GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רותם פלג: מהרגע שזה עובר למח"ש אנחנו לא נוגעים בדברים האלה ולא מתערבים.
רותם פלג: כל שיקול הדעת הוא שיקול הדעת שלהם, שנמצא באחריות משרד המשפטים, לשם צריך להפנות את הדברים האלה.
רותם פלג: כמו שנאמר פה, המדיניות שגם יורדת וגם הוצגה פה בקווים כלליים, של איך מטפלים בדברים האלה, מה ההנחיות שמקבלים שוטרים, מה ההדרכות שמקבלים שוטרים, כולם מראים שהכיוון הוא אחר.
רותם פלג: הכיוון הוא שהדברים האלה נלקחים בחשבון ומטופלים.
רותם פלג: מה השר התחייב פה שהוא יעביר הלאה, הוא יעביר את זה, אנחנו נדאג שזה יעבור הלאה למשטרת ישראל ויטופל בנושא של הצילומים.
רותם פלג: ושוב, ככל שיהיו פניות למח"ש, אני מעריך שמח"ש יטפלו בדברים האלה בכלים שיש להם.
ורד סויד-פאר: אני מאמינה לשתי הבנות שדיברו כאן וגם אם זה מקרה יחיד, כמו שכולם טוענים כאן, אני חושבת שצריך כמדיניות לצלם כל הפגנה וכל תהליך של פינוי, ועצם נוכחות המצלמה תגרום לאותו חריג, ולדעתי חייבים לעשות את זה.
ורד סויד-פאר: לא יכול להיות שהבדיקה נמצאת בגוף חיצוני, האדם יסרב ללכת לפוליגרף ויכולה להיווצר סיטואציה שאותו אדם יחזור ויפנה שוב.
ורד סויד-פאר: ולכן צריך כלי אובייקטיבי, והיום אני חושבת שזה לא בעייתי לצלם בפלאפון.
ורד סויד-פאר: אני חושב שנציג שלכם, או של המערכת, רצוי שיצלם הליכי פינוי ואני חושבת שזו תהיה ההרתעה הכי טובה.
ורד סויד-פאר: מספיק עשב אחד שוטה לתדמית ולנזק שייגרם לאותם קורבנות ולכולנו כמערכת, ולכן ההמלצה שלי היא לתעד את ההפגנות האלה וליידע את כל מי שנוטל בהן חלק.
ורד סויד-פאר: אני חושבת שזה יהיה משהו שיעודד התנהגות מכבדת.
ורד סויד-פאר: אני חושבת שאמירה מהסוג הזה היא אמירה שהיא לא ראויה ואני חושבת שכולנו מגנים אותה וחייבים למנוע שאנשים עם דפוסים כאלה של התנהגות, אחד כזה מכתים את כולנו.
כרמן אלמקייס: ויש לו עבר.
כרמן אלמקייס: את זה לא ציינו, לאדון שוטר.
רותם פלג: רק עוד משפט, בבקשה.
רותם פלג: הדיון הזה בהיבט הזה הופך להיות דיון חד צדדי, כי אנחנו לא יכולים להגיב על הדברים.
ורד סויד-פאר: אבל למה אי אפשר לצלם?
שוקי זיסו: כמו שאנחנו מצלמים את כל הפרות הסדר, אנחנו מאפשרים לכל מי שרוצה לצלם בסלולארי, שיביא מצלמה, שיביא מצלמת טלוויזיה, אין שום בעיה.
שוקי זיסו: הכל מתועד, הכל מצולם.
שוקי זיסו: אנחנו מכשירים שוטרים לצלם אירועי הפרות סדר או אירועי סדר ציבורי, אני לא אגיד הפרות סדר.
שוקי זיסו: יש מצבים שבהם הצילום לא מאפשר לשוטר לתפקד, ושם אנחנו לא מאפשרים.
שוקי זיסו: כל עוד עומדים ומצלמים ומאפשרים לשוטר לעשות את תפקידו – אין שום בעיה.
שוקי זיסו: אלה ההנחיות.
שוקי זיסו: כולם מצלמים, אנחנו יודעים שאנחנו עובדים בסביבה רוויות תקשורת, רווית מצלמות.
שוקי זיסו: אנחנו מכירים בזה, מערך הדוברות שלנו מכיר בזה.
שוקי זיסו: אנחנו עוסקים בעניין הזה כל הזמן - - -
ורד סויד-פאר: את האירוע עם הבנות צילמתם?
כרמן אלמקייס: צולם ונמחק מול הפרצוף שלי על ידי השוטר.
שוקי זיסו: ואני אומר לכם, אני מבקש לא להתייחס לאירוע הקונקרטי הזה, כי אנחנו כבר דנים בו כמה שנים - - -
שוקי זיסו: ואפשר להמשיך לדון בו גם עוד 10 שנים וזה בסדר גמור, אבל אנחנו - - -
כרמן אלמקייס: לא, אפשר פשוט להגיד - - -
שוקי זיסו: אנחנו לא מתעלמים ממנו.
שוקי זיסו: סליחה, בסדר, יש את משרד המשפטים.
שוקי זיסו: משטרת ישראל, נכון להיום, לא אחראית על משרד המשפטים - - -
מירי היבנר: בקשר למה?
מירי היבנר: קודם כל אני מאד מברכת, אני הייתי גם בדיונים בכנסת לגבי תיקון מספר 10 להצעת החוק, אז אני מברכת על זה מאד.
מירי היבנר: אני אומרת שמבחינתנו, חלק מהדברים שאנחנו עושים בתוך המדור הזה של מניעת הטרדה מינית, זה גם תרגום החוק והפסיקה לכדי נהלים והנחיות וכו'.
מירי היבנר: מה שאנחנו עושים, כרגע אנחנו ממש הולכים לאורך ולרוחב של המשטרה לספ"כים, החל מספ"כים ארציים, ספ"כים מחוזיים, ספ"כ זה סגל פיקוד כללי, ספ"כים מרחביים לכל התחנות, לכל המרחבים, ועושים הרצאה מאד מאד, הייתי קוראת לה מאד מאד מעמיקה, גם משפטית, וגם בפנים אחרים.
מירי היבנר: אנחנו מעבירים את זה לכל הגורמים במשטרה, גם במשמעות של תיקון מספר 10, המשפטית וכו'.
מירי היבנר: הדבר הנוסף שאני רוצה לומר, שמצאנו שהטיפול המשמעותי ביותר בעבירות האלה זה טיפול במתלוננות.
מירי היבנר: אנחנו בקשר גם עם מרכזי הסיוע, אנחנו בקשר מאד מאד קרוב, וגם עם קציני אמ"ן אצלנו במשטרה.
מירי היבנר: המתלוננות מקבלות טיפול תומך מאיתנו, אנחנו בקשר מתמיד איתן.
מירי היבנר: אנחנו מתווכות בין מח"ש לבין משמעת.
מירי היבנר: זה קשור יותר לאגף החקירות במודיעין.
יעל אידלמן: אני אעשה הבחנה.
יעל אידלמן: בכל מה שקשור להטרדה מינית, ההסברה היא שלנו, אבל לא בהקשר להסברה של מה זה הטרדה מינית, מה העבירות, סעיפי החוק, הניואנסים הדקים – זו ההכשרה שלנו שאותה, שעכשיו כרגע אנחנו נכנסנו למודום של הכשרות בקורסים ואנחנו צריכים לעבור גם ביחידות השטח.
יעל אידלמן: אנחנו כן כרגע פרסמנו לכל יחידות השטח, כדי לאסוף מרפרנטים, מכל המחוזות ומכל התחנות, כדי שהם יהיו השליחים שלנו.
יעל אידלמן: אני מזכירה, זו יחידה של שני אנשים, אבל אנחנו אחראים על כל ההכשרה המקצועית שלהם.
יעל אידלמן: אנחנו ניצור קבוצה של שוטרים מכל הארץ, כדי שהם יעבירו את ההכשרות הספציפיות לאותם מקומות שאנחנו ספציפית לא נוכל.
יעל אידלמן: אין לי, אני לא יכולה להגיד.
יעל אידלמן: יש 30,000 שוטרים במשטרת ישראל, אני לא יכולה להתחייב שתוך חצי שנה אנחנו מכשירים את כולם.
יעל אידלמן: צריך להבין שגם אנחנו נכנסים למטרה הזאת בצורה מובנית בכל הקורסים.
יעל אידלמן: אז כשאנחנו ניכנס בצורה סדירה לכל הקורסים של משטרת ישראל, החל משלב הגיוס וכלה בקורסים היותר בכירים, אז מה שיותר אנשים יקבלו.
יעל אידלמן: יש מה שנקרא גם ממוני יחידות, ששם השוטרים עוברים חמישה ימי הכשרה.
יעל אידלמן: גם לשם אנחנו נגיע, ואז אנחנו נחשפים לכמות המאד גדולה של שוטרים.
יעל אידלמן: אני לא יכולה כרגע להתחייב בזמן.
יעל אידלמן: אני רק אומרת שאנחנו עושים כרגע עבודת חריש, מה שגם קודם היו עושים בארגון.
יעל אידלמן: אני לא רוצה שיישמע כאילו לא היה שום דבר.
יעל אידלמן: היו גם הסברות, אבל לא היה גוף מרוכז אחד שלקח על עצמו את הטיפול בכל העניין הזה של מניעה והסברה של הטרדה מינית בארגון.
יעל אידלמן: העניין של המעטפת למתלוננות מתוך המשטרה – אנחנו מטפלים במתלוננות לגבי הטרדה מינית של שוטרות מתוך המשטרה.
יעל אידלמן: מתן המעטפת החיצונית הזאת זה משהו שהוא חדש, שגם קודם הוא היה.
יעל אידלמן: יכנו לפנות לקצינת אמ"ן, אבל ברגע שהן פונות אלינו ואנחנו אלה שמפעילות את כל מערך אמ"ן, אנחנו עשינו יום עיון למערך אמ"ן, הסברנו גם להן מה זה הטרדה מינית.
יעל אידלמן: זאת אומרת שגם מי שמטפל צריך לדעת במה הוא מטפל ומה התופעות ובמה לטפל.
יעל אידלמן: אז לכן אני אומרת, אנחנו מתחילים ממש לעסוק בכל הרמות, אבל זה תהליך.
שולה קשת: במשפט אחד, מה שאני רוצה לומר זה שהכוונה פה היא שהדברים יילקחו לתשומת לב משטרת ישראל וההתנגדות פה, למה שנאמר, מצערת מבחינתי.
שולה קשת: אני פונה לחברת הכנסת עליזה לביא, כמי שיושבת גם בראש הוועדה לקידום מעמד האישה, לקדם יחד איתנו את הצעת החוק נגד הטרדה מינית.
