GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רונן נויבירט: שוב, אני חוזר למה שאמרתי קודם – במקום להילחם בבנות שהולכות לצבא, שזה מה שקורה היום בחלק מהמערכת הדתית – ואני לא מפנה אצבע מאשימה אלא אני רק מתאר מצב – אנחנו צריכים להבין שיש כאן מצב, יש כאן עובדה ובמקום להילחם, בואו נעזור להן כך שהשירות יהיה משמעותי יותר, שהן יקבלו הכנה רוחנית נכונה יותר לפני הצבא וגם במהלך הצבא על ידי המענה החינוכי והמענה הרבני.
רונן נויבירט: אני חושב שזה התפקיד שלנו.
רונן נויבירט: שוב, אין ספק שגם לבית המחוקקים יש חלק בנושא הזה ואנחנו שמחים שיזמתם את הדיון הזה.
רונן נויבירט: יישר כוח גדול.
רחל טבת ויזל: אסור לנו לפנות.
רחל טבת ויזל: אדוני לא שמע את הסקירה שלי בבוקר.
רחל טבת ויזל: אנחנו לא יכולים לפנות לבנות.
רחל טבת ויזל: אסור לנו.
רחל טבת ויזל: אנחנו לא מקבלים את הנתונים ואסור לנו.
רחל טבת ויזל: אנחנו לא פונים.
רחל טבת ויזל: כל עוד היא לא מגיעה לצו ראשון ומתחילה תהליך וחסר לה את המידע לפני הצו הראשון, לי אסור לפנות אליה בכלום.
רחל טבת ויזל: רק בבתי ספר חילוניים.
רחל טבת ויזל: חבל שאדוני לא היה בסקירה שלי ואדוני לא שמע את הדברים.
רחל טבת ויזל: אנחנו דיברנו עם החמ"ד.
רחל טבת ויזל: הכניסה שלנו חסומה.
רחל טבת ויזל: גם אני חושבת ששירות לאומי משמעותי הוא יפה מאוד.
רחל טבת ויזל: אני חושבת שלבת צריכה להיות בהזדמנות הראשונה אפשרות לבחור וברגע שאין לה שום נגישות לאינפורמציה הזאת, ואין לה, אין לה את האפשרות לבחור ומי שבוחרת להגיע לשירות צבאי, לא בהכרח מגיעה למקומות הנכונים כי אין לה את האפשרות.
רחל טבת ויזל: אין לה הכנה ואין לה הנגשה.
רחל טבת ויזל: אלה העובדות.
רחל טבת ויזל: אדוני לא שמע אותי בכלל.
רחל טבת ויזל: הצבא ערוך.
רחל טבת ויזל: הצבא לא ערוך?
רחל טבת ויזל: אדוני לא שמע אותי.
רחל טבת ויזל: לא שמעת אותי.
רחל טבת ויזל: זה היה מנומס אם היית שומע אותי ואז היית עונה בהתאם.
רחל טבת ויזל: אני אשמח לסקור בפניך את מה שסקרתי בפורום המכובד הזה.
רחל טבת ויזל: זאת הזדמנות שאדוני ישמע את הסקירה.
רחל טבת ויזל: לא שמעת אותה.
דליה ינקו יוסף: לגבי שירות צבאי עבור הבנות.
דליה ינקו יוסף: השאלה שאתה כל הזמן חוזר עליה, בעינינו היא בדיוק השאלה של הדיון הזה.
דליה ינקו יוסף: השאלה בדיון הזה היא האם אתם מאפשרים כמשרד החינוך את זכות הבחירה לבנות האם לבחור שירות משמעותי מאוד בשירות הלאומי או שירות משמעותי לא פחות בצה"ל.
דליה ינקו יוסף: זאת השאלה.
רחל טבת ויזל: אדוני מכיר את הזכויות של הבת הדתייה היום בצה"ל, מה הרבנות הצבאית עושה לבת הדתייה, היכן הן נמצאות, איך משבצים אותן.
רחל טבת ויזל: לא אתה מכיר ולא הבנות מכירות.
רחל טבת ויזל: זה בדיוק העניין.
רחל טבת ויזל: לא אמרנו תלכו לשירות לאומי או לשירות צבאי אלא אמרנו שמערכת החינוך במדינת ישראל, כולנו צריכים להיות כאלה שמאפשרים לבנות את כל המידע, את המידע הזה ואת המידע הזה אבל זה לא קורה.
דליה ינקו יוסף: אני סגנית ראש האגף הביטחוני-חברתי וראש היחידה להכנה לצה"ל.
דליה ינקו יוסף: אני רוצה לומר לגבי תכנית ההכנה לצה"ל בכלל ואני רוצה להתייחס במשפט דווקא לפתיח של חברת הכנסת לביא.
דליה ינקו יוסף: ראשית, תכניות לכלל המגזרים של הכנה לצה"ל קורות כל הזמן לבני הנוער באוכלוסיות השונות ולהורים שלהם ולסביבה בכלל.
דליה ינקו יוסף: הכול מסתנכרן בשולחן עגול אחד קבוע שיושב אחת לחודש ובו יושבים נציגי צה"ל, משרד החינוך ומשרד הביטחון.
דליה ינקו יוסף: שם מתואמות התוכניות.
דליה ינקו יוסף: כל אחד יודע להגיד מה הוא יודע לעשות הכי טוב והוא עושה מה שלא עושה האחר.
