GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל אבגנים: לא קרה מקרה ולו אחד שביטלנו, גם במקרה כזה יש לנו ועדת חריגים ואנחנו בוחנים את זה.
מיכל אבגנים: לא קרה מקרה אחד, ואני מוכנה לבדוק אם יש לך איזה שהוא - - -
נטע ברונר בורטנשטיין: יש לי תלונה כזאת מהחודש האחרון.
מיכל אבגנים: אני מוכנה לבדוק את זה נקודתית.
מיכל אבגנים: לא קרה מקרה שביטלנו 3 חודשים, 4 חודשים, חודשיים ולו חודש אחד בגלל מצב כזה.
מיכל אבגנים: אני מוכנה לבדוק אם יש לך נתונים.
שולי מועלם-רפאלי: נטע ומיכל, אני אגיד את זה גם לטובת הוועדה, אני חושבת שהנושאים שעוסקים בנושא של אדריכלים ומהנדסים הם רבים כמים לים מכסים ואני מציעה שנמשיך להיות ממוקדים פה בנושא המרכזי של הוועדה, כי בזה אנחנו מתעסקים ומטפלים, גם בכלל וגם אני בפרט.
עליזה לביא: יש לך הצעה בעניין?
עליזה לביא: כלומר את מטפלת בזה - - -
שולי מועלם-רפאלי: אני כל הזמן בקשר איתם, כל דבר שאנחנו מעלים הם עושים תיקונים כאלה ואחרים.
שולי מועלם-רפאלי: חלק מהתיקונים רחבים ונותנים מענה - - -
עליזה לביא: אבל השאלה, גברתי, בוועדה הבוקר דיברנו על סוג של הטרדה מינית במקומות שאין יחסי מרות ואנחנו מתחילים לעבוד עם פינצטה כדי לזהות.
עליזה לביא: השאלה אם גם כאן, מה, נתחיל עכשיו לעבור מקצוע מקצוע, מקצוע מקצוע?
שולי מועלם-רפאלי: לא, לא, כי דווקא מהבחינה הזאת אני חושבת שצריך לתת כלל ברזל, אבל מה שעלה פה ביחס להתמחות, לרצף ההתמחות - - -
עליזה לביא: אבל דווקא בגלל זה אני רוצה לעלות לקומה הבאה, משום שמה שאנחנו לומדים מהמציאות הקיימת במדינת ישראל זה שהמרחב הציבורי מכתיב לפרט איך להתנהג ואיך להתקדם וזאת הבעיה היותר חמורה שלנו.
עליזה לביא: מעבר לכל נקודה.
עליזה לביא: אם אישה יודעת שהיא יכולה והיא רוצה לעשות את המסלול הזה והזה והזה ובעצם המערכת מכתיבה לה, 'גברתי, את לא יכולה', למרות שהחלטת, למרות שיש לך את הציונים, למרות שאת רוצה ויש לך את המוטיבציה.
עליזה לביא: זה מה שמטריד אותי.
עליזה לביא: אותו כנ"ל לגבי עולם הרפואה.
עליזה לביא: בעולם הרפואה תראי מה קרה כשבפ
עליזה לביא: עם הראