GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אתי בנדלר: זה מתקשר להערה הקודמת שלכם, שאמרנו: איך יודעים שהחברה לא תניח את הבקשה אצלה וזהו?
אתי בנדלר: אז זה צריך להיות ממועד הגשת הבקשה, לא קבלת הבקשה.
שוש רבינוביץ: לא, אבל אנחנו מדברים על זכותו של בן הזוג השני להגיב.
שוש רבינוביץ: זה לא יכול להיות מהיום שהוא הגיש.
ענת מימון: וזה מה שמתחיל את המרוץ כולו.
שוש רבינוביץ: אבל אם זה מהיום שהוא הגיש, יכול להיות שהוא קיבל את זה רק שבוע לאחר מכן ועכשיו יש לי רק שבועיים להגיב.
אמיר פז: לא, זה ממועד קבלת הבקשה על-ידי בן הזוג השני.
שוש רבינוביץ: על-ידי בן הזוג השני, בדיוק.
שוש רבינוביץ: חייבים לתת לבן הזוג השני זמן החלטה להגיב.
אמיר פז: אולי אז אפשר שיהיה: ממועד קבלת הבקשה על ידיו.
אתי בנדלר: קבלת הבקשה על ידיו – בסדר.
אמיר פז: שהוא קיבל את זה.
אמיר פז: אז זה לטובתו.
אבישי ברוורמן: אנחנו הולכים לפי "תיקון פז".
אבישי ברוורמן: אתי, תקראי אותו.
אתי בנדלר: פשוט להוסיף, שיהיה ברור מי מקבל את הבקשה.
אבישי ברוורמן: אוקיי, אם ככה, אנחנו רטרואקטיבית מכניסים את זה לסעיף (ג), תיקון נוסח.
אתי בנדלר: המשרד יעביר לבן הזוג השני העתק מהבקשה, ללא דיחוי ולכל היותר בתוך שבוע ממועד הגשת הבקשה.
אתי בנדלר: ואז אפשר, זה יכול להיות בהמשך: בתוך 21 ימים ממועד קבלת הבקשה.
שוש רבינוביץ: ממועד קבלת הבקשה על ידיו.
אתי בנדלר: על ידיו, כן.
אבישי ברוורמן: אמיר, בסדר?
אבישי ברוורמן: זו הייתה הצעה שלך, אנחנו מאשרים אותה.
קריאה: זה אושר כבר.
אבישי ברוורמן: אנחנו חוזרים עכשיו ל-4.
אבישי ברוורמן: אנחנו יכולים להצביע, אתי?
אתי בנדלר: לא, עכשיו צריכים לקרוא אותה.
אבישי ברוורמן: אנא קרא, עורך-דין פז, תתקדם ב-4.
רונן כהן: במקום שבוע, אני חושב, כי הרי העברת הבקשה הזאת, אני לא חושב שנשלח את זה בדואר.
רונן כהן: אם יש התנגדות שזה יהיה שבעת ימי עבודה, כי בסופו של דבר אתה רוצה להבטיח שהבקשה הזאת תגיע אליו.
אתי בנדלר: אני רוצה לומר לך: אחת ההערות שביקשתי בדיונים שלנו עם מר פז זה לשים לב שהתקנות בחלקן מדברות על ימים, בחלקן מדברות על שבועות, ואני מציעה לאחד את המונחים ולא לדבר - - - אני חושבת שתמיד ללכת על שבועות ולא על ימים, כי כשמדובר על 60 ימים אז אף אחד לא ישב לבדוק שבפברואר היה 28 ימים ובמרץ יש 31 ימים, ואיך אנחנו בדיוק - - -
רונן כהן: אז אם ככה, אני מבקש להגדיל לעשרה ימים.
אתי בנדלר: אז אני מציעה לדבר על שבוע.
רונן כהן: הרי יש מצבים שראש השנה הוא שלושה ימים וארבעה ימים וכן הלאה.
רונן כהן: אז אם את חושבת לאחד את זה לכיוון של שבועות, אז אולי להגדיל את מספר הימים או השבועות.
רונן כהן: בכל זאת אנחנו רוצים שיקבלו את זה ולא איזה גזרה שאי-אפשר לעמוד בה.
רונן כהן: לא הכוונה היא למשוך, אני מדבר על ימים ספורים, רק כדי לסגור סיטואציות כאלה ואחרות.
אבישי ברוורמן: אתי, עשרה?
קריאה: אז חוזרים למינוח של ימים.
אתי בנדלר: ואז זה יוצא לי שוב לחזור לימים, בהקשר הזה שאני פחות - - -
אבישי ברוורמן: אבל משהו צריך לחתוך.
רונן כהן: לא, אז עשרה ימים – שבועיים.
רונן כהן: בסוף יש לנו עניין להעביר לו את זה.
אתי בנדלר: אני רק מזכירה לך שהכלל אומר ללא דיחוי, ולכל היותר שבוע.
אתי בנדלר: זאת אומרת, שהכלל צריך להיות, אם אפשר, על - - -
רונן כהן: מיד.
רונן כהן: לכאורה זה עניין טכני: קיבלתי – העברתי.
רונן כהן: אני רק רוצה להבטיח - - -
אתי בנדלר: עשרה ימים, למקרה שיש חופשה מרוכזת או משהו כזה.
אבישי ברוורמן: עשרה ימים.
אבישי ברוורמן: תיקנו.
אבישי ברוורמן: בבקשה, אמיר.
אמיר פז: אוסיף פה שגם 2(ד) ו-2(ה).
