GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמיקם נחמני: אבל זה השיטה השנייה שאולי היום היא קצת פחות נפוצה.
עמיקם נחמני: השיטה השלישית שהיא קצת יותר מתוחכמת, היא בעצם לאנוס את הנשים של הקהילה.
עמיקם נחמני: ברגע שאתה אונס נשים של קהילה, תראו מה יצרתם?
עמיקם נחמני: לפחות מבחינה תרבותית, ולפחות מבחינה ביולוגית, גברים בגלל כוחם הביולוגי שהוא הכוח הפיזי, עדיף על כוחם של נשים, אמורים להגן על נשותיהם.
עמיקם נחמני: ברגע שלא הגנת על נשותיך, בעצם אתה אינך יותר טוב מנשותיך.
עמיקם נחמני: בעצם אתה מפגין חולשה פיזית, ומי שמפגין חולשה פיזית מפגין פה חולשה נשית, כיוון שחולשה פיזית נשית היא תכונה נשית.
עמיקם נחמני: אני אינני מבחינה ביולוגית כמובן אומר פה, עם כל המלחמה ברעיון שחולשה פיזית גם מפגינה חולשה מנטאלית.
עמיקם נחמני: חולשה פיזית איננה מפגינה חולשה מנטאלית כמובן.
עמיקם נחמני: אני רציתי להסב את תשומת ליבכם לשלוש שיטות לעשות פמיניזציה לאוכלוסייה, כשהאחרונה בהם כאשר נשותיי, בנותיי, אחיותיי, נאנסות ואני לא הגנתי עליהן, הפגנתי חולשה פיזית, ומי שמפגין חולשה פיזית בעצם זאת תכונה נשית מובהקת.
עמיקם נחמני: הבנו את הדבר הזה.
עמיקם נחמני: כלומר, אלה שיטות לעשות פמיניזציה לאוכלוסייה.
עמיקם נחמני: טיפה היסטוריה בהקשר הזה.
עמיקם נחמני: היציאה למלחמה להשגת נשים, אנחנו מכירים את זה משחר ההיסטוריה.
עמיקם נחמני: הרבה פעמים התשלום לחיילים היה – אינני יכול לתת לכם כסף, אבל אני כן יכול להציע לכם את השלל, קרי, את הנשים.
עמיקם נחמני: העבדות, למשל, בארצות הברית במיוחד העלתה לנו את השאלה המאוד מעניינת, אם יכולה להיות מעשי אונס בין מאסטר, בין אדון לבין השפחה שלו, הרי היא רכושי, על איזה סעיף בדיוק תעמיד אותו לדין?
עמיקם נחמני: אם הוא שובר, אם אני אשבור את השעון שלי לצורך הדוגמה, על מה בדיוק תעמידו אותי לדין?
עמיקם נחמני: כלומר, האם בכלל יכול להיות מעשה אונס בין מאסטר לבין השפחה שלו, זה מצד אחד.
עמיקם נחמני: אנחנו יכולים גם לראות כאשר שלטון מתפורר, אנחנו יכולים לראות איך הדבר מתבטא באונס.
עמיקם נחמני: ראינו את זה בהתפוררות השלטון של הצאר, אנחנו ראינו את זה גם בהתפוררות של השלטון הקומוניסטי, למשל, ביוגוסלביה, ששם כפי שנאמר פה, וגם השגריר דיבר על כך, שם הפליאו במונחים החדשים אפילו שהמציאו – מרכזי אונס, וכו'.
עמיקם נחמני: אנחנו יודעים גם למשל שהצבא הגרמני הבדיל בין מעשה אונס בחזית המזרחית, לעומת מעשה אונס בחזית המערבית.
עמיקם נחמני: כלומר, בחזית המזרחית מול סלאבין זה טופל כבעיית משמעת.
עמיקם נחמני: בחזית המערבית מול צרפתים, או צרפתיות כמובן, מול הולנדיות וכו', ובלגיות, זו הייתה עבירה שעונש מוות בצידה, כשהנובע ומה שמסביר את ההבדל הזה זה סולם הגזעים כפי שאני הזכרתי אותו בתחילת ההרצאה.
עמיקם נחמני: יש גם שאלה תרבותית לאונס, כלומר, אם אני רואה אשה כרכוש, יש לזה כמובן בעיה אחרת מאשר לראות אותה כ-Human bing.
עמיקם נחמני: אם הרכוש נפגע פה כתוצאה מאונס, זה סיפור אחד, כלומר, אני אקבל בשביל אותה אשה במקום 1,000 שקל רק 500 שקל, אם זאת תהיה בתי, ואני אמכור אותה, או שמי שירצה להתחתן איתה, ואני אבקש את המוהר בעבורה וכו'.
עמיקם נחמני: זאת אומרת בהרבה תקופות כשנשים נחשבו עדיין לרכוש, ההיבט הזה של אונס רק טופל כבעיה כלכלית לא יותר מכך.