דליה ינקו יוסף: אנחנו מסונכרנים.
דליה ינקו יוסף: זה בדיוק מה שאני רוצה לומר.
דליה ינקו יוסף: משרד החינוך בהיבט הלא דתי, אנחנו עושים שיתופי פעולה מצוינים.
דליה ינקו יוסף: אנחנו מעבירים סדנאות ערכיות בבתי ספר, באמת עם תהליך בירור ערכי של בני הנוער למה להתגייס, יחסי צבא-חברה וכל מה שזה מביא אתו.
דליה ינקו יוסף: עבודה מתואמת ומצוינת.
דליה ינקו יוסף: אנחנו כמשרד הביטחון בחרנו לשתף פעולה עם אלומה לפני כעשור מתוך הבנה להגיע לבנות הדתיות, ואלה לא הנתונים שמציגים היום אלא זה הרבה פחות במקומות שסגרו את הדלת.
דליה ינקו יוסף: רצינו מאוד להביא בנות דתיות ששירתו בצבא כדי שהן יישאו את הדגל.
דליה ינקו יוסף: תן גם לבנות הדתיות.
דליה ינקו יוסף: אנחנו לא נגדה.
רחל טבת ויזל: היא מצהירה לפני צו ראשון.
רחל טבת ויזל: אסור לי לפנות אליה.
רחל טבת ויזל: הבודדים.
רחל טבת ויזל: שאלומה ייכנסו לבתי הספר.
רחל טבת ויזל: זה לא.
רחל טבת ויזל: תראה את הנתונים.
יפעת סלע: אני רוצה לומר לסגן השר יישר כוח לגבי הסיפור של המורות חיילות.
יפעת סלע: אני יודעת שגם אתה פעלת מאחורי הקלעים להרחבת המספר של המורות החיילות בתרבות תורנות ויישר כוח על כך.
יפעת סלע: יחד עם זאת, הצגנו כאן קודם לכן נתון שאחרי עשור של פעילות, אנחנו נכנסים בדלת פתוחה ל-33 אחוזים מבתי הספר ועם רגל בדלת לסדר גודל של שלושים אחוזים נוספים מבתי הספר.
יפעת סלע: אני חושבת שכן היה טוב – וזה מה שאנחנו מבקשים במשך עשור – שתיפתח הדלת למתן מענה פרטני כפי שכתוב בחוזר מנכ"ל, בעמוד 29 סעיף (ד).
מיכל דה האן: אני חייבת להתפרץ לדבריך.
מיכל דה האן: אני חושבת שאת צריכה להיות הוגנת ולומר שמינהל החמ"ד במשרד החינוך - כדי לתת מענה פרטני שאף אחד לא אמר שהדלת הפתוחה הזאת או האחרת היא הדרך של המענה הפרטני - בונה אתכם העברה תקציבית כדי שתגיעו לכל המאה אחוזים.
יפעת סלע: אין כאן שאלה של הוגנות.
יפעת סלע: אנחנו מברכים על התהליך ואני גם אמרתי זאת לאורך כל הדרך.
יפעת סלע: אני חושבת שהייתי מאוד הוגנת כלפי משרד החינוך.
מיכל דה האן: אנחנו רוצים לתת מענה פרטני.
מיכל דה האן: אף אחד לא אמר שצריך לפתוח את הדלת בראשי ולא בראשי כדי לתת מענה פרטני.
מיכל דה האן: המטרה היא להגיע לכל הבנות המתעניינות ולתת להן לא מענה פרטני אלא הכוונה חינוכית ערכית ותורנית.
מיכל דה האן: אנחנו בבניית תקנה - ואת יודעת בדיוק מה המשמעות של הדבר הזה – שאומרת שאנחנו שמים על זה תקציבים כדי שיצליחו להגיע לכל אחת.
מיכל דה האן: אנחנו לא מדברים על כניסה לבית הספר.
מיכל דה האן: אנחנו מדברים על מגוון - - -
מיכל דה האן: זה מה שרציתי לומר קודם ולא נתת לי.
מיכל דה האן: הייתי רוצה פעם לדבר על הנושא הזה כי אנחנו מדברים כל הזמן על הבנות שבאות - ואני לא רוצה לומר בסטריאוטיפ לא נכון - מהאולפנות וכולי, ואני לא כל כך רואה את הבנות העולות מאתיופיה במילייה הזה.
מיכל דה האן: נשאיר את זה.
מיכל דה האן: זה לא הדיון וזאת שאלה על צדק חברתי.
מיכל דה האן: אנחנו מדברים על מתן מענה של מאה אחוזים לבנות שרוצות להתגייס, לבנות שרוצות לעשות שירות משמעותי בצה"ל ואנחנו בונים על זה תקנה.
מיכל דה האן: אתם מבינים מה המשמעות של הדבר.
מיכל דה האן: מי אמר שצריך לפתוח את בית הספר דווקא?
מיכל דה האן: מי אמר שלבנות מגיע כך ולא אחרת?
רחל טבת ויזל: כמו שמגיע להן לשמוע על השירות הלאומי.
מיכל דה האן: התחלתי לומר קודם.
מיכל דה האן: אותו הדבר נוהגים יחד עם השירות הלאומי.
מיכל דה האן: כל המנהלים שלנו נחשפים לדבר הזה.