אמיר פז: 2(ה) זה יהיה מה שאמרנו על אדם עם מוגבלות.
אבישי ברוורמן: הערה, עורך-דין הבר.
ישראל הבר: קודם כול, צריך למחוק פה את "אם התקיים האמור בתקנה 2(א) סיפא או בתקנה 2(ד)", כי יש כאן סתירה: שמה זה חובה, פה זה רשות, אז אי-אפשר שזה יהיה גם וגם.
ישראל הבר: שמה כתוב "יועבר", פה כתוב "רשאי לעשות".
ישראל הבר: אז שם זה יועבר, שם הוא חייב להעביר, ופה הוא רשאי להעביר אם הוא רוצה.
ישראל הבר: אז זה לא יכול להיות שעל אותו סעיף יש שתי הוראות סותרות.
דוד קשני: במקום רשאי יהיה חייב.
אורלי לוי אבקסיס: אמיר, שים לב לזה, כשאתה מעביר את החומר למשרד המשפטים לניסוח הסופי, זו הערה של נוסח.
אורלי לוי אבקסיס: אם אתה אומר לו חייב, אבל יש לו שתי חלופות.
אורלי לוי אבקסיס: הוא רשאי לבחור בין שתי החלופות.
אמיר פז: נכון, הרשאי הוא בין שתי החלופות, בין אל"ף לבי"ת.
אורלי לוי אבקסיס: אגב, אני תמיד לא אוהבת את הרשאי, אבל פה רשאי לבחור בין שתי החלופות.
אתי בנדלר: כן, אבל כאן אין לו חלופה בעצם.
אורלי לוי אבקסיס: למה, (1) או (2).
אתי בנדלר: כאן בהתאם לתקנה (2) האמורה יש סיטואציות שבהן הוא חייב להעביר את זה לוועדה המיוחדת.
אתי בנדלר: ואז מפריעה לו הרישה של 4(א): המשרד ידון בבקשה, והוא רשאי לעשות.
ישראל הבר: רגע, אבל יש לי עוד שתי הערות חוץ מזה.
אבישי ברוורמן: עורך-דין הבר, ההערות שלך הן תמיד טובות, תוסיף עוד שתיים, בבקשה.
ישראל הבר: אז קודם כול, אנחנו רוצים להוסיף פה עוד מצב של חובה, לא של רשאי.
ישראל הבר: אז אני לא יודע אם הסעיף הזה זה הסעיף הנכון.
ישראל הבר: וזה מצב שבו יש הורה אחד שהוא הורה עם מוגבלות וילד עם מוגבלות, והם לא ביחד.
ישראל הבר: אז זה מצב שחייבים להעביר לוועדה המיוחדת, שהיא תכריע ביניהם.
אמיר פז: אתה מדבר לא על רתוק, על מוגבלות בכלל.
ישראל הבר: יש שני אנשים עם מוגבלות במשפחה, והם לא הולכים - - -
אמיר פז: מקל וחומר.
אתי בנדלר: ואז ברור שבתקנה 2 אין מענה לסיטואציה הזאת, ואז צריכים להעביר את זה לוועדה.
ישראל הבר: כן, אבל זה לא מופיע.
ישראל הבר: זאת אומרת, צריך לרשום את זה במפורש.
שוש רבינוביץ: לא, תקנה 2 קובעת עדיפות לילד עם מוגבלות.
שוש רבינוביץ: היא אומרת: על אף האמור בתקנה 2(ב), מה שיקבע זה תקנה 2(ג).
שוש רבינוביץ: זאת אומרת, אם יש ילד מוגבל ובן זוג מוגבל, והם לא ביחד, אז מי שזוכה זה הילד, ההורה עם הילד.
אמיר פז: זה רתוק.
אמיר פז: אנחנו מבלבלים בין רתוק למוגבל כל הזמן.
אמיר פז: 2(ג) זה רתוק.
אתי בנדלר: בסיטואציה שבה יש הורה רתוק ויש ילד רתוק - - -
קריאה: אז הילד גובר.
אתי בנדלר: אז הטענה כאן שהילד הרתוק גובר.
אמיר פז: זו שאלה.
אתי בנדלר: ואז מציעים במקרה הזה להעביר לוועדה.
אתי בנדלר: אני לא מתנגדת לעניין הזה.
אורלי לוי אבקסיס: ובתנאי שהוועדה תחזיר תשובה מוקדם.
ישראל הבר: יש לי עוד הערה אחת.
אבישי ברוורמן: דוד.
דוד קשני: יש לי בקשה.
דוד קשני: תראה, תמיד מדברים על ועדות.
דוד קשני: האם אותו מגיש הבקשה יכול להופיע בפני הוועדה?
דוד קשני: הם יגידו לי: לא.
דוד קשני: הנה.
אבישי ברוורמן: זה לא הנושא כרגע, דוד.
דוד קשני: לא, אבל כל הזמן אתם מדברים על ועדות.
רונן כהן: לא, אני מכבד את מה שאתה מעלה, אבל לא דרך התקנות להסדיר את סדרי עבודת הוועדה.
אבישי ברוורמן: זה לא דרך התקנות האלה.
אתי בנדלר: יש התייחסות לסדרי עבודת הוועדה, זה לא מדויק מה שאתה אומר, אלא שההתייחסות היא, כפי שנראה בהמשך, שהיא קובעת את סדרי עבודתה.
אתי בנדלר: ומה שהוספנו זה שסדרי העבודה חייבים להיות מפורסמים לציבור באינטרנט כדי שהציבור ידע מהם הכללים.