עמיקם נחמני: יש כאן כל הרעיון שמין בכוח לא קיים.
עמיקם נחמני: יש קהילות שמרניות ומסורתיות שהרעיון של אונס לא קיים בז'רגון, גם לא במחשבה.
עמיקם נחמני: אם אירעה מגע מיני, הוא כתוצאה מהסכמה של שני הצדדים, אין דבר כזה שלא הייתה פה הסכמה.
עמיקם נחמני: וכתוצאה מכך כמובן הרבה נשים שילמו בחייהן על כך, לכי תוכיחי שזה נעשה בניגוד לרצונך, כפי שאמרתי אין דבר כזה במקומות האלה.
עמיקם נחמני: במשפט המודרני, ופה אני ממש אסכם בשני מלים, נוספו שני דברים שלא היו בעבר.
עמיקם נחמני: יכול להיות כיום אונס בין בעל לאשתו, שזה דבר שלא היה בעבר.
עמיקם נחמני: אגב, זה רק בשנים האחרונות, מערכות החוקים במדינות המערב מתוקנות, רק בשנות ה-80, וה-90, הרעיון שבין בני זוג יכול להיות אונס, רק בשנות ה-80 וה-90 של המאה הקודמת תוקנו מערכות החוקים בנושא הזה.
עמיקם נחמני: זה סיפור אחד.
עמיקם נחמני: ותיקון שני שהיה, שלא חובה כיום שתהיה מחאה קולנית או מחאה פיזית בכל ההקשר של אונס.
עמיקם נחמני: אני לא מחיתי, אני כאשה לא מחיתי, או אני כאשה לא צעקתי, וכו', כיוון שיש פה יחסי מרות, אתה המפקד שלי בצבא, אתה הפרופסור שלי באוניברסיטה, אתה המעביד שלי במפעל, וכו', אני דואגת לחלב וללחם של הילדים שלי, ולא רוצה להפסיד את מקום העבודה, וכו', אלה שני תיקונים מאוד משמעותיים שנכנסו למערכות החוקים בשנים האחרונות.
עמיקם נחמני: שלא כבחיי יום יום ששם יש היכרות מוקדמת בין אנס וקורבנו במשהו כמו כמעט 80% מהמקרים, זה תלוי באיזה תרבות אתה נמצא וכו', 78%, 80% וכמה.
עמיקם נחמני: באונס במלחמה המקרה הוא אנונימי לחלוטין, לא הכרתי אותך קודם, ולא אכיר אותך כנראה גם אחר כך, וכל הנושא של אנונימיות חוגג פה בנושא הזה.
עמיקם נחמני: אבל יותר מכך, בשעה שבחיי יום יום את המטרה, את הקורבן, וגם את המטרה, במלחמה את רק כלי רכב, בעזרתך רק אני פוגע בקהילה, ואני הסברתי קודם איך הקהילה נפגעת.
עמיקם נחמני: אני אדלג בהיבט הזה, אבל זה הבדל אדיר בין אונס בחיי יום יום למלחמה.
עמיקם נחמני: בשעה שביום יום את המטרה והקורבן, במלחמה זה הקהילה שלך היא המטרה והקורבן.
עמיקם נחמני: אנחנו דיברנו כמובן הזכרנו את המלחמה ביוגוסלביה וכו', כאשר המטרה המרכזית וגם השגריר דיבר על כך, הוא הזכיר את הנושא של pregnancy, המטרה המרכזית במקומות רבים היא הריון, כיוון שאם אחר הסתובב לי "פרד בחצר", כלומר, בן כלאיים שאביו מיחידה אתנית אחת, אמו מיחידה אתנית שניה.
הדס בן אליהו: אני חייבת להגיד שיש לי קושי אדיר בצורת ההתבטאות שלך, אני ממש מרגישה מותקפת כשאני יושבת פה.
הדס בן אליהו: אולי אפשר קצת לשקול את המלים ולחשוב על סוג השיח שאתה מייצר פה.
עמיקם נחמני: אם התוצאה של אונס הוא בעצם תוצרת של בן מאב מיחידה אתנית אחת, ואם מיחידה אתנית שנייה, הטענה שהחוזק של הקהילה שלי נפגע, אני יכול לדבר סודות על ידו, אני לא בטוח.
עמיקם נחמני: אולי בעצם נולד לי פה גייס חמישי, אני אינני בטוח בהקשר הזה וכו'.
עמיקם נחמני: אני רק רציתי בהקשר הזה אולי, ואני מסיים, רק להקריא, כיוון שזה היה באנגלית, אז אני אתרגם אותו לעברית.
עמיקם נחמני: מדרש שאולי ייתן פה אונס נחשב בעצם לסיבה להרס בית המקדש, ואני אתן פה מדרש, ואתם תבינו במיוחד מה הכוונה, זה ממסכת גיטין, ואני אעשה זאת בקיצור נמרץ.
