GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נועם מרדכי: בעצם הבנות לא עוברות בצבא אלא קודם כל מגיעות אלינו לאקדמיה וכאן אנחנו רואים השתקפות קלאסית של מה שאנחנו מדברים, לא בהישגים.
נועם מרדכי: בהישגים אנחנו מדברים היום, אגב, בתכנית עתידים על כ-1,000 בנות, בוגרות וסטודנטיות, שההישגים שלהן מאוד מאוד גבוהים.
נועם מרדכי: אנחנו לא רואים פער בנשירה, אנחנו לא רואים פער בציונים, אנחנו רואים פער בשלב של החיבור בדיוק בכיתה י"א-י"ב מבחינת הדרישה למקצועות הטכנולוגיים הקלאסיים.
נועם מרדכי: 25%, כאשר אם אנחנו מסתכלים על פילוח של המקצועות אז רק 45% מתוך ה-25%, מכלל הבנות, למקצועות הנדסה הארד קור, שהדרישה הצבאית היא גבוהה והיתר מכוונות באמת, כמו שדיברנו על זה כאן, למקצועות המדעיים הקצת יותר רכים, אם זה ביולוגיה, כימיה, שהדרישה לעולמות האלה בצבא היא פחות גבוהה.
נועם מרדכי: זאת אומרת העולם הטכנולוגי הקלאסי של הנדסת תוכנה, הנדסת חשמל, הנדסת מכונות, הוא זה שהצבא צריך בעיקר היום.
נועם מרדכי: כאן אנחנו רואים 45%.
נועם מרדכי: הרפרנס לזה בבנים, אגב, 80%.
אושרה לרר: אפשר לתת תמונה כללית וקצת תשובות לשאלות שנשאלו קודם.
אושרה לרר: באמת אנחנו רואות את המורים והמורות כחלק מהחברה, כמי שהתחנכו בתוך החברה שכולנו התחנכנו בה ולכן מונעים, גם הם וגם אנחנו וגם כולנו, בתוך איזה שהם סטריאוטיפים.
אושרה לרר: לעניין הגנים אני רוצה להתייחס, כי לעניין הגנים דווקא יש הכשרה ויש דרישה ויש manual לגננת מה כן תעשי, מה לא תעשי.
אושרה לרר: רק עכשיו התפרסמו כישורי החיים החדשים לגננות וגננים ואחד מארבעת הפרקים עוסק במגדר וארגון הגן.
אושרה לרר: אבל אף פעם אי אפשר לדעת מה הגננת באותו רגע נתון תחליט לשיר או תחליט לספר, למרות שכל ספרי הלימוד שאנחנו מאשרים במשרד החינוך עוברים עריכה מגדרית.
אושרה לרר: לכן המפתח שלנו הוא הכשרת המורים, המורות, הגננים, הגננות, הכשרתם, להרכיב את המשקפיים המגדריים.
אושרה לרר: אנחנו באים יחד איתם, מספרים להם את הסיפור הזה, מספרים להם את הנתונים, שמשתפים יותר בנים מבנות בשיעורי מדע וטכנולוגיה, שמוותרים יותר על הבנות.
אושרה לרר: אפרופו גוגל, רק לפני שלושה חודשים פרסמתם נתון מדהים, שהורים, החיפוש הנפוץ ביותר להורים לגבי הילדים שלהם, לגבי בנים זה האם הבן שלי אינטליגנט ומחונן, ולגבי בנות, האם הילדה שלי יפה ורזה.
אושרה לרר: ואותם הורים הם גם מורים ומורות, ואותם מורים ומורות הם גם הורים.
אושרה לרר: ובאמת המפתח הוא אנשי החינוך וההוראה ושם אנחנו נשקיע את מרב המשאבים בעתיד בהכשרה.
אושרה לרר: בתוך המקצועות, בתוך ההכשרה המקצועית, זה כבר קיים, עשינו פיילוט, שושי תדבר על זה, אנחנו נכניס גם יחידות שעוסקות במגדר בכיתה, בארגון , בשפה, בהתנהלות, באסטרטגיית ההוראה ואני באמת מעבירה לשושי.
קריאה: שישלמו יותר, שיהיו יותר מורים.
שושי כהן: נמצאות פה איתי גם ד"ר דורית טייטלבאום, מפמ"ר כימיה, נציגת כל המקצועות המדעיים, וד"ר אורנה מרקוס, מדריכה ארצית.
שושי כהן: אני אומר בסיפור אישי, בשנת 91', כשלא ידעו מה זה מגדר וג'נדר, אני עשיתי את התזה באוניברסיטה העברית בנושא של מגדר, בנות ובנים בנושא של פיזיקה, כך שהנושא קרוב ללבי.
שושי כהן: אני במשפחה בת חמש בנות, רק בנות, אני מקווה שפרצנו איזה שהיא תקרה.
שושי כהן: היום מדברים לא על תקרת זכוכית, מדברים על תקרת בטון, כך שלא רק תחום מקצועי, זה תחום שנמצא בעצמותיי.
שושי כהן: אני רוצה להוסיף גם, להרחיב דברים שהיו פה וגם להוסיף על שר החינוך שסקר את התכניות.
שושי כהן: למרכז המחקר יש נתונים לגבי ההישגים של בנים ובנות, גם ביסודיים וגם בחטיבות הביניים במדעים, ראמ"ה, מבחני המיצ"ב, אין פערים, הבעיה היא ייצוגיות.
שושי כהן: הבעיה היא לא ההישגים, הבעיה היא הייצוגיות של בנות במקצועות ההנדסיים, מתמטיקה פחות, פיזיקה זו הבעיה שלנו וזה הצרור למפתחות החיים ומה אנחנו עושים.
שושי כהן: אני בהחלט מסכימה שצריך להתחיל מוקדם יותר ואני אומר מה הייחוד.
שושי כהן: כי תכניות היו במשרד החינוך לא מעט בנושא של קידום בנות, נמצאת פה אסיה, היא יכולה גם לספר עליהן, מה הייחוד היום?
שושי כהן: הייחוד היום שאנחנו מאחדים כוחות, גם עם משרדי הממשלה, משרד המדע, בינה והצוות, אנחנו מאחדים כוחות עם משרדי ממשלה נוספים, אנחנו מאחדים כוחות גם עם הרשויות, אנחנו מאחדים כוחות לא רק עם המורים למדע וטכנולוגיה, אלא יש פה גורמים נוספים בתוך המערכת, יש את המנהלים, יש לנו אתגר גדול עם היועצות, אתגר לא קטן, הרשויות המקומיות, ואנחנו מאחדים כוחות גם עם גופים מחוץ למשרד, כמו התעשייה, כמו האקדמיה וכמו הצבא, שאנחנו עושים איתם תכניות, וזה איזה שהוא איחוד שנעשה בשנתיים האחרונות, יחד עם היחידה לשוויון בין המינים.
שושי כהן: הייחוד הנוסף, שהבנו שזה לא רק חטיבת הביניים, אנחנו צריכים להתחיל הרבה יותר מוקדם.
שושי כהן: אני אחראית על לימודי מדע וטכנולוגיה ביסודי.
שושי כהן: בכנס האחרון שהתקיים בפסח, באיסרו חג, למורים, 600 מורים מובילים למדע וטכנולוגיה, באולם בר שירה, הגיעה אושרה לרר, הציגה בפני מורי יסודי, מורי בתי הספר היסודיים, מדריכים מובילים.
שושי כהן: זאת אומרת המודעות צריכה להתחיל הרבה קודם לכן לחטיבת הביניים.
שושי כהן: זאת אומרת אנחנו מתחילים עם פעולות מערכתיות מוקדם יותר.
שושי כהן: הדבר הנוסף, היום המשרד פיתח מחוונים.
שושי כהן: מי שאחראי על ההוראה ונותן הערכה לשיעורים זה מנהל בית הספר או מנהלת בית הספר.
שושי כהן: בתוך המחוון יש היבטים שונים שהמנהל צופה בשיעורים.
שושי כהן: היה ברור לנו שאם לא ייכנסו היבטים מגדריים, וזה לא נמצא שם, אז המנהל אף פעם לא יסתכל בזרקור הזה וברגע שההערכה של המורים, במחוון שלהם, מנהל/מנהלת, נכנסים לשיעור, מעריכים את טיב ההוראה, ולא ייכנסו גם בעיניים מגדריות, לא יהיה שינוי.
שושי כהן: מורים לא מודעים כמה הם פונים לתלמידים, איזה משוב הם נותנים לתלמידים לעומת תלמידות, כמה זמן הם נותנים לתלמידים לענות לעומת תלמידות, באילו אסטרטגיות הוראה למידה מלמדים מורות תלמידים ותלמידות, ואיך הם מעודדים את התחומים האלה, מעבר לתכניות שכולנו מכירים, של הרול מודל, של לחזק את תחושת המסוגלות.
שושי כהן: זה דבר נוסף ש - - -
שושי כהן: אני מסכימה שהשפה שאנחנו מדברים, אנחנו, האנשים המבוגרים, היא לא השפה של התלמידים ואנחנו צריכים לבוא בגובה העיניים שלהם ולדבר אליהם בגובה העיניים.
שושי כהן: מה שעשינו במודל במודיעין, עשינו כנס לתלמידים ותלמידות לכל כיתות ט', 25% מהתלמידים, תלמידים ותלמידות, הבאנו חיילים וחיילות בגיל שאולי שבע שנים יותר מבוגרים מהם והם סיפרו את הסיפור האישי שלהם, איך הם הגיעו לתחומי הסייבר.
שושי כהן: הבאנו תעשיינית, הבאנו בחורה צעירה שסיפרה איך היא הגיעה לתחום המדע.
שושי כהן: לתלמידי כיתות ט', תלמידים ותלמידות, כי אנחנו רוצים לעודד גם תלמידים, יש לנו בעיה לאומית בתחומים האלה ולא רק תלמידות, אבל תלמידות בפרט.
שושי כהן: כך שאנחנו מנסים להביא אנשים שהם יותר בגיל שלהם ולחשוף אותם לסיפור האישי, איך הם הגיעו לתחומים האלה ומה התחום הזה פתח בפניהם.
שושי כהן: כמו שאמרה פה התלמידה בכיתה י"א, שהיא חנכה כמנטורית תלמידים ותלמידות בכיתה ט'.
שושי כהן: היא סיפרה מה התחום הזה עשה לה, איך זה פתח לה, איזה צוהר זה פתח לה.
שושי כהן: את הדברים האלה אנחנו צריכים יותר ויותר לעשות בתוך המערכת.
חיים סוקניק: זה דווקא מעניין, משום שאני דווקא בא מהקצה השני.
חיים סוקניק: זאת אומרת אתם מדברים עכשיו הרבה על תכניות מהתחלה, זאת אומרת איך מעודדים לטווח ארוך.
חיים סוקניק: אנחנו דווקא מסתכלים על הטווח הקצר מאוד, זאת אומרת בסופו של דבר money talks, אנשים צריכים פרנסה, חייבים להתפרנס וכל מה שמתחלחל לרעיון וההבנה שאנשים שמקבלים תואר אקדמי במדעים ובטכנולוגיה מתפרנסים יותר טוב, זה עושה את שלו.
חיים סוקניק: אבל אנחנו רואים את זה כבר, זו הבעיה שיצטרכו להתמודד עם זה מבחינת המורים, מבחינת ההכשרה בשלב הזה.
חיים סוקניק: מה שאנחנו רואים במרכז האקדמי אצלנו זה שגם מסיבות החינוך הנפרד, שזה גם נותן לנו איזה שהוא פוש, שהבנות באות עם מוטיבציה גבוהה מאוד, אנחנו מחברים ביניהם לתעשייה, מיקרוסופט למשל העבירה פרויקט אצל הבנות שלנו, בהצלחה גדולה, כולל מנטורינג של הבנות, כתיבת סמרטפון אַפְּס, דברים מאוד מאוד מעשיים ובסופו של דבר גם בפלח השוק שאנחנו מקבלים מהעולם החרדי מחציתם נכנסים לתחום המחשבים וההנדסה.
חיים סוקניק: זאת אומרת אנחנו מדברים על מאות מתוך בערך 1,000 חרדיות שלומדות אצלנו, יש לנו מעל 500 שלומדות מקצועות הנדסה.
חיים סוקניק: אני חושב שהמוטיבציה שם היא מוטיבציה לטווח קצר, הם מבינים ששם יש עבודה, משם אפשר להתפרנס.
חיים סוקניק: אני לא שולל את הצורך להשקיע בגיל הרך, אבל אנחנו חייבים להבין שהשקעה שתבוא עכשיו לעודד את התעשייה לקלוט את האנשים האלה, לקלוט מסלולים שיכשירו אותם לדברים האלה, תביא פירות במיידי.
חיים סוקניק: זה מאוד מאוד חשוב.
נורית ירמיה: וזה גם של הגברים, של האבות.
נורית ירמיה: נכון.
בינה בראון: אני מציעה, לשיקול דעתך כמובן, להזמין לישיבה הבאה את נשיאי האוניברסיטאות ואת האדונים מוות"ת שאחראים על התשלום לאוניברסיטאות, לראות אולי - - -
נועה בינשטיין: סליחה, אני נציגת המועצה להשכלה גבוהה.
בינה בראון: אבל רק רציתי להגיד שאנחנו חינוך לא פורמלי ויש חינוך פורמלי ו - - -
בינה בראון: אני מסכימה איתך ומודה לך.
ניצה סובוביץ: אני רוצה להוסיף הערה קטנה.
ניצה סובוביץ: קודם כל תודה רבה, אנחנו רוצים להזמין אתכם, בספטמבר נודיע על ערב שאנחנו עושים, ערב לאלף, למדעניות, חוקרות, תעשייניות, עם הבנות שלנו, שבקיץ הזה תעבורנה קורס שגרירות, חלק מהן כבר משגררות בכל מיני אירועים ומי שרוצה לקרוא יותר יש ערך בוויקיפדיה 'מובילות לטכניון' שהפקולטה למגדר של אוניברסיטת חיפה הכינה.
אורי רשטיק: אני רוצה להגיב ואני גם רוצה להודות לך על שהעלית את הנושא לסדר היום.
אורי רשטיק: אני גם רוצה לקחת אחריות על הסיפור הזה.
אורי רשטיק: אין כאן התחמקות מאחריות.
אורי רשטיק: אנחנו רואים את הנושא הזה בחומרה מאוד מאוד רבה.
אורי רשטיק: אנחנו לא מתעלמים מהבעיה הזאת אתה אנחנו מתמודדים ביום יום.
אורי רשטיק: גם בעולם הסטודנטים וגם באגודת הסטודנטים יש בעיות שאנחנו ערים להן ואנחנו מתמודדים אתן בעיניים פקוחות.
אורי רשטיק: אנחנו מקיימים ימי עיון ומוציאים דפי נהלים איך לקיים אירועים.
אורי רשטיק: לפעמים אנחנו מצליחים יותר ולפעמים אנחנו מצליחים פחות.
אורי רשטיק: אנחנו נמשיך להתמודד עם הבעיה הזאת.
אורי רשטיק: אני חושב שכדי להמשיך להתמודד עם הבעיה, דווקא כן נכון וראוי לקיים דיון – לא עכשיו – בנושא.
אורי רשטיק: ראוי לייחד דיון ספציפי לנושא הזה אליו להזמין את נציגי אגודות הסטודנטים, לתת לבעיה הזאת את הבמה הראויה ואת הכבוד הראוי.
אורי רשטיק: כאמור, אני בהחלט מודה לך על שה עלית את הנושא הזה לסדר היום.
אורי רשטיק: אני חושב שזה חשוב ואנחנו מוכנים ונכונים להתמודד עם הבעיה הזאת במצח נחושה.
