעלות מחרתיים או באחת מהישיבות - - -
אמנון כהן: לא, שנייה, אני רוצה - - -
ורד סויד: לא, לא, אני רוצה להבין למה אנחנו צריכים ליישם את זה פרקטית - - -
אמנון כהן: התפקיד שלך במשרד ראש הממשלה הוא - - -
ורד סויד: אוקיי, אז אני רוצה להראות.
אמנון כהן: לא צריך להראות.
אמנון כהן: אני צריך שאת, כי פה מצוין בדו"ח שלא הבאתם שום תכנית, לא הבאתם שום דבר - - -
ורד סויד: אז אלף זה לא נכון.
ורד סויד: המדיניות שלנו - - -
אמנון כהן: רגע, רגע, מה שכתוב בדו"ח - - -
ורד סויד: אוקיי, אז אני אענה על זה, אבל אני רוצה גם לצאת מכאן עם משהו פרקטי.
ורד סויד: עולה מחרתיים לדיון - - -
אמנון כהן: שנייה, אני לא רוצה את הפרקטי הזה.
אמנון כהן: את ממשרד ראש הממשלה, את לא משרד קטן.
אמנון כהן: אני סומך עליך שאת צריכה לטפל ברוחביות כמאסדרת.
אמנון כהן: נוהל קטן עם מקרה פה, מקרה שם.
ורד סויד: הרשות היא גורם מאסדר ואחת התוצאות - - -
אמנון כהן: כן, אבל אתם לא הבאתם שום תכנית כמאסדר.
ורד סויד: לא, זה לא נכון.
אמנון כהן: הנה, כתוב פה: הבדיקה העלתה כי הרשות לא גיבשה מדיניות כאמור ולא קבעה תכנית פעולה.
ורד סויד: אז אלף, הרשות גיבשה מדיניות.
ורד סויד: היא גיבשה מדיניות של מקום עבודה תומך משפחה, שאת חלק מהתוצאות שלו אנחנו רואים בוועדה המצוינת שבראשותה עמדה דלית שטאובר.
ורד סויד: מכל הבדיקות שעשינו, זו ועדה משותפת שהוקמה עם השתתפות נציגים של המגזר הפרטי, של שירות המדינה, של כל הגורמים.
ורד סויד: החסם המרכזי שמצאנו – אלף פערי שכר – בין אם זה בשירות המדינה ובין אם זה בחוץ, וסביב השעות הנוספות.
ורד סויד: אין חלוקת נטל שוויוני ב - - -
אמנון כהן: רק תביני את הסמכות שיש לך ביד, שהמדיניות של הרשות שלך, כפי שאושרה בידי הממשלה, תחייב את כל משרדי הממשלה.
אמנון כהן: אז אל תסתכלי עכשיו על מקרה אחד.
אמנון כהן: את צריכה לעשות פה התוויה - - -
ורד סויד: לא, אז אני נותנת לך את הדוגמה לכל ההסדרה.
אמנון כהן: מדיניות - איך כל משרד ממשלתי צריך להתנהל.
אמנון כהן: איפה התכנית?
אמנון כהן: אני רוצה לראות אותה.
ורד סויד: אוקיי, אתה תראה אותה.
אמנון כהן: בבקשה, אני רוצה לראות אותה.
אמנון כהן: לזה אני מצפה ממך, לא מקרה פה, מקרה שם.
ורד סויד: אני אומרת שלמרות כל התכניות, מחרתיים אמור לעלות מינוי של מנהל מינהל פיתוח במשרד הכלכלה, כשהייתה רק אישה אחת בוועדת האיתור וכשלא נעשה איתור אקטיבי לנשים.
ורד סויד: ולכן אני אומרת, נעשתה עבודה מצוינת של הוועדה.
ורד סויד: חובה על כולנו לא לחכות עד שיישומו נהלים, להתנגד ולא לאשר מינוי.