שוש רבינוביץ: אבל הניסיון מלמד שאף פעם אין זכות.
אתי בנדלר: אני לא מתנגדת לזה, השאלה מה עמדת המשרד.
אתי בנדלר: אני לא יודעת אם זה לא יאט מאוד את עבודת הוועדה.
אבישי ברוורמן: רבותי, מר קשני העלה את הנושא שיבוא במקום אחר:
אבישי ברוורמן: האם לאפשר לאדם להופיע לפני הוועדה או לא? אני מציע, זה לא כאן, זה לא בסעיף הזה, אבל תשקלו את זה.
אבישי ברוורמן: אולי כשנגיע לסעיף נוסיף את זה, ונלך לדרך הלל לקולא.
אבישי ברוורמן: תודה רבה לך, מר קשני.
ישראל הבר: רק הערה אחרונה.
ישראל הבר: לצערי, זה סעיף שכבר הצביעו עליו, סעיף 2(ה) החדש שעוסק באדם עם המוגבלות, אז יש שם בעיה עם הגילאים, כי כשהם היו ביחד אחד היה מגיל 21-18 והשני היה מ-21 והלאה.
ישראל הבר: ועכשיו שהם בנפרד, שניהם צריכים להיות מגיל 18.
קריאה: כי המוגבלות היא כל בן משפחה.
ישראל הבר: כי אין סיבה שמ-21-18 ילד עם מוגבלות לא ייהנה מהזכות הזאת.
אבישי ברוורמן: עורכת-דין סומפולינסקי.
אביטל סומפולינסקי: כמו שאמרנו, לא נגדיר את זה ילד, נגדיר את זה בן משפחה.
אמיר פז: לא נגביל בגיל.
אורלי לוי אבקסיס: המילה ילד היא בעייתית.
ישראל הבר: מוחקים את הגילאים ב-2(ה)?
ישראל הבר: אין גיל?
אביטל סומפולינסקי: מישהו מהתא המשפחתי הזה של ההורים או הילדים, לא משנה מאיזה גיל.
ישראל הבר: אוקיי, הבנתי, בלי גיל.
אמיר פז: לא, זה לא יהיה מוגבל מעל 21.
אבישי ברוורמן: אם ככה, את ההמלצה שלנו, עם השינויים האלה שדיברנו, אנחנו מעלים להצבעה את סעיף 4(א).
אבישי ברוורמן: בעד אישור תקנת משנה 4(א) – פה אחד
אבישי ברוורמן: אנחנו עוברים לסעיף 4(ב).
אתי בנדלר: אני מציעה שתקרא עכשיו הכול.
אתי בנדלר: זה פרוצדורה.
אבישי ברוורמן: זה טכני, בוא תקרא הכול.
אורלי לוי אבקסיס: רגע, אבל יש לי שאלה.
אורלי לוי אבקסיס: מאחר שכשאנחנו מדברים על סעיף 3(ג), תשימו לב ש"המשרד להאריך מועד זה, לבקשת בן הזוג השני, מטעמים שיירשמו".
אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, יש לנו פה כרטיס פתוח.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו גם לא אומרים בכמה זמן הוא יכול להאריך.
אורלי לוי אבקסיס: ולאחר ההארכה הזו יש לך עוד 21 יום.
אבישי ברוורמן: ולכן את מציעה לצמצם.
אורלי לוי אבקסיס: לתחום עד ל – ולכל המאוחר, לקבוע משהו.
אתי בנדלר: ההערה שמאפשרת הארכת מועדים הוספה לבקשתי, כי חששתי שיש מקרים - - -
אורלי לוי אבקסיס: שלא ישמעו את הבן.
אתי בנדלר: הוא במילואים, הוא מאושפז בבית-חולים.
אתי בנדלר: כל מיני מקרים אחרים, שהוא לא יפסיד את הזכות שלו להישמע בשל העובדה שנבצר ממנו בעצם לעמוד בתקופה הזאת.
אתי בנדלר: אם את סבורה שיש מקום להגביל, כי בדרך כלל כשמאריכים מועדים - - -
אורלי לוי אבקסיס: נעשה 60 יום.
אתי בנדלר: אגיד לך ממה אני חוששת.
אתי בנדלר: אפשר, אני רק מפנה את תשומת לבך, שכשתכתבי 60 יום, אז זה יהפוך להיות נורמה של 60 ימים.
אתי בנדלר: ואני הייתי מציעה שאם מוגשת בקשה להארכת מועד, עם נימוקים כמובן מדוע, אז הארכת המועד תהיה בהתאם לנסיבות המקרה.
אורלי לוי אבקסיס: אז בוא נכניס "זמן סביר".
אתי בנדלר: וזמן סביר בהתחשב בנימוקים להארכה?
אתי בנדלר: בסדר, אפשר.
אבישי ברוורמן: אנחנו מכניסים את תיקון לוי אבקסיס – זמן סביר.
אורלי לוי אבקסיס: ואז אם במקרה יש איזושהי תביעה לבית-משפט או בערר, מה זה הזמן הסביר, יש לנו פה - - -
אבישי ברוורמן: case.
אורלי לוי אבקסיס: אם יש חריגה – בדיוק.
אבישי ברוורמן: אם ככה, עם התיקון של לוי אבקסיס לגבי זמן סביר, עם נוסח שיהיה.
אתי בנדלר: זה יהיה תוספת.
אתי בנדלר: נוסיף באופן כללי, שההוראות שמאפשרות הארכת מועדים, ההארכה תהיה בזמן סביר בהתחשב בנסיבות שמצדיקות את הארכת המועד.
אמיר פז: יש שתיים.
אתי בנדלר: בכל המקרים שיש הארכת מועד.
אמיר פז: בכל מקרה כתבנו: מטעמים שיירשמו.
אמיר פז: הוועדה צריכה להסביר למה היא האריכה.
אורלי לוי אבקסיס: אבל אני רוצה שהזמן לא יהיה, אתה יודע, פתוח לגמרי.
אמיר פז: הזמן יהיה סביר.
אבישי ברוורמן: הבנו, קיבלנו.
אבישי ברוורמן: אם ככה, אני מצביע על 4(ב), עם התיקון.
קריאה: זה לא פה אבל.
אבישי ברוורמן: זה לא פה, אבל עם הרוח שיתוקן בהתאם.
אבישי ברוורמן: 4(ב), מי בעד?
אבישי ברוורמן: בעד אישור תקנת משנה 4(ב) – פה אחד
אבישי ברוורמן: אנחנו עוברים ל-4(ג).
אבישי ברוורמן: אני לא רואה שום בעיה.
אבישי ברוורמן: בעד אישור תקנת משנה 4(ג) – פה אחד
אבישי ברוורמן: בעד 4(ג).
אבישי ברוורמן: 4(ד), בבקשה.
אורלי לוי אבקסיס: ואז שעון החול מתחיל כמו שהיה קודם.
אבישי ברוורמן: בעד אישור תקנת משנה 4(ד) – פה אחד
אבישי ברוורמן: תודה, עליזה.
אבישי ברוורמן: 4(ה).
אבישי ברוורמן: בעד אישור תקנת משנה 4(ה) – פה אחד
אבישי ברוורמן: אנחנו עוברים לסעיף 5, עורך-דין פז.
אבישי ברוורמן: אם אין, אני מצביע.
אבישי ברוורמן: בעד אישור תקנת משנה 5(א) – פה אחד
אבישי ברוורמן: 5(ב).
אורלי לוי אבקסיס: עשרה ימים.
אבישי ברוורמן: פה עשרה ימים כדי למנוע את חילול שבת, חגים, ראש השנה וכו'?
אביטל סומפולינסקי: אבל פה אין את ה - - -
אתי בנדלר: לא, זה אותו דבר.
אתי בנדלר: זה המשרד, הוא בחופשה מאורגנת למשל.
אביטל סומפולינסקי: אבל אין את השלב של חברה ציבורית - - -
אבישי ברוורמן: אז מה, זה בסדר עשרה ימים?
אבישי ברוורמן: בסדר, עשרה ימים.
אבישי ברוורמן: רונן, בסדר?
אמיר פז: ותודיע לו על זכותו להגיב להשגה בתוך 14 ימים.
אתי בנדלר: מתוך 14 ימים, מאיזה מועד?
קריאה: שקיבל את זה לידיו.
אתי בנדלר: ממועד קבלת ההשגה לידיו, כן?
אבישי ברוורמן: בעד אישור תקנת משנה 5(ב) – פה אחד
אבישי ברוורמן: אנחנו עוברים לסעיף 5(ג).
אתי בנדלר: שוב, אותו עיקרון.
אמיר פז: שוב, בזמן סביר.
רן מלמד: לא, אני שואל מתי התשובה הסופית צריכה להגיע בתהליך הזה.
אתי בנדלר: זה בהמשך.
אבישי ברוורמן: בהמשך, אנחנו מגיעים, סבלנות.
אבישי ברוורמן: אני מעלה להצבעה 5(ג).
אבישי ברוורמן: בעד אישור תקנת משנה 5(ג) – פה אחד
אבישי ברוורמן: אנחנו עוברים לסעיף 6 – הרכב הוועדה המיוחדת וסמכויותיה.
רן מלמד: אפשר להסביר את הסעיף הזה?
אבישי ברוורמן: בבקשה, הסבר, עורך-דין פז.
אורלי לוי אבקסיס: בדברים האלה הם האנשים שהכי מבינים את ה-case.
אבישי ברוורמן: עורך-דין פז, הסבר.
אמיר פז: אני מניח שהשאלה על ההסבר היא על השלישי.
אורלי לוי אבקסיס: כן, ודאי.
אבישי ברוורמן: על ההחרגות של - - -
אמיר פז: תוכל בבקשה להתייחס, נציג משרד המשפטים בוועדה?
פרץ סגל: הנוסח שמופיע מקובל עלינו.
אורלי לוי אבקסיס: לא, אבל אנחנו רוצים הבהרה למה החרגנו, למה הוצאנו אותם החוצה, את אותם אנשים שיכולים לייצג, אם הם גם מייצגים אותו בבית-משפט.
אורלי לוי אבקסיס: זה יכול להיות אפילו ארגון שלא למטרות רווח שעושה ייצוג.
אורלי לוי אבקסיס: דווקא זה אדרבה, הוא מכיר הכי טוב את הטעמים, אני לא רוצה להוציא אותם החוצה.
רן מלמד: אולי הכוונה שזה יהיה רק האגודה לתרבות הדיור.
פרץ סגל: החשש הוא לניגוד עניינים.
פרץ סגל: הוא יהיה גם בוועדה וגם בייצוג, שיהיה לו יתרון.
פרץ סגל: ולכן אנחנו חושבים שלא ראוי שמי - - -
אורלי לוי אבקסיס: אבל זה לא מישהו שמקבל תשלום בעבור שירותיו.
ענת מימון: לא, גם נטען פה שאין ארגון כזה למעשה.
ענת מימון: השאלה אם באמת בדקתם שיש ארגון כזה.
פרץ סגל: לכן הצענו שנוריד את המילה ארגון, ושיהיה כתוב: אדם העוסק בענייני הדיור הציבורי.
דוד קשני: נציג הציבור אולי נקרא לו.
פרץ סגל: מדובר פה על אדם שהוא נציג מטעם משרד המשפטים, הוא לא חייב להיות עובד משרד המשפטים.
מאירה בסוק: לא, אבל זה - - -
אבישי ברוורמן: רבותי, רגע, השיחה הזאת צריכה להיות מסודרת.
אבישי ברוורמן: השאלה שלנו: מצד אחד אנחנו לא רוצים את ה-moral hazard, את הסיכון שלאנשים יהיה conflict of interests.
אבישי ברוורמן: מצד שני, כמו שאמרה חברת הכנסת לוי אבקסיס, יש אנשים ועמותות שפועלים, מכירים את החומר, והם לא כאלה שחותכים קופונים בכל המקומות, שאנחנו רוצים למנוע מכל הסיפור הזה.
אבישי ברוורמן: האם יש אפשרות, ד"ר סגל, שבמסגרת ההחרגה נמצא בידול לאלה שבאמת יש להם את הידע, הם משרתי ציבור, ואין פה משום באמת סיכון מוסדי?
רן מלמד: יש פה בעצם שתי סוגיות.
פרץ סגל: הבעיה היא שכאשר הוא נמצא בוועדה הוא מקבל מידע פנימי שמובא בוועדה והוא נחשף לאנשים נוספים.
פרץ סגל: ואחר כך הוא ילך וייצג על סמך המידע הזה.
אורלי לוי אבקסיס: אבל זה לא מידע שקרי.
אבישי ברוורמן: אורלי, תני לו לסיים, אדבר עם אבא שלך.
פרץ סגל: עשויים להיות מקרים של ניגוד עניינים בין העובדה שהוא מייצג מקרה דומה שאיננו מונח כרגע בפני הוועדה, ולכן הוא ייטה לעמדה מסוימת לאור המקרה שהוא מייצג.
פרץ סגל: ולכן אנחנו חושבים שצריך להפריד בין מי שחבר בוועדה, שצריך להיות שיהיה לו יידע בתחום, אבל לא מי שמייצג, כדי שלא יהיה מקרה שהוא יהיה בניגוד העניינים.
רן מלמד: אני חושב שאם משרד המשפטים רוצה למנות לוועדה מישהו מטעמו, שישים בוועדה מישהו מטעם משרד המשפטים.
רן מלמד: אין לזה דבר וחצי דבר עם החובה, ועשינו את זה גם בתקנות בדברים אחרים, להוסיף נציג של אחד מהארגונים של החברה האזרחית, שדווקא אם יש לו ניסיון בדיור זה רק יכול - - -
אבישי ברוורמן: לחזק אותו.
רן מלמד: אם אתם רוצים לחייב את כולם, להחתים את כולם על מסמכים של ניגוד אינטרסים וכדומה, אז תחתימו, זה בסדר.
קרן הורוביץ: עורכת-דין קרן הורוביץ ממרכז רקמן מבר-אילן.
קרן הורוביץ: אני רוצה פה להוסיף לעניין הרכב הוועדה.
קרן הורוביץ: אנחנו מציעים שיודגש שאחד מהנציגים או נציג נוסף צריך להיות מומחה לעניין קביעה מהי טובת הילד.
קרן הורוביץ: הרי כל הרעיון של התקנות האלה זה טובת הילדים, והרכב הוועדה כמו שהוא מוצג כרגע לא מדגיש את זה שאחד מהנציגים חייב להיות מומחה בעניינים של טובת הילד.
אבישי ברוורמן: משרד הרווחה הוא מומחה.
קרן הורוביץ: זה יכול להיות פקיד לכל דבר ועניין.
קרן הורוביץ: אני רוצה מישהו שבהכשרתו - - -
רן מלמד: חברת הכנסת לביא, שתהיה לפחות אישה אחת בוועדה.
קרן הורוביץ: והתיקון השני שאנחנו מציעים, שיינתן ייצוג לשני המינים.
עליזה לביא: חשוב מאוד, תודה.
אבישי ברוורמן: רגע, רשמנו.
אבישי ברוורמן: בגלל שכולם מדברים ביחד לא רושמים.
אבישי ברוורמן: היו פה שתי נקודות.
אבישי ברוורמן: נקודה אחת, שהנציג של משרד הרווחה לא יהיה רק פקיד אלא אדם שיש לו הכשרה מקצועית בנושא.
עליזה לביא: בנושא טובת הילד.
אבישי ברוורמן: בנושא של הילד, ברור.
אבישי ברוורמן: נקודה שנייה, שיהיה ייצוג לשני המינים בוועדה.
אבישי ברוורמן: והדבר השלישי, מה אדוני אומר?
רון אשכנזי: לא, אני רוצה להגיב.
רון אשכנזי: רון אשכנזי מהלשכה המשפטית של משרד הרווחה.
רון אשכנזי: העניין של הגדרת נציג משרד הרווחה, אני לא חושב שיש דרך להגדיר בן-אדם שעניינו יידע בטובת הילד או משהו בסגנון הזה.