עמיקם נחמני: היה לנו נגר, והיה לנו שוליה לנגר.
עמיקם נחמני: הנגר רצה להרחיב את העסק.
עמיקם נחמני: משום מה אומר לו השוליה, בוא אליי ואני אתן לך כסף להרחבת העסק.
עמיקם נחמני: אומר בסדר, שלח הנגר את אשתו לשוליה, השוליה נתן ולא ראה אותה, הנגר לא ראה את אשתו במשך שלושה ימים.
עמיקם נחמני: בא הנגר אל השוליה ושאל אותו איפה אשתי, אומר לו השוליה, אני לאשתך נתתי את הכסף מייד, אבל אני שמעתי שכאשר היא הלכה הביתה, הנערים אנסו אותה בדרך.
עמיקם נחמני: אומר לו כעת הנגר מה אעשה?
עמיקם נחמני: אומר לו השוליה אתה חייב לגרש את אשתך.
עמיקם נחמני: אומר לו הנגר, אבל אין לי כסף, הכתובה שלה 100 מיליון, זה 1,000 שקל, הרבה מאוד כסף, אומר לו השוליה, בוא אליי אני אתן לך את הכסף ותוכל לגרש את אשתך בהתאם לכתובה.
עמיקם נחמני: הסיפור הבא הוא כעת.
עמיקם נחמני: מגרש הנגר את אשתו, השוליה מייד נושא לאשה את אותה גרושה, והתמונה הבאה, וזה הסוף, יושבים השוליה שנשא לאשה את גרושת הנגר, עומד הנגר ומשקה עליהן, אומר הכתוב, כלומר, מוזג לכוסותיהם ודמעותיו נגרות לכוסותיהם – ועל זה יצאה בת קול שיחרב בית המקדש.
עמיקם נחמני: אותה גרושה, והתמונה הבאה וזה הסוף, יושבים השוליה שנשא לאשה את גרושת הנגר, עומד הנגר ומשקה עליו, כלומר מוזג, ודמעותיו ניגרות לכוסותיהם, ועל זה יצאה בת קול שייחרב בית המקדש.
פיטר ביאומונט: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) תודה לכם על שהזמנתם אותי לקחת חלק בכנס זה.
פיטר ביאומונט: לפני כשנתיים חזרתי לסרייבו לצורך הכנת כתבה, בנושא שכלל בתוכו ראיונות עם קורבנות אונס וזה בעצם היה הסכסוך הראשון שאותו סקרתי.
פיטר ביאומונט: אחד הדברים שבאמת הכה בי, למרות שחלפו כ- 20 שנה, זה שלשימוש באונס כנשק מלחמה יכולה להיות השפעה לאורך זמן רב.
פיטר ביאומונט: מדובר בנשים שחייהן נהרסו ועדיין לאחר שני עשורים, הן עושות את כל המאמצים כדי לבנות את חייהן מחדש ולמצוא תשובות לכל מה שעבר עליהן.
פיטר ביאומונט: ההזמנה לכאן העלתה בי את השאלה, כיצד כל זה קשור לנושא הסיקור של השימוש באונס בזמן מלחמה מכל רחבי העולם, בין אם זה בקונגו ומזרח קונגו, בבוסניה, בסודן ואפילו במזרח התיכון ומהו המסר שאני רוצה להעביר כאן אליכם?
פיטר ביאומונט: חשבתי שאולי אתחיל בנקודה ספציפית לגבי אחת הנשים שפגשתי, אבל ככל שחשבתי עליה ולאחר ששוחחתי כאן עם עמיתיי, נוכחתי לדעת שהדבר הכי משמעותי שלקחתי עימי לאורך 20 השנים שסיקרתי סכסוכים ומיקרים שונים של אלימות והתעללות מינית, זה המצאותם של המקרים האלה בכל מקום.
פיטר ביאומונט: דבר אחר שהיכה בי, בהקשר למפגש הפסגה, זו השאלה למה זה נחוץ?
פיטר ביאומונט: מדוע בימינו זה כל כך חשוב כמו שזה כל כך נחוץ?
פיטר ביאומונט: דבר אחר שעלה במהלך השיחות שקיימתי כאן, שאחת הבעיות היא שאולי כתקשורת, כמו גם ממשלות וארגונים בלתי ממשלתיים, כשלנו איכשהו בעיצוב הנרטיב הציבורי לגבי האלימות המינית.
פיטר ביאומונט: זו הסיבה שחשבתי שאולי אדבר כאן, בתנאים הן המבניים והן האישיים, היכן לדעתי ומניסיוני כשלה התקשורת בדיווחים על האלימות המינית.
פיטר ביאומונט: Now, I mentioned the whole notion of ubiquity and, as Ambassador Gould has already said, that one of the problems with noting the ubiquity of sexual violence in conflict is that you can draw completely the wrong conclusion from it.