חנה הרצוג: ראשת הוועדה למעמד האישה ולשוויון מגדרי, חברת הכנסת ד"ר עליזה לביא, חברי כנסת נכבדים, ראש מכון ואן-ליר – פרופסור גבריאל מוצקין, חברי הנהלת ואן-ליר, אורחים נכבדים.
חנה הרצוג: אני שמחה ומודה על ההזדמנות להשיק את מדד המגדר לשנת 2014 באכסניה חשובה ומכובדת זו.
חנה הרצוג: מדד המגדר פותח על ידי שוות, המרכז לקידום נשים בזירה הציבורית במכון ואן-ליר, שזה גם הבית שלנו בכל הפעילויות האחרות ששוות עוסקות בהן.
חנה הרצוג: המדד פותח מתוך מחויבות לרעיון הטמעת חשיבה מגדרית כאסטרטגיה כוללת לסגירת פערים מגדריים וקידום שוויון אזרחי.
חנה הרצוג: מטרת האסטרטגיה של הטעמת חשיבה מגדרית היא, להביא לידי רגישות מגדרית בכל תחום ותחום בתהליכי קבלת ההחלטות, בכל אתר ואתר של עשייה חברתית.
חנה הרצוג: האסטרטגיה הזאת בעצם מאפשרת לנו לחשוף את ההסדרים החברתיים הפורמאליים והבלתי פורמאליים שמייצרים את אי השוויון.
חנה הרצוג: אני רוצה להדגיש שמדד המגדר הוא מדד שבא ממבט של נשים, אבל הוא איננו עוסק רק בנשים.
חנה הרצוג: הוא עוסק בהסדרים החברתיים המובנים בין גברים ובין נשים ובמובן הזה זה מדד שמציע היבט חדש, מבט חדש על הסדר החברתי כולו והוא קורא לסדר חברתי שייקח בחשבון גם את היחסים בין גברים לנשים.
חנה הרצוג: יתרה מכך, אנחנו לא חושבות על הנשים כמו גם לא על גברים, כקטגוריות אחידות.
חנה הרצוג: נשים מצויות בכל המערך המעמדי, במיקומים אתניים שונים, בעמדות כוח שונות ומערכות היחסים בין גברים ונשים צריכות לקחת בחשבון לא רק את הקטגוריה הרחבה, אלא גם את העובדה של קבוצות קטנות שנמצאות בשוליים ואת הקבוצות הייעודיות והלא ייעודיות, וכמו שאמרתי את פניה המורכבים והמגוונים של החברה בישראל.
חנה הרצוג: תשאלו מדוע אנחנו זקוקות למדד מגדרי, מדד נפרד?
חנה הרצוג: הטענה שלנו היא, שבסופו של דבר רוב הממדים עוסקים במושגים אוניברסאליים, מדברים על אי שוויון כלכלי, אי שוויון פוליטי.
חנה הרצוג: הרבה פעמים הם עיוורי מגדרים.
חנה הרצוג: הם לא רואים את המקום המיוחד, את ההסברים הקיימים שמסתתרים מאחורי יחסי הכוח שמדברים עליהם במושגים כלליים.
חנה הרצוג: ולכן, מבחינתנו, מדד המגדר הוא גם בעצם חושף את העיוורון של מדדים אחרים, הוא גם חושף את ההטיה המגדרית, ובמובן הזה הוא בא להוסיף מבט חדש ומחדש, לגבי כל השיח שאנחנו מדברים עליו באמצעות מדדים.
חנה הרצוג: עכשיו, למה מדד חשוב?
חנה הרצוג: מדד חשוב כי ברגע שאנחנו יכולים לסמן תופעה ולתת לה שם, כאן יכולים להתחיל לחשוב על איך מתמודדים עם שאלות של אי שוויון, איך מתכננים מדיניות, על מה חושבים כאשר מקבלים החלטה.
חנה הרצוג: תופעה שלא הוכרה, במובן הזה לא ניתן לה מספר, לא נותנים לה ביטויים מהירים, לא שוימה (לא ניתן לה שם) ולכן היא לא מתועדת וגם לא מטופלת.
חנה הרצוג: והמדד שלנו בעצם הוא מאד מיוחד בהשוואה למדדים אחרים.
חנה הרצוג: אני אגיד את זה בקיצור כי אין לנו הרבה זמן, אבל אני אגיד כמה דברים מאד מרכזיים.
חנה הרצוג: אחד, בהשוואה לכך שמדדים אחרים בעולם שעוסקים במגדר, לוקחים שניים שלושה אינדיקאטורים ומשווים בין מדינות.
חנה הרצוג: מה שאנחנו עושות, אנחנו מביאות את המבט פנימה.
חנה הרצוג: אנחנו רוצות להסתכל על מה קורה בחברה בישראל.
חנה הרצוג: זה גם מאפשר לנו לעשות את ההשוואות הבין לאומיות.
חנה הרצוג: דבר אחד.
חנה הרצוג: הדבר השני, המדד שלנו הוא רב ממדי והוא כל הזמן הולך ומתרחב.
חנה הרצוג: כלומר, יש לנו מדדים, לכל מדד אנחנו מנסים כל שנה, ואני מקווה שתהיינה הרבה שנים עד שנגיע לשוויון, שלא יהיו יותר מדי שנים, כדי שנשיג את השוויון, אבל עד שנגיע לשם – כל שנה אנחנו מתכוונים להרחיב את תחומי החיים שעליהם אנחנו מסתכלים, שבהם יש עשייה אנושית-חברתית.
חנה הרצוג: אנחנו יכולים להתחיל במקום המובן מאליו, הכלכלה, אבל אנחנו רוצים ללכת לפי מה שד"ר עליזה לביא כבר אמרה, תחומי חיים אחרים, שבהם גם מתקיים השוויון.
חנה הרצוג: אז המדד הוא בעצם רב ממדי, מדד שמתרחב כל הזמן במטרה בעצם להציג את עומק או גם רוחב אי השוויון המגדרי, ונשמח מאד אם נגיע למצבים שבהם גם אי השוויון הזה יצטמצם, אבל כמו שאמרת, עדיין אנחנו לא שם.
חנה הרצוג: יש לנו עוד תרומה אחת שהיא מאד ייחודית והיא חשובה לנו.
חנה הרצוג: בתוך המדד אנחנו גם מתעדים את הפערים בתחומים השונים, על פי האינדיקאטורים שהגר צמרת תציג, אבל אנחנו גם נותנים ציון כולל לאי השוויון, בבחינת תפיסת העולם שלנו, שהשלם הוא גדול מסך חלקיו, הוא יותר מסך חלקיו, ולכן אנחנו יכולים לדבר פה גם במושגים בטוחים על אי עומק אי השוויון.
חנה הרצוג: המטרה שלנו במדד הזה, שמתרחב ושיכיל יותר ויותר תחומי חיים ויותר ויותר תופעות חברתיות, היא בעצם להפוך להיות גורם מעודד וממריץ של גופים מייצרי נתונים, שיאספו את הנתונים.
חנה הרצוג: כי אחת הבעיות שלנו גם, שהעיוורון המגדרי הוא גם סוגיה שמשפיעה על האופן שבו אנחנו אוספים נתונים.
חנה הרצוג: אנחנו רוצים שהנתונים הללו יהיו נגישים למקבלי ההחלטות.
חנה הרצוג: עצם התביעה לקבל נתונים מגופים ממשלתיים או מגופים אחרים שעוסקים באיסוף נתונים, מעודדת תרבות של שקיפות, שהיא תנאי בסיסי למנהל תקין בחברה דמוקרטית.
חנה הרצוג: ולבסוף, עצם הנתונים גם מאפשרים לנו לפתח אסטרטגיות של שינוי, שכן ההצבעה על אי שוויון מגדרי מאפשרת לקבוע בחינה של המנגנונים המייצרים אי שוויון או מקבעים פערים מתמשכים בין גברים לנשים, ואולי כמו שאני אמרתי, אנחנו מקווים גם לסגירה של פערים.
חנה הרצוג: ממצאי המדד קוראים להתמודדות עם תופעות של אי שוויון מגדרי, כפי שאכן מורה צורת התפעל של השורש מדד – מ.ד.ד – התמודדות.
חנה הרצוג: לא ניתן לעקוב אחר התופעה אם לא מכירים בקיומה.
חנה הרצוג: ברגע שממדיה נחשפים והיא נמדדת ומסומנת, אפשרית ההתמודדות.
חנה הרצוג: השקת המדד בבית הנבחרים מסמלת יותר מכל את הקריאה להטמעת חשיבה מגדרית בכל תהליכי החקיקה וחשיבה מחודשת על מדיניות המקדמת שוויון מגדרי שהוא שוויון אזרחי.
חנה הרצוג: תודה רבה.
הגר צמרת-קרצ'ר: אז באמת חנה כאן הסבירה על כל המטרות של המדד.
הגר צמרת-קרצ'ר: מה שהיינו רוצות להשיג ממנו זה באמת עם המסגרת הזאת אנחנו הגענו למחקר.
הגר צמרת-קרצ'ר: אני רוצה קודם כל באמת להודות למכון ואן-ליר על זה שנתנו לנו את האפשרות לעשות את זה, ולצוות שלי שיושב כאן, יוליה ואולג.
הגר צמרת-קרצ'ר: אז עכשיו אפשר להסתכל על המצגת.
הגר צמרת-קרצ'ר: אז המדד שלנו, הוזכר כאן גם שהתפיסה שלו היא תפיסה רחבה ככל האפשר.
הגר צמרת-קרצ'ר: אנחנו באות מתוך תפיסה שלא מספיק להסתכל רק בשוק העבודה.
הגר צמרת-קרצ'ר: יש דברים שגם המרחב הציבורי קשה לנו, יש את העניין של העוצמה הפוליטית, יש את העניין של אלימות נגד נשים.
הגר צמרת-קרצ'ר: בעצם, התפיסה הרחבה שלנו באה לידי ביטוי בשנת 2014 בכך שיש 10 תחומים שבהם אנחנו מודדים את אי השוויון המגדרי, שזה שוק העבודה, מידור מקצועי, הכוונה היא לסגרגציה, ואני אדבר על זה טיפה בהמשך – סגרגציה בשוק העבודה.
הגר צמרת-קרצ'ר: אלימות כלפי נשים, אי שוויון בין נשים לגברים בפריפריה, אי שוויון בין גברים לנשים בחברה הערבית, עוני, השכלה, עוצמה – שזה ממד שחילקנו לעוצמה פוליטית ועוצמה כלכלית, וגם על זה אני אדבר בהמשך.
הגר צמרת-קרצ'ר: אי שוויון לגבי בריאות ובמצב המשפחתי.
הגר צמרת-קרצ'ר: אז בואו קודם כל נציג את התוצאות של המדד: מה בעצם אומר לנו התרשים הזה – התרשים הזה מבטא חיבור של עשרת הממדים שתיארתי קודם, כאשר בכל מימד יש לנו כמה אינדיקאטורים, זאת אומרת סך הכל זה קיבוץ של 50 אינדיקאטורים, שהשתמשנו בנוסחה של ה-OECD, במדד ה-SIGI שלהם, כדי לקבץ את זה.
הגר צמרת-קרצ'ר: אנחנו בעצם מקבעות את אי השוויון בשנת 2004 - שהיא השנה הראשונה של המדידה – על 1.
הגר צמרת-קרצ'ר: כלומר, אין משמעות למספר 1.
הגר צמרת-קרצ'ר: בעצם תחשבו על זה שזה כמו מדד המחירים לצרכן.
הגר צמרת-קרצ'ר: המשמעות של מדד המחירים לצרכן היא, כל שנה לעומת השנה שעברה.
הגר צמרת-קרצ'ר: יש לנו כאן מדידה משנת 2004 עד שנת 2012.
הגר צמרת-קרצ'ר: מה שהתוצאות מראות לנו, זה שאי אפשר לדבר על מגמה כוללת של צמצום אי השוויון.
הגר צמרת-קרצ'ר: אנחנו בעצם רואים שיש משנת 2004 אפילו עלייה, אחרי זה עוד טיפה ירידה, עלייה, אבל אם אנחנו משווים לעומת שנת 2010 1.05 לעומת 1 – מדובר על גידול באי השוויון בין נשים וגברים בישראל.
הגר צמרת-קרצ'ר: מגמה יחידה של איזה שהוא קיטון מאד מצומצם באי השוויון אנחנו רואים גם בשנת 2011 ובשנת 2012, כאשר בשנת 2012 - אני חייבת להסתייג ולומר - שמי שמכיר את הנתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, חל שינוי מאד משמעותי במדידה של סקר כוח אדם, ולכן ממש קשה להשוות את הנתונים בכל התחומים, גם למשל בנושא של אבטלה ובשיעור השתתפות בכוח העבודה ובשכר בוודאי.
הגר צמרת-קרצ'ר: ולכן, אנחנו עשינו גם בדיקה, כמה אלמלא הייתה משתנה הסדרה של הלמ"ס, כמה היה אי השוויון, ובעצם בשנת 2012 זה היה 0.98, כלומר זה נמצא באותה רמה של שנת 2011.
הגר צמרת-קרצ'ר: בגדול, מה שהגרף הזה אומר לנו ,התוצאה הסופית של האגרגציה של 50 האינדיקאטורים, זה שאם הייתה את ההנחה המוטמעת – אולי בחדר הזה פחות, אבל בקרב הציבור יש את ההנחה שבעצם יש כבר, ושאם לא הגענו לשוויון אנחנו עדיין בכיוון, זה הכיוון שאנחנו בעצם מצטמצמים, אז המסקנה שלנו היא שלא.
הגר צמרת-קרצ'ר: זאת אומרת אי אפשר לדבר על מגמה של צמצום אי השוויון בין נשים לגברים בישראל.
הגר צמרת-קרצ'ר: אז פה יש כמה טעימות של נתונים, שוב יש לנו 50 אינדיקאטורים, אין לנו זמן לעבור על כולם, זה הכנסה חודשית ברוטו של נשים ושל גברים.
הגר צמרת-קרצ'ר: גברים הם בקו האדום, נשים בקו הירוק, ואפשר לראות שיש גידול באינדיקאטור, כלומר יש גידול בשכר כל שנה – גם השכר של נשים עולה וגם השכר של גברים עולה, שזה משהו שגם אנחנו שמנו לב.
הגר צמרת-קרצ'ר: כשמסתכלים על האינדיקאטורים, אז אם מסתכלים עליהם בחלל ריק, נניח שיעור השתתפות, אז שיעור ההשתתפות של נשים הולך ועולה, השכר הולך ועולה, מספר המנכ"ליות לכשעצמו, למשל, הולך ועולה.
הגר צמרת-קרצ'ר: אבל אם אנחנו מסתכלים בהשוואה לגברים, גם הם הולכים ועולים והפער עצמו בכלל לא נמצא במגמה, אולי בקטנה במגמה של צמצום, בהקשר הספציפי של האינדיקאטור הזה אני מתכוונת.
הגר צמרת-קרצ'ר: כיום, שיעור השכר הממוצע של נשים ביחס לגברים זה 66% ובתחילת התקופה זה עמד על 63%.
הגר צמרת-קרצ'ר: מדובר בהפרשים ממש קטנים.
הגר צמרת-קרצ'ר: בצד השני של ההפלגות, הצד התחתון של התפלגות ההכנסות, יש לנו את תחולת העוני.
הגר צמרת-קרצ'ר: אז פה, הקו הירוק של הנשים בעצם תמיד נמצא מעל.
הגר צמרת-קרצ'ר: שיעור הנשים העניות יותר גבוה משיעור הגברים העניים.
הגר צמרת-קרצ'ר: כמובן שזו תמונת ראי של השכר הממוצע.
הגר צמרת-קרצ'ר: מידור מקצועי: אז באמת אחד הדברים, ואנחנו התחלנו את המדד בשנה שעברה ובשנה שעברה הממד הזה לא היה קיים.
