GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניצה סובוביץ: שמי ניצה, אני יושבת ראש ויצ"ו במרחב חיפה ויושבות איתי כאן נציגות מוויצ"ו, ממעמד האישה, תמר ושרון, וקבוצה מאגודת הידידים ששותפה, שתיכף נציג אותה, ד"ר אסיה לויטה, יו"ר אגודת הידידים, הילה גלברג, מהמחלקה למצוינות של עיריית חיפה ומר צחי גירש גורן בנושא הערכה.
ניצה סובוביץ: חשוב לי לציין בתחילת דבריי, התכנית הזו נבנתה מלמטה, מהקהילה, בגובה העיניים, כאשר אנחנו מכוונים גבוה.
ניצה סובוביץ: היא התחילה בצורה אקראית במפגש ראשון שלנו לפני ארבע שנים עם בית ספר עירוני ג' בחיפה, בית ספר מצטיין במדעים שהיה אמור לשלוח תלמידות לתחרות רובוטיקה, בית ספר שמצטיין ברובוטיקה.
ניצה סובוביץ: אני ראיתי בחדשות שיש שם קבוצה טובה של בנות שרוצה לנסוע ולא מתאפשר, האוכלוסייה סוציו אקונומית בינונית, והתגייסנו, יו"ר מעמד האישה, נציגי התאחדות התעשיינים, ויצ"ו, פנינו לבית ספר עירוני ג' והבנות יצאו וייצגו את חיפה ואת המדינה בצורה היפה ביותר.
ניצה סובוביץ: לפני שש שנים פתחנו בתכניות העצמה חינוכית שאנחנו נותנים באמצעות ויצ"ו, תכניות נפלאות, אתם יודעים שלוויצ"ו יש פלח רחב מאוד בחינוך, לנערות שהיו דווקא מבית הספר על סף סיכון.
ניצה סובוביץ: לשמחתי אני יכולה להגיד שלפחות שתיים מהן נמצאות היום ב'מובילות'.
ניצה סובוביץ: התכנית הזאת, הדבר השני שמאפיין אותה, אמרתי מלמטה בקהילה, זאת שותפות חסרת תקדים.
ניצה סובוביץ: התכנית, שהמטרות שלה, כפי שאנחנו רואים אותן כאן, לחשוף את הנערות ללימודי מדע, טכנולוגיה ותעשייה, באה ממקום של זיהוי צרכים אמיתי.
ניצה סובוביץ: חיפה היא עיר של אקדמיה, היא עיר של תעשייה.
ניצה סובוביץ: מדברים הרבה על העלאת מספר הנערות שפונות ללימודים מדעיים כצורך לאומי, אנחנו התחלנו - - -
ניצה סובוביץ: אז תיכף נראה את המטרות.
ניצה סובוביץ: אנחנו מדברים על תכנית שש שנתית, מכיתה ז' עד כיתה י"ב, מודולרית, שבה אנחנו נותנים, בעזרת העירייה, המחלקה למצוינות ומערכת החינוך - - -
ניצה סובוביץ: תגבור, סיורים בתעשייה, מפגשים בטכניון, עבודות חקר שמתבצעות בחסות הטכניון, העצמה אישית וחינוכית כדי ל - - -
ניצה סובוביץ: לא, כרגע בשלושה בתי ספר, באולפנה אמי"ת ובבית ספר עירוני ג', כשהיד עוד נטויה.
ניצה סובוביץ: עכשיו אנחנו מעבירים את זה לאנשי הביצוע.
אסיה לויטה: ד"ר אסיה לויטה, אני הייתי הרבה שנים במשרד החינוך, במינהל למדע וטכנולוגיה, היום אני עומדת בראש אגודת הידידים שזו קבוצה מאוד גדולה.
אסיה לויטה: זה ניצול של עיר שיש בה אלמנטים תעשייתיים מאוד חשובים, 500 מפעלי תעשייה.
אסיה לויטה: אחד הדברים שאנחנו גילינו זה ש - - -
ניצה סובוביץ: אגב, יש פנייה גם מבתי ספר ערביים.
אסיה לויטה: אנחנו מדברים עכשיו באופן כללי על ההזדמנויות.
אסיה לויטה: אנחנו גילינו שבעצם הנוער לא יודע על תעשייה בכלל, הוא לא מבין מה זה תעשייה ולכן בכל השש שנתיים, מכיתה ז', אנחנו עוטפים את הבנות בארבעה גושים, גוש אחד זה המצוינות ולחשוף את הבנות ולאפשר להן להגיע לציונים סבירים וגבוהים, כדי שהן תוכלנה בכיתה ט' לבחור את המקצועות המדעיים.
אסיה לויטה: הגוש השני זה החשיפה לתוך התעשייה, במינונים שונים.
אסיה לויטה: הגוש השלישי זה מפגש עם חוקרות והגוש הרביעי, שהחל מכיתה י' הם כבר נחשפים למעבדות בתוך הטכניון ובי"א הם עובדים עם החוקרים בטכניון.
אסיה לויטה: שלושה בתי ספר, 300 בנות.
הילה גלברג: שעתיים שהן שעות שבועיות קבועות של תגבור לימודי, ובנוסף לזה לפחות אחת לחודש מפגש נוסף, או בתוך בית הספר או מחוצה לו.
אסיה לויטה: אנחנו רוצים להראות לכם סטטיסטיקה, אתם לא רוצים לראות?