ורד סויד: לבקש, וזה מה שאנחנו עשינו אקטיבית גם בעבודה המצוינת עם רשות החברות.
ורד סויד: זה לא סתם עלה ל-43% נשים.
ורד סויד: כשנכנס השופט ברנר ישבנו אתכם ביחד והחלטנו שכל פעם שממונה גבר ואין מספיק נשים – מקבלים בחזרה את המינוי, וזו המדיניות שלנו, מדיניות אקטיביסטית.
ורד סויד: זה היה לפני אבל היה בראייה כוללת.
אמנון כהן: אני עדיין מצפה מכם להעביר לוועדה שלנו, לוועדה למעמד האישה, את תכנית העבודה כמאסדר, את ההנחיות שלכם למשרדי הממשלה.
אמנון כהן: חשוב לי מאד לראות את זה.
ורד סויד: במשרדי ממשלה אנחנו לא עוסקים בתחום של הנציבות.
אמנון כהן: לא, מה כתבתם?
ורד סויד: אנחנו לא עוסקים בתחום של הנציבות של משרות בכירות.
אמנון כהן: הייתם צריכים להביא תכנית.
אמנון כהן: כתבו תכנית?
ורד סויד: זה אגף נשים בשירות המדינה הביא את התכנית, זה לא אנחנו.
אמנון כהן: לא, אני אומר הם כתבו שהיא צריכה להביא תכנית, אז איפה התכנית?
ליאורה שמעוני: אין תכנית.
ליאורה שמעוני: אין מדיניות.
אמנון כהן: אני רוצה תכנית.
אמנון כהן: אמרת שיש תכנית?
ורד סויד: יש תכנית שיתנו מקום עבודה תומך משפחה, יש מדיניות - - -
אמנון כהן: לא את זה.
אמנון כהן: אני לא בטוח שזה זה.
אמנון כהן: אולי את לא מבינה את התפקיד החשוב שלך.
ורד סויד: אני מאד מבינה.
אמנון כהן: אתם תשבו ביחד.
אמנון כהן: הוועדה רוצה לראות תכנית עבודה שאת, כגוף המאסדר, משרד ראש הממשלה – איזה הנחיות יוצאות למשרדי הממשלה.
אמנון כהן: יש לך את הסמכות הזאת, אז תשתמשי בה.
אמנון כהן: לא מקרה פה, מקרה שם.
ורד סויד: לא, אבל אני רק רוצה להבדיל, כי משרדי ממשלה בטיפול נשים – אנחנו לא עוסקים בזה.
אמנון כהן: כתוב פה, תבדקו ביניכם.
אמנון כהן: אני רוצה לראות תכנית שלך בבקשה.
ורד סויד: התכנית של דלית, אנחנו שותפים לה, חלק מהוועדה.
אמנון כהן: זה לא מה שאני מתכוון.
אמנון כהן: תכנית כוללת של כל משרדי הממשלה.
אמנון כהן: סיכום: רשות החברות צריכים להגיש לנו תוכנית תוך 60 יום, מה שביקשנו.
אמנון כהן: המועצה להשכלה גבוהה וועד ראשי האוניברסיטאות – גם תוך 60 יום להעביר לנו את הנהלים כדי שנראה מה אתם עושים.
אמנון כהן: נציב שוויון הזדמנויות, אנחנו כותבים מטעם ראש הממשלה יבחנו את הסוגיה.
אמנון כהן: משרד ראש הממשלה – אם אין תכנית, להגיש לנו תכנית תוך 60 יום תכנית, בבקשה.
אמנון כהן: אני מאד מצטער שלא שמעתי את כולכן.
אמנון כהן: כולכן צדיקות, אני חייב לסיים את הדיון בשעה 11:00 לפי התקנון.
עליזה לביא: איזה נוסח זה, רק תגיד לנו.
אמנון כהן: נוסח טוב.
אמנון כהן: נוסח מסתלסל.