רון אשכנזי: הכוונה כמובן לא למנות עובד מינהל מכוח האדם.
אורלי לוי אבקסיס: עובד סוציאלי לחוק הנוער.
רון אשכנזי: לא, אנחנו בכוונה לא רוצים, שוב, בגלל אותו מצב שעלול לקרות, שהבן-אדם הזה מכיר את המשפחה, מכיר קרובי משפחה.
רון אשכנזי: הכוונה הייתה בוועדה הזאת לשמור על אובייקטיביות כמה שאפשר.
עליזה לביא: אבל אין לכם רק עובד סוציאלי אחד שיש לו התמחות - - -
אורלי לוי אבקסיס: אז מה אתם מציעים?
אבישי ברוורמן: חבר'ה, אתן מכות אותו שתיכן בבת אחת.
רון אשכנזי: היום גם ההגדרה עובד סוציאלי לעניין כך או כך עשויה להיות בעייתית.
רון אשכנזי: העובדים הסוציאליים, כידוע לכם, יש להם עומסים ויש להם אין-סוף דברים שהם מתעסקים בהם.
רון אשכנזי: ברגע שנגדיר אדם ספציפי או נצמצם את המקצוע או את ההגדרה של עובד סוציאלי ספציפי, זה יכול למנוע אפשרות של ייצוג כפי שהכוונה הייתה לכתחילה.
אורלי לוי אבקסיס: מה הכוונה מלכתחילה?
רון אשכנזי: הכוונה מלכתחילה זה ליצור ועדה אובייקטיבית, כמו שאמרתי.
אורלי לוי אבקסיס: שמה מטרתה?
רון אשכנזי: מטרתה לבחון את המקרה על-פי הנתונים שמובאים לה ללא היכרות מוקדמת.
אורלי לוי אבקסיס: אבל אם זה בן-אדם בלי - - -
רון אשכנזי: אבל לא ימונה אדם לא - - -
אורלי לוי אבקסיס: אז איך אנחנו מבטיחים?
אבישי ברוורמן: להבטיח, רק אלוהים יכול להבטיח.
רון אשכנזי: אגיב.
רון אשכנזי: בדיוק כמו שאפשר להגיד - - -
רן מלמד: לכל אדם יש עמדות.
רון אשכנזי: ששר השיכון יכול למנות.
רון אשכנזי: זה אותו דבר.
רון אשכנזי: אין הבדל.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו הרי לא רוצים לעשות check list – העיקר, יש פה מישהו ממשרד הרווחה?
אורלי לוי אבקסיס: וי.
רון אשכנזי: אף אחד לא רוצה לעשות check list.
רון אשכנזי: חס וחלילה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים שיהיה לו את הידע הרלוונטי לטובת הילד.
רון אשכנזי: כמובן.
אורלי לוי אבקסיס: מבחינתי שימו נציג של המועצה לשלום הילד.
אורלי לוי אבקסיס: אתם רוצים להכניס עוד אנשים?
אבישי ברוורמן: אורלי, הנקודה ברורה.
אורלי לוי אבקסיס: אלא אם כן אתה אומר: משרד הרווחה, שהוא באמת בעל הידע הנרכש, הוא זה שמכתיב - - -
רן מלמד: להיפך.
רן מלמד: מה שנראה לי שאתם עושים, אתם מנסים למנוע מישהו שמבין בדיור שמנוגד בדרך כלל לעמדות הממשלתיות, שיישב בוועדה.
אורלי לוי אבקסיס: רגע, אבל למה חייב לבוא בעיקרון ממשרד הרווחה?
אבישי ברוורמן: זה מתחיל להיראות כמו ועדת הכספים, לא ועדת הכלכלה.
עליזה לביא: חבר הכנסת ברוורמן, למה צריך מישהו דווקא ממשרד הרווחה?
עליזה לביא: להיפך, אם הנושא של טובת הילד, אתם לא יכולים לתת את המענה, ויש לכם את השיקולים שלכם.
רון אשכנזי: לא, זה לא שיכולים לתת את המענה.
רון אשכנזי: המענה יינתן.
רון אשכנזי: אדם שייבחר כנציג משרד הרווחה זה אדם עם יידע.
אורלי לוי אבקסיס: ובתנאי שהוא בעל - - - הנוגע לילדים.
אבישי ברוורמן: אנחנו צריכים להחליט, לא נתווכח פה כל היום.
רונן כהן: לגבי הארגון השלישי, אני לא מדבר על משרד הרווחה.
רונן כהן: אולי נקבע שיהיה באופן כללי נציג ציבור בעל יידע וניסיון המתאימים.
רונן כהן: אבל שיחליט השר.
רונן כהן: אני לא חושב שיש קשר בין הידע וההתמקצעות הדיורית.
רונן כהן: זה לא העניין.
רונן כהן: נציג ציבור שייבחר על-ידי השר בעל יידע וניסיון רלוונטיים.
אורלי לוי אבקסיס: לא, בחייך.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני רוצה ניסוח קונסטרוקטיבי, לא ביקורת.
אתי בנדלר: אני רוצה לשאול: האם הכוונה היא שיהיה מותב אחד קבוע או שיהיו יותר ממותב אחד?
רונן כהן: אני חושב שצריך להיות קבוע, כי צריך לצבור גם את הניסיון הרלוונטי.
רונן כהן: תראי, מדובר במעט מאוד מקרים.
אורלי לוי אבקסיס: אז אם ככה, למשרד המשפטים - - -
אבישי ברוורמן: אורלי, די.