אסיה לויטה: יש לנו כאן סטטיסטיקה על מספר התלמידות שבחרו במדעים והלכנו אחורה מתש"ע ועד השנה, ואתם תראו שיש גידול מתמיד במספר התלמידות שבחרו בשני מקצועות מדעיים, כאשר אנחנו רואים במתמטיקה כבר היום אחוז שהוא גבוה מאוד, לעומת תש"ע, כמה בחרו ב-5 יחידות מתמטיקה והמטרה היא שעם הגיעם לי"ב אנחנו כבר נתחיל לתת להם מלגות לטכניון.
אסיה לויטה: היום אנחנו עובדים דווקא עם הפקולטות הקשות יותר לבנות, זו הפקולטה למכונות, שיש להם 40 מעבדות, עם הנדסה אזרחית שחסרים הרבה מאוד מהנדסים אזרחיים וכבר עם הנדסה רפואית.
אסיה לויטה: כשמדובר על נערות, דיברתם על נערות בבתי ספר דתיים, יש לנו בית ספר אחד שהוא דתי - - -
אסיה לויטה: קודם כל יש לנו את הגב של עיריית חיפה, שאתה מכיר אותה, אני חושבת, וגם השר פירון מכיר את זה, הם נחשפו לזה כשהם בדקו את הנושא של הפרס.
אסיה לויטה: התעשיות נותנות לנו, אם זה בשעות, למשל להערכה, למחקר, כשצחי עוקב אחרי כל פעילות נמדדת, כל ביקור בתעשייה, אם זה מעניין אותם.
אסיה לויטה: למשל בי"א אנחנו מחלקים אותם לקבוצות קטנות, אלה שלומדות פיזיקה, אנחנו לוקחים אותן למפעלים ששם הפיזיקה היא העיקרית, או אלה שלומדות כימיה וביולוגיה, כך שיש לנו הסעות שלוקחות 8 בנות לתוך התעשייה וזה הופך להיות חלק מתוך הלימודים שלהם.
אסיה לויטה: יש לנו מודל, המודל הוא קיים, הוא גם משתנה כי בי"א אנחנו כבר יודעים מה לתת לבנות, אבל את החלוקה איך אנחנו מחלקים אותן, זה מקום שבאמת רוצה לחשוב עם הסביבה כולה מה אנחנו יכולים.
אסיה לויטה: אם ויצ"ו נותנת את נושא ההעצמה והעירייה נותנת את נושא המצוינות ואנחנו, כגוש, נותנים את כל הקשר עם התעשיות, עם אינטל ועם אלביט ורפא"ל, זאת הדרך וזה רק לבוא עם מודל.
אסיה לויטה: אם אנחנו נבוא כולנו עם מודל נכון שבונה - - - וההורים, אנחנו הרבה משתפים את ההורים, הם באים לכל המפגשים שלנו ואנחנו חושפים אותם.
אסיה לויטה: ביום שישי היה מפגש עם 120 בנות עם ארבע תעשייניות, שהן סיפרו כמה חשוב היה להם ההחלטה בי"א לקחת את זה.
אסיה לויטה: איך לעשות?
אסיה לויטה: אנחנו שותפים לכם, אנחנו מוכנים לעזור לכם.
ניצה סובוביץ: אנחנו היינו בקשר עם משרד המדע בזמנו, עם פרופ' הרשקוביץ, והיו הנציגים שלכם - - -
ניצה סובוביץ: היו הנציגים שלכם ואנחנו מגייסים כמה שאפשר אנשים שרוצים להצטרף כדי לממן.
אסיה לויטה: נצרת, עיריית כפר סבא, באר שבע, מעוניינים להיכנס לזה.
ניצה סובוביץ: כבר פנו אלינו.
אסיה לויטה: אנחנו מוכנים לעזור.
ניצה סובוביץ: אנחנו מזמינים את הנוכחים כאן לבוא.
אסיה לויטה: אפשר הערה קטנה?
אסיה לויטה: קודם כל אני מאוד אשמח אם משרד החינוך יתעניין בתכנית הזאת, שהיא כבר לא ברמת יזמות אלא ברמת פרויקט עם המשך והחלטה שהיא תתפוס את כל בתי הספר בעיר חיפה.
אסיה לויטה: הדבר השני שאני רוצה לומר זה שעיקר הקושי הוא במתמטיקה וזה מכוון לשר החינוך - - -
אסיה לויטה: ארצית, ואני בזמנו הייתי בוועדה שבדקה בזמנו את הבעיה הזאת ואני חושבת שצריך ללכת עמוק עמוק, לעומק, כדי לפתור את האהבה למתמטיקה ואז כל השאר יבוא, כי הקושי גם היום הוא במתמטיקה, וגם אם הטכניון היום מוכן לקבל תלמידות עם 4 יחידות מתמטיקה ונותן להם איזה שהן הנחיות בהמשך, כולם מבינים שהבעיה היא שהמתמטיקה היא הגורם שממנו קשה להגיע ל - - -
אסיה לויטה: והדוגמה שלנו באמת ללמוד ממנה שבפיזיקה אין בעיה, יש לנו יותר בנות שהולכות לפיזיקה, מאשר הולכות ל - - -
יצחק בירק: אפשר הערה קצרצרה?
יצחק בירק: כי השר מאוד קרוב לשורש הבעיה, לדעתי.
יצחק בירק: אני חושב שהורים ומורים הם שורש הבעיה על סעיף של דאגנות ופחד, לא רוע, חס וחלילה.
יצחק בירק: אם תראו, קורלציה בין המקצועות שמהם בנות מתרחקות, ולבנות דואגים יותר, לבין רמת פחד בבחינות, אז באורח פלא תמצאו את מתמטיקה ופיזיקה.
יצחק בירק: ברדיו מודיעים שמחר לא יום השואה, אבל יום הפחד, החרדה, פיזיקה או מתמטיקה, בחינת בגרות, וכולם מפחדים, והכי קל לדאוג לילד זה להגיד לו 'בוא, אל תצא לשחק, להסתכן, תהיה בבועה', מורים אומרים 'למד 4 יחידות במקום 5', להורים זה גם נוח.
יצחק בירק: הורים מפחדים יותר על הבנות מאשר על הבנים.
אסיה לויטה: גם הגננות מפחדות ממתמטיקה, אז הן לא מלמדות את הילדים מתמטיקה.
יצחק בירק: הרבה אויבים יש למדינות האלה.
סוזן פוינטר: שלום לכולם.
סוזן פוינטר: תודה שאפשרתם לי לדבר באנגלית.
סוזן פוינטר: (אומרת דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) שלום לכולם.
סוזן פוינטר: נאמר לי שרמת הבנת האנגלית שלכם היא גבוהה מאוד ואני אסירת תודה על שניתנה לי האפשרות לומר כאן את דבריי באנגלית.
סוזן פוינטר: כבוד השרים וכבוד היו"ר, אורחים נכבדים.
סוזן פוינטר: כאישה, אני חושבת שאני די ברת מזל, לעבוד באחד המקומות עם התחומים המקצועיים המרגשים ביותר בנושא הטכנולוגיה, בעיקר טכנולוגיה שמטרתה להביא לשינוי למען החברה.
סוזן פוינטר: בעבודה שלי, אני אחראית על היקף רחב של איזורים, ביניהם: מזרח אסיה, המזרח התיכון, אפריקה, רוסיה.
סוזן פוינטר: כמו כן אני אחראית מטעם חב' גוגל בתחומי המדיניות הציבורית וקשרי ממשל.
סוזן פוינטר: לכן, אני חושבת שאני ברת מזל כשאני לוקחת חלק בדיונים הרבים סביב הנושאים האלה וזו זכות גדולה עבורי להשתתף היום בדיון הזה.
סוזן פוינטר: אני עובדת בגוגל, באחד המקומות הנחשבים ללב התהוות הטכנולוגיה, מקום שבו אנו באופן תמידי מנסים להרחיב את הגבולות ככל שניתן, להוציא לשוק מוצרים ושרותים חדשניים ומעוררי השראה.
סוזן פוינטר: מה שלמעשה רציתי להתמקד יותר היום, שעמיתיי יפרטו בהמשך, זה כיצד עובדי גוגל מסייעים ומשמשים כהשראה לאחרים, גם כאן על אדמת ישראל.
סוזן פוינטר: אני חושבת שלמעשה, האחריות שלנו היא לא רק לבצע את עבודתנו, אלא גם לעורר עניין אצל אחרים, לתת להם השראה והזדמנות להרחבת אופקים ולהראות להם את האפשרויות הקיימות בעולמנו אנו.
סוזן פוינטר: אחד הדברים שאנו מאפשרים לעובדינו בגוגל, זה לקחת מעט מזמנם על מנת להתמקד בפרוייקטים שמהווים עבורם כמעוררי השראה, פרוייקטים המאפשרים להם להפגין את כישוריהם כדי להביא את השינוי.
סוזן פוינטר: יתכן ששמעתם על הפרוייקט שלנו, שלמעשה בא לפלס קצת מרחב בזמנם של האנשים, כדי שהם יוכלו להפגין את כישוריהם ורעיונותיהם, במטרה להביא לשינוי מעבר לציפיות היומיום שלהם מהתפקיד.
סוזן פוינטר: כפי שאנו יודעים, הן בארה"ב הן בישראל והן בכל מקום אחר בעולם המגמות אינן מעודדות ואנו שמענו זאת כאן היום.
סוזן פוינטר: אנו לא רואים מספיק נשים בלימודי מדעי המחשב וגם לא בתפקידים בתחום מדעי המחשב.
סוזן פוינטר: בהתאם למשרד המסחר האמריקאי, רק 27% מהנשים הן בעלות תפקידים בתחום מדעי המחשב ולמעשה קיימת ירידה במספר הנשים בלימודי המחשוב.
סוזן פוינטר: ככלל, אנו גם לא רואים מספיק נשים בעמדות הנהגה, אולם זה כבר נושא לדיון במועד אחר.
סוזן פוינטר: זו ירידה יותר תלולה ממה שאנו רוצים.
סוזן פוינטר: אנו למעשה רוצים לנסות קודם לבלום את הירידה ולאחר מכן להעלות אותה שוב.
סוזן פוינטר: בגוגל, מלבד העיסוק שלנו בתחום המדיניות הציבורית, אנו גם מנסים למצוא כיצד לעבוד אם הצעירים על מנת לעודד אותם לפנות לתחום מדעי המחשב, בכל אחד משלבי ההשכלה שלהם, החל מטרום ההשכלה הגבוהה והלאה.
סוזן פוינטר: לפני כחמש שנים, ייסדנו את פרסי רייס, שאולי שמעתם עליהם, כמו כן מימננו ארגונים על מנת לתת לנערות ולסטודנטים ראויים, חוגים וקורסי העשרה בתחום המדעים.
סוזן פוינטר: יש לנו גם את תכנית מלגות הלימודים ע"ש אניטה בורג.
סוזן פוינטר: אנו מביאים לחברה סטודנטים,
סוזן פוינטר: שיישבו בדיונים ויצטרפו לסוג של מערכת אקולוגית רחבה למחשב ומדעים.
סוזן פוינטר: לא מזמן, ביום האישה הבינלאומי, בוגרות תוכנית אמהות הקמפוס שלנו ביקרו בכנסת ואף ניתנה להן זכות דיבור ואנו מאוד גאים בתכנית הזאת.
סוזן פוינטר: זו למעשה תכנית שעוצבה על ידי אחת הנשים העובדות אצלנו, במהלך חופשת הלידה שלה.
סוזן פוינטר: היא חיפשה דרך כיצד לעודד אמהות אחרות הנמצאות באותו מצב שבו היא נמצאת.
סוזן פוינטר: נאמר לי שבמהלך תכנית הלימודים הראשונה, במהלך סדרת המפגשים הראשונה, נולדו תינוקות לארבע אמהות שלמדו באותה תוכנית.
סוזן פוינטר: התוכנית הזו הומצאה ועוצבה פה בישראל, אולם, כעת אנו רואים זאת בצורה גלובאלית.
סוזן פוינטר: היום אנו רוצים להתמקד ולפרט קצת יותר לגבי שתי תכניות: Mind the Gap ו- MentorIT, שתי תכניות שאנו מקיימים פה בישראל, שתיהן עוצבו בידי עובדי גוגל, במטרה לעודד בחורות צעירות לפנות לתחום הזה.
סוזן פוינטר: איני רוצה לקחת יותר מזמנכם, מאחר ואני יודעת שאתם באמת רוצים לקבל יותר נתונים לגבי חלק מהיוזמות הפועלות ומהי ההשראה שהן נותנות לבחורות הצעירות, לקחת חלק בתחום הזה.
סוזן פוינטר: לדעתי אנו גדם צריכים להיות זהירים, שלא להתמקד רק בהנדסה ומדעים כדי להוביל למדעי המחשב ותפקידי תכנות, הם רק חלק מזה.
סוזן פוינטר: אבל, בסיס טכנולוגי יכול להוות עבורך בסיס מעולה עבור הרבה תחומים מעניינים אחרים, בין אם אתה משפטן או מומחה לשיווק.
סוזן פוינטר: הבנה בסיסית של טכנולוגיה ומדעים, יכולה לתת גם מגוון רחב של תחומים אחרים ואל לנו לאבד זאת.
סוזן פוינטר: ברוח הדברים האלה, אעביר ברשות היו"ר את המשך הדיבור לנועה.
נועה חבצלת: בשלוש השנים וחצי האחרונות אני עובדת בגוגל ישראל.
נועה חבצלת: כמו שסוזן הזכירה אני רוצה לספר על אחד מפרויקט ה-20% שאני עוסקת בו.
נועה חבצלת: אני לא אחזור על מספרים שמרכז המחקר של הכנסת כבר הראה, כך שרק שליש מעובדי ההיי טק בישראל הם נשים וכולנו, אני חושבת, יושבים בחדר הזה ומבינים שהמצב הזה מתחיל בחינוך.
נועה חבצלת: הוא מתחיל בתיכונים, הוא מתחיל בחטיבות הביניים, כשאנחנו רואים שבנות מהוות רק כ-30% מכלל הלומדים במגמת מדעי המחשב.
נועה חבצלת: מה שיותר מעניין זה להבין למה זה קורה.
נועה חבצלת: ממחקרים רבים שנעשו גם בארץ וגם בחו"ל יש שתי סיבות עיקריות.
נועה חבצלת: סיבה אחת היא תפיסות שגויות לגבי המקצוע.
נועה חבצלת: בנות נוטות לחשוב שמדעי המחשב הוא מקצוע אפור, הוא מקצוע משעמם, הוא לא מקצוע שנעשה ביחד עם אנשים נוספים.
נועה חבצלת: הסיבה השנייה מדברת על חוסר בביטחון עצמי במסוגלות ללמוד את זה ודיברו על זה קודם, 'זה קשה מדי', 'האם אני אצליח?', 'בנים נוטים להיות יותר טובים במקצועות ריאליים' ועוד תפיסות שגויות כאלה ואחרות.
נועה חבצלת: בדיוק בשביל להתמודד גם עם חוסר המידע הזה וגם עם הביטחון העצמי יצרנו בגוגל תכנית שנקראת mind the gap.
נועה חבצלת: התכנית הזאת נוצרה בשנת 2008, לפני כשש שנים, והיא באה להפגיש תלמידות תיכון, לשמוע ממקור ראשון מה זה מדעי המחשב.
נועה חבצלת: אותן תלמידות שצריכות איזה שהוא מודל חיקוי, מישהו להסתכל עליו, to look up for ולראות אישה שיודעת ומהנדסת ועוסקת בזה בחיי היום יום, אותן בנות מגיעות למשרדי החברה ושומעות מהמהנדסות מה זה מדעי המחשב, איך זה לעבוד במקצוע, מקבלות סיור לראות איך זה לעבוד בסביבה טכנולוגית, ובפרויקט במהלך שש השנים כבר עברו למעלה מ-5,000 בנות במהלך הזמן הזה.
נועה חבצלת: אנחנו באמת רואים שהפעילות הזאת יוצרת איזה שהוא שינוי.
נועה חבצלת: יצרנו שאלונים לפני ואחרי התכנית וגילינו ש-57% מאותן בנות שהגיעו לתכנית והצהירו שהן לא מעוניינות ללמוד מדעי המחשב אחר כך בחרו את מקצוע מדעי המחשב, בשביל להגביר אותו בתיכון.
נועה חבצלת: המפגשים האלה נורא משמעותיים, במפגשים האלה אפשר לשאול גם שאלות אישיות, גם על המקצוע, גם על איך זה משפיע על החיים ולראות בעיניים איך זה כל זה קורה.
נועה חבצלת: במהלך הזמן קיבלנו פניות גם מחברות טכנולוגיות נוספות בארץ בשביל לשמוע על הפרויקט ולשכפל אותו וגם משרדים נוספים של גוגל בעולם, בניו יורק, בפולין וביפן בעצם שכפלו את התכנית.
נועה חבצלת: התכנית, דרך אגב, מישהו הזכיר פה קודם, גם השנה שוכפלה למגזר הערבי בצורה שכל הביקורים וההרצאות מתקיימים גם בשפה הערבית במקביל.
נועה חבצלת: הבנו שהתכנית עובדת מאוד טוב, שמענו מהבנות ורצינו מצד אחד להגדיל את ההגעה שלנו לעוד בנות נוספות, ומצד שני הבנו שאותן בנות שמגיעות ולומדות מדעי המחשב, הן בעצם סוכנות של השינוי בעצמן, כי הן אלה שלומדות ומתעניינות ואמרו פה מקודם, בנות שכבר הולכות ולומדות מדעי המחשב, הציונים שלהן אפילו עוד יותר גבוהים מהבנים, והשנה התחלנו תכנית חדשה שנקראת מנטורית.
נועה חבצלת: הבנות שיושבות מאחוריי פה הן בנות בכיתה י"א-י"ב שהגיעו איתנו לכנסת ולאורך כל השנה היו מנטוריות בבית הספר שלהן.
נועה חבצלת: התכנית לוקחת בנות בכיתה י"א-י"ב ומכשירה אותן להיות שגרירות של מדעי המחשב בבית הספר שלהן.
נועה חבצלת: הבנות מגיעות לגוגל ליום הכשרה עמוס, הן מקבלות toolkit של מנטוריות, עוברות הרצאות בנושא מדעי המחשב, בנושא איך להציג דברים ובעצם כל אחת חוזרת לבית הספר שלה, מעבירה שיעור בנושא מדעי המחשב, מקיימת שעות פתוחות, הן מחלקות את כרטיסי הביקור שניתנו להן, כך שכל בת בבית הספר תוכל לגשת אליהן ולשאול אותן שאלות, כך שיוכלו לספר מניסיונן.
נועה חבצלת: מעל 40 בתי ספר רק בפיילוט הראשון כבר הגיעו אלינו, למעלה מ-80 מנטוריות - - -
נועה חבצלת: יצרנו קשר עם בתי הספר, שלחנו לבתי ספר שונים מכתב שמספר על התכנית והזמנו אותם לשלוח נציגות לתכנית.
נועה חבצלת: נכון.
נועה חבצלת: מאוד חשוב לנו שהנציגות יהיו מבתי הספר בשביל שיהיה את שיתוף הפעולה בבית הספר.
נועה חבצלת: הבנות אחר כך חוזרות וצריכות להעביר שיעורים בבית הספר וחשוב לנו שהחיבור הזה בין המורים למחשב ובין מנהלי בתי הספר לבנות יהיה קיים.
נועה חבצלת: שאלה מעולה.
נועה חבצלת: אז ראשית מכיוון שהשנה הראשונה הייתה פיילוט פנינו עצמאית.
נועה חבצלת: לקראת שנה הבאה אנחנו נפרסם את זה בתפוצה הרבה יותר רחבה וכמובן שנשמח להסתנכרן עם משרד המדע ולקבל את התמיכה שלהם, שההפצה גם תבוא מהם.
נועה חבצלת: סליחה, הבאנו לפה אחת מהתלמידות.
סופי דנילוב: קוראים לי סופי דנילוב, אני בת 17, תלמידת כיתה י"א במקיף אמי"ת בבאר שבע, אחת ממגמותיי זה מדעי המחשב והנדסת תוכנה מלבד ביולוגיה וערבית.
סופי דנילוב: מלבד לימודי המחשב בבית הספר אני גם בתכנית מגשימים, שזה מטעם חיל מודיעין, יש לנו את המנהלת כנציגה, היא תסביר על זה לאחר מכן, בתכנית מגשימים עיקר העיסוק שלי במדעי המחשב והגעתי - - -
סופי דנילוב: מהכיתה שלי יש אחת ומהשכבה יש עוד ארבע-חמש בנות.
סופי דנילוב: הרמות גבה.
סופי דנילוב: כן.
סופי דנילוב: עונה שזה מה שאני אוהבת, זה מה שאני רוצה לעשות.
סופי דנילוב: אני חולמת על זה מגיל 4 בערך.
סופי דנילוב: כן, אני זוכרת ממתי אני רוצה להתעסק בתחום הזה ואני מגשימה חלום עכשיו.
סופי דנילוב: נגיד במגשימים אני ממש מסוגלת לבנות תוכנה, יש לי את יכולת הלמידה העצמית ללמוד ברמה אקדמית חומר שנלמד בקורסים.
סופי דנילוב: אני חושבת שהקורס הראשון של מדעי המחשב כבר מכוסה לי.
דנילוב סופיה: לצערי, הייתי מאוד שמחה אם השר יכול היה לשבת כאן ולשמוע - - -
דנילוב סופיה: אני חושבת שיותר לפנות אל התלמידים, אל התלמידות בפרט.
דנילוב סופיה: הדברים נאמרים כאן בגוף שלישי, כלומר אתם מדברים על הבנות והן אפילו לא מבוגרות.
דנילוב סופיה: גם אם תדברו על בנים, הם לא בגילאים שלכם, יש כאן פער גילאים ופער מחשבתי.
דנילוב סופיה: לא צריך להיות קולים, צריך להיות קצרים ועניינים.
דנילוב סופיה: כן, בני נוער לא אוהבים - - -
דנילוב סופיה: אני לא יודעת איך בדיוק, אבל אני יודעת שצריך לפנות ישירות ולא לדבר עליהם בעקיפין.
נועה חבצלת: סופי, העובדה שאת בתור מישהי שלומדת מחשבים מדברת עם בנות אחרות זה משהו שעוזר, לדוגמה?
דנילוב סופיה: אני חושבת שכן, במהלך ההשתתפות שלי בתכנית המנטוריות העברתי שיעור לבנות בשכבה ט' במדעי המחשב.
דנילוב סופיה: חלק מהעניין היה להסביר על מדעי המחשב והחלטתי שאם אני אציג את התחום דרך החיים שלי, איך מדעי המחשב נכנסים בחיים שלי ומה אני עושה עם זה, אני אוכל ליצור יותר עניין, כלומר אני אראה להם שאני גם נהנית, אני גם יכולה לשלב מיליון דברים אחרים, אני ילדה עסוקה באמת ואני כן מוצאת את הקדשת הזמן למדעי המחשב ואני חושבת שזאת הדרך הנכונה.
בינה בראון: אני אשמח מאוד אם תשאירי לנו אחר כך כתובת.
דנילוב סופיה: יש לי כרטיס ביקור.
שושי כהן: רק הערה אחת של משרד החינוך.
שושי כהן: שמי שושי כהן, מנהלת תחום מדעים ומפמ"ר מדע וטכנולוגיה במינהל למדע וטכנולוגיה במשרד החינוך.
שושי כהן: לגבי המורים למדעים, כמובן דוח מבקר המדינה.
שושי כהן: לגבי המורים לפיזיקה, אין בעיה של הכשרה.
שושי כהן: יש מחסור במורים לפיזיקה.
שושי כהן: אין בעיה של הכשרה, המורים הם מקצועיים.
בינה בראון: תודה רבה.
בינה בראון: תודה רבה באמת על היוזמה ועל הכינוס החשוב מאוד הזה, אבל לי יש שמה שלוש קליינטיות, נערות למדע.
בינה בראון: קומו, שנראה אתכן, גם את, עוד אחת מתחבאת שם.
בינה בראון: יפה מאוד.
בינה בראון: רציתי לומר לחברת הכנסת זנדברג שזה יותר קל ממה שאת חושבת, כי היום גן ילדים, לבנות אותו ולהיות גננת מורשה יש סדר דברים סדור במשרד הכלכלה, אפשר דרך שם להיכנס.
יצחק בירק: צריך גנן, לא גננת, ואז זה ישתנה.
בינה בראון: יש רגולציה איך נראה גן, יש רגולציה מה גננת צריכה, איזה - - -
בינה בראון: אפשר לדאוג שהיא תבטיח.
בינה בראון: זה מה שאני אומרת, שאפשר לבנות גנים - - -
נורית ירמיה: מספיק להסתכל רק על מי נוכח פה בחדר כדי להבין את הבעיה.
נורית ירמיה: המודל המשפחתי שלנו הוא מודל נשי והמודל של עולם העבודה הוא מודל גברי, ועד שלא נדאג גם לחצי השני, למה קורה לגברים ואיפה אנחנו מצמצמים אותם או מרחיבים אותם, יהיה מאוד קשה לדאוג רק למחצית אחת מהאוכלוסייה.
בינה בראון: חברותיי ממשרד החינוך, תודה רבה על הסיוע.
בינה בראון: גברתי יושבת הראש, מדיניות המשרד היא לעודד נשים להשתלב כשותפות ומובילות באקדמיה ובתעשייה ובתחומי המדעים המדויקים וההנדסה.
בינה בראון: קשה לנו מאוד לראות שלא מגיעות בכלל סטודנטיות ללמוד הנדסה ואלה שמגיעות נעלמות אי שם אחרי התואר הראשון ואנחנו מקבלים מצב באקדמיה שהאקדמיה לא מפתחת את הנושא הזה.
בינה בראון: לא מפתחת, אין עתיד, זה גלגל קסמים, לא טוב לנו עם הדבר הזה.
בינה בראון: במסגרת מה שאנחנו יכולים לעשות, אנחנו המעטים, בחרנו לטפל במענקי המחקר שאנחנו נותנים במסגרת תכנית התשתיות.