ורד סויד: אנחנו מוחות על זה, אנחנו לא צדיקות, אנחנו מנהיגות.
אמנון כהן: סליחה, מה שיהיה – יהיה דיון המשך.
אמנון כהן: יתכן ולא נביא את כולכן שוב.
עליזה לביא: אתה חושב שסתם ככה קיבלתי ועדה?
אמנון כהן: לפי חריפות של נושא אי השוויון, או אי השילוב, אנחנו נזמין גופים-גופים ונראה, כדי שלא נבזבז את הזמן של כולכם.
אמנון כהן: מאד היה חשוב לי לשמוע את המשרד לביטחון פנים ולא שמעתי, וגם את מפעל הפיס ואת רשות שדות התעופה.
אמנון כהן: אני רואה פה את כולכם, מגן דוד אדום, כולכם אנשים טובים, אבל אני רוצה שכשאתם באים לדיון הבא – תבואו עם תוצאות.
אמנון כהן: מאז הדיון התקדמנו בזה ובזה, נהלים חדשים, דברים חדשים, על זה אני רוצה לשמוע.
אמנון כהן: הדיון הבא יהיה בתיאום עם הוועדה לקידום מעמד האישה, כי היא עסוקה מאד, אין לה זמן.
אמנון כהן: אנחנו נמצא את הזמן המתאים, בעזרת השם, בלי נדר.
עליזה לביא: באמצע מושב החורף, אדוני.
עליזה לביא: תגיד את זה, לפרוטוקול.
אמנון כהן: בעזרת השם, בלי נדר.
אמנון כהן: נתפלל שהחיילים יחזרו לשלום לביתם, למשפחתם.
עליזה לביא: אמן ואמן.
עליזה לביא: דיון המשך באמצע מושב החורף.
עליזה לביא: יישר כוח.
אמנון כהן: בלי נדר.
אמנון כהן: יישר כוח, הישיבה נעולה.
עליזה לביא: תודה שהגעתם, הגעתן, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה.
עליזה לביא: ישיבה זו היא משודרת, גם לטובת מי שלא יכלו להגיע הבוקר וצופים בנו בבית, בערוץ הכנסת, יוכלו לשלוח שאלות, הפניות, מידע אלינו ואנחנו גם לדברים הללו כמובן נוכל להתייחס.
עליזה לביא: זהו בוקר לא קל, אנו שולחים תנחומים למשפחות האהובות ורפואה שלמה לפצועים שלנו.
עליזה לביא: יצאנו לקרב על הבית, פשוטו כמשמעו.
עליזה לביא: לשמור על הבית שלנו, על המדינה שלנו, על הארץ שלנו, על החברה שלנו והחובה שלנו היא להחזיר את הביטחון לתושבי מדינת ישראל בכלל, לתושבי הדרום בפרט, להשמיד את המנהרות ואת כל מי שמבקש להפר את הביטחון שלנו והרבה ברכה לצבא היקר שלנו.
עליזה לביא: לפני הישיבה היום, דיברתי עם רויטל גנץ והיא מוסרת את הברכות, התמיכה והחיבוק הגדול לכל בני הזוג, לנשות המילואימניקים, לבעלים, לגברים שהחברות שלהם משרתות.
עליזה לביא: הלשכה שלי ריקה, גם העוזרת הפרלמנטארית שלי גויסה מהיום הראשון למלחמה, גם הדוברת שלי גויסה, אנחנו עובדים פה עם כמה מתנדבים שעוזרים לנו להמשיך את השוטף.
עליזה לביא: חייבים להמשיך, חייבים לקדם את מה שצריך לקדם, את כל אותה עבודה, גם חקיקה וגם עבודת הכנסת.
עליזה לביא: כוחנו בשמירה, גם על השגרה וגם על היום יום.
עליזה לביא: אבל גם לתת מענה לצרכים שעולים בימים הלא פשוטים הללו ובאמת לשם כך התכנסנו.