פיטר ביאומונט: הזכרתי את כל הרעיון של המצאות בכל מקום, וכפי שהשגריר גולד כבר אמר, אחת הבעיות עם ציון השכיחות של אלימות מינית בסכסוך היא, שאתה יכול לצייר מסקנה שונה ממנו לחלוטין.
פיטר ביאומונט: You can look at it, you can think the sexual violence is actually an inevitable part of conflict.
פיטר ביאומונט: אתה יכול להסתכל בזה, אתה יכול לחשוב על האלימות המינית שהיא למעשה חלק בלתי נמנע של סכסוך, But it's not.
פיטר ביאומונט: אבל זה לא כך.
פיטר ביאומונט: There are different incidence rates of sexual violence in conflict, and the difference in the incidence rates suggests that not only is it a mitigable problem but that where there are high incidences of sexual violence, you can only conclude that it is deliberately being used as a weapon of war.
פיטר ביאומונט: ישנם שיעורי אירועים שונים של אלימות מינית בסכסוך וההבדל בשיעורי האירועים עולה, שכאשר שיעור האלימות המינית הוא גבוה, אתה יכול רק להסיק שהוא שימש בכוונה תחילה, כנשק של מלחמה.
פיטר ביאומונט: And I dug up an old essay that was written by a friend and colleague of mine, for a photography journal called Photo Eight (ph.) , called "The Atrocious Image", and she asked why it was that representations of rape and sexual violence in war reporting and war photography remained such a taboo.
פיטר ביאומונט: חפרתי ומצאתי מאמר ישן, שנכתב על ידי חברה ועמיתה שלי לכתב העת "Photo Eight", הנקרא "תמונת הזוועה", שבו היא שואלת מדוע הצגת נושאי האונס ואלימות מינית בדיווחים וצילומים של מלחמות, נשאר כטאבו.
פיטר ביאומונט: And I think she actually touched on something very important, because there is a taboo towards reporting sexual violence.
פיטר ביאומונט: אני חושב שהיא ממש נגעה במשהו מאוד חשוב, כי יש טאבו לגבי דיווח של אלימות מינית.
פיטר ביאומונט: We report different kinds of human-rights abuses and violence, often in very, very graphic details.
פיטר ביאומונט: אנו מדווחים על סוגים שונים של הפרת זכויות אדם ואלימות, לעתים קרובות בפרטים מאוד מאוד גרפיים.
פיטר ביאומונט: But journalists - and I personally - find interviewing survivors of sexual violence and rape to be extremely difficult.
פיטר ביאומונט: אבל עיתונאים - ואני באופן אישי – מוצאים שלראיין נפגעות אונס ואלימות מינית, יכול להיות דבר קשה מאוד.
פיטר ביאומונט: I mean, I think it's probably one of the most difficult things in human-rights and war reporting to do.
פיטר ביאומונט: אני חושב שזה כנראה אחד הדברים הכי קשים שעושים בדיווחי מלחמה וזכויות אדם.
פיטר ביאומונט: אבל יש סוג של אילוץ פרדוקסלי, שאנו מכירים בזה כאחת הבעיות החמורות ביותר בסכסוך ובכל זאת אנחנו נרתעים ממנו.
פיטר ביאומונט: Rather than moving towards trying to talk about what the reality of sexual violence in war is, we drive around it.
פיטר ביאומונט: במקום לנסות לנוע לעבר ניסיון לדבר על המציאות של אלימות מינית במלחמה, אנחנו נעים סביבו.
פיטר ביאומונט: And I think that's one of the reasons that I feel that this summit is so important.
פיטר ביאומונט: אני חושב שזו אחת הסיבות לכך, שאני מרגיש שהפסגה הזו היא מאוד חשובה.
פיטר ביאומונט: I mean, several speakers today have mentioned that this in a way reflects kind of social constraints about talking about the experience of rape, both in the Nazi concentration camps and also for a long time, until Antony Beevor really dramatized it in his book on the fall of Berlin, also the huge instance of Soviet rape on the road to the liberation of Berlin.
פיטר ביאומונט: זאת אומרת, כמה דוברים ציינו היום, ששהדיבורים על "חווית האונס" הוא איכשהו משקף סוג של אילוצים חברתיים, הן במחנות הריכוז הנאציים וגם לאורך זמן רב, עד אנטוני ביוור הביא זאת בצורה דרמטית בספרו על נפילתה של ברלין, גם המופע הענק של אונס סובייטי, בדרך לשחרורה של ברלין.
פיטר ביאומונט: דבר נוסף שהדהים אותי הוא, שכל שכתבים – אני בתוכם – איכשהו כבר שותפים לבעיה זו.
פיטר ביאומונט: And I wanted to give us an example, not sexual violence as such but an example of sexualized abuse that I think you'll probably pretty quickly guess what I'm talking about when I start describing it.
פיטר ביאומונט: לדוגמא, לא אלימות מינית וכאלה אבל דוגמא של התעללות מינית שאני מניח שכאשר אתחיל לתאר אותה, אתם בטח תדעו די מהר על מה אני מדבר.