מיכל דה האן: הבת שיושבת בבית הספר אמורה לקבל הכוונה של היועצת וכך גם הבת בשירות לאומי.
רחל טבת ויזל: שבוע שירות לאומי.
רחל טבת ויזל: יש לנו בנות שלומדות במקומות האלה.
מיכל דה האן: כאשר אנחנו עשינו השנה מפגשים של מנהלים, הנושא של הצבא באמצעות אלומה עלה בכל אחד מהמפגשים.
מיכל דה האן: אנחנו חשפנו את הבנות בתכניות העבודה שלנו בהן אנחנו מתחילים בכיתה י' לדבר על שירות משמעותי ולא משנה אם הוא שירות לאומי או שירות צבאי ואנחנו פורסים בכיתה י' את האפשרויות.
רחל טבת ויזל: של שירות צבאי?
מיכל דה האן: של שירות צבאי.
מיכל דה האן: תתפלאי.
רחל טבת ויזל: אני מאוד מתפלאת.
מיכל דה האן: גם לי יש.
מיכל דה האן: תסתכלו בתכנית הליבה לשיעורי חינוך שלנו שנעשית עם מינהל חברה ונוער ותראו.
מיכל דה האן: מי אמר שאנחנו לא יושבים?
מיכל דה האן: יש לנו נציגה שקוראים לה שושי שפיגל.
דליה ינקו יוסף: היא מגיעה לדיונים ייעודיים ועדיין מה שהוצג כאן
דליה ינקו יוסף: כעמדת החמ"ד, זאת אותה עמדה.
דליה ינקו יוסף: שלא נתבלבל.
מיכל דה האן: היא צריכה לומר עמדה אחרת?
דליה ינקו יוסף: לא.
דליה ינקו יוסף: התקנה, זה טוב, זה כסף, אבל השיטה לא תשתנה.
מיכל דה האן: לא, זה לא כסף.
מיכל דה האן: זאת הכרה.
דליה ינקו יוסף: השיטה לא תשתנה.
דליה ינקו יוסף: אי אפשר יהיה להיכנס לבתי ספר או לאולפנות.
מיכל דה האן: האג'נדה כרגע היא זאת.
דליה ינקו יוסף: נכון וזה בסדר גמור.
שולי רוזנק אייזקס: תודה.
שולי רוזנק אייזקס: אני עשרים שנים במערכת החינוך, מחנכת כ-16 שנים כיתות י"א-י"ב ורכזת מדעי הרוח.
שולי רוזנק אייזקס: אני משמשת כרב בית הספר בבית ספר אוולינה.
שולי רוזנק אייזקס: ברשותכם, אני רוצה לומר כמה דברים כי יש לי בראשי אי בהירות לאור מה שמתרחש בדקות האחרונות.
שולי רוזנק אייזקס: אני לתומי חשבתי שבאמת כמו שאת הצגת אנחנו נעסוק בשאלה של ידע זה כוח.
שולי רוזנק אייזקס: זאת אומרת, של היכולת להעביר אינפורמציה בבתי הספר.
שולי רוזנק אייזקס: אני מרגישה שאנחנו קצת סוטים לכיוונים שונים.
שולי רוזנק אייזקס: אני אומר שבעיני הדבר החשוב ביותר – אני חושבת שזאת צריכה להיות שיחה חינוכית – הוא לבדוק את השאלה האם באמת הבנות שלנו מקבלות את כל מה שהן צריכות לקבל.
שולי רוזנק אייזקס: אני חושבת שנכון יהיה לומר שכשם שאנחנו מתמודדות בתוך בתי הספר הדתיים בשאלות של מה נכנס ומה יוצא בתחום הדיבור שלנו בבית הספר, האם נדבר על סמים, האם נדבר על שתייה, האם נדבר על חינוך מעורב וכן הלאה, חייב שיהיה גם דיבור על הצבא.
שולי רוזנק אייזקס: מלכתחילה אני לא מבינה את ההתרחשות שמתרחשת כאן משום שאני חושבת שאנחנו צריכים להבין שאנחנו מונעות מן הבנות שלנו אינפורמציה שהן יקבלו אותה מאזורים לא נכונים ולא מספיקים.
שולי רוזנק אייזקס: עלתה כאן השאלה האם היועצת צריכה לכוון.
שולי רוזנק אייזקס: אני באופן אישי חושבת שתפקידה של היועצת הוא חשוב מאוד אבל כמי שתחנך י"ב ומי שתחנך י"א, שלא לדעת את כל האינפורמציה ולא להביא את הבנות שלי ששנתיים אני עושה אתן עבודה, גם לדון בשאלות של צבא ושירות לאומי – זה יהיה פספוס גדול ביותר.
שולי רוזנק אייזקס: לכן אני מבקשת שנתייחס גם לצד החינוכי של הדבר הזה, מה נכנס ומה לא נכנס, כמה צריך לחשוף את הבנות שלנו לכל האינפורמציה שעומדת בפניהן.
שולי רוזנק אייזקס: חסרה לי בדיון התייחסות למה קורה בפועל.
שולי רוזנק אייזקס: אני יושבת עם בוגרות שלי כמעט 14 שנים אחורנית ועם כמה מהן יש לי קשרים כמעט יום יומיים כבר כמה וכמה שנים.
שולי רוזנק אייזקס: אני מאוד מסכימה אתך מר רינמן, שהצגת קודם לכן את אלומה, שאמרת שלא נתעקש לא לשירות ולא לצבא אלא לשירות של שנתיים.
שולי רוזנק אייזקס: יש בנות שברור לי מעבר לכל ספק שרק שירות לאומי יוכל להתאים לצורכיהן.
שולי רוזנק אייזקס: הן זקוקות למרחב ביתי יותר, הן זקוקות למרחב מוגן, הן צריכות להיות בכל יום בבית בארוחת הערב של אימא כי אחרת הן פשוט תתמוטטנה ונצטרך להתמודד עם בעיות אחרות שאנחנו לא מעוניינות בהן.
שולי רוזנק אייזקס: מצד שני, יש בנות שהמשמעות שלהן בצבא היא כל כך חשובה, היא כל כך נדרשת לחברה הישראלית בארץ, שחשוב ממש לקחת אותן בידיהן וללכת אתן.
שולי רוזנק אייזקס: יש לי תלמידות ואני חושבת שכבר אי אפשר לדבר יותר על כך שהשירות הלאומי לא מקלקל את הבנות, הגדרה שהיא באמת בלתי נסבלת, לעומת הצבא שמקלקל.
שולי רוזנק אייזקס: יש לי תלמידות שהיו בשירות הלאומי, אף אחד לא הגן עליהן, אף אחד לא שמר עליהן, הן היו בחברה פזורה לחלוטין למעט מה שנקרא אורייתא אחת לשבוע שאמור להתקיים בחוג ללימוד תורה אבל הוא לא התקיים ולא הייתה להן מסגרת ולא הייתה להן תמיכה.
שולי רוזנק אייזקס: הרב רונן הזכיר את עניין המדרשות שאי אפשר להתעלם מהן.
שולי רוזנק אייזקס: היום בת דתית אמורה להגיע במסגרת קבוצה, במסגרת גרעין, במסגרת חבורה ששומרת אותה ביחד.
שולי רוזנק אייזקס: לדבר הזה יש חשיבות עצומה ואי אפשר שלא להתייחס לזה.
שולי רוזנק אייזקס: ברשותכם, דבר אחרון.
שולי רוזנק אייזקס: אלומה דיברו כאן על הליווי בסוף.
שולי רוזנק אייזקס: בעיני זה אלמנט חשוב ביותר.
שולי רוזנק אייזקס: כשם שאנחנו מציידים אותן בכמה אלפי שקלים בסוף שירותן, אנחנו חייבים לצייד אותן גם בהבנה.
מרים רייסלר: אני רבנית באולפנת אמי"ת נגה, עולה חדשה מלפני 15 שנים, אימא לתלמידה בשמינית באולפנה נחשבת בירושלים, תלמידה שלא קיבלה את המידע פרט למיונים בצורה הכי גרועה שאפשר למרות שהיא תלמידה מצטיינת.
מרים רייסלר: אני כאימא וכעולה לא ידעתי איך לכוון אותה ומבחינת בית הספר שלה זה היה מידע פסול לחלוטין.
מרים רייסלר: אני חושבת חברת הכנסת עליזה לביא, שיש כאן איזו בעיה.
מרים רייסלר: את אומרת שוב ושוב, ואני מבינה למה, שאנחנו רוצים כאן לנתק את השיח על האם שירות צבאי או האם שירות לאומי מהשיח על האם הבנות מקבלות את המידע.
מרים רייסלר: הסיבה שאני חושבת שיש כאן איזושהי בעיה בהבניה היא שכנסי המנהלים עליהם מדברת גברת מיכל דה האן, היה אחד ב-5 במרץ אליו הוזמנו המנהלים מטעם החמ"ד ומטעם החמ"ד היו שם רבנים שאמרו בצורה נחרצת ביותר ובלי איזה צד שני שכל מי שנותן לבנות שלו להתגייס לצה"ל, הוא לא חלק מן החמ"ד, זאת לא משנת החמ"ד, זאת לא תורת החמ"ד ואי אפשר לעשות דברים כאלה בחמ"ד.
מרים רייסלר: כל עוד יש קולות כאלה נחרצים, ברורים וחד משמעיים בחמ"ד, לדבר על הכניסה של המידע לתוך המוסדות, כאשר המנהל הוא הדלת לכניסה הזאת, ברור למה הדלת נחסמת או מקבלים כל מיני תשובות ללכת בצורה עקיפה.
מרים רייסלר: אלה חלק מהסיבות שבית הלל הרים את הכפפה.
מרים רייסלר: הנושא הזה בא יד ביד ואי אפשר לנסות לטפל בכניסה של המידע בלי לטפל בנושא השורשי.
מיכל דה האן: לא תוך חודש כי עכשיו ממנים את מועצת חמ"ד החדשה.
מיכל דה האן: אין לי מושג.
רחל טבת ויזל: אני אשמח להציג לסגן השר מה קורה.
רחלי איבנבוים: תודה.
רחלי איבנבוים: אני רוצה לדבר, ברשותך, לא על אישה אחת אלא על חמש נשים, על בנות צלפחד.
רחלי איבנבוים: על מחלה, נעה, חוגלה, מלכה ותרצה.
רחלי איבנבוים: הן היו נשים משכילות במיוחד שלא התביישו בתקופתן, שמין היתה פטריארכלית, לגשת למשה רבנו מול כל עם ישראל ולבקש נחלה משל עצמן.
רחלי איבנבוים: באותה תקופה עבודת הכפיים התרחשה בשדות, המשפחות התקיימו מיבול האדמה.
רחלי איבנבוים: בנות צלפחד ידעו שלא מקובל שנשים תעבודנה בעבודות מסוג זה אבל יתרה לא מקובל, כתוב בתורה בפירוש אחרת, שנחלה עוברת מאב לבנו בלבד.
רחלי איבנבוים: בנים בלבד הם אלו שמעבדים את האדמה, הם אלו שאחראים ליבולה אבל הן, אותן חמש אחיות, היו בטוחות בצדקת דרכן, בכנות כוונותיהן.
רחלי איבנבוים: החומש בפרשת פנחס מתאר את הפגישה בין אותן בנות לבין מנהיג הדור, משה רבינו, כך: "ותעמודנה לפני משה ולפני אלעזר הכהן ולפני הנשיאים וכל העדה, פתח אהל מועד לאמר:
רחלי איבנבוים: אבינו מת במדבר והוא לא היה בתוך העדה הנועדים על ה' בעדת קרח, כי בחטאו מת ובנים לא היו לו.
רחלי איבנבוים: למה יגרע שם אבינו מתוך משפחתו כי אין לו בן, תנה לנו אחוזה בתוך אחי אבינו.
רחלי איבנבוים: ויקרב משה את משפטן לפני ה'.
רחלי איבנבוים: ויאמר ה' אל משה לאמר.
רחלי איבנבוים: כן בנות צלפחד דוברות נתון תתן להן אחוזת נחלה בתוך אחי אביהם, והעברת את נחלת אביהן להן".
רחלי איבנבוים: אז בעצם למרות שאותן בנות היו עם תעוזה יוצאת דופן ועם אומץ, וראיית העולם שלהן היתה שונה משמעותית מראייתו של שאר עם ישראל באותה תקופה, נאמר מפי הקב"ה בעצמו שהן היו חכמות כיוון שהן הגישו את טיעוניהן בצורה ברורה כל כך והן היו צדיקות.
רחלי איבנבוים: שמותיהן מופיעים במקרא כל פעם בסדר שונה כדי להוכיח שחוכמתן וצדקתן היתה במידה שווה.
רחלי איבנבוים: אנחנו כאן, היום, בעצם מבקשות את אותה בקשה שאותן בנות צלפחד ביקשו.
רחלי איבנבוים: אנחנו מבקשות בקשה שמתבקשת יותר, ראויה יותר.
רחלי איבנבוים: היום מקובל שנשים נושאות בנטל הפרנסה ומשתתפות בשוק התעסוקה וגם לנשות המגזר החרדי בעצם יש על מה לסמוך מאותו סיפור.
רחלי איבנבוים: אני מקווה שגם אנחנו כאן, היום, נזכה לעשות את זה באותה צורה רהוטה ובהירה ולא תהיה אופציה אחרת אלא לומר גם על הדיון הזה "צודק הוא".
איתן רגב: (מצגת) אז אני אציג עכשיו נתונים מתוך מחקר גדול של מרכז "טאוב", שהתפרסם בדוח מצב המדינה האחרון של 2013, על תעסוקה והשכלה במגזר החרדי עם דגש על נשים חרדיות בשוק העבודה והחשיבות של השכלה עבורן.
איתן רגב: - -
מאירה בסוק: סליחה, זה הנייר?
איתן רגב: לא.
מאירה בסוק: של מי הנייר הזה?
רחלי איבנבוים: שלנו.
איתן רגב: מרבית הנתונים שלנו נמצאים בחוברת כאן.
איתן רגב: - - אני אפתח בהדגמת דפוסי התעסוקה של נשים חרדיות בהשוואה לנשים ממגזרים אחרים בישראל.
איתן רגב: אז נתחיל בנשים יהודיות לא חרדיות - אם מסתכלים על שיעורי תעסוקה לפי קבוצת גיל, אנחנו יכולים לראות שיהודיות לא חרדיות נכנסות בשלב מוקדם, בשנות ה-20 לחייהן, לשוק העבודה, ושומרות במשך שלושה עשורים על יציבות יחסית של כ-80% תעסוקה.
איתן רגב: אם מסתכלים על ערביות נוצריות – זה נמוך יותר, כמובן.
איתן רגב: גם הירידה מתחילה מוקדם יותר כיוון שהן עובדות במקצועות קצת יותר פיזיים ואצל מוסלמיות ודרוזיות גם יותר חסמים חברתיים וגם יותר עבודות פיסיות.
איתן רגב: שיעורי תעסוקה יותר נמוכים.
איתן רגב: אצל נשים חרדיות הסיפור קצת שונה:
איתן רגב: הדפוס שאנחנו רואים הוא דפוס של כניסה בגיל מוקדם בשיעורי תעסוקה יחסית גבוהים, ועם העלייה בגיל והתרחבות המשפחה – ירידה הדרגתית בשיעורי התעסוקה כאשר לרוב, ככל שהמשפחה מתרחבת ושיעורי התעסוקה של האישה יורדים, שיעורי התעסוקה של הבעל עולים מעט עם הגיל, ויש איזו שהיא חלוקה יותר שוויונית בנטל הפרנסה עם התרחבות המשפחה.
איתן רגב: אם נסתכל על שיעורי תעסוקה של נשים וגברים חרדים בגילאי העבודה העיקריים - 25-64, קודם כל נסתכל על נשים חרדיות ללא תואר - 50% מהן מועסקות.
איתן רגב: גברים חרדים ללא תואר - כ-34% מהם מועסקים.
איתן רגב: כשמסתכלים על נשים חרדיות עם תואר - שיעורי התעסוקה עולים ל-76%.
איתן רגב: חשוב לזכור שנשים חרדיות הן לרוב המפרנסות העיקריות במשקי הבית שלהן.
איתן רגב: כלומר, יש להן מוטיבציה לעבוד וזה רק מראה שלתואר יש בכל זאת השפעה מאד - -
איתן רגב: תואר אקדמי.
איתן רגב: תואר אקדמי זה כולל מכללה.
איתן רגב: לא סמינרים.
איתן רגב: - - אצל גברים חרדים, כמובן שיש פה גם ענין של מוטיבציה לעבוד אבל גם של יכולת וגם העובדה שהם לא לומדים בתיכונים.
איתן רגב: גברים חרדים שכן מצליחים להגיע לתואר, שיעורי התעסוקה שלהם קופצים ל-71%, וזה כמובן משפיע לחיוב על חלוקה יותר שוויונית של נטל הפרנסה במשפחה.
איתן רגב: נסתכל על שכר – אז בשכר התמונה הפוכה.
איתן רגב: למרות שהנשים הן לרוב המפרנסות העיקריות, נסתכל על השכר של נשים חרדיות במשרה מלאה ללא תואר - השכר הממוצע ב-2008 היה כ-5200 שקלים.
איתן רגב: אצל גברים זה משמעותית גבוה – כ-7600 שקלים, ב-50% גבוה יותר, שזה פער גבוה יותר ממגזרים אחרים.
איתן רגב: כשמסתכלים על נשים חרדיות עם תואר במשרה מלאה – השכר הממוצע הוא כ-9000 שקלים ואצל גברים חרדים זה שוב גבוה ב-50%.
איתן רגב: חשוב לומר שאם גבר חרדי עובד במשרה מלאה, יש כאן איזו שהיא הטיית בחירה והעובדה שהוא בחר לצאת לשוק העבודה, כנראה שעמדה לנגד עיניו איזו שהיא משרה משתלמת וגם גברים חרדים שהצליחו לעשות תואר, זה מראה על יכולת גבוהה יותר כיוון שקשה מאד להשלים את הפערים ולכן, זה מעלה את הממוצע אבל עדין, הפערים בחברה החרדית בין גברים לנשים בכל הנוגע לשכר גבוהים משמעותית מכל המגזרים האחרים.
איתן רגב: אני אגיע לזה בהמשך אבל זה קשור, כמובן, גם למקצועות שבהם עובדות נשים חרדיות ולאפשרויות המוגבלות לנוכח המקצועות שהן בוחרות.
איתן רגב: יש התמקדות יתר בענף החינוך ותכף נראה את זה.
איתן רגב: - - כמשחברים את שני הגורמים האלה ביחד, שיעורי התעסוקה והשכר, בואו נראה ממה יכולה להתקיים משפחה חרדית: כ-80% ממשקי הבית החרדים, גם לבעל וגם לאישה אין תואר והם מתקיימים מהכנסה ממוצעת של כ-7,400 שקל ברוטו ב-2008.
איתן רגב: זה קצת עלה מאז אבל לא באופן משמעותי.
איתן רגב: כאשר רק לאישה יש תואר - ההכנסה עולה לכ-12,000 שקלים.
איתן רגב: כשרק לבעל יש תואר, וכפי שראינו, גברים משתכרים שכר גבוה יותר, ההכנסה עולה ל-14,000 שקלים.
איתן רגב: כאשר לשני בני הזוג יש תואר הכנסת משק הבית עולה ל-19,000 שקלים כאשר בכחול – הכנסות הבעל, באדום – הכנסות האישה ובירוק – קצבאות מביטוח לאומי.
איתן רגב: הכנסות אחרות זה בכתום.
איתן רגב: כלומר, כאשר שני בני הזוג משכילים - משק הבית אינו עני וכאשר שני בני הזוג אינם משכילים, שזה 80% ממשקי הבית, המשפחות האלה עניות.
מאירה בסוק: סליחה, אתה מתייחס למשרות מלאות בלבד גם לנשים או שאתה - -
איתן רגב: כרגע אני לא מדבר על שיעור משרה.
איתן רגב: כאשר אנחנו מדברים על תואר, אז חלק מהאנשים עם תואר מועסקים, חלק לא, חלק מועסקים במשרה חלקית.
איתן רגב: זה המצב - -
מאירה בסוק: כשאתה מסתכל כאן זה כאילו משרה מלאה לעומת הגבר - - -
איתן רגב: לא, זה סך הכנסות משק הבית מקצבאות, בין אם הן עובדות או לא עובדות.
איתן רגב: אלה הם ממוצעים.
קריאה: אבל אישה עם תואר מרוויחה - - -
איתן רגב: לא, חלקן לא מועסקות, חלקן עובדות במשרה חלקית - -
רחלי איבנבוים: זאת הכנסת ממוצעת של אישה עם תואר.
איתן רגב: זאת הכנסה ממוצעת של משק הבית.
איתן רגב: כאשר הבעל עובד, האישה יכולה גם לעבוד פחות וזה ההסבר לזה כמובן.
איתן רגב: נכון.
איתן רגב: זו משפחה שגודלה הממוצע 6.6 נפשות.
איתן רגב: משפחה כזאת היא אוטומטית ענייה.
איתן רגב: - - אז אם תואר אקדמי זה כל כך חשוב, בואו נראה מה המגמות גם אצל גברים וגם אצל נשים חרדיות בעשור האחרון.
איתן רגב: נתחיל בגברים - למרות השמועות שאנחנו שומעים על גידול של השתתפות גברים חרדים באקדמיה, אנחנו עדין לא יכולים לראות שיפור נראה לעין באחוז הגברים החרדים בעלי תואר אקדמי.
איתן רגב: זה עדין על בין 8% ל-10%.
איתן רגב: זה מדגם יחסית קטן, כ-200 אנשים, אז זה קצת תנודתי אבל אפשר לראות מגמות.
איתן רגב: אצל הנשים החרדיות, לעומת זאת, אנחנו בהחלט רואים מגמת שיפור משמעותית בעיקר ב-5 השנים האחרונות, וזה עלה לסביבות 20%.
איתן רגב: כלומר, יש כאן איזה שהוא שיפור, יש איזו שהיא בשורה.
איתן רגב: אגב, גם בשיעורי תעסוקה של נשים חרדיות בשנים האחרונות, ממש בשנים האחרונות.
איתן רגב: אני רוצה להראות לכם משהו על השינוי שחל בחברה החרדית בשלושת העשורים האחרונים, אחת החברות היותר דינמיות בישראל: לפני 35 שנה, רק כ-16% מהגברים החרדים לא היו מועסקים, עוד 14% היו מועסקים בחינוך ו-70% בענפים אחרים.
איתן רגב: היום כ-52% מהם לא מועסקים, עוד 21% מועסקים בענף החינוך, ובענפים אחרים 26% .
איתן רגב: כלומר, בענף החינוך יש עליה דווקא בשיעור הגברים המועסקים אבל בכל הענפים האחרים צניחה.
איתן רגב: אצל נשים חרדיות, לפני 35 שנה כ-60% לא היו מועסקות.
איתן רגב: היום שיפור משמעותי, רק כ-40% לא מועסקות.
איתן רגב: אבל לפני 35 שנה כ-17% מהן היו מועסקות בחינוך והיום כ-35%.
איתן רגב: למעשה, כל העלייה בשיעורי התעסוקה של נשים חרדיות ב-35 השנים האחרונות ניתן לייחס לענף החינוך.
איתן רגב: בענפים האחרים למעשה היתה אפילו ירידה.
איתן רגב: הנתונים שהראיתי עכשיו הם מ-2011.
איתן רגב: מה שאת מדברת עליו זה תהליכים שקורים ממש בשתיים, שלוש, ארבע האחרונות, ואני מאמין שאנחנו נראה אותם בנתונים של השנים הקרובות, את השינויים שחלים בחברה החרדית.
איתן רגב: אני אתייחס לזה אבל באמת, רבות מהן, כפי שתכף נראה, לומדות בתחום החינוך וזה מגביל את האפשרויות.
איתן רגב: - - אני רוצה שנשווה את זה ליהודים הלא-חרדים – אצל היהודים הלא-חרדים רק כ-4% מהגברים בגילאי העבודה העיקריים, 35-54, עובדים בתחום החינוך.
איתן רגב: אצל החרדים זה פי 5.
איתן רגב: אצל נשים יהודיות לא-חרדיות - כ-17% עובדות בענף החינוך ואצל נשים חרדיות זה פי 2, יותר מפי 2, כ-35%.
איתן רגב: לשאלתך – בואו נראה את סך התפלגות הענפים שבהם מועסקות נשים חרדיות ללא תואר: כ-55% מהן מועסקות בענף החינוך ועוד כ-16% בשירותי בריאות, רווחה, סעד ושירותים קהילתיים.
איתן רגב: כ-11.5% בנדל"ן, שירותים אישיים ובנקאות ופיננסיים.
איתן רגב: אצל נשים חרדיות עם תואר, שימו לב: כמעט תמונת ראי.
איתן רגב: איפה התואר נותן להן יתרון?
איתן רגב: בענף החינוך.
איתן רגב: כלומר, רבות מהן לומדות את תחום החינוך ואין איזה שהוא יתרון משמעותי בענפים אחרים עבור נשים חרדיות.
איתן רגב: מה זה יוצר?
איתן רגב: זה גורם לאיזה שהוא עודף ביקוש למשרות בענף החינוך.
איתן רגב: האם באמת צריך כל כך הרבה מורות וגננות בחינוך החרדי?
איתן רגב: אז בואו נראה בעשור האחרון את הגידול במספר התלמידות לעומת הגידול במספר המורות: בעשור האחרון, במסגרת העל-יסודית, בתיכונים, מספר התלמידות החרדיות גדל ב-67% וביסודי ב-62% ובגנים ב-68%.
איתן רגב: מספר המורות בעל-יסודי גדל ב-83%, ביסודי ב-83%, ובגנים, שם הבעיה העיקרית, ב-109% גדל מספר המורות.
איתן רגב: בסך הכל, גידול של 91% בין מספר המורות בעשור האחרון לעומת 65% בלבד במספר התלמידות.
איתן רגב: למה זה גורם?