עליזה לביא: הדרך שלנו היא לא פשוטה והבעיה היא מורכבת ודורשת פתרונות מורכבים, גם בחזית וגם בעורף.
עליזה לביא: אסור לנו לשכוח, שהכוח שלנו הוא באחדותנו, בהיותנו חברה מלוכדת והמופעים בשבועות האחרונים, תחושת היחד, העשייה הבלתי ניתנת לתיאור במילים, כל מי שמבקר גם בבתי הנופלים וגם בבתי החולים וגם ברחובות, רואה את היחד שלנו יוצא כל מיני חיבוקים למיניהם.
עליזה לביא: רק ביום שישי אמר לי הנציג של רם 2 בבילינסון שהוא הוריד שש משאיות של ממתקים לשטח, כי כבר אי אפשר היה להכיל את זה בבית החולים.
עליזה לביא: הרבה מאוד תמיכה ועזרה, אבל לא מספיק.
עליזה לביא: צריך לחזק את אותו חוסן שאנחנו מדברים עליו, בכל אותן נקודות שעולות, אל מי שנותן את התמיכה, אל מי שמאפשרים את השקט ואת הבטחה של חיילינו שנמצאים בקו החזית ומבקשים להחזיר את השקט הביתה אלינו, לחברה בישראל.
עליזה לביא: את החוסן צריך לחזק ויש דברים שהם לא מספיק מחוזקים.
עליזה לביא: בשלושת השבועות האחרונים, קיבלנו לא מעט פניות והתחלנו להבין שיש יותר מדי דברים שלא עובדים כמו שצריך, לכן אנחנו פה בשביל לשמוע, להקשיב, לפתור, לסייע, לפנות אל אותם גורמים שאמורים לתת את החוסן.
עליזה לביא: אם אנחנו שומעים שמצד אחד יש בנקים וחברות כלכליות שמתאגדות ושולחות חבילות ללוחמים, צריך גם לראות שבחשבון הבנק האישי של אותם משרתים לא יהיו עיקולים, שהביטוח הלאומי יבין את זה ואם מגיעים שיקים שאי אפשר לפדות, לדאוג למצוא דרך עוקפת כדי שהשיקים לא יוחזרו, שלא תיגבה ריבית על כל מיני דברים שאולי לא הוסדרו, כי אנשים לא יכולים כרגע לטפל בסוגיות הללו.
עליזה לביא: קיבלנו הרבה מאוד פניות מסטודנטים וסטודנטיות.
עליזה לביא: 30% מהלוחמים הם סטודנטים וההקלות שיינתנו ללוחמים צריכות להינתן גם לנשות מילואימניקים שהן אימהות לילדים, או לחילופין, לסטודנטים שבנות הזוג שלהם, מגויסות והם כרגע נמצאים בבתים.
עליזה לביא: לא יצאה הודעה גורפת, פנינו למשרד החינוך, גם כאן בישיבת הוועדה לפני שבוע, כשישבו פה נציגי האוניברסיטאות, קיבלנו אמירות מאוד ברורות לגבי הנושא הזה ואני קוראת כאן גם מעל במה זאת, לכל המכללות ומוסדות ההשכלה הגבוהה, שלא הצטרפו ולא הודיעו – תודיעו על כך שאימהות לילדים שלומדות באוניברסיטאות ובמכללות, תוכלנה לקבל את המועדים המיוחדים, את מועדי ג', כמו שבעזרת השם יקבלו הלוחמים שלנו, המילואימניקים, כשיחזרו הביתה.
עליזה לביא: יש יוזמות מאוד יפות, גם של העירית ירושלים, קריית טבעון, רמת גן, גם על זה נשמע בהרחבה, גם כדי לדעת שיש מי שעוזר ומי שמבקש להקל וגם כדי שעוד עיריות תאמצנה את המודלים האלה שצומחים מהשטח ובאמת תאפשרנה את הסיוע הזה.