פיטר ביאומונט: In the early phase of the conflict in Iraq, a lot of us used to go to Fallujah and Ramadi, and we would hear stories, some of which were extraordinary, some of which were believable.
פיטר ביאומונט: בשלב המוקדם של הסכסוך בעיראק, רבים מאתנו נהגו ללכת לפלוג'ה ורמאדי ולשמוע סיפורים, שחלקם היו יוצאי דופן וחלקם היו אמינים.
פיטר ביאומונט: And I remember, like a number of other reporters at the time, beginning to hear stories of sexual abuse going on in a prison.
פיטר ביאומונט: אני זוכר, כמו מספר כתבים אחרים באותה תקופה, התחלנו לשמוע סיפורים על התעללות מינית שמתרחשים בבית כלא.
פיטר ביאומונט: You're probably anticipating where the story's going.
פיטר ביאומונט: אתם ודאי יכולים לצפות לאן הסיפור הולך, But the accounts seemed so extraordinary at the time, including a letter that was passed on to us - it was anonymous - talking about a horrible situations in Abu Ghraib prison, and a lot of just kind of discarded it when we should have taken it seriously.
פיטר ביאומונט: אבל הכל נראה מאוד יוצא דופן באותה עת ובכלל זה מכתב בעילום שם שהועבר אלינו, שדיבר על מצבים נוראים בכלא אבו גרייב ועל עוד הרבה דברים שפשוט פסלנו בזמן שהיינו צריכים לקחת את זה ברצינות.
פיטר ביאומונט: דיברתי עם הסדר שלי לגבי השאלה, אם זה נכון, איך בעצם הולכים עם החקירה הזאת, מבלי להגיע לאיזשהו פיתרון, עד שכמובן, נמצא פתרון.
פיטר ביאומונט: Someone leaked photographs, and the whole scandal of the sexualized abuse that was happening inside Abu Ghraib got brought to the public.
פיטר ביאומונט: מישהו הדליף תמונות וכל השערורייה של ההתעללות המינית בין כתלי כלא אבו גרייב, הגיעה/הובאה לידיעת הציבור.
פיטר ביאומונט: מה שאקח עימי מכל זה, שאני איכשהו נכשלתי בכך שלא לקחתי את ההאשמות האלה מספיק ברצינות.
פיטר ביאומונט: And we also tend sometimes to think about sexual violence or sexualized abuse in conflict as being done by the other;
פיטר ביאומונט: אנחנו גם נוטים לפעמים לחשוב על אלימות או התעללות מינית בסכסוך, כנעשה על ידי אחרים; we think of it being done by other people, that it's not part of our culture, when in fact it's something that happens in many places, and that we should be alert to the risks of sexual violence in the context of permissive violence, close to home as well as far away from home.
פיטר ביאומונט: אנו חושבים שזה נעשה על ידי אנשים אחרים כי זה לא חלק מהתרבות שלנו שזה למעשה, משהו שקורה במקומות רבים ואנחנו צריכים להיות ערניים לסיכונים של אלימות מינית בהקשר של אלימות מתירנית, קרוב לבית, כמו גם רחוק מהבית.
פיטר ביאומונט: It's not something that just happens in a spa in, say, Visegrad run by some paramilitary.
פיטר ביאומונט: זה לא משהו שקורה רק בספא, למשל, Visegrad המנוהל על ידי גוף צבאי כלשהו.
פיטר ביאומונט: It's not something that's just done by rogue militias in Eastern Congo.
פיטר ביאומונט: זה לא משהו שרק נעשה על ידי המליציות האדומות במזרח קונגו.
פיטר ביאומונט: It's something that all militaries and all societies need to be conscious of.
פיטר ביאומונט: זה משהו שכל הצבאות וכל החברות צריכים להיות מודעים לכך.
פיטר ביאומונט: לסיכום, אני חושב שאלימות מינית בזמן מלחמה, היא חלק מהקשר רחב יותר של אלימות ויחס לא אנושי מתירני.
פיטר ביאומונט: אני מרגיש שמיותר קצת להגיד את זה, שהאונס בדרך כלל מבוסס על תחושה של כוח וסמכות על הקורבן.
פיטר ביאומונט: במובנים מסוימים, זה טבוע בתוך הסכסוך, ולכן זה מפתיע אותי כל הזמן שלא נעשה מספיק בעניין אלימות מינית בסכסוך, או שימוש אונס כנשק של מלחמה.
פיטר ביאומונט: זו אחת הסיבות, שאני חושב שזו יוזמה טובה מאוד.
פיטר ביאומונט: I mean, these meetings are going on all over the world at the moment.
פיטר ביאומונט: המפגשים האלה נעשים באותו זמן בכל העולם, במהלך פסגה בנושא זה.