בינה בראון: יש לנו תכנית שמחלקת כ-46 מיליון שקל בשנה למחקרים ולמלגות, אנחנו נותנים אפשרות לגישה כללית ואנחנו מייחדים חלק מהמלגות למחקרים האלה לנשים.
בינה בראון: יש לנו במסגרת קול קורא במדעי החברה שפורסם למחקרים בשנת 2014, בחרנו שני נושאים, אחד, קידום של נשים באקדמיה, זיהוי חסמים ומעצורים מבניים והצעת פתרונות לחסמים כאלה, והשני מנגנונים מדינתיים לקידום נשים, ניתוח המנגנונים ופיתוח מנגנונים חדשים.
בינה בראון: תקציב הקול הקורא עומד על 2 מיליון שקל כאשר סכום המענק יעמוד על בין 200,000 ל-400,000 שקל לתקופה של שלוש שנים.
בינה בראון: זה נושא כבד ואפשר לעשות פה קפיצה גדולה קדימה.
בינה בראון: אנחנו בוחנים עכשיו אפשרות לפרסם קולות קוראים בנושא מדיניות ציבורית וקידום נשים בישראל, נשים בקבוצות מיעוט, פיתוח מדיניות ציבורית להגברת ההשתלבות של נשים בשוק העבודה וגם כאן תקציב הקול הקורא יעמוד על כמיליון שקל.
בינה בראון: יש לנו מענקי מחקר במסגרת תכנית קשרי חוץ עם המדעים של ישראל, יש לנו קשרי חוץ עם 14 מדינות מ-19 הסכמים ואנחנו רוצים לשתף נשים יותר.
בינה בראון: לא רק שאנחנו רוצים לשתף נשים, אנחנו רוצים שנשים תעמודנה בראש קבוצות המחקר, אנחנו מחפשים דרך לעשות את זה.
בינה בראון: יש לנו מלגות כלליות גם לנשים וגם למיעוטים וביוזמתה של פרופ' נורית ירמיה אנחנו מגדילים את הסכום בכדי שגברת שמקבלת את הסכום הזה יכולה לנוח מכל עבודה אחרת ויכולה לעשות מה שהיא רוצה לעשות בשביל המענק ועדיין, בשביל לא לצאת עם כלום ביד, היא חייבת לנו 20 שעות קואוצ'ינג לעשות.
בינה בראון: אז יש לנו מי שיעביר לכם את הקואוצ'ינג.
בינה בראון: כן, אנחנו נחבר אותם למשהו שיביא תועלת בנושא הזה.
בינה בראון: סכום המלגה לסטודנטיות לתואר שלישי יגדל מ-40,000 לשנה לכ-250,000 למשך שלוש שנים.
בינה בראון: אני כרגע לא יכולה להגיד לך.
בינה בראון: הסכום הכולל שהוקצב לתכנית יגדל מ-900,000 ₪ ל-2 מיליון ₪.
בינה בראון: ויש לנו תכנית שדומה מאוד, שהוצגה פה, תכנית מדעניות העתיד, שבאמת הלב שלנו שם, בחרנו 600 נערות ממעמד סוציו אקונומי נמוך והן מקבלות ליווי ממש במשך ארבע שנים, בדיוק כמו התכנית של הטכניון, ליווי מול ההורים, ליווי מול התעשיות, ליווי מול האקדמיה, ליווי מול בית הספר ואנחנו מקווים לקבל עכשיו עוד מנת תקציב בשביל להגדיל את המספר ל-1,000.
בינה בראון: אני אשמח מאוד אם בסוף הדיון הזה ייצא משהו תכליתי, אצלכם או באיזה שהוא מקום ירוכז מה שנאמר ומי אומר אותו ומי עושה מה, באופן שנוכל ליצור קשר בינינו ולאחד את הכוחות.
רעיה ברוק: שלום.
רעיה ברוק: שמי רעיה ברוק, רב סרן, אני קצינה בחיל המודיעין במטה הסייבר הצה"לי.
רעיה ברוק: אני לא יודעת להגיד נתונים ברמה של אכ"א, זאת אומרת ברמה של מה קורה היום בצה"ל, אני יודעת להציג דווקא יותר את האזורים הטכנולוגיים, המסלולים שאליהם מיועדות הבנות שאנחנו ממיינים, שחיל המודיעין ממיין, מסלולים טכניים וטכנולוגיים ברובם.
רעיה ברוק: כשאנחנו ממיינים אותם, כמו שנאמר פה קודם, המיונים הם מיונים אחידים לבנים ולבנות, כשהשורה התחתונה היא שרק 20% מהחיילות שמגיעות הן באמת טכנולוגיות במהותן ואנחנו בבעיה קשה מאוד והבעיה מחמירה עוד יותר כשמסתכלים על אזורי הסייבר, זה האזור שהצבא שם היום המון עתודות, וחיילות בסייבר יש רק 3%.
רעיה ברוק: זאת אומרת אם יש לנו רק 20% בנות טכנולוגיות בחיל, הוא קטן עוד יותר משמעותית כשאנחנו מסתכלים לאזורי הסייבר.
רעיה ברוק: זה נתפס כמקצוע חדשני מאוד, מקצוע שלא ניתן לרכוש אותו בבתי הספר עדיין.
רעיה ברוק: זה נתפס כמקצוע של ילדים שיושבים לבד מול המחשבים שלהם בבית, מקצוע לא חברתי ולכן הן נרתעות משם.