עליזה לביא: נשמע גם על עזרה נפשית, על תמיכה מוראלית.
עליזה לביא: זו לא בושה לבקש סיוע, זה לא בושה לבקש עזרה ויש מי שמאפשר, מי שנותן, אבל גם על כך נשמע בהרחבה בהמשך הוועדה.
עליזה לביא: הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, יש לנו מנהג ואנחנו כל ועדה פותחים בדמות של אישה והבוקר אני ביקשתי לשמוע ממיטל מיצנר לב, את מפורום העמותה למען משרתי מילואים, בואי תספרי לנו קודם על העמותה ואחרי זה המשיכי הלאה, כי גם להגיע אליכם היה מאוד קשה.
עליזה לביא: פניתי גם לרויטל גנץ, שאני יודעת על הקשר שלה עם נשות מילואימניקים, היא מדברת הרבה בפני קורס מג"דים, נשות המג"דים ועוד תפקידים כאלו ואחרים וביקשנו גם ממנה, כי גילינו שקשה לנו מאוד להגיע לכתובות של נשות מילואימניקים.
עליזה לביא: ניסינו דרך פייסבוק, דרך קבוצות, דרך פורומים, דרך אנשים טובים שסייעו לנו.
עליזה לביא: אני חושבת שאחת ההבנות היא, שאין לנו איך להגיע וגם על זה אנחנו צריכים לדבר.
עליזה לביא: אז בבקשה, מיטל.
מיטל מיצנר לב: קודם כל, יושב פה אבי סייג, שהוא יושב ראש העמותה.
עליזה לביא: אבי סייג, יושב ראש העמותה למען משרתי מילואים.
עליזה לביא: נתחיל עם דמות ונעבור אחרי זה לשמוע קצת על העמותה, תודה.
עליזה לביא: מיטל, בבקשה.
מיטל מיצנר לב: "להילחם עד שנצליח", מספרת שרי ריבקין בין מייסדי עמותת ידיד ומנכ"לית בפועל.
מיטל מיצנר לב: על המשפט שלקחה מאביה, עת גרר אותה בהיותה צעירה להפגנות נגד גזענות בארצות הברית.
מיטל מיצנר לב: כשהיתה אומרת לו: "אבא, משעמם לי פה, מתי הולכים?
מיטל מיצנר לב: " אביה היה אומר: "אנחנו כאן עד שנצליח".
מיטל מיצנר לב: שרי ריבקין, מנכ"לית עמותת ידיד, זוכת פרס רפופורט לשנת 2014 לעשייה נשית מחוללת שינוי, כבר למעלה מ- 30 שנה ריבקין מסייעת לאנשים מאוכלוסיות מוחלשות ועניות.
מיטל מיצנר לב: "עם קצת חברות ואיכפתיות, מדינת ישראל יכולה להיות מדינה הרבה יותר טובה", אומרת ריבקין.
מיטל מיצנר לב: ריבקין, שעבדה בארגון שתיל למעלה מ- 14 שנה, החליטה להקים את עמותת ידיד, בניסיון למלא ריק שזיהתה כי קיים במדינה.
מיטל מיצנר לב: ניסיון להתמודד עם אותה מציאות בעייתית, שהיתה קיימת במדינה אל מול בעיה מרכזית שהיא הבירוקרטיה.
מיטל מיצנר לב: 350 מתנדבים בכל הארץ, עושים ימים כלילות כדי להעצים את כל מי שאין לו כוח.
מיטל מיצנר לב: עשרות אלפי פניות בשנה מוכיחות לאיזה ריק נכנסה העמותה.
מיטל מיצנר לב: הקושי בעמידה איתנה אל מול אושיות הבירוקרטיה הישראלית, עולים חדשים, אוכלוסיות מוחלשות, אנשים קשי יום שלא מסוגלים להתמודד ולעמוד על זכויותיהם, אל מול השירות הציבורי ואל מול גופי הענק העקשים והנוקשים, כל אלה עמדו לנגד עיניה של ריבקין עת הקמת עמותת ידיד.
מיטל מיצנר לב: החתירה לעבר שוויון, יצירת הזדמנויות לאוכלוסיות מוחלשות היתה מטרת העל של העמותה.
מיטל מיצנר לב: דרך חוק מפעל ההזנה שקובע נקודת זינוק שווה לילדים שאין להם ולילדים שיש להם, דרך תגבור שעות לימוד וחינוך לדמוקרטיה, דרך מחלקה משפטית ענפה הפועלת בהתנדבות בכל אחד מסניפי העמותה בארץ ועד לניידות בריאות ולסניף נייד שמגיע ליישובים שכוחים, לפריפריה, על מנת להעניק טיפול למעוטי היכולת ולאלו שידם אינם משגת.
מיטל מיצנר לב: דרך כל אלו, ללמד את האזרחים שיעור או שניים באזרחות ולהביא אותם למצב בו יוכלו לעמוד איתן ולהתמודד על זכויותיהם.
מיטל מיצנר לב: הריק שנוצר בעניין זה והיחס לו זכו האזרחים מהשירות הציבורי הביא את ריבקין לנסות ולמלא את החלל עבור אותם אלה שידם אזלה וכוחם תם, בהתנהלות מול המשרדים הממשלתיים והחברות הגדולות ששכחו כי האזרח הוא הלקוח ולא ההפך.
מיטל מיצנר לב: מתנדבי ידיד, ויצא לי להיות אחת מהם, מובילים בניצוחה של ריבקין מערכת תומכת ומלווה, כאשר הסיפוק הגדול ביותר הוא לראות אזרח שנתמך על ידי העמותה, הופך למתנדב ותומך ועוזר לאחרים כמוהו.
מיטל מיצנר לב: שרי ריבקין ומערך המתנדבים שיצרה בעמותת ידיד, הביאו לשינוי מהותי אצל כל אחד מהפונים והפונות אליה וכן בתודעת השירות הציבורי כי האזרח הוא הלקוח.
מיטל מיצנר לב: שרי היא אחת מתוך מספר לא מבוטל של נשים חזקות, חברתיות ואיכפתיות, פורצות דרך בחברה ובקהילה בישראל.
מיטל מיצנר לב: היכולת שלה לזהות את המקומות בהם נדרשת פעולה וכן להוציאה אל הפועל היא נכס חשוב למדינת ישראל ולאזרחיה.
מיטל מיצנר לב: הסבלנות ואורך הרוח אל מול הבירוקרטיה הישראלית ראויים גם הם לציון לשבח.
מיטל מיצנר לב: החלטתי לדבר על שרי ריבקין ולהזכיר את עמותת ידיד היום, דווקא משום הריק שלתוכו היא נכנסה ובו היא פועלת.
מיטל מיצנר לב: ריק זה קיים גם היום בנושא עליו התכנסנו לדון.
עליזה לביא: תודה, מיטל.
עליזה לביא: אבל רק תספרי לי מי יושב לידך.
מיטל מיצנר לב: יושבים לידי שני ילדיי, יש לי שלושה, אבל השלישי בגן עדיין.
מיטל מיצנר לב: זה עומר בן שמונה ועמית בת 10.
עליזה לביא: כמה זמן הם לא ראו את אבא?
מיטל מיצנר לב: האמת שאבא היום נמצא בבית, הוא בחיל הים וחיל הים לא גייסו מילואים במבצע הזה.
מיטל מיצנר לב: אבל בעלי עושה בין 25 ל- 35 ימי מילואים בשנה.
מיטל מיצנר לב: כבר לפני שלוש שנים, כשנולד בני הקטן, הבנתי שיש צורך לעזור למשפחות המילואימניקים.