אורלי לוי אבקסיס: אבישי, יש לזה השלכה.
אבישי ברוורמן: לא, אבל תקשיבי לי רגע.
אבישי ברוורמן: אני את ועדת הכלכלה מנהל בצורה שכל אחד מדבר בתורו ולא מתפרץ.
אבישי ברוורמן: ככה עשיתי את זה, למרות שזה לא מקובל בוועדות אחרות.
אבישי ברוורמן: אני מאוד מכבד אותך ואני מעריך אותך מאוד, וגם את עליזה.
אבישי ברוורמן: אבל רק תני להם לסיים.
אבישי ברוורמן: אני נותן לך לדבר, אבל לא כל הזמן להתפרץ.
אורלי לוי אבקסיס: אוקיי, כי יש לזה השלכות.
אבישי ברוורמן: אני מבין שיש השלכות, אבל אפשר לדבר על זה גם ברשות דיבור.
אבישי ברוורמן: זה הדבר היחיד שאני עושה בוועדת הכלכלה.
אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת רשות דיבור.
רונן כהן: אז אני רק חוזר על ההצעה.
רונן כהן: אני חושב שאם נכתוב: נציג ציבור בעל ניסיון ויידע רלוונטי.
אתי בנדלר: מהו רלוונטי?
רונן כהן: זה דבר שנצטרך לבחון.
רונן כהן: אני לא יודע, אם יש לכם הצעה קונקרטית, אז היינו קובעים גם מיהו.
אבישי ברוורמן: איזה הצעה, אורלי, יש לך קונקרטית לניסוח?
אורלי לוי אבקסיס: אז ככה, שני דברים.
אורלי לוי אבקסיס: קודם כול, אני נזהרת מנציג ציבור, כי זה יכול להיות אחר כך איזה מישהו שהיה קודם ב"עמידר" או בחברה משכנת אחרת שהאינטרס שלו מול משרד השיכון - - -
אורלי לוי אבקסיס: כן הייתי רוצה נציג חברתי, בעל יידע בתחום.
עליזה לביא: או נציג ציבור.
אורלי לוי אבקסיס: ואז אנחנו פותחים את זה להרבה ארגונים.
אבישי ברוורמן: איך נגדיר את זה משפטית?
אורלי לוי אבקסיס: ובתנאי שאנחנו מורידים פה את העניין, שאינו עוסק בייצוג זכאים.
עליזה לביא: זה מחקנו.
אבישי ברוורמן: זה אני רוצה למחוק.
אבישי ברוורמן: עוד לא מחקנו.
אורלי לוי אבקסיס: מאחר שהבנתי עכשיו מסמנכ"ל משרד השיכון שמדובר באותו פרסונל.
אבישי ברוורמן: משרד המשפטים מתנגד, אנחנו צריכים לדון בזה.
עליזה לביא: מה מתנגד, למחיקה?
אבישי ברוורמן: רבותי, אני רוצה לנהל את הישיבה פה, אוקיי?
אבישי ברוורמן: אמרתי: את הישיבה הזאת אנהל לפי הדרך שאני מנהל אותה.
רונן כהן: אפשר לומר שהוא לא יוכל לייצג מקרה שהוא דן לגביו.
אבישי ברוורמן: אתה גם מפריע לי?
אורלי לוי אבקסיס: האמת, מקובלת עלי ההערה.
אבישי ברוורמן: מקובל עלייך – שמעתי.
אבישי ברוורמן: אני מבקש דבר אחד עכשיו: אנחנו מעוניינים להוריד את ההחרגה הזאת שקיימת, כי בכל זאת בארגונים החברתיים, למרות מה שמשרד המשפטים אמר, מעדיפים אנשים שיש להם את הידע ואין להם את קונפליקט האינטרסים.
אבישי ברוורמן: האם זה מקובל על משרד המשפטים שנוריד את זה, תוך מחאה אני מבין?
אבישי ברוורמן: כי אני רוצה להעלות את זה להצבעה.
אבישי ברוורמן: במקביל, אנחנו מדברים על השינויים האחרים.
אבישי ברוורמן: מה מקובל פה עליך?
אמיר פז: כל נציג ארגון יהיה נציג ציבור במומחיות או בעל יידע בתחום.
אמיר פז: למה ההתעקשות החשודה בעיני שזה יהיה נציג ארגון?
אמיר פז: למה, הארגונים הם יותר טובים מנציגי ציבור שהם לא מארגונים?
אבישי ברוורמן: ציבור זה בסדר, נכון?
אבישי ברוורמן: נציג ציבור שיש לו מיומנות בנושא.
דוד קשני: מי ימנה אותו?
אורלי לוי אבקסיס: אבל מאחר שהשר ממנה אותו, סביר להניח שהוועדה הזאת תהיה מוטית לכיוון האינטרס של משרד השיכון, ומזה אני מפחדת.
אורלי לוי אבקסיס: כי אנחנו כן רוצים מישהו שיגן על האינטרס של הזכאים.
אבישי ברוורמן: קיבלתי, אני רוצה ניסוח, כולנו רוצים להצביע פה על הניסוח.
אמיר פז: אנחנו מדברים איזה מבני הזוג יקבל.
אמיר פז: מה זה אינטרסים של משרד השיכון?
אמיר פז: מה, אנחנו לוקחים את הדירה חזרה?
אמיר פז: על מה אנחנו מדברים פה?
אבישי ברוורמן: אורלי, אם יהיה שר בכל דבר, כי אנחנו רואים פה ברשות השידור דיונים, בסופו של דבר יש מישהו, אם האדם הוא רציני, אמרו פעם: policy is personal.
אבישי ברוורמן: תעשי את כל המבנים האפשריים, אם יש אנשים לא ראויים הם ימצאו את הדרך.
אבישי ברוורמן: לכן בסופו של דבר אתה לא יכול לשלוט בכול.
אורלי לוי אבקסיס: לא, אגיד לך מה.
אורלי לוי אבקסיס: בוועדת הרווחה למשל, כשהיינו קובעים נציג ארגון חברתי מוכר בתחום, היה מקובל.
אורלי לוי אבקסיס: וזה אפילו היה מקובל על משרד הרווחה והעברנו את זה בתקנות.
אורלי לוי אבקסיס: מדוע כאן זה לא יכול להיכנס?
רן מלמד: למה בכלל משרד המשפטים צריך למנות מישהו לוועדה הזאת?
אורלי לוי אבקסיס: אבל משרד המשפטים אישר את זה למשל בתקנות אחרות בוועדת הרווחה.
אורלי לוי אבקסיס: ומדוע כאן לא?
רן מלמד: ומה הקשר של משרד המשפטים לפה בכלל?
רונן כהן: אני אישית חושב שהיות שאנחנו חשודים, אז אם שר המשפטים נראה לי ניטרלי.
רונן כהן: אם הוא שם נציג ציבור, אני חושב ששר המשפטים הוא ניטרלי ואי-אפשר לחשוד בעניין הזה.
רונן כהן: אם שר המשפטים ממנה נציג ציבור, או שר אחר – שר התמ"ת, שר התרבות, שהוא לא חשוד בשום אינטרס והוא לא מוטה, נציג ציבור שיש לו יידע וניסיון, ואנחנו נכוון אותו, ובלבד שלא יוכל לייצג את אותם מקרים.
אורלי לוי אבקסיס: לא, עזוב את העניין הזה.
רונן כהן: יכול להיות שהוא יפנה לארגון.
רונן כהן: ניתן לו את זה הכי פתוח, למה להגיד רק ארגון?
אבישי ברוורמן: אני מבקש את ההמלצות של עורכת-דין סומפולינסקי, עורכת-דין מימון ועורכת-דין בנדלר.
אבישי ברוורמן: בבקשה, אנחנו רוצים להתכנס, והרוח שלנו היא שההחרגה המוגזמת של משרד המשפטים פוגעת במובן זה באיכות הוועדה.
קרן הורוביץ: הבטחת טובת הילדים, היא עדיין לא משתמעת פה.
אתי בנדלר: אני מציעה בכל זאת לשמוע עוד פעם אחת את נציגי משרד המשפטים, ואז אנסה להציע איזושהי פשרה.
אבישי ברוורמן: ד"ר סגל, תקשיב לרוח של המחוקקים, ואנא נסה לזרום לכיוון שלנו.
פרץ סגל: הכוונה היא בהחלט שימונה נציג, נציג ציבור כפי שהציע משרד השיכון, לאו דווקא נציג ארגון, אבל שיש לו יידע בתחום של הדיור הציבורי.
פרץ סגל: צריך לזכור, שמדובר פה בשאלות של הורה בעל ילדים מספר כך וכך, לעומת הורה עם ילד בעל מוגבלות, מוגבלות כזאת של בן זוג לעומת מוגבלות של ילד.
פרץ סגל: כלומר לא מדובר פה בהקניית זכות אלא השאלה מי מבני המשפחה יש לו עדיפות לפי השיקולים שהתקנות קובעות.
פרץ סגל: במקרים האלה יכול להיות שלמשל אם אנחנו, כפי שהוועדה הציעה, נמחק את המילים בעל ייצוג - - - נציג ארגון שהוא באמת עוסק בבגירים בעלי מוגבלויות, יש לו אג'נדה מסוימת.
פרץ סגל: אנחנו לא רוצים שהוא יהיה, בגלל שיש לו אג'נדה מסוימת, חבר בוועדה, ואת אותה אג'נדה שיש לו בארגון שהוא מייצג, מייצג בהתנדבות, הוא יישם בוועדה.
פרץ סגל: לכן הוא צריך להיות מישהו שאיננו מייצג, מכיוון שאם הוא מייצג יש אפשרות סבירה שתהיה לו תפיסה מסוימת בקשר לעניינים האלה.
פרץ סגל: המטרה של הוספת נציג משרד המשפטים הייתה ליצור מישהו ניטרלי.
פרץ סגל: ומישהו ניטרלי שיקבע במקרים האלה יהיה מישהו שמצוי בתחום מצד אחד, מצד שני לא יפעל בתחום הזה באופן עצמאי.
אבישי ברוורמן: תודה, ד"ר סגל.
אבישי ברוורמן: אתי, מה את ממליצה לנו?
אתי בנדלר: אז קודם כול, אני רוצה להזכיר שאין כאן נציג של משרד המשפטים, יש נציג ששר המשפטים ממנה.
אתי בנדלר: עכשיו, גם אם אנחנו אומרים: נציג של ארגון, בעצם זה נציג ציבור, כי מדובר על מי שאיננו עובד המדינה.
אתי בנדלר: אז זה שנשתמש במילים נציג ציבור זה בסדר גמור מבחינתי, זה לא מעלה ולא מוריד.
אתי בנדלר: אני מבינה את השיקולים של הצורך באובייקטיביות ולא קידום אג'נדה של ארגון מסוים, ואני חושבת שהדברים הם נכונים.