רעיה ברוק: אני יכולה להגיד גם מהתכניות החינוכיות שמנוהלות אצלנו, שסופי היא נציגה של אחת מהן, של תכנית מגשימים, תכנית שמלמדים בסייבר במחשבים.
רעיה ברוק: גם שם יש לנו מיעוט של בנות.
רעיה ברוק: יש שם 15% בלבד של בנות וגם שם יש נשר מוגדל של בנות ופרישה של בנות עקב ציונים שבעיניהם זה ציונים לא מספקים.
רעיה ברוק: זאת אומרת 85 במסלול כל כך אינטנסיבי כמו לימודי סייבר, הן עדיין פורשות, כי זה נראה להן נמוך.
רעיה ברוק: זו תפיסת מסוגלות ש'אני לא מסוגלת', 'זה לא מקצוע בשבילי'.
רעיה ברוק: זה גם וגם.
רעיה ברוק: דבר ראשון זה חשיפה טכנולוגיות מגילאים יותר צעירים.
רעיה ברוק: היום התחלנו לעשות חשיפות טכנולוגיות מכיתה ז', כי אנחנו מבינים שבכיתה ט' הבנות כבר די בחרו את המקצוע שהן רוצות ללכת או את המסלול, ולכן אנחנו היום יורדים ומתעסקים עם ז', ח', ט', משולב כמובן תהליכים של תפיסת מסוגלות והעצמה.
רעיה ברוק: אנחנו זה גופי המטה שנמצאים, חלק בצה"ל, חלק באכ"א, חלק בחילות השונים, שאנחנו רוצים כוח אדם עם ידע רלוונטי שמתאים לצרכים של משרד הביטחון, שזה לא בהכרח משהו שמסופק על ידי משרד החינוך.
רעיה ברוק: מה שאנחנו עושים, אנחנו מנסים לתת תוספת כדי שתהיה הלימה משותפת בין מה שהם מקבלים ממשרד החינוך ובין מה שאנחנו צריכים.
אסיה לויטה: ל'מובילות לטכניון' יש קשר עם ראש אכ"א בעניין הזה ואנחנו מתכננים סיורים משותפים החל מכיתה י"א.
שושי כהן: מינהל מדע וטכנולוגיה עושה את זה בשיתוף עם צה"ל.
שושי כהן: ד"ר עופר רימון, בנושא של סייבר, יחד עם צה"ל.
שושי כהן: מה זה בתי ספר?
שושי כהן: הוא פותח בשיתוף פעולה ובתכנית עתודה מדעית טכנולוגית, מה שמדובר פה על תלמידי כיתות ז', תלמידים בתכנית עתודה מדעית טכנולוגית, כ-200 בתי ספר, 200 חטיבות ביניים, ולשם אנחנו נכנסים.
שושי כהן: אלה תלמידים שמסלילים אותם מגיל צעיר.
שושי כהן: בתי הספר, פריפריה חברתית, פריפריה גיאוגרפית וייצוג בכל המחוזות.
שושי כהן: זה כרבע מחטיבות הביניים.
שושי כהן: כרגע בתקציבים הקיימים אנחנו פועלים ב-200 בתי ספר, התכנית פועלת שנה רביעית כבר.
שושי כהן: אני אומר מילה על נושא של מסוגלות.
שושי כהן: בן שמקבל 85 אומר 'אני מצוין', בת שמקבלת 85 מרגישה שהיא לא מספיק טובה והיא מוותרת לעצמה.
נורית ירמיה: ורק אם אפשר להמשיך את זה, המחקר מלמד אותנו שגם מורים וגם מורות, כשתלמידה מפסיקה ומרימה ידיים, אומרים לה 'כל הכבוד לך, ניסית כל כך קשה, כל הכבוד לך', כשתלמיד מרים ידיים אומרים לו 'תנסה עוד קצת ותצליח'.
נורית ירמיה: אז יש כאן גם משהו שאנחנו חייבים לעבוד עם מי שעושה את העבודה בשטח, כיוון שהתהליכים האלה לא מודעים, אבל זה מה שהמחקר מלמד אותנו ברחבי כל העולם, גם מורים וגם מורות.
יצחק בירק: זה הדאגנות והנוחות.
נורית ירמיה: אנחנו ניתן להם לסיים, אני חושבת שאני מאוד מחכה עכשיו בתור היו"ר של המועצה להתחיל לעבוד ביחד, במשרד המדע, במשרד החינוך, איתך, ובאמת למצוא את הדרך שכפי שאמרה התלמידה, בשטח, לרדת לשטח ולעבוד לא רק מלמעלה אלא גם מלמטה למעלה חזק מאוד, ולחבר את שתי המגמות הללו.
נועם מרדכי: שלום לכולם, שמי נועם, אני נציג של תכנית עתידים בצה"ל שהמטרה שלה היא לקדם השכלה גבוהה דרך מסלול העתודה, ראינו מעט נתונים על מסלול העתודה, בפריפריה.
נועם מרדכי: אנחנו עובדים ב-40 יישובים מקרית שמונה ועד אילת, צפון דרום, ומקדמים השכלה גבוהה בפריפריה.
נועם מרדכי: הנתונים שעליהם אנחנו מדברים משתקפים, מה שקורה אצלנו, בדיוק בחיבור, בתפר הזה שבין סיום התיכון ישירות לאוניברסיטה.