מיטל מיצנר לב: אמנם האבא, גם בשגרה, יוצא למילואים ואנחנו נשארים בבית, מנסים לשמור על חיי השגרה וההתמודדות היא ממש לא פשוטה.
מיטל מיצנר לב: היום אפשר להוסיף לזה את כל החרדה של האישה והילדים, שהופכת את המצב לקשה הרבה יותר.
מיטל מיצנר לב: אני מיקנעם ואנחנו פועלים ביקנעם, הקמנו איזשהו חדר מצב קטן, העוזר לנשות המילואימניקים.
מיטל מיצנר לב: צירפנו לצידנו גם את המתנ"ס, שפתח למשל את המשחקייה בחינם לכל האמהות שרוצות לשים שם את הילדים, עם בייביסיטר לכמה שעות, כדי להתרענן ולעשות סידורים או כל דבר אחר ואנחנו פועלים הרבה.
מיטל מיצנר לב: לקראת הישיבה, הכרתי והתחברתי עם נשים רבות הפועלות באותו תחום, שנכנסות לאותו ריק.
מיטל מיצנר לב: אני חייבת להגיד כל הכבוד לכולם, באמת הערכה רבה לכולם.
מיטל מיצנר לב: אני חושבת שבתחום הזה, יש הרבה לעשות גם בתור מתנדבים בעיריות, אבל גם בתור המדינה, להיכנס לתחומים שיקלו מאוד על המשפחות, גם בשמירת השגרה שלהן וגם בלא להיכנס וליפול, אם זה מבחינה כלכלית, אם זה מבחינה משפחתית.
מיטל מיצנר לב: אני יכולה להקריא פה עוד דברים.
עליזה לביא: נחזור אלייך בהמשך.
עליזה לביא: מצטרף אלינו חבר הכנסת זאב אלקין, יושב ראש ועדת חוץ וביטחון שהגיע לכאן לפני ישיבת הוועדה שלו.
עליזה לביא: בוקר טוב ותודה שהצטרפת אלינו.
עליזה לביא: אני יודעת שאתה בין ועדה לוועדה ושהיה חשוב לך מאוד לבוא לכאן הבוקר, אז תודה רבה, אדוני.
זאב אלקין: תודה רבה, עליזה.
זאב אלקין: אני מודה לך על ההזדמנות הזאת.
זאב אלקין: אני באמת בדרך לנהל ישיבה של ועדת חוץ וביטחון, אבל היה לי חשוב להיות כאן למרות שאני לא חבר קבוע בוועדה הזאת, לפחות לא בקדנציה הזאת, פעם הייתי.
זאב אלקין: אני חושב שהיוזמה למפגש הזה היא מאוד חשובה.
זאב אלקין: אני מסיר את הכובע כי את עשית את מה שאנחנו היינו אנחנו צריכים לעשות בוועדת החוץ והביטחון.
זאב אלקין: למעשה, הכוח האמיתי של אלה שנמצאים היום שם בחזית בעזה, הוא מי שיושב בחדר הזה, ועוד עשרות אלפים שלא יושבים בחדר הזה.
זאב אלקין: אני חושב שמפגש מהסוג הזה הוא מאוד נכון, גם לשם הבעת הערכה שיש למדינת ישראל ולכנסת, למי שנושא בעול כאשר מדינת ישראל צריכה את המילואימניקים בחזית.
זאב אלקין: מה שחשוב לא פחות וכמו שאני מכיר אותך, אני בטוח שגם בזה תעסקו, בדיון רציני מה המדינה צריכה לעשות כדי לעזור במצבים כאלה, ממה שהיא עושה, מה אפשר לעשות יותר טוב ומה שהיא לא עושה, מה אפשר לעשות.
זאב אלקין: אנחנו ללא ספק בוועדת חוץ וביטחון, נתמוך בכל יוזמה מהסוג הזה ונהיה לימינך.
עליזה לביא: תודה רבה ואני לוקחת את הדברים האלה כהזמנה פתוחה.