פיטר ביאומונט: נראה לי שזה דחף קדימה את השיח הציבורי לגבי מה שעלינו לעשות לגבי זה, תוך התמקדות בעבריינים ולא סטיגמת הניצולים, שזקוק לתמיכתנו.
פיטר ביאומונט: Thank you.
פיטר ביאומונט: תודה.
רויטל ארבל: אני רוצה להודות קודם כל שהזמנתם אותי לפה לדבר פה.
רויטל ארבל: יכול להיות שיש דברים שאני אגיד, אנשים המכובדים שדיברו לפניי אמרו, אבל אני בכל זאת מקווה להגיד אותם בהזדמנות אחרת.
רויטל ארבל: אני חושבת שאלימות ופשע מיני בזמן מלחמה זה אולי משהו גלובלי ולא אישי, אבל הקורבן חי עם עצמו.
רויטל ארבל: אני מאוד רוצה שבכל המאסה הזאת של המיליונים שמתוארים, אנחנו נזכור בכל זאת שבסופו של דבר אנחנו עומדים מול הקורבן, והתפקיד שלנו הוא לשמוע אותו, לתעד אותו ולעזור לו להשתקם, זה בעצם הנקודה המרכזית של הסיפור.
רויטל ארבל: אני רוצה קצת לדבר על האונס באופן כללי, והתחלתי ממאפייני התוקף, כי אני חושבת שהנקודה שלא הוזכרה פה לדעתי מספיק, זה ש-97%, 99% מהתוקפים הם גברים.
רויטל ארבל: דיברנו על הנפגעות שהן נשים ועל פמיניזציה, אבל התוקפים הם לרוב גברים.
רויטל ארבל: באונס רגיל באמת 85% מהמקרים האנס מוכר לקורבן, ולרוב זה קורה במקומות פרטיים.
רויטל ארבל: אבל חשוב לדעת שהרבה מאוד נשים במהלך חייהן עברו תקיפה מינית, אנחנו לא מדברים פה על דברים שקורים במקום אחר, בעולם אחר.
רויטל ארבל: בתוך החברה שלנו הרבה נשים נחשפות לנושא של אלימות פיזית במהלך החיים שלהן, וחלק מהן גם לאלימות מינית, שזה בעצם אותו דבר.
רויטל ארבל: יש גם את הנושא של התעמרות נפשית שהוא גם כן מאוד שכיח, והוא גם כן חשוב ביותר.
רויטל ארבל: צריך לדעת שבקרב נשים מהגרות, אותן נשים שברחו, גם בתוך האוכלוסייה הזאת, השכיחות של אלימות פיזית וגופנית מאוד גבוהה.
רויטל ארבל: הנשים האלה נמצאות בכל מקום סביבנו, והן עוברות את כל החוויות שהן עברו במקום מוצאן, את כל המעבר וגם כשהן מגיעות לארץ המובטחת, עדיין נשארות אוכלוסייה מוחלשת ונפגעת.
רויטל ארבל: נתון מדהים, נשים דיברו על זיהום, ועל נושאים כאלה.
רויטל ארבל: גבר שאשתו נושאת את הבן שלו, מחקרים מראים שנשים שהן בהריון מוכות יותר.
רויטל ארבל: גברים מכים יותר נשים בהריון.
רויטל ארבל: הרבה מאוד פעמים, אפילו עד 50% יש תיאורים, שהאלימות התחילה בזמן הריון.
רויטל ארבל: באמת, להגיד שוב, ונאמר כמה פעמים, אבל ברור שתקיפה מינית היא לא משהו שנובע מדחף מיני בלתי נשלט, שזו איזושהי תיזה שאבדה במשך שנים, אלא מדובר פה באלימות, היא פשוט מתבטאת במין.
רויטל ארבל: אחד הביטויים שלה, אני לא חושבת שצריך להקים בתי משפט נפרדים לזה שעוסקים בפשעי מלחמה, זה פשוט ביטוי נוסף של אלימות, זאת הסיבה שזה קורה.
רויטל ארבל: המטרה של הפשע הזה, זה למעשה להשפיל ולשלוט בקורבן.
רויטל ארבל: אלימות מינית היא תופעה חברתית שקיימת בכל חברה שמקבלת התנהגות אגרסיבית וחוסר שוויון בין המינים, זה בעצם השורש והבסיס לתופעה הזאת, וזה אקט של אלימות שהתוקף עושה כלפי חלש, זאת הסיבה שזה נשים, בנות קטנות ובנים קטנים.
רויטל ארבל: זאת הסיבה שזה ה-Hard core של הנתקפים למעשה.
רויטל ארבל: הדבר הזה משקף את הצורה של ה-- - - כחברה מסתכלים על מעמד, ומקום בתפקיד של נשים בחברה.
רויטל ארבל: אני רוצה להגיד לעיתונאי, שאני חושבת שזה בדיוק הבעיה.
רויטל ארבל: בציור הקלאסי היו מראים אונס, חייל רומי אונס אשה.
רויטל ארבל: היום אנחנו עוסקים בצילומים שמראים את העצב, את ה"אפטר אפקט" שזה מאוד חשוב, אבל האלימות לא נמצאת שם והאונס הוא דבר אלים, הוא לא רק דבר מיני, והביטוי לאלימות הוא צריך להופיע שם, וזה לא חייב להיות תיאור גראפי של חדירה, האלימות צריכה להופיע שם, והיא לא מופיעה בצורה שמייצגים את זה היום.
רויטל ארבל: יש על זה הרבה מאמרים, ואפשר לקרוא את זה.
רויטל ארבל: למה הדבר הזה לא יוצא והזכירו את זה?
רויטל ארבל: שהרבה מאוד נשים לא פונות מייד בגלל הבושה, גם באוכלוסייה שלא הותקפה באזורי מלחמה, נשים כמעט לא פונות.
רויטל ארבל: אתם יכולים לראות ש- 20% פונות 10 ויותר נשים אחרי פגיעה, ורק 8% פונות במהלך 24 השעות הראשונות.
רויטל ארבל: אנחנו הקמנו מרכזי תקיפה מינית ושרות שנותן בתקיפה מיידית, אבל אנחנו מכסים כאן חלק יחסית של המקרים.
רויטל ארבל: למעשה 80% לא מתלוננות במשטרה.
רויטל ארבל: אני לא אדבר לאן נעלמות כל הנשים שלא התלוננו במשטרה, כי זה לא הפוקוס לשיחה.
רויטל ארבל: אני רוצה להדגיש רק, כשעוסקים בתקיפה מינית, אז אונס מתייחס לאשה, וגבר שמחדירים איבר מין או חפץ לפי הטבעת שלו זה לא נחשב אונס, זה נחשב למעשה סדום, וההגדרה המשפטית של זה היא שונה.
רויטל ארבל: אני חושבת שאחד הדברים שצריכים לפעול עליהם זה על Legistlation הבינלאומי בנושא של ההגדרות האלה את זה לא אמרו.
רויטל ארבל: למה בעצם במלחמה קורה יותר אונס?
רויטל ארבל: משום שמלחמה זה מנגנון שהוא אלים, ויש "דסנסיטיזציה", בן אדם שהוא חייל עובר איזשהו "דסנסיטיזציה, ומסוגל לעשות דברים שאולי הוא לא היה עושה באופן נורמטיבי במצב רגיל.
רויטל ארבל: יש גם הרבה מאוד מגע בין לוחמים, זה לא מדויק לוחמים, כי בדרך כלל היחידות הלוחמות הן לא שאונסות, אלא יחידות התומכות לחימה הן אלה שאונסות, לבין אוכלוסייה אזרחית נשית שנמצאת במגע מאוד צמוד איתם.
רויטל ארבל: יש הרבה מאוד חוקרים שמאמינים שהשורשים של אונס מלחמה, הם טמונים בעצם בחלוקת העבודה המגדרית בחברה, כלומר, שזה השורשים של העובדה שבעצם נוצר הנושא של אונס מלחמה, לא רק כחלק מאלימות כללית, אלא גם בגלל העובדה שיש - - - אני רוצה להגיד לגבי המקום שנשים נאנסות, ציינו פה כמה מנגנונים, אבל יש הרבה מקומות שנשים נאנסות, הן נאנסות בבתי כלא ובמחנות מעצר כפרקטיקה של עינויים, הן נאנסות כשבויות ואסירות פוליטיות ופליטות במחנות פליטים, וגם נשים, וזה חשוב, ציינו פה, זה נשים שמתנגדות לאיזשהו סדר חברתי פטריכאלי.
רויטל ארבל: אחת הדרכים להעניש אותן זה לאנוס אותן, זה תופעה שאנחנו רואים במדינות כולל ועוד.
רויטל ארבל: יש את הנושא של הטריטוריה, כל מה שדיברו שיש פלישה לטריטוריה, להרחיק את הנשים ולהבריח אותן.
רויטל ארבל: מדברים עכשיו בניגריה, הנושא של הכנה למחנות זנות בכפייה, שזה כנראה השורש של הבעיה שם בחטיפה של הילדות.
רויטל ארבל: יש גם את הנושא של ענישה בגלל שסייעו לאויב – אם מישהו קרא את הספר "האמא של הכלב", זה מתאר את מה שקרה ביוון, אחרי שהגרמנים יצאו נאנסו נשים כעונש על העובדה שהם שיתפו פעולה עם האויב.
רויטל ארבל: כאן יש דברים שכבר נאמרו, שזה סיפוק של צרכים פוליטיים ולא מיניים.
רויטל ארבל: הביטוי זיהום הוא מאוד קשה לשמיעה, הוא חוזר הרבה מאוד במאמרים.
רויטל ארבל: אני לא רוצה להתייחס לזה, כי אני באמת רוצה לדבר על האישי יותר.
רויטל ארבל: חשוב לי להגיד, שאונס מלחמה הוא לא כולל רק נשים וילדים.
רויטל ארבל: אני מראיינת ובודקת הרבה גברים שעברו חוויות מיניות, יש עלייה גדולה מאוד, זה בערך ב-25 אזורי סכסוך כבר, זה מופיע גם מבחינת חדירה אנאלית, עבדות מינית, מכות באזור המין, סרוס, וגם מכריחים את הגברים לתקוף אנשים אחרים, או קרובות משפחה, ואפילו מתים, זה סוג של תקיפה וגם לצפות במעשי אונס, אני אומרת, הגברים עוברים חוויות מאוד קשות כחלק מתהליכים שהסביר פרופ' נחמני, אבל בהחלט דברים קשים, ההשלכות הן גם מבחינה גופית יש נזקים מאוד נשים וגם מבחינת PTSD – Post traumatic stress disorder.
רויטל ארבל: לגבי הגברים, הגברים הם תת אבחון, אני רוצה גם לדבר בשם הנושא של הגברים שנתקפים, כי גם הצוותים המקצועיים והרפואיים מפחדים לשאול על זה, וגם גופים רשמיים, והעיתונות, מישהו בדק והראה שמאמרים בעיתון מתייחסים בעיקר לנשים ואין כמעט מאמרים על גברים שנתקים.
רויטל ארבל: ויש תת ענישה גם בגלל ההגדרות.
רויטל ארבל: כמה מלים על – Post traumatic stress disorder קודם כל במצב הרגיל שלו זה ארוע בודד ויחיד, ואנשים מוצפים חוויות והן לא מעובדות, ואחר כך הן צפות וחוזרות והם סובלים משני דברים חזרה של התחושות, והימנעות מסיטואציות שמזכירות.
רויטל ארבל: ה-PTSD complex זה במצב שאתה כמו במלחמה חשוף לתקיפה חוזרת.
רויטל ארבל: כשאתה נחשף לתקיפה חוזרת בתור בן אדם מבוגר, זה מכרסם לך באישיות.
רויטל ארבל: אבל כשאתה נתקף בתור בן אדם צעיר, בתור ילד שהאישיות שלך עוד לא בנויה, אתה מפתח הפרעת אישיות.
רויטל ארבל: זה הפרעה ברמות שהן בלתי ניתנות לתיקון, ולמעשה כל מה שהילדים האלה עושים הם מצטמצמים בלשרוד, הם בכלל לא מסוגלים לפתח כישורים חברתיים רגילים.
רויטל ארבל: חשוב שכולנו נשים לב אליהם, כי אנשים האלה מופיעים עם הרבה סימפטומים נפשיים, אבל הם מופיעים גם עם חבלות שאנחנו לא מבינים אותן.
רויטל ארבל: צריך לשאול כשמישהו בא ויש לו סימן או צלקת, צריכים לשאול מאיפה זה קרה.
רויטל ארבל: יש הרבה כאבים כרוניים, והם הולכים הרבה מאוד פעמים למרפאות, ורופאים לא שואלים אותם בעצם האם עברת חוויה כזאת, ואנחנו נחשפים.
רויטל ארבל: יש בחברה שלנו הרבה אנשים שעברו, אולי לא פה, תקיפה כזאת.
רויטל ארבל: בנשים אנחנו רואים תופעות הפוכות, נשים שהופכות להיות בהתנהגות קצת פחות בשליטה מבחינה מינית, ונכנסות להריון ונדבקות במחלות מין, תופעות הפוכות שהן יכולות להיות מאוד בעייתיות.
רויטל ארבל: כמגיע אלינו מישהו שהותקף מבחינה מינית, אנחנו צריכים להיות קודם כל עירניים ולשאול.
רויטל ארבל: לנסות להעריך בצורה מאוד יעילה אבל עם הרבה מאוד רגישות כי הדבר הזה יכול לגרום להצפה מאוד גדולה של התחושה, ובעיקר לשמור על הפרטיות ולהימנע משיפוטיות שזה חשוב.
רויטל ארבל: אני רק רוצה להגיד, שהמטרות של הטיפול זה טיפול מיידי, אבל בעיקר לייצר תכנית טיפולית והמשכית.
רויטל ארבל: אני חושבת שכאן התפקיד של המדינה היא באמת ליצור את התשתית שתיתן לאנשים האלה ליווי אחר כך וטיפול.
רויטל ארבל: האנשים האלה שנמצאים בינינו שעברו תקיפה גם באזורי מלחמה זקוקים לטיפול מתמשך ורציף.
רויטל ארבל: צריך להציע להם אותו, צריך להכשיר צוותים שיהיו יותר ערניים, וצריך שכל הגופים התגייסו כולל העיתונות לדבר על זה ולאו דווקא ברך ובמרומז, אלא באמת להציג את הנושא של האלימות הזאת שהיא פשוט אלימות.