הגר צמרת-קרצ'ר: מה שהרבה פעמים זה שנשים עובדות במקצועות פחות מכניסים.
הגר צמרת-קרצ'ר: אז אנחנו הלכנו ובדקנו בעצם את ההתפלגות של נשים במקצועות, בין אם זה מקצועות עם הכנסה נמוכה, כמו למשל הוראה וטיפול, ובין אם זה במקצועות הקטר של המשק, בנושא של הייטק.
הגר צמרת-קרצ'ר: אז הנה דוגמא נוספת למספר שהולך ועולה, הנשים שוב בקו הירוק והקו האדום הוא של הגברים.
הגר צמרת-קרצ'ר: אי אפשר לדבר על שיפור.
הגר צמרת-קרצ'ר: כלומר, סך הכל בהייטק נשים מהוות בין 35% ל-37% מכלל העובדים.
הגר צמרת-קרצ'ר: הענף הזה כל הזמן הולך וגדל, אבל הפער נשמר.
הגר צמרת-קרצ'ר: הנושא של עוצמה: אז הזכרתי את זה קודם, בהתחלה, בשלב הראשון, בשנת 2013 אנחנו בדקנו עוצמה פוליטית בנושא של פוליטיקה, חברות כנסת, שרות, ראשות מועצות.
הגר צמרת-קרצ'ר: אפשר לדבר על שיפור, אבל התמונה שם עדיין די עגומה.
הגר צמרת-קרצ'ר: עכשיו הוספנו גם את העניין של העוצמה הכלכלית.
הגר צמרת-קרצ'ר: אז אם דיברנו קודם על פערים בסוגי הענפים שנשים הולכות אליהם, אז כאן זה בעצם פער היררכי.
הגר צמרת-קרצ'ר: האם נשים נמצאות בעמדות בכירות, לא משנה באיזה ענף.
הגר צמרת-קרצ'ר: כאן בחרנו לשים את המנכ"לים ואת המנכ"ליות, שזה בעצם בכלל המשק, ופה רואים באמת פער עצום.
הגר צמרת-קרצ'ר: הגברים בקו האדום וגם שני הגרפים האלה אפשר לדבר בהם על עלייה.
הגר צמרת-קרצ'ר: זאת אומרת יש מגמה קטנה גם בקו הירוק ויש עלייה, אבל הפער באמת ממש גדול ולא רואים בו צמצום בכלל.
הגר צמרת-קרצ'ר: זה סך הכל תוצאות של מימד העוצמה, ובעצם זה כולל גם את העוצמה הפוליטית וגם את העוצמה הכלכלית, ובו אנחנו גם רואים, כפי שאמרתי קודם, בשנת 2004 זה 1 ואי אפשר לדבר על שיפור ואנחנו בעצם מגיעים בשנת 2012 ל-1.2 שזה פלוס סטגנציה.
הגר צמרת-קרצ'ר: אוקיי, לסיכום, בחרנו להראות את המימד של ההשכלה, כי בעצם זה המקום היחיד שבו אפשר לראות את התקווה, לפחות כביכול.
הגר צמרת-קרצ'ר: אנחנו רואים שנשים בעלות 13-15 שנות לימוד, זה הקו הירוק למעלה, כלומר זה סך הכל אחוז הנשים המשכילות ואחוז הגברים המשכילים.
הגר צמרת-קרצ'ר: הקו הירוק למעלה זה של נשים, הקו הירוק התחתון הוא גם נשים – של 16 שנות לימוד ומעלה, ואנחנו רואים שהנה, הושג שוויון.
הגר צמרת-קרצ'ר: להיפך, בנושא של 13-15 שנות לימוד נשים כבר שנים נמצאות מעל הממוצע הגברי ובעצם ההשכלה היא המנגנון שהיה אמור לחולל את שוויון ההזדמנויות, שזה בעצם המנגנון שעליו בנויה האמנה החברתית, הקפיטליסטית שלנו, שאומרת – אם אתה רוצה להשקיע בהון אנושי – אז יהיו לך ההזדמנויות.
הגר צמרת-קרצ'ר: אבל כנראה שאם זה לך ולא לָךְ, אז אכן יש לך את ההזדמנויות, כי אנחנו רואים שבעוד שפה יש התכנסות לשוויון, בכל שאר התחומים אין.
הגר צמרת-קרצ'ר: תודה.
506: תודה רבה גברתי יושבת הראש.
506: אני מודה ומתוודה שזה תענוג להיות פה.
506: אני הייתי ממייסדות הוועדה לקידום מעמד האישה בשנת 1992 - - -
506: והתכנסנו אז במרתף, בבניין הישן ואף אחד לא מצא אותנו.
506: ולכן אני מברכת אותך גם על המקום החדש, אבל הרבה יותר על תנופת העבודה המרשימה בשנה האחרונה.
506: ואני התחלתי דווקא במילים אישיות מסיבה מאד ברורה: בכל התקופה שעבדנו, עבדנו עם נתונים חלקיים, עם אינטואיציות חזקות מאד, עם עדויות מהשטח, אבל ללא עובדות מוצקות.
506: והמדד הזה, שהוא חדשני בקנה מידה בין לאומי וחשוב להזכיר, נותן את הכלי החיוני להתמודד עם הבעיות של שוויון מגדרי ועם האתגר של שוויון מגדרי.