ענת מימון: חוק למניעת הטרדה מינית – זה בעצם החוק הרלוונטי – מגדיר מהי הטרדה מינית וקובע את העבירה הפלילית ואת העוולה האזרחית מכוח החוק.
ענת מימון: סעיף 7 בחוק מטיל שורה של אמצעים שמעביד צריך לנקוט בהם כדי למנוע הטרדה מינית במקום העבודה והסעיף מסמיך את שר המשפטים, בהסכמת שר הכלכלה ובאישור הוועדה שלנו, לקבוע כללים לביצוע חובות המעביד וגם מאפשר לקבוע כללים שיהיו כלליים או כללים שיחולו לגבי סוגים מסוימים של מקומות עבודה, ענפים או מקצועות.
ענת מימון: מכוח ההסמכה הזאת וההסמכה הכללית שיש בחוק, הותקנו בשנת 1998 התקנות של חובות המעביד כאשר בתקנות אלה, שהן כרגע תקנות כלליות שחלות על כל המעבידים, מונים אמצעים שמעביד צריך לנקוט בהם כמו לקבוע במקום העבודה את הדרך להגשת התלונה, במקומות מעל 25 עובדים לקבוע תקנון, לאפשר להשתתף בפעילויות הדרכה וכמובן מינוי של אחראי שיהיה אחראי לתחום של בירור תלונות בנוגע להטרדות מיניות.
ענת מימון: סעיף 9 לאותן תקנות קובע שהתקנות יחולו בשינויים מחויבים גם על מוסדות המקנים השכלה עיונית או מקצועית לבוגרים ועל תלמידים וסטודנטים שלומדים בהם בהתאמה, כך שהמוסד בעצם ייחשב המעביד ואנשי הסגל והסטודנטים, ציבור הלומדים, לצורך התקנות ייחשבו עובדים.
ענת מימון: בתקנות שמובאות לפנינו, זה תיקון של התקנות האלה, אנחנו מבקשים להרחיב את סעיף 9 ולקבוע שורה של חובות שיחולו לגבי מוסדות להשכלה לבוגרים.
ענת מימון: חשוב לציין שאנחנו מבקשים לקבוע שזה יחול על קשת רחבה של מוסדות, גם אם אלה מוסדות כמו אוניברסיטאות ומכללות אבל גם מכללות מקצועיות שכפופות לשר הכלכלה וגם על מוסדות שכפופים למשרד החינוך.
ענת מימון: זה יחול על כל המוסדות להשכלה לבוגרים.
ענת מימון: לאור הייחוד במוסדות האלה ולאור הזרקור שדוח מבקר המדינה נתן על הבעייתיות שיש בנושא הזה, התקנות מבקשות באמת לעגן באופן יותר חזק את הנושא הזה של מניעת הטרדה מינית באותם מקומות.
ענת מימון: אני מציעה שמשרד המשפטים יציג לנו את התקנות.
ענת מימון: הנוסח שמונח בפניכם הוא הנוסח שהוגש על ידי שר המשפטים וזה הנוסח שלא מתוקן.
ענת מימון: התיקונים נעשו בעקבות ישיבה מקדימה שערכנו יחד עם נציגי האוניברסיטאות, המועצה להשכלה גבוהה ונציגי הסטודנטים.
ענת מימון: הייתה בעיה לגבי תקנה מסוימת ואז הצענו שתי חלופות שבעצם הוצעו על ידי הגורמים השונים והוועדה צריכה להכריע איזה חלופה היא מקבלת.
ענת מימון: נעבור תקנה תקנה.
הדס אגמון: אני לא אחזור על הרקע כי כל הנוכחים – גם עדכנת אותם בצורה נרחבת – מכירים אותו.
הדס אגמון: גם שרת המשפטים הייתה ערה לדוח מבקר המדינה, לפניות של הסטודנטים וכמובן לקריאה של הכנסת בשתי ועדות שהתכנסו במשך השנה האחרונה בנושא הזה, גם הוועדה המשותפת של הוועדה הזו וועדת החינוך וגם כינוס מיוחד של הוועדה לביקורת המדינה.
הדס אגמון: מבחינתנו התקנות האלה הן מענה לכל הקריאות האלה מהשטח.
הדס אגמון: כבר בפתח הדברים אני אעלה סוגיה שאני מניחה שתעלה.
הדס אגמון: כמו שענת אמרה, לשרה יש סמכות לקבוע כללים ייחודיים.
הדס אגמון: מבחינתנו במובנים מסוימים המוסדות האלה אכן יש להם מאפיינים ייחודיים שמצדיקים הוראות ייחודיות ובמובנים אחרים הם מעסיק בעל מאפיינים שנוגעים לעניין כמו מעסיקים אחרים.
הדס אגמון: לכן חלק מההוראות האלה, בצדק ייאמר, יכולות לחול גם על מעסיקים אחרים במשק ומבחינתנו כדרג מקצועי זה בהחלט משהו שאנחנו בוחנים על מי עוד מוצדק להחיל אותו ואולי גם לעשות תיקונים נוספים.
הדס אגמון: יחד עם זאת, מהלך כזה על קבוצה הרבה יותר רחבה של גורמים, זה משהו שדורש יותר זמן, מערב ציבור הרבה יותר רחב שראוי לשמוע אותו ומתוך הרצון באמת לקדם את הנושא הזה שהוא בראש סדר היום כרגע, גם מבחינת הוועדה וגם מבחינת הסטודנטים, ראינו לנכון כרגע ליצור סט נפרד בתוך התקנות שמתייחס למוסדות האלה.
הדס אגמון: אני אזכיר בכותרות את התיקונים שאנחנו מבקשים להכניס ואתייחס אחר כך באופן ספציפי לעניין האחראים.
הדס אגמון: נדבך מאוד חשוב שאנחנו מבקשים להכניס כאן הוא חובת ההכשרה.
הדס אגמון: בכל הפניות שקיבלנו עלה שמרכיב מאוד חשוב, מרכיב מפתח בכל הטיפול, הוא היכולת של האחראי וככל שיינתנו לו יותר כלים, הטיפול יהיה יותר יעיל.
הדס אגמון: לכן ראינו לנכון לקבוע חובת הכשרה בהיקף של 18 שעות, שזה דבר שקיבלנו אינדיקציות לכך שהוא קיים בשוק ונתפס על ידי הגורמים המקצועיים כמשהו שמספק.
הדס אגמון: אין לנו עניין לקבוע כאן מי יעביר את ההכשרה.
הדס אגמון: זה יכול להיות על ידי המוסדות עצמם, זה יכול להיות על ידי ההתארגנות של האחראיות במוסדות, זה יכול להיות על ידי איגוד מרכזי הסיוע שמספק הדרכות כאלה למי שמעוניין.
הדס אגמון: אנחנו לא נכנסים לזה.
הדס אגמון: דבר נוסף והוא קשור למה שהעלתה יושבת הראש, לגבי המודעות.
הדס אגמון: מבחינתנו זה נכנס בשני מקומות בתיקונים.
הדס אגמון: האחד, חובת היידוע הספציפית של כל אדם חדש שנכנס למערכת, בין אם הוא סטודנט או עובד חדש.
הדס אגמון: לכולם.
הדס אגמון: לכל מי שמועסק.
הדס אגמון: הכוונה היא לכולם.
הדס אגמון: אני מניחה שיש להם יחסי עובד-מעביד עם האוניברסיטה, כך שלא צריך להיות קושי בפרשנות של זה.
הדס אגמון: אם כן, פעם אחת חובת היידוע הזאת הספציפית ופעם אחת חובה של המוסדות להבטיח קיום של פעולות הדרכה והסברה לפחות פעם בשנה.
הדס אגמון: שוב, הן יכולות להיעשות על ידי כל גורם שהוא ואנחנו לא נכנסים לזה.
הדס אגמון: כן חשוב לי להגיד – וזה גם בעקבות פנייה שקיבלנו מהמוסדות – שהן חובת היידוע והן פעולות ההדרכה וההסברה יכולות להיעשות במגוון של אמצעים.
הדס אגמון: אני יודעת שאצל חלק מהמוסדות יש ערכה טכנולוגית כזאת שהסטודנט מקבל במייל וצריך לצפות ויש דרך לוודא שהוא צפה בה.
הדס אגמון: מבחינתנו זה בסדר גמור.
הדס אגמון: אנחנו לא נכנסים לאופן בו זה ייעשה.
הדס אגמון: דבר נוסף שגם הוא עלה מדוח המבקר והביקורות כאן.
הדס אגמון: אנחנו מבקשים שתהיה חובת דיווח.
הדס אגמון: זה יחייב את המוסדות לעקוב אחרי התלונות ואופן הטיפול בהן.
הדס אגמון: אנחנו חושבים שתמיד כאשר חייבים לעשות איזשהו מעקב, אפילו אם הוא רק מספרי לגבי כמה תלונות הוגשו ואיך הן הסתיימו - באופן מאוד מאוד מצומצם, בלי להיכנס לפרטים ולסיפור המקרה אלא רק לדווח על כך שהתקבלו כך וכך תלונות, שהטיפול בהן הסתיים בפרק זמן כזה ושהתוצאה הייתה כזאת - זה גם יאפשר לרשות לקידום מעמד האישה וגם לוועדה להיות בתמונה ולדעת היכן אנחנו עומדים וגם יחייב את המוסדות להתייחסות מתמידה בהקשר הזה.
הדס אגמון: הדבר האחרון שאני אתייחס אליו זה המינוי של שני אחראים.
הדס אגמון: זאת שוב תולדה של פניות שאנחנו שקיבלנו לפיהן כיוון שבמוסדות יש סקטורים שונים שיש ביניהם פערי כוח שמשליכים על הטיפול, חשוב לאפשר את הנגישות לכך שהמתלונן או המתלוננת יוכלו לבחור למי לפנות כאשר אחד השיקולים שלהם בהקשר הזה יכול להיות שהאחראי לא יהיה מאותו הסגל שהם משתייכים אליו.
הדס אגמון: בהקשר הזה, מבין החלופות, אנחנו מעדיפים את חלופה 2 שאומרת שבמוסד שיש בו מעל אלפיים לומדים בשנת לימודים, ימונו שני אחראים לפחות שיימנו על סוג שונה של עובדים.
הדס אגמון: שני האחראים האלה יהיו בעלי אותן סמכויות והטיפול ייעשה מתחילתו ועד סופו על ידי האחראי אליו תיעשה הפנייה אלא אם כן המתלונן יבקש אחרת.
הדס אגמון: חשוב לי להגיד בהקשר הזה שהתקנות כבר היום מאפשרות מינוי של שניים ולא מבקשות ליצור היררכיה.
ענת מימון: המוסדות.
קריאה: אלה לא המוסדות.
קריאה: זה ור"ה.
הדס אגמון: מבחינתנו התקנות כבר היום מאפשרות שניים ולא מבקשות היררכיה.
הדס אגמון: שמענו את הטענה לגבי איזשהו ריכוז של הנושא.
הדס אגמון: חשוב לי להגיד שאנחנו יודעים שבמוסדות עושות הנציבות הרבה הרבה מעבר למה שבתקנות וזה כמובן מבורך.
הדס אגמון: התקנות, כאשר הן מדברות על אחראי, הן מדברות על מעין תפקיד של חוקר ומברר של עניינים פרטניים.
הדס אגמון: פונה אדם ומבקש להבין האם ההתנהגות שננקטה כלפיו היא בגדר הטרדה מינית או לא, יכול להיות שזה יסתיים בזה שיפנו אותו לאיזשהו גורם אבל התפקיד של האחראי הוא לעסוק בתלונה הפרטנית.
הדס אגמון: זה מה שהתקנות מבקשות.
הדס אגמון: אפשר כמובן להרחיב את זה וזה מבורך.
הדס אגמון: בהקשר הזה, אם יש נציבה והיא עוסקת בכל הניהול של נושא ההטרדה המינית – הסברה, מניעה – זה יכול להישאר אצלה ואף אחד לא מבקש לחלק את זה.
הדס אגמון: היא יכולה להיות גם אחראית ולצדה יהיה עוד אחראי ושניהם בהקשר הפרטני של הטיפול, של הבירור והגשת ההמלצות, הם יהיו שווים.
הדס אגמון: בהקשר הזה אני לא רוצה ליצור את ההיררכיה כי זה אומר להתחיל להיכנס לנושא של הסגן הזה או מי שהוא לא יהיה והשאלה היא היכן מתחילות ונגמרות הסמכויות והאחריות שלו כלפי המעביד וזה באמת אומר לשנות באיזשהו אופן את המנגנון שנוצר היום שהוא מנגנון שלם.
הדס אגמון: יש אחראי, פונים אליו והוא חב בחובה כלפי המעביד להתחיל את הטיפול ולסיים אותו בהמלצות.
מאיה טאוסיג: התקנות האלה מחייבות את ההסכמה של שר הכלכלה.
מאיה טאוסיג: היינו מעורבים לאורך הדרך בטיוטות השונות ובהתלבטויות השונות שהיו.
מאיה טאוסיג: הגורמים המקצועיים אצלנו במשרד גם העבירו התייחסויות כי לא רק נדרשת הסכמה אלא יש גם מוסדות שנמצאים בפיקוח של המשרד.
מאיה טאוסיג: אכן ביקשנו לעשות כמה התאמות שיחריגו גופים מסוימים קטנים וכך נוצרה ההחרגה לגבי מוסדות שלומדים בהם רק מעל אלפיים תלמידים.
מאיה טאוסיג: מעבר לזה, אין לי הרבה מה להוסיף.
מאיה טאוסיג: אנחנו חיים בשלום.
מאיה טאוסיג: גם אני מברכת.
מאיה טאוסיג: אין היום דיון סוער.
ענת אילוז: גם אני לא אחזור על מה שנאמר אבל אני כן רוצה להדגיש כמה דברים.
ענת אילוז: גם אנחנו היינו מעורבים בהליך הזה ואנחנו בהחלט תומכים בנוסח.
ענת אילוז: גם אנחנו תומכים בהצעה השנייה של הנוסח של מינוי שני אחראים שכל אחד מהם יש לו סמכות מלאה לטפל בנושא ולא טיפול במשותף.
ענת אילוז: זה גם נובע מההחלטה של המליאה של המוסדות לטפל בתלונות לא דיחוי ומבנה אחר עשוי ליצור בעיה של חוסר יעילות בטיפול.
ענת אילוז: החובות הנוספות שמוטלות כאן, שגם הן עלו בעקבות המלצות והחלטות של המליאה, הדגישו שני דברים שחשוב שייאמרו כאן.
ענת אילוז: החלטה נוספת של המועצה הייתה שבאמת יש צורך להעלות את הנגישות למידע בכל הנוגע לטיפול והמניעה של הטרדה מינית.
ענת אילוז: אנחנו באמת עובדים על עמוד מיוחד באתר של המועצה להשכלה גבוהה שיוקדש למידע, לרבות מידע של מי הן אותן ממונות של כל המוסדות להשכלה גבוהה ולא רק של האוניברסיטאות.
ענת אילוז: יש הרבה יותר מוסדות מאשר מוסדות המחקר.
ענת אילוז: דבר נוסף שאנחנו מקדמים הוא יום עיון חד שנתי בנושא המניעה והוא בהשתתפות כל המוסדות והגורמים הרלוונטיים שלפניו ואחריו יתקיים פורום משותף של כל הנציגים שיכין את הנושאים, ידון ויקדם את הטיפול בנושא.
רחל ארהרד: תודה.
רחל ארהרד: אני יושבת כאן בשני כובעים – אוניברסיטת תל אביב ויושבת ראש הפורום של כל המוסדות להשכלה גבוהה.
רחל ארהרד: אני מצטרפת למברכים וגם אם נקבל את אות ידידי הוועדה, נשמח.
רחל ארהרד: נכון, בעוד נושאים.
רחל ארהרד: אני מברכת על ההצעות ועל התקנון כי אנחנו מדברים על קבוצה מאוד גדולה של אנשים צעירים במדינת ישראל, כ-300 אלף סטודנטים במוסדות להשכלה גבוהה.
רחל ארהרד: כלומר, יש לנו כשבעים מוסדות בהם יש כ-300 אלף סטודנטים.
אורי רשטיק: 308 אלף.
רחל ארהרד: אורי עמיתי הצעיר אמון על הנתונים.
רחל ארהרד: לכן אנחנו מברכים ויתר על כן, אני חושבת שכאן אכן יש הבנה של הסוגיה שאנחנו מתמודדים בה והסרטון היה מעין הקדמה שאומרת: ראו היכן אנחנו עומדים בשני תהליכים שמנוגדים ומתנגשים.
רחל ארהרד: שכן עיקרו של התהליך הוא שינוי חברתי וזה הרבה הרבה הסברה, הרבה הדרכה, הרבה פרסום, הרבה דיבור, הרבה התרעה.
רחל ארהרד: כלומר, לשנות לעומק את הדברים.
רחל ארהרד: אכן מבין חמשת הסעיפים, ארבעה עניינם בהדרכה והסברה.
רחל ארהרד: ראשית, ההדרכה לכל הסגלים, כלומר, ישנן אוכלוסיות מגוונות ואכן לכולן נדרשת הדרכה.
רחל ארהרד: בוודאי שכל החדשים שמצטרפים לארגון בכל הפלחים, חייבים לעבור את הסוציאליזציה לתרבות הארגונית בבחינת אצלנו בארגון זה לא קורה ולכן פרקטית אכן כל עובד חדש חייבים להחתים אותו שהוא קרא, הבין ומתחייב לנהוג כהלכה.
רחל ארהרד: אני עוברת לעניין של הכשרת הממונות ועל זה אני מברכת כפל כפליים, שכן נדרש ידע רב ונדרשת בקיאות והבנה, מעבר למרכיבי האישיות ואי התלות של הנציבה.
רחל ארהרד: אכן, באוניברסיטת תל אביב הקמנו את המרכז Be safe, כל הקמפוסים במדינת ישראל, כל השבעים מוסדות עם 308 אלף סטודנטים, בו נעשות פעולות ההדרכה וההסברה באופן שוטף לכל הנציבות ואליהן מוזמנים כל היועצים המשפטיים ועוד אורחים רבים.
רחל ארהרד: לדוגמה, בחודש האחרון עסקנו בשני נושאים ולמפגש השני הגיעו עשרות אנשים, מאות, כאשר אחד היה התיקון לחוק הסרטונים.
רחל ארהרד: כלומר, כדי להיות מעודכנים ובקיאים, עשינו את חוק הסרטונים, ועשינו יום מאוד מעניין בו היו קרוב למאתיים אנשים על פגיעה מינית, היכן הצדק, וחלק מהאנשים שנמצאים כאן היו באותו יום.
רחל ארהרד: כבר הודענו – וזה חיזרו ואמרו לכולם, גם למועצה להשכלה גבוהה – שבחודש אוקטובר נקבעו יומיים השתלמות לכל הנציבות.
רחל ארהרד: יתרונה של ההשתלמות הזאת היא בכך שהיא ייעודית לתרבות האוניברסיטאות, היא ניתנת על ידי אנשי מקצוע מיומנים, פרופסורים באוניברסיטה שבקיאים בחוק והיא ללא עלות.
רחל ארהרד: אנחנו מנפיקים לנציבות אישור השתלמות.
רחל ארהרד: כלומר, בעתיד הנציבה, כמו בפרופסיות אחרות, מראה שהיא השתלמה לפי שעות, שהיא התרעננה והגיעה למפגשים, קיבלה את האישור על כך, הייתה פעילה וזה לדעתי מהלך מצוין.
רחל ארהרד: כך אנחנו גם מברכים על הדוחות.
רחל ארהרד: אנחנו חייבים שיהיה לנו בייס ליין.
רחל ארהרד: יושבת הראש עצמה היא אשת אקדמיה ואנחנו אמונים על דאטה בייס, על נתונים, כי אחרת אנחנו מפריחים שמועות.
רחל ארהרד: לכן זה צריך להיות כל שנה שנראה מה התהליכים ועל סמך זה נוכל לקבוע מדיניות ראויה.
רחל ארהרד: כל הדברים האלה הם לברכה.
רחל ארהרד: לעומת זאת, בהצעה של שתי נציבות, אני והנציבות רואות שיש בה משום נסיגה.
רחל ארהרד: באו להיטיב אבל בעצם יש כאן נסיגה.
רחל ארהרד: ההצעה הזאת מנוגדת לרוח החוק וחס וחלילה שלא יקרה לנו שנאמר שבמקום שיצאנו להגנת האישה, פעלנו להרעת מעמד האישה ואני מקווה שלא ניקלע לחוק מרפי.
רחל ארהרד: עכשיו אני אפרט מדוע אני אומרת שזה עלול להיות לרעת הנשים ולכן אנחנו בעד הצעה מספר אחת.
רחל ארהרד: ראשית, בואו נלך למהות של החוק היפה והחכם מ-1998.
רחל ארהרד: עצם העובדה שיהיו שניים, וזה או זה במקביל - כלומר, זה מגביר את אי הבהירות, את העמימות, מי הכתובת, מי יכול להוביל את הדברים ולטפל בהם – יפגע במה שאמר המחוקק ב-1998 שהתלונה תיבדק ביעילות וללא דיחוי.
רחל ארהרד: רוצים מרפי?
רחל ארהרד: בואו נתחיל לסבך את זה.
רחל ארהרד: לא יעילות וקרוב לוודאי גם דיחוי.
רחל ארהרד: יתר על כן.
רחל ארהרד: מה אמר המחוקק?
רחל ארהרד: הוא אמר שבמפגש הזה בבירור תלונה, יש לשמור על כבודם ועל פרטיותם וזה משפט מפתח.
רחל ארהרד: רבותיי, אנחנו יושבים היום בקהילות שעוד לפני שבוודאי גמרנו כאן לומר, כבר יצאו המסרונים והכול יצא לכל העולם.
רחל ארהרד: שמירת פרטיות היום ולשמור על כבודה של מתלוננת, ואכן בצדק יושבת ראש הוועדה הזכירה את דוח מבקר המדינה שאומר שהחסם העיקרי של הנשים, ואלה בעיקר נשים, שהן לא פונות, זה בגל החסם של כבוד ופרטיות.
רחל ארהרד: תארו לכם סיטואציה בה פונה מתלוננת, גם כך בחדר כבר יושבים שני אנשים – הנציבה ומי שמקליט את השיחה – ועכשיו מה בעצם עלול לקרות?
רחל ארהרד: יכול להיות מצב שבחדר יושבת סטודנטית או עובדת אחת ושלושה אנשים מולה.
ענת מימון: אני רוצה להדגיש שאלה סמכויות מקבילות.
ענת מימון: כלומר, היא פונה רק לאחת.
ענת מימון: ההצעה לא כוללת את הטיפול במשותף אלא בירור על ידי אחד מהאחראים.
רחל ארהרד: ואז יכול להיות שיבחרו שניים.
רחל ארהרד: חברים, תנו לדבר.
רחל ארהרד: אותו סרבול שאני מדברת עליו וחוסר יעילות, אלה שניים במקביל ולא פועלים יחד.
רחל ארהרד: אז לנשים יש גם בחירה והן יודעות שההוא נחמד וזה יותר סימפטי.
רחל ארהרד: כלומר, עצם הסיטואציה הזאת, אני אומרת לכם שזאת חממה לסבך, חממה לפגוע ולמנוע עוד סטודנטיות מלפנות אלינו.
רחל ארהרד: כך הן יודעות שיש כתובת ברורה.
קריאה: יש לכם כל כך הרבה פניות ואתם לא עומדים בשטף.
רחל ארהרד: סליחה, אני רוצה לומר דבר אחד.
רחל ארהרד: אני יושבת באוניברסיטה שמבחינת מספר הסטודנטים היא הגדולה בארץ.
רחל ארהרד: יש לנו בקמפוס ארבעים אלף אנשים.
רחל ארהרד: זאת עיר.
רחל ארהרד: אין שטף של פניות.
רחל ארהרד: אם תקראי שוב את דוח מבקר המדינה, על מה אנחנו מלינים, על כך שאפילו אין זרזיף.
קריאה: זה בדיוק מה שאנחנו אומרים.
יאנה כרמון: אנחנו סטודנטים מהמרכז הבינתחומי.
יאנה כרמון: אני סטודנטית במרכז הבינתחומי למשפטים וממשל, שנה שנייה.
יאנה כרמון: אני נמצאת כאן גם מטעם הקליניקה לחקיקה חברתית בשיתוף פעולה עם המשמר החברתי.
יאנה כרמון: אין ספק שהקרנת הסרטון בתחילת הישיבה גרמה לי לתחושות מאוד לא נעימות.
יאנה כרמון: קשה לראות את הדברים האלה.
יאנה כרמון: חשוב לציין שזה לא סרטון של המרכז הבינתחומי ובחסותו אלא סרטון של ועדת הכלכלה של אגודת הסטודנטים.
אורי רשטיק: החברה הכלכלית.
אורי רשטיק: אין קשר להנהלת הבינתחומי.
אורי רשטיק: לא.
אורי רשטיק: בואו נעמיד דברים על דיוקם.
אורי רשטיק: זה סרטון של החברה הכלכלית שמוחזקת על ידי אגודת הסטודנטים.
מאירה בסוק: הצרה היא שזה לא מתחיל ונגמר רק בפרסומות.
מאירה בסוק: אנחנו רואות שזה חודר לתחומים רבים.
מאירה בסוק: זה בסרטון של המכללה או של האוניברסיטה, לא משנה של מי, וזה אחר כך המרכז ואחר כך זה עובר לתכניות ריאליטי.
מאירה בסוק: זה קיים בכל מדיה אפשרית.
אורי רשטיק: זאת תופעה שהיא לא ייחודית רק לעולם הסטודנטים.
מאירה בסוק: נקודת האור במקרה הזה היא שפעם ראינו את זה כל הזמן והיום יש כל הזמן תלונות כך שלאט לאט הדבר הזה ייגמר.
מאירה בסוק: אנחנו נהיה כאן כדי לגמור את זה.