GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יאנה כרמון: אני רוצה להצטרף לאמירות שהעדות לכך לא מתחילה ולא נגמרת בתוך מסגרת הלימודים האקדמאיים.
יאנה כרמון: אני חושבת שהטיפול בנושא צריך להיות במסגרת רחבה יותר וכמו שנאמר, במסגרת של שינוי בתפיסה החברתית.
יאנה כרמון: אנחנו רואים את זה היום בפרסומות כאשר הדוגמניות המובילות משתתפות בפרסומות שמוכרות את עצמן באופן מיני ופרובוקטיבי, אם זה דרך חוק הפוטושופ שהיום אנחנו מנסים לתקן אותו ולקדם אותו דרך הקליניקה לחקיקה חברתית.
יאנה כרמון: אני מסכימה עם האמירות שנאמרו לגבי הסרבול שבפנייה לטיפול בנושא הטרדות מיניות.
יאנה כרמון: אני לא בטוחה מי מהחלופות היא יותר נכונה.
יאנה כרמון: אני חושבת שהדרך להנגיש את זה לסטודנטיות ולסטודנטים צריכה להיות בדרך שמביאה כמה שיותר מלמטה ופחות באופן מנגנוני-ארגוני של המוסדות.
יאנה כרמון: ברוב המוסדות תחת אגודת הסטודנטים – זה משתנה ממוסד למוסד – יש נציגי מסלול ויש מעין חונכים לשכבות שמתחילות.
יאנה כרמון: היום יש הרבה סטודנטים שכבר מעורבים בתוך קבלה של סטודנטים לתוך המוסד שלהם.
יאנה כרמון: זה לא מגיע ממרצים, זה לא מגיע מאחראי על סטודנטים, דיקן וכולי, אלא היום זה כבר הרבה יותר נגיש דרך סטודנטים.
יאנה כרמון: נכון שיש כאן הרבה עניין של הגנה על פרטיות אבל אם הנושא יטופל דרך מנגנונים שהם א-פורמליים, אני חושבת שכסטודנטים זה יהיה יותר יעיל ויותר נוח.
יאנה כרמון: כמה שזה נשמע פחות רשמי ופחות אורגני, דווקא נראה לי שזה יכול לבוא לטובת הסטודנטים.
רחל ארהרד: אני חושבת שמן הראוי לדעת שהאוניברסיטה היא מארג צפוף של כל הסגלים וכל הסטודנטים.
רחל ארהרד: עצם התפיסה כאילו אנחנו יכולים לחצות סגל מינהלי, סטודנטים, סגל זוטר וסגל בכיר, היא לא קורית בפועל.
רחל ארהרד: אמש ישבתי ובדקתי את כל עשרות התלונות בהן טיפלתי ומיעוטן היו שייכות לסגל אחד.
רחל ארהרד: אני אתן לכם דוגמה מהשבוע.
רחל ארהרד: סטודנטית לתואר שני עובדת כמזכירה במכון גדול ומאוד יקר באוניברסיטה בראשו עומד איש מינהלה בכיר מאוד והוא מנשק אותה וכל מה שאנחנו מכירים באבהות וחביבות.
רחל ארהרד: זה חותך.
רחל ארהרד: זה חותך את הסגלים, זה המינהלי, זה הסטודנטים, זה הסגל הבכיר.
רחל ארהרד: לכן המלצתנו החמה היא שאכן יהיו סגנים ויהיו מספר סגנים, דבר שגם הוא טוב.
רחל ארהרד: אני מבקשת שבין הסגנים יהיו גברים.
רחל ארהרד: רבותיי, חלק מהפניות באות מסטודנטים.
רחל ארהרד: אני לא אומרת שזה כתוב בחוק.
רחל ארהרד: אני ממליצה.
רחל ארהרד: מותר גם לדבר ולומר מהניסיון.
רחל ארהרד: חלק מהתלונות הן בין בחורים לבחורים בחדרי השירותים של הבחורים וביחסים בין הבחורים.
אילנה אייל: אני עורכת דין בלשכה המשפטית ולא היועצת המשפטית של מכון ויצמן.
אילנה אייל: אני כאן גם יחד עם מוסדות ור"ה.
אילנה אייל: כאמור, אנחנו מברכים על התקנות.
אילנה אייל: רציתי לציין שגם מוסדות ור"ה אינם מקשה אחת מבחינת גודלם, מבחינת הרכבם, מבחינת אופיים.
אילנה אייל: מכון ויצמן ממנו אני באה שונה לחלוטין מיתר אוניברסיטאות המחקר גם מבחינה מספרית ומכל הבחינות שהן, מבחינת קמפוסים, פריסה גיאוגרפית וכולי.
אילנה אייל: אנחנו מבקשים מהוועדה לשקול להשאיר את שתי החלופות כאופציה שתינתן למוסד להטמיע את ההסדר שנכון ומתאים למוסד עצמו לפי אופיו, פריסתו הגיאוגרפית וכולי.
אילנה אייל: כבר היום האוניברסיטה הפתוחה למשל, שהיא בפריסה גיאוגרפית מאוד גדולה, יש לה ריבוי של ממונים וכולי.
אילנה אייל: כל מוסד צריך להתאים את ההסדר לאופיו הייחודי ואנחנו מציעים לשקול להשאיר את שתי החלופות לטובת המוסדות.