506: זה כלי אדיר, אבל צריך לדעת מה לעשות איתו.
506: אם תרשו לי, אני אנסח מחדש שוב, את הדילמה, שאת גברתי יושבת הראש, הצגת מיד בהתחלה, אבל זו בדיוק הדילמה.
506: ראיתם עכשיו את המדד.
506: אין כמעט תחום שאין שיפור לנשים בעשור האחרון, אבל הפער המגדרי נשמר לפעמים ומתרחב ורק במקומות מעטים מאד מתקצר.
506: מה קורה כאן?
506: בהתחשב בנתונים האלה, אני חושבת שהגיע הזמן, ואני יודעת שאת התחלת לעבוד על זה, שהוועדה התחילה לעבוד על זה, שארגוני הנשים התחילו לעבוד על זה, הגיע הזמן לשינוי אסטרטגי, כי זה אות אזהרה לא רק לנשים במדינת ישראל, אלא לחברה הישראלית בכללותה.
506: אי אפשר להמשיך ככה.
506: כל העבודה של הוועדה הזו תרד לטמיון, אם אין שינוי אסטרטגי, אם אין התייחסות לשאלה אחרת, ממה ששאלנו בעבר.
506: והשאלה האחרת היא – איך סוגרים את הפער המגדרי בחברה הישראלית.
506: זו השאלה, ולא רק, צריך עדיין למנוע אפליה ולהיאבק בהדרה, אבל חייבים בראש ובראשונה, להתמודד עם הפער.
506: איך עושים את זה?
506: אם תרשי, לי, אנחנו מציעות שלושה כיוונים מרכזיים, שחייבים תרגום לשפת מעשה.
506: אני חושבת שכל הצוות של שוות במכון ואן-ליר, ישמח גם לעזור בעניין הזה.
506: כיוון אחד הוא ברור: ככל שיש יותר נתונים מעודכנים, כך יש אפשרות להתמודד יותר טוב עם התופעה.
506: זה מחייב את הרשויות שאוספות את הנתונים, לפלח אותם מגדרית וכל הזמן, כל הזמן.
506: זה גם הלמ"ס, זה גם משרדי הממשלה, זה גם המשטרה, זה גם צה"ל.
506: זה דבר ראשון, ואפשר היום לחייב אותם לעשות את זה.
506: יש שינוי, יש שיפור, זה לא מספיק טוב.
506: כי אני חוזרת ואומרת, ידע זה כוח ובלי הידע אי אפשר להמשיך.
506: כיוון שני, וזה השינוי האסטרטגי המרכזי, זה לעבור לאסטרטגיה של הבאת חשיבה מגדרית, מה שנקרא Gender mainstreaming.
506: ואני מזכירה לכולם, כי יש פה הרבה נשים שמכירות היטב את הנושא הזה, ב- Gender mainstreaming יש שלושה אלמנטים של מדיניות.
506: האלמנט הראשון הוא ייצוג.
506: ואגב, הייצוג במוקדי קבלת החלטות, הוא מחפיר.
506: הוא השתפר, אבל הוא מחפיר, ולכן הגיע הזמן להכניס העדפות מתקנות והבטחות ייצוג בצורה מסודרת.
506: האלמנט השני של Gender mainstreaming, הוא אלמנט של התייעצות ולקיחה בחשבון של היבטים מגדריים, של מגוון קבוצות האוכלוסייה ואני מדגישה – מגוון קבוצות האוכלוסייה.
506: אם לא מתייעצים ואם לא רואים היבטים שונים, המדיניות תהיה מעוותת במקרה הטוב, לעתים קרובות היא תהיה שגויה.
506: והאלמנט השלישי של Gender mainstreaming, הוא העמד של ניתוח מושכל של ההשלכות של כל צעד וצעד על גברים לעומת נשים.
506: אם לא רואים ומסתכלים על התוצאה – זה לא ילך.
506: הגיע הזמן לשינוי אסטרטגי, כי אם לא יהיה שינוי אסטרטגי – לא נוכל לצמצם, או בעצם לגמרי לחסל את הפער.
506: והאלמנט הרביעי של מדיניות, וזה במשפט אחד, זה אלמנט שאם מותר לי לומר, וזה רק עניין של גיל, תאמינו לי, זה בעיקר עבודה של חקיקה.
506: יש דברים בחברה הישראלית, שהם מעודדים את המגדור של החברה הישראלית בכללותה, וצריך להתחיל לטפל בהם.
506: לדוגמא, אם מעודדים עבודה של גברים גם בבית וגם במשפחה ולא רק בחוץ, כפי שעושה זאת צרפת.
506: צרפת ממש קונסת, היא נותנת קנס למעבידים שמעבידים למעלה מ-37 שעות בשבוע.
506: זה יוצר איזון אחר של בית ומשפחה.
506: יש לנו דוגמאות אחרות של העניין.
506: הארכת חופשת לידה, אבל גם לגברים, ואם הגבר לא לוקח – אז החופשה תצטמצם.
506: להתחיל לעסוק במה שאנחנו מבחינות עכשיו כאחד מהמוקדים הבעייתיים ביותר, וזו בדיוק הסוגיה של איזון בית ומשפחה, וצריך להתמודד עם השקיפות של עבודת הבית.
506: אם עושים את זה, אני חושבת שיש פה פשוט חומר לעבודה, גם בכנסת בחקיקה, גם במשרדי הממשלה, ואם מותר לי – גם של ארגוני הנשים וארגונים לצדק חברתי.
506: תראו, יש לנו בעיה מתמשכת בחברה הישראלית, ועם שינוי אסטרטגי נבון ומושכל, הכדור עובר אליכם, תעשו משהו, אנחנו נעזור גם במה שאפשר.
ורד סויד-פאר: טוב, קודם כל אני תמיד משתדלת להיות כאן, ואם לא אני – נציגים שלנו.
ורד סויד-פאר: אני מברכת את העבודה החשובה של שוות.
ורד סויד-פאר: העלאת המודעות היא כלי מאד חשוב, גם ליצירת מדיניות.
ורד סויד-פאר: מדברים שאנחנו ניתחנו, אחד החסמים המרכזיים, ואת ציינת זאת פעם בתזה של, פרופסור נעמי חזן - זה האיזון בין בית למשפחה.
ורד סויד-פאר: במחקר שעשינו בתחום השכלה, 53% מהנשים בשנת 2011 היו ממסיימי תואר דוקטורט, וציפינו למצוא יחס דומה כפרופסוריות חברות סגל מן המניין ועשינו מחקר איכותני, ומצאנו רק 13% פרופסוריות חברות מן המניין.
ורד סויד-פאר: וכשראיינו את הנשים, עלתה התמונות של ההורות השוויונית.
ורד סויד-פאר: כשצריך לעשות פוסט דוקטורט מעבר לים, אין מספיק גברים אמיצים.
ורד סויד-פאר: כשהגבר נוסע – האישה והמשפחה מחכים לו כאן או נוסעים איתו, ואין מספיק גברים שעושים את אותו תהליך, ולכן אבחנו שזו אחת הבעיות המרכזיות.
ורד סויד-פאר: הוועדה שהוקמה ועמדה בה קודם כל קודמתי, מרית דנון, ואחר כך אני המשכתי, שבחנה איך מתאימים את מקומות העבודה להיות ידידותיים למשפחה וקודם כל בשירות המדינה.
ורד סויד-פאר: המסקנות שלנו התקבלו והוטמעו גם עכשיו בוועדה האחרונה, שייעשה פיילוט בתוך שירות המדינה לדרגות הבכירות, שיאפשר הכרה בעבודה מהבית, אני מדברת לנשים ולגברים.
ורד סויד-פאר: התפיסה של הורות שוויונית מיועדת לשני ההורים, כמו שזה קיים בצרפת.
ורד סויד-פאר: תינתן להם אפשרות לעשות שעות נוספות מהבית, במקום שעות נוספות במשרד.
ורד סויד-פאר: אני חוששת שאם נאסור את ריבוי השעות, תהיה לנו בעיה של שכר ולכן צריך לאפשר אותן כעבודה מהבית, שזה בין כך ובין כך כולם נמצאים שם, ואני מקווה שאחרי הפיילוט הזה נוכל להרחיב את זה למגזרים נוספים במשק.
ורד סויד-פאר: ה-1 בספטמבר, יום פתיחת הלימודים, הוכר כיום בחירה לשני המינים.
ורד סויד-פאר: ההיקפים של משרת אב, על פי ...
ורד סויד-פאר: גם למשרת אם וניתן לקחת את זה בחלקיות של המשפחה.
ורד סויד-פאר: ויחד עם זה, אני חושבת על נקודה אחת.
ורד סויד-פאר: המדד הוא כולל ומקיף.
ורד סויד-פאר: אני חושבת שבנושא אלימות, כל עוד יש עלייה במספרים – אני חושבת שאת זה היה רצוי לציין כן כהתקדמות, כי אנחנו יודעים שיש תת דיווח והשתקה, ומאד קשה להגיע ולדבר על אלימות מינית בכל הגילאים.
ורד סויד-פאר: אנחנו יודעים את העיכוב שקורה אחרי זה, ולכן במדד הזה הייתי מבקשת לציין שכשיש גידול ועלייה בפניות למרכזי סיוע לנפגעי תקיפה מינית או לתלונות – אני רואה בזה התקדמות, כי אנחנו יודעים שיש תת דיווח ענק, השתקה.
ורד סויד-פאר: עשינו בשנתיים האחרונות קמפיין, שקרה גם לגברים לבוא ולקבל טיפול כשפורצת אלימות ומתיחות.
ורד סויד-פאר: מדדנו את הנתונים, ויש עלייה של פי 15 פניות של גברים לקו החם של הרווחה.
ורד סויד-פאר: הייתי ביחד עם יושבת ראש הוועדה בכנס של ה-OECD, וראינו אספקטים בכל העולם שמתמודדים עם הנושא.
ורד סויד-פאר: הייתה שם פרופסורית ממרוקו, שציינה חסם שמעודי לא חשבתי עליו, על נשים בפוליטיקה, ומאותו רגע אני חושבת שאנחנו צריכים גם לבחון אותו ולהתייחס אליו כאן.
ורד סויד-פאר: היא דיברה על הנושא של שחיתות.
ורד סויד-פאר: היא קיימה מחקר ושנשים לא מוכנות להיכנס לזירה שדורשת מהן לפעמים גיוס כספים לא על פי חוק, הרבה פעמים קבלת כספים מבעלי אינטרסים והיא מצאה שזה חסם שמונע מנשים גם את הכניסה הראשונית, ואחר כך נשים שנמצאות בתוך המערכת ולומדות אותה, חוששות להישאר.