איתן רגב: לעודף ביקוש למשרות בענף החינוך, גורם שכמה נשים מתחרות על משרה אחת והיקף המשרה קטן.
איתן רגב: אני לא אראה את השקף הזה אבל יש לנו גם נתון שמראה את זה.
קריאה: אתם לא סופרים גם את הגננות בצהרוניות?
קריאה: כי אם כן, זה מסביר קצת את העלייה כי לא היו פעם צהרונים והיום יש כמעט בכל גן.
איתן רגב: אנחנו סופרים אותם.
נעמה עידן: זה עד 2012.
איתן רגב: אנחנו מסתכלים גם על מטפלות, כן, ושם הבעיה העיקרית, אגב, כשמשווים את זה לנשים יהודיות לא-חרדיות, אז מספר שעות העבודה השבועיות שהן עובדות גבוה משמעותית והפער הוא קיצוני דווקא אצל הגננות והמטפלות.
איתן רגב: חשוב לומר את זה.
איתן רגב: אני רק אסכם את הממצאים שראינו כאן:
איתן רגב: נשים חרדיות נכנסות לשוק העבודה בשלב מוקדם לחייהן אבל היקף התעסוקה שלהן יורד בהדרגה עם התרחבות המשפחה, שזה דפוס ייחודי, אגב, למגזר הזה.
איתן רגב: כמו שראינו אצל נשים יהודיות לא-חרדיות, שיעורי התעסוקה נשארים יציבים לאורך השנים.
איתן רגב: יש השפעה חיובית ניכרת של השכלה פורמלית, לימודי יסוד ולימודים אקדמיים על שיעורי התעסוקה ברמות השכר של נשים וגברים חרדים אבל קיימים פערי שכר מאוד משמעותיים בין גברים לנשים חרדיות, וזאת למרות שברוב משקי הבית החרדים הנשים הן המפרנסות העיקריות.
איתן רגב: בעשורים האחרונים חלה נסיגה במשך ובהיקף הלימודים הפורמליים, לימודים תיכוניים, בקרב גברים חרדים ובמקביל, עליה חדשה בשיעור הגברים החרדים שלומדים בישיבות ובמשך הלימודים הממוצע בישיבות.
איתן רגב: כתוצאה מכך, האפשרויות שלהם בשוק העבודה מוגבלות מאד בהשוואה לאפשרויות של נשים חרדיות שכן מקבלות השכלה תיכונית.
איתן רגב: קיים עודף ביקוש גדול מאד למשרות בענף החינוך בעיקר בקרב נשים חרדיות, והתוצאה היא ענף חינוך מנופח שבו כמה נשים חולקות משרה אחת והיקף המשרה שלהן קטן מאד.
איתן רגב: בשנים האחרונות ממש מסתמנת בקרב נשים חרדיות עליה די משמעותית בשיעור האקדמיות ובשיעורי התעסוקה.
איתן רגב: אצל הגברים, לעומת זאת, נרשמה עליה יותר מתונה בתעסוקה אבל טרם נצפתה עליה בשיעור אקדמאים.
איתן רגב: אם אני אסכם את ההמלצות מהממצאים האלה אז קודם כל, כמו שאמרנו, השכלה היא מפתח להגברת התעסוקה בקרב נשים חרדיות ולהגדלת השכר באופן מאד משמעותי כמו שראינו, אבל חשוב שההשכלה הזאת, ההשכלה האקדמית תהיה מוכוונת בתחומים שהם לא רק בתחום החינוך כי שם זוהי אחת הסיבות העיקריות לשכר הנמוך ולאפשריות המוגבלות משתי סיבות: גם כי זה מקצוע שבו השכר, באופן ממוצע, הוא נמוך וגם כיון שיש תחרות מאד גדולה של הרבה נשים על המשרות האלה ולכן, מציעים להן משכורות יותר נמוכות כי יש הרבה קופצות על כל משרה.
איתן רגב: נכון להגיד שעד ממש השנים האחרונות היתה הסללה של נשים חרדיות לכיוון תחום החינוך.
איתן רגב: זה מה שהיה מצופה מהן לרוב, זה מקצוע מכובד, מקצוע מהוגן אבל היום מתחילים להגיע להבנה שאין בזה פרנסה והחומות הללו מתחילות ליפול.
איתן רגב: איפה עדין קיימת בעיה?
איתן רגב: בעיקר בחינוך של הגברים החרדים.
איתן רגב: אצלם חלה נסיגה, זה משהו שאנחנו מראים בדוח, נסיגה מאד משמעותית.
איתן רגב: בשלושת העשורים האחרונים הפסיקו ללכת לתיכונים ועברו לישיבות קטנות.
איתן רגב: לכן, כאשר הם מנסים להשלים את הפער זה הרבה יותר קשה עבורם בהשוואה לנשים שכן לומדות לימודים תיכוניים, וזה אומר שרוב נטל הפרנסה לרוב נופל על הנשים, שלצערנו גם מוסבות למסלולים לא מאד משתלמים מבחינה כלכלית.
איתן רגב: כיום, עם השינויים שהחברה עוברת עם המצוקה הכלכלית, אנחנו בהחלט רואים שיותר ויותר נשים חרדיות פונות ומנסות לפנות גם למסלולים אחרים אבל צריך להנגיש להן את זה, צריך לפתוח עוד אפשרויות עבורן כדי שהדבר הזה יהפוך לרלוונטי.