אורי רשטיק: אנחנו רוצים להודות למשרד המשפטים, לוועדה לקידום מעמד האישה, למועצה להשכלה גבוהה.
אורי רשטיק: התקנות האלה נכתבו בשיתוף פעולה אתנו.
אורי רשטיק: גל פינק מההתאחדות הובילה גם יחד עם איגוד מרכזי הסיוע לנפגעי ונפגעות תקיפה מינית את נושא התקנות ואנחנו מברכים על כך.
אורי רשטיק: אנחנו חושבים שזה יביא לשינוי משמעותי.
אורי רשטיק: אנחנו חושבים שזה צעד ראשוני שהוביל לשינוי מעמיק ואנחנו נמשיך לפעול בנושא.
אורי רשטיק: אני רוצה להגיד באופן חד משמעי - וגם להתייחס לדבריו של ועד ראשי האוניברסיטאות – שאנחנו תומכים ומבקשים מחברי הוועדה להצביע באופן חד משמעי על החלופה השנייה.
אורי רשטיק: מה שקורה כאן עם ועד ראשי האוניברסיטאות, זה פשוט הזוי.
אורי רשטיק: יושבות כאן חברות מוועד ראשי האוניברסיטאות ומדברות כאילו לא היה דוח מבקר המדינה, כאילו הכול בסדר, כאילו דוח מבקר המדינה לא מדבר באופן חד משמעי על ניגוד עניינים, מה קורה כאשר חבר סגל בכיר בודק נלון שהוא מהסגל הבכיר ואני אתן דוגמאות.
אורי רשטיק: סתם, באוניברסיטה העברית, מה קרה כשזה היה?
אורי רשטיק: האוניברסיטה העברית החליטה לשלם את הקנס במקום הנלון, בסך 38 אלף שקלים.
אורי רשטיק: או אוניברסיטת בר אילן, שם פשוט לא בדקו.
אורי רשטיק: חשוב מאוד.
אורי רשטיק: אני אומר שזה מה שקורה כאשר לא מפקחים על ועד ראשי האוניברסיטאות ועל האוניברסיטאות.
אורי רשטיק: אלה התופעות.
קריאה: הם דואגים לסגל הבכיר.
אורי רשטיק: הם דואגים לסגל הבכיר.
אורי רשטיק: גם אני חושב כך וגם את אמרת את זה.
אורי רשטיק: שתי ממונות באותו מעמד, שתיהן מקבלות שכר ותקן על מה שהן עושות, בלי חוסר בהירות מול הסטודנטים ואם ועד ראשי האוניברסיטאות טוען שיש חוסר בהירות ועמימות, תבהירו לסטודנטים כמו שאתם מחויבים ותפיגו את העמימות הזאת.
אורי רשטיק: זה גם תפקידכם על פי התקנות.
רחל ארהרד: זה הרי נעשה יום יום ושעה שעה.
אורי רשטיק: גם אני יוצא מהמוסד האוניברסיטאי הגדול ביותר, אוניברסיטת תל אביב, וגם אני הייתי יושב ראש אגודת הסטודנטים באוניברסיטת תל אביב ועד שהמועצה להשכלה גבוהה לא קיבלה את ההחלטה שלה, זה אף פעם לא הובא לידיעת הסטודנטים במייל.
אורי רשטיק: במקרה שבוע אחרי שהמועצה להשכלה גבוהה קיבלה את ההחלטה שלה, יצא פתאום בפעם הראשונה מייל לכל הסטודנטים איך מתמודדים עם הטרדות מיניות.
רחל ארהרד: לא נכון.
רחל ארהרד: אתה אומר דבר לא נכון.
אורי רשטיק: אני יכול להוכיח את זה.
אורי רשטיק: עד שאתם לא קיבלתם הנחיות חד משמעיות, כמו שאתם צריכים לקבל כאן, אתם לא טיפלתם בזה.
אורי רשטיק: תפסיקו לעצום עיניים.
אורי רשטיק: תפסיקו לעצום עיניים וקחו אחריות על מה שקורה באקדמיה כי זה תפקידכם.
אורי רשטיק: אני לא חושב שזה – כמו שאמרה כאן הסטודנטית – צריך לבוא מלמטה למעלה אלא זה צריך לבוא מלמעלה, חד משמעית, וגם תפקידנו כאגודת סטודנטים להציף את זה ולסייע.
אורי רשטיק: אי אפשר לתת למוסדות האקדמיים לברוח מהאחריות הזאת.
אורי רשטיק: אני רוצה לחדד עוד משהו.
אורי רשטיק: ועד ראשי האוניברסיטאות מייצג שבעה מוסדות וזה הכול.
אורי רשטיק: 140 אלף סטודנטים.
אורי רשטיק: יש עוד הרבה מאוד מוסדות באקדמיה והם לא מתנגדים לתקנות האלה.
אורי רשטיק: התאחדות הסטודנטים מייצגת כיום את כל סוגי הסטודנטים – אוניברסיטאות, מכללות, מכללות פרטיות, מכללות לחינוך, הנדסאים.
אורי רשטיק: אין לי מושג.
אורי רשטיק: אני יכול לשער אבל אני חושב שעדיף שאני לא אשער.
אורי רשטיק: אני באמת לא יודע למה קיבלנו סירוב של ועד המכללות.
אורי רשטיק: אגב, בפעם הבאה, אם תפנו אלינו מראש, נוכל לפנות אליהם ולדאוג שהם יגיעו.
אורי רשטיק: נשמח לסייע גם בדברים האלו.
אורי רשטיק: כאמור, אנחנו חד משמעית מבקשים מחברי הוועדה להצביע על החלופה השנייה.
אורי רשטיק: אנחנו ממליצים בדיוק כמו שממליצה המועצה להשכלה גבוהה שאחראית על כל המוסדות האקדמיים.
אורי רשטיק: לפי דעתי אין כאן מקום לשאלות.
סוזן רוטשטיין: תודה.
סוזן רוטשטיין: אני אדלג על כל הברכות.
סוזן רוטשטיין: ככל שהתקנות יכולות לעזור לנציבה להיות במקום חזק בו היא יכולה להסביר לאוניברסיטאות עם גיבוי את החובות שלהן, כך אני עוד יותר מברכת על המהלך.
סוזן רוטשטיין: אני מסכימה עם עמיתיי במוסדות אחרים.
סוזן רוטשטיין: היתרון בנציבה אחת הוא שאי אפשר להפעיל לחץ על בן אדם ללכת לנציבה אחת או לשנייה.
אורי רשטיק: לא מפעילים לחץ.
סוזן רוטשטיין: אני מסכימה שחייבים להיות סגנים וזה מאוד חשוב שיהיו סגנים מאוכלוסיות שונות כאשר לכל אחד תהיה אפשרות ללכת לסגן להתלונן אבל מהניסיון שלי באוניברסיטה גם הסגל האקדמי, גם עובדים מינהליים וגם הסטודנטים שמחו על כך שהייתה אפשרות לא להחליט למי לפנות ולא לקבל לחצים ללכת לבן אדם מהמינהל או מהסגל.
סוזן רוטשטיין: דווקא העובדים המינהליים, העובדות המינהליות, שמחו מאוד על כך שיש נציבה אחת מחוץ למסגרת ההיררכיה המינהלית אליה הן היו יכולות לפנות ואני חושבת שזה חשוב שכך יהיה.
סוזן רוטשטיין: יש שני הדברים שהם חשובים ביותר כאשר הראשון הוא שהנציבה תהיה חזקה ולא מזוהה פוליטית, לא עם ועד העובדים או שהיא חברה של הרקטור וכולי אלא היא מישהו מחוץ לזה אותה רואים כמי שהיא מחוץ לזרמים.
סוזן רוטשטיין: אנחנו עכשיו עומדים מול בחירת רקטור וזה מביא לכל מיני בעיות כך שחשוב שהנציבה תהיה מחוץ לכל הסיפור הזה ושלא תהיה הרגשה שמישהו משפיע עליה.
סוזן רוטשטיין: הדבר השני שהוא מכביד ביותר על סטודנטים וסטודנטיות להגיש תלונות – חוץ מזה שאני מסכימה שחייבת להיות הסברה – זה שלפי החוק ברגע שמישהו או מישהי באה לנציבה, היא לא יכולה לבוא להתייעץ וכל בקשה לייעוץ נחשבת כתלונה שחייבים לברר אותה.
סוזן רוטשטיין: אם מישהי הייתה יכולה לבוא ולומר שקרה משהו, אני לא יודעת אם אני רוצה שתבררו, אבל היא רוצה עצה איך להתמודד עם זה ואני הייתי יכולה להגיד לה שאני מבטיחה לה שאני לא הולכת לדבר עם זה וזה – הייתי מקבלת הרבה יותר תלונות.
סוזן רוטשטיין: העובדה שאני חייבת לפי החוק ללכת ולדבר עם אנשים מסוימים, אם היא רוצה ואם היא לא רוצה, זה הדבר שמפריע ביותר.
סוזן רוטשטיין: כך הסבירו לי.
רחל ארהרד: מול שלוש.
רחל ארהרד: מישהו חייב לתעד את הבירור.
רחל ארהרד: זאת חתימה.
רחל ארהרד: היא צריכה לחתום כשאנחנו לא מקפידים על זה.
רחל ארהרד: תקראי את החוק.
ליאת קליין: תודה ובוקר טוב.
ליאת קליין: אני אקצר בברכות אבל תודה גדולה גם לוועדה, גם להתאחדות הסטודנטים וכמובן למשרד המשפטים על עשייה משותפת שהובילה למהלך הזה היום.
ליאת קליין: אני אתן שתי התייחסויות לגבי הדיון שהתקיים כאן על ממונה אחת או על שתי ממונות, עבודה ביחד ולחוד.
ליאת קליין: אני מסכימה, זה נכון וזה משהו שכל הזמן אמרנו שצריך שתי ממונות לפחות.
ליאת קליין: לא ברור לי היכן נכנס כאן הנושא של קמפוסים והאם צריכה להיות התייחסות לקמפוסים נפרדים כי זה משהו שני לא רואה אותו כאן.
ליאת קליין: זה לא רק מספר התלמידים אלא באמת פריסה של קמפוסים.
ליאת קליין: יש מוסד מסוים שלא נכנס בקמפוסים ואולי זה נכון שהוא ייכנס גם בתקנות.
ליאת קליין: לגבי הממונות.
ליאת קליין: זה נכון וחשוב שיהיו שתי ממונות.
ליאת קליין: זה נכון וחשוב אבל אני לא בטוחה שזה נכון לבירור במשותף.
הדס אגמון: הורדנו את זה.
ליאת קליין: אני אומר הערה קטנה לגבי משהו שלצערי לא נכנס.
ליאת קליין: לפי מה ששמעתי, יש כאן הסכמה גם על חשיבות תפקיד הממונה וגם על המורכבות ועל הקושי המיוחד.
ליאת קליין: נושא בעייתי במיוחד הוא אולי החיסיון של הממונה או המקום שלה או בכלל התקן או מספר השעות שהוא לא מעוגן.
ליאת קליין: יש ממונה ובהרבה מהמקומות זה יכול להיות תפקיד נוסף שלה לצד תפקיד נוסף.
ליאת קליין: הרבה פעמים באמת החשש מהממונים, מהדרגים הגבוהים יותר מונעים ממנה לבצע את התפקיד שלה כמו שצריך.
ליאת קליין: אלה דברים שלא נכנסו כאן והם נכונים באוניברסיטאות ונכונים בכלל במקומות עבודה ואולי צריך גם לזה להתייחס במסגרת התקנות.
מיכל שדות: אני אחראית במשרד התרבות על בתי הספר לאומנויות שכולל יותר מ-4,000 תלמידים.
מיכל שדות: אלה בתי ספר על תיכוניים לא אקדמיים.
מיכל שדות: לעניין הזה של שתי ממונות, אני רוצה לחדד ולומר שמדובר בקמפוסים או בבתי ספר שהם מכילים יותר מאלפיים תלמידים כאשר בבתי הספר שלנו יש מקסימום 600 תלמידים.
ענת ממלוק: אני מטעם פרלמנט נשים.
ענת ממלוק: דובר כאן על מה מהווה את החסם של מוטרדת לבוא ולהתלונן.
ענת ממלוק: דווקא התחושה שמדובר במישהי אחת שיש לפנות אליה והיא מהווה מערכת שלמה, זה הפחד שבסוף היא תינזק.
ענת ממלוק: זה מה שצריך לשנות.
ענת ממלוק: מוטרדת חשה שלא שווה לה לבוא ולהתלונן כי בסוף כנראה שהתוצאה לא תהיה טובה או שהיא תינזק בתהליך.
ענת ממלוק: אם תהיה יותר ממונה אחת, אם תהיה מערכת קצת יותר רחבה בתוך כל ארגון, היא לא תרגיש שהיא בודדה.
רחל ארהרד: אבל יש סודיות.
ענת ממלוק: התחושה שלה תהיה שהיא לא בודדה במערכה וזה משהו שלטעמי עשוי לסייע למוטרדות ומוטרדים לפנות.
ענת ממלוק: למה זה לא חל על בתי ספר?
ענת מימון: תקנות למניעת הטרדה מינית (חובות מעביד) (תיקון), התשע"ד-2014 בתוקף סמכותי לפי סעיפים 7(ד) ו-13 לחוק למניעת הטרדה מינית, התשנ"ח-1998 (להלן – החוק), בהסכמת שר הכלכלה ובאישור הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי של הכנסת, אני מתקינה תקנות אלה: תיקון תקנה 9 בתקנה 9 לתקנות למני עת הטרדה מינית (חובות מעביד), התשנ"ח-1998, אחרי תקנת משנה (א) יבוא: "(א1) על מוסד מהמוסדות האמורים בתקנת משנה (א) - שאלה מוסדות השכלה למבוגרים – יחולו, בנוסף להוראות תקנות אלה, ההוראות המפורטות להלן: המוסד יבטיח קיומן של פעולות הדרכה והסברה שעניינו מניעת הטרה מינית והתנכלות לפחות אחת לשנה.
ענת מימון: פעולות כאמור יכול שייעשו באמצעי טכנולוגי כגון לומדה ממוחשבת.
ענת מימון: כפי שהציגה עורכת הדין הדס אגמון.
ענת מימון: כאן אנחנו מחייבים את המוסד להבטיח שאחת לשנה תתקיים פעילות כזאת.
ענת מימון: הפעילות לא חייבת להיעשות על ידי המוסד עצמו אלא אלה יכולות להיות פעילויות שייעשו על ידי גורמים חיצוניים אבל צריך לאפשר את זה ובאמת לגרום לזה לקרות.
ענת מימון: המוסד יביא לידיעת כל תלמיד, סטודנט או עובד חדשים את הוראות החוק, התקנות והתקנון וכן מידע לגבי אופן הגשת התלונה בגין הטרדה מינית או התנכלות ושירותי סיוע לעניין הטרדה מינית והתנכלות.
ענת מימון: כאן אנחנו כמובן מחילים את זה גם על אנשי סגל אקדמי.
ענת מימון: הכוונה היא שזה יחול באמת על כל מי שבא בשעריו של המוסד.
קריאה: למה זה "או" ולא "ו"?
ענת מימון: זה אמור להיות על כל אחד מהם.
קריאה: לרבות.
ענת מימון: לרבות.
ענת מימון: כלומר, סטודנט חדש או עובד חדשים, הכוונה שזה יחול על כולם.
ענת מימון: תקנות (3) ו-(4), אלה התקנות שמדברות על מינוי של האחראי הנוסף.
ענת מימון: תקנות (3) ו-(4) דיברו על מינוי של שני אחראים ובירור במשותף.
ענת מימון: החלופות שהועלו הן החלופה הראשונה שדיברה על מינוי של אחראי וסגן ושהבירור ייעשה על ידי האחראי בשיתוף עם הסגן או שלא בשיתוף עם הסגן לפי בחירת המתלונן.
ענת מימון: ההצעה השנייה הייתה שבמוסד שבו מעל אלפיים לומדים, יהיו שני אחראים שהסמכויות שלהם יהיו מקבילות ולכאורה בעצם כל הוראות התקנות שחלות על אחראי, יחולו גם על האחראי השני שימונה מתוקף זה שהמוסד הוא עם מעל אלפיים לומדים.
ענת מימון: אני רוצה להדגיש בעניין הזה שתקנה 4(א) שקיימת היום כבר קובעת שבמצב שבו הפיזור הגיאוגרפי מחייב מינוי של אחראי נוסף, ממילא קיימת החובה הזאת.
ענת מימון: כלומר, אם דיברנו על קמפוסים שונים, כבר היום תקנה 4(א) מחייבת גישה נוחה לאחראי, להתחשב במספר המקומות ובהתחשב בפיזור הגיאוגרפי.
ענת מימון: כאן אנחנו בעצם לוקחים את הפקטור של מספר הלומדים ומחייבים מעל אלפיים לומדים אחראי נוסף.
ענת מימון: אנחנו צריכים להכריע באיזו חלופה אנחנו בוחרים.
ענת מימון: אנחנו בוחרים אחראי וסגל, שני אחראים שהסמכויות שלהם תהיינה מקבילות ואנחנו לא קובעים שהבירור ייעשה במשותף אלא אם אני פונה לאחראי א' שהוא מהסגל המינהלי, האקדמי או מציבור הסטודנטים והתלמידים, אותו אחראי הוא זה שיברר את התלונה באופן בלעדי.
מאירה בסוק: אני בכובע אחר.
מאירה בסוק: אני סטודנטית לתואר שני בהיסטוריה באוניברסיטה העברית ואני רוצה להגיד לכם שדווקא אני מרגישה כנציגת סטודנטים וכי אין ספק שסטודנטיות יפנו לסטודנטית.
מאירה בסוק: לדעתי עצם זה שלא פנו עד היום זה משום שהן פחדו לפנות לנציגות של הסגל ואנחנו רואים גם במקומות עבודה והלא זאת הבעיה המרכזית.
מאירה בסוק: אם כאן אנחנו פותחים פתח שוועד הסטודנטים או מה שהם יבחרו יהיה, אין לי ספק שכמות הפניות תהיה יותר גדולה.
סוזן רוטשטיין: שאלה פרקטית.
סוזן רוטשטיין: אני מאוד מבינה ואני מאוד מכבדת את זה.
סוזן רוטשטיין: באופן פרקטי, איך שאני מכירה את האוניברסיטה, זה מקום מאוד היררכי.
סוזן רוטשטיין: מישהו פונה לסטודנט ואיך הסטודנט באופן פרקטי הולך לעשות את הבירור?
אורי רשטיק: תהיה נציבה לכל דבר ועניין שתעבור הדרכה לכל דבר ועניין.
הדס אגמון: האחראים כולם מתמנים על ידי המעסיק.
הדס אגמון: האחראית שהיא גם סטודנטית לא תיבחר על ידי נציגות הסטודנטים.
הדס אגמון: סביר להניח שהאוניברסיטה או כל מוסד בתבונתו יתייעץ עם הסטודנטים כדי להחליט מי האדם המתאים אבל לצורך העניין אם מאירה סטודנטית לתואר שני, היא יכולה להיות הממונה שמשתייכת לציבור הסטודנטים.
הדס אגמון: נכון שהיא סטודנטית אבל היא לא בחורה בת 22 שמפחדת להתעמת עם הסגל.
הדס אגמון: היא צריכה לעבור הכשרה.
אורי רשטיק: תקנות המועצה להשכלה גבוהה קובעות שהן צריכות לעבור הכשרה.
ענת מימון: עוד מעט נגיע לתקנה של ההכשרה ואני אבהיר את זה שגם האחראי השני צריך לעבור את ההכשרה.
סוזן רוטשטיין: זה ברור, אבל באופן פרקטי מישהו שרוצה לברר תלונה באוניברסיטה, צריך לא רק הכשרה של הטרדה מינית - ואני מדברת מתוך הרצון לעשות הכי טוב – אלא גם הכרה במסגרת של אוניברסיטה.
סוזן רוטשטיין: אני עובדת שלושים שנים באוניברסיטה ואני מבינה את ההיררכיה ואת הדרך לעקוף את המסגרת.
סוזן רוטשטיין: הגעתי לזה שאני לא תלויה בבני אדם ואני לא צריכה לא תואר מזה ולא ציון מזה.
סוזן רוטשטיין: כל הדברים האלה הם דברים פרקטיים שעצם זה שהמבררת היא לא סטודנטית, היא אמורה לעקוף את כל הבעיות האלה.
אילנה אייל: צריך לזכור שזאת אוכלוסייה מתחלפת כל הזמן.
אילנה אייל: זאת אוכלוסייה מתחלפת, צעירה שלא תוכל להתמודד.
גל פילק: אני מהתאחדות הסטודנטים.
גל פילק: אני רוצה להתייחס לסוגיה הזאת שמדברת על הסטודנטיות שמתחלפות.
גל פילק: יש כבר היום אגודות סטודנטים בהן יש ממונות מטעם האגודה.
גל פילק: אלה לא ממש ממונות ואין להן תפקיד אבל הן מאוד מהוקצעות ומכירות את הנושא ואפילו יש מוסדות שמשתפים אתן פעולה וזה רק משפר את הטיפול.
גל פילק: אני לא רואה למה סטודנטית, בטח בתואר ראשון, בתחילת תואר ראשון, לא יכולה להיות ממונה.
גל פילק: יש לה עוד שלוש שנים במוסד והיא יכולה לעשות הכשרה ולתפקד במשך שלוש שנים.
ענת מימון: מבלי לגרוע מהאמור בתקנה 4, במוסד שבו מעל אלפיים לומדים בשנת לימודים, ימונו שני אחראים לפחות שיימנו על סוג שונה של עובדים.
ענת מימון: לעניין זה, "סוג עובדים" – כל אחד מאלה: סגל אקדמי, סגל מינהלי לרבות סגל שפרש לגמלאות ותלמידים או סטודנטים מהמוסד.
ענת מימון: כמו שאמרנו, הבירור ייעשה על ידי אחד מהם.
ענת מימון: זה כמובן לא סותר את זה שהאחראית תוכל לסייע לאחראית השנייה אם יש לה יותר ניסיון וכלים באותו מוסד.
ענת מימון: (5) אחראי במוסד שמונה לפי תקנה 4 או לפי תקנה זו, יעבור בסמוך למינויו השתלמות בהיקף שלא יפחת מ-18 שעות, שתעסוק בין היתר במהות התפקיד, הכרת החוק למניעת הטרדה מינית, דרכי מניעה ואופן הטיפול בתלונות.
ענת מימון: (6) מוסד כהגדרתו בחוק זכויות הסטודנט, התשס"ז-2007 (להלן – ההגדרה) יגיש אחת לשנה לרשות לקידום מעמד האישה ולוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי בכנסת, דין וחשבון ובו פירוט לגבי הפעולות השונות שנקט המוסד למניעת הטרדה מינית בתחומו וכן מספר התלונות שהוגשו לאחראי במוסד ואופן הטיפול בהן.
ענת מימון: בדין וחשבון האמור לא ייכללו פרטי מידע שיאפשרו את זיהוי המתלונן, הנילון ואנשים אחרים המעורבים בתלונה.
ענת מימון: מוסד המנוי בפסקאות של ההגדרה המפורטות להלן, לרבות מכינה אקדמית הפועלת במסגרתו, יעביר העתק של הדין וחשבון גם לגוף המנויים לצדו: פסקאות (1) עד (4) – למועצה להשכלה גבוהה.
ענת מימון: פסקה (5) – למשרד הכלכלה.
ענת מימון: פסקה (6) – למשרד החינוך.
ענת מימון: פסקה (8) – למשרד התרבות והספורט.
ענת מימון: זה הגורם שאחראי על אותו מוסד.
ענת מימון: באוניברסיטה העברית לדוגמה יש מכינה קדם אקדמית.
ענת מימון: גם הן יהיו.
אורי רשטיק: חד משמעית, כן.
ענת מימון: קראתי את החלופה השנייה.
עליזה לביא: איזה כיף, איזו ועדה פורייה יש לנו הבוקר.
עליזה לביא: בוקר טוב, יום שלישי, י"ט בסיוון תשע"ד, ה-17.6.2014, ישיבה חגיגית, לציון יום הסטודנט.
עליזה לביא: קודם כל מזל טוב, אנחנו חוגגים יום הולדת 80 להתאחדות.
עליזה לביא: לא הבאתם כיבוד, כלום?
שולי מועלם-רפאלי: כיבוד רוחני.
עליזה לביא: אנחנו נעסוק בשני נושאים.
עליזה לביא: על פי בקשת
עליזה לביא: כם נעסוק בנושא של קידום נשים ללימודי מדעים באקדמיה, כנושא הראשון, יש אנשים שצריכים לעבור בין הוועדות, זה יום חג לכם, יום שבו הכנסת על הוועדות השונות שלה מציינת את יום הסטודנט, יום הסטודנטית.
עליזה לביא: רק לפני כמה ימים קיבלתי מאוניברסיטת באר שבע בקשה לשנות את שם ההתאחדות הסטודנטים להתאחדות הסטודנטים והסטודנטיות, אז אמרתי שנביא גם את זה לוועדה ולמה לא?
עליזה לביא: אנחנו בעד ומברכים.
עליזה לביא: והנושא השני שאנחנו נעסוק, חופשת לידה במהלך התמחות במקצועות ובהתמחויות שונות וכמובן אני רוצה קודם כל לפתוח בברכה לכם, הלומדים, לאנשי הנהגת המח"ר, בכל השדות בחברה בישראל, אתם העתיד שלנו ותפקידנו כאן בכנסת הזאת לאפשר לעתיד של כולנו להיות טוב יותר.
עליזה לביא: אני מדברת גם כחברת כנסת, יושבת ראש הוועדה, אבל גם כאמא.
עליזה לביא: כרגע שתיים מהבנות שלי לומדות והן סטודנטיות בעצמן, כל אחת במקצוע שדורש התמחות ועוד התמחות ואני מכירה, מוקירה, יודעת מה זה לשלב, בטח ובטח עם תינוקות על הידיים.
עליזה לביא: גם אצלי זה קורה וגם אני נוסעת ומנסה לסייע עד כמה שאפשר, ובאמת חייבים וחייבות להתאים את כל מסלולי הלימוד במדינת ישראל לבני שני המינים ולאמהות ולהורים, לא רק לאמהות, להורים.
עליזה לביא: ברגע שתהיה התאמה להורים בכלל אז זה יקרין כמובן גם על כל הנושא של ההבנה.
עליזה לביא: אני שברתי רגל לפני כשלושה שבועות ואני רואה את העולם אחרת ואני מבינה עד כמה צריך להתחשב בכולם.
עליזה לביא: אז לא צריך לשבור רגל בשביל זה, אבל כשזה קורה לכולנו אז אנחנו רואים את הדברים אחרת.
עליזה לביא: אי אפשר להתעלם מהזמן בחיים בו המסלולים שלכם נמצאים באמת בהרבה מאוד תת ותת התמחויות.
עליזה לביא: אני באה מהאקדמיה, אני מכירה, וחייבים למצוא את הפתרונות הראויים וההולמים בכלל, אבל בטח במדינת ישראל שבה השילוב בין לימודים, קריירה, ומשפחה בולט מאוד בשונות ובאחרות שלו בהשוואה למדינות מערביות, כשאנחנו משווים את גיל הנישואים ואת המעבר למשפחה, להורות, ישראל מאוד מאוד בולטת בנושא הזה.
עליזה לביא: הנקודה השנייה שאני מאוד מאוד שמחה, זה שבאמת הצוות שלי ואני בשנה האחרונה, הנושאים הללו מאוד מאוד מעסיקים אותנו בעקבות פניות שלכם.
עליזה לביא: אני שוב חוזרת ואומרת שאנחנו נחשפים, יודעים ומכירים בזכות הפניות שלכם ולא אחת קיבלנו פנייה, בכלל מסטודנטים אבל בפרט מאמהות, מסטודנטיות שלא הצליחו לקבל את כל הסיוע הנדרש ונתקלו במחסומים באשר להתמחות המקצועית שלהם.
עליזה לביא: אני רוצה לציין את הפנייה של ענבל בן גרא, האמיצה והמוכשרת, תלמידת הנהלת חשבונות, אמא לתינוק בן שנה וחצי שרק לאחר ההתערבות של המשרד שלנו זכתה להיבחן ולעבור בהצלחה את מבחני לשכת רואי החשבון, למרות שהמכללה והלשכה לא התירו לה להיבחן בגלל החסרת שעות לאחר הלידה.
עליזה לביא: זו דוגמה אחת, רק אחת, מהפניות הרבות, אם זה במסלולים של פסיכולוגיה ועוד מסלולים שבהם אין מספיק רגישות, אין מספיק הבנה ואין את הידיעה הברורה שאפשר גם אחרת.
עליזה לביא: הגיע הזמן לטיפול ממלכתי, הגיע הזמן להבין שאמהות, משפחה, זה לא סרח עודף, זה לא סוג של מוגבלות.
עליזה לביא: כך אנחנו חיים, כך אנחנו מתקדמים וצריך לאפשר ללכת במסלולים, כמובן כל אחד על פי בחירתו, מה הוא לומד, מה היא לומדת, אבל ברגע שמתקבלת ההחלטה עלינו כולנו להתגייס לנושא.
עליזה לביא: אז כאמור יש לנו שני היבטים היום, קידום נשים בלימודי מדע ואקדמיה, שזה נושא דגל שלנו פה בוועדה.
עליזה לביא: אנחנו עושים ועושות הכול כדי שיותר נשים צעירות תבחרנה במסלולים - - - זה לא מתחיל בסוף הצבא, זה מתחיל הרבה קודם.
עליזה לביא: קיבלנו פה נתונים ממשרד החינוך, בשבועות האחרונים, הנתונים הם לא טובים, הם במובנים רבים גם הולכים אחורה.
עליזה לביא: אם אנחנו משווים את זה לשנים קודמות פחות בנות צעירות בוחרות במסלול הטכנולוגי או במקצועות שדורשים פיזיקה, לימודי מחשב.
עליזה לביא: אנחנו מזהים את זה גם בנושא של חטיבת הביניים ולאחר מכן בבגרויות, מי נושר בדרך.
עליזה לביא: רק אתמול נחשפתי לבית ספר בתל אביב שפשוט המליץ לתלמידים לעזוב את מסלול הכימיה, כי הציונים לא הובטחו.
עליזה לביא: אבל כימיה, כמו שאתם יודעים, אם באים עם 5 יחידות בכימיה לכמה מהמוסדות, זו דלת מאוד מאוד גדולה.
עליזה לביא: השאלה עד כמה מדברים על זה עם החבר'ה הצעירים.
עליזה לביא: קיימנו פה ישיבה עם שר המדע וגם עם שר החינוך ביחד, לאחר שהיו ישיבות נפרדות עם כל שר בנפרד וכולנו התגייסנו לנושא הזה, גם בשלבים של התיכון, גם כמובן בכל מה שקשור לקידום נשים במקצועות המדעיים, כסטודנטיות, אבל גם כמי שרוצות להתקדם במסלולים האקדמיים, על הדרישות הנוקשות במסלולים הללו.
עליזה לביא: בסיום הישיבה ששני השרים השתתפו בה סיכמנו שיש צורך בעבודה מערכתית משותפת שמתחילה במערכת החינוך, דרך הצבא, לא מספיק שיפתחו מסלולים שנפתחו בצבא, צריך שיותר נשים צעירות תבחרנה לבוא ולשרת במסלולים האלה, ובאקדמיה, בעולם התעסוקה, נפגשתי עם יושבת ראש המועצה הלאומית לקידום נשים במדע ובטכנולוגיה, הפרופ' נורית ירמיה, שמרכזת את הנושא ואת ההתגייסות הכלל מערכתית אל תוך הניסיון הזה באמת לקדם את כל מה שניתן.
עליזה לביא: עוד החליטה הוועדה כי בראשית כנס החורף יתקיים דיון נוסף בנושא, כדי לקבל תכנית פעולה כוללת להתמודדות עם הנושא.
עליזה לביא: במהלך הדיון ההתאחדות ביקשה להציג מיפוי מקיף שהיא ביצעה בשנה האחרונה של הפעילות ושל התכניות הקיימות במוסדות האקדמיים השונים, במטרה לקדם שוויון מגדרי בלימודי המדעים.
עליזה לביא: כמובן שאני אשמח לשמוע את הנתונים, את העמדות, ואני מעבירה את הכדור אליכם.
עליזה לביא: אז, אורי, אתה ידיד ועדה מוכר ומוערך, יש לך גם הישגים פה בוועדה, יו"ר התאחדות הסטודנטים, בבקשה.
אורי רשטיק: קודם כל אני רוצה להודות לך, יושבת ראש הוועדה, חברת הכנסת לביא.
אורי רשטיק: בשנה האחרונה קידמנו הרבה מאוד נושאים יחד איתך ויחד עם הוועדה שקשורים לקידום נשים, גם אם זה נושא הטרדות מיניות, שאמנם הוא לא במובהק קשור לקידום נשים, אבל הוא בהחלט נידון בוועדה וקיבל כאן מענה.
אורי רשטיק: גם הנושא של חופשת לידה, הצלחנו לאחרונה להוביל מהלך במועצה להשכלה גבוהה, בניגוד לעמדת ראשי האוניברסיטאות, להאריך את חופשת הלידה לסטודנטיות ב-6 שבועות, מה שתואם כמובן למשכב לידה וזה לא היה קורה בלי הרוח הגבית של הוועדה ושלך, אז תודה.
אורי רשטיק: התחלנו פה איזה שהיא מסורת, אנחנו דנים באיזה נושא בוועדה והוא מקבל מענה ומענה הולם.
אורי רשטיק: לפני שנה ביום הסטודנט הלאומי עשינו דיון משותף בוועדת החינוך והוועדה לקידום מעמד האישה בנושא הטרדות מיניות באקדמיה ולפני מספר שבועות תוקנו התקנות במסגרת הוועדה.
אורי רשטיק: אז אני מאוד מקווה שהדיון הזה יישא תוצאות בשנה הקרובה.
אורי רשטיק: בסופו של דבר זאת הסיבה שאנחנו מגיעים לכאן היום, גם כדי להגיד שאנחנו חוגגים 80 שנה, אבל גם כדי לדאוג לתוצאות בשטח.
אורי רשטיק: הזכרת את שינוי השם של התאחדות הסטודנטים.
אורי רשטיק: קודם כל זה נידון בימים אלה, אבל אם כבר אנחנו משנים את השם, זה לא להתאחדות הסטודנטים והסטודנטיות, זה צריך להיות התאחדות הסטודנטיות והסטודנטים, מכיוון ש-52% ממי שלוקח חלק במערכת ההשכלה הגבוהה הם סטודנטיות.
אורי רשטיק: אז אם כבר עושים שינוי שם, אז בואו - - -
עליזה לביא: אנחנו מוכנים לחתום על זה כאן.
אורי רשטיק: אבל לצערי הרב, או לשמחתי, הוועדה לא - - -
שולי מועלם-רפאלי: לא סוברנית לקבל את ההחלטה הזאת.
שולי מועלם-רפאלי: למדנו להשתמש במילים האלה בשנה האחרונה.
עליזה לביא: חברת הכנסת שולי מועלם, אבל נכון שאת תסכימי?
שולי מועלם-רפאלי: אני לגמרי.
עליזה לביא: יש לה זכות הצבעה פה בוועדה.
אורי רשטיק: אני גם מוכן לתת לך זכות הצבעה בהתאחדות, אם את רוצה.
עליזה לביא: היא סטודנטית נצחית.
עליזה לביא: אוה, חבר הכנסת בועז טופורובסקי.
בועז טופורובסקי: לא כדאי לך לתת לה זכות הצבעה.
עליזה לביא: אנחנו משנים את השם של ההתאחדות להתאחדות הסטודנטיות והסטודנטים, אתה מצביע בעד?
בועז טופורובסקי: אני בעד.
בועז טופורובסקי: מה אכפת לי עכשיו?
עליזה לביא: מאז שהוא הפך לאבא, גמרנו, אפשר להוציא ממנו הכול.
אורי רשטיק: אז אני מעביר את זכות הדיבור ליערה, שתיתן את הסקירה במחקר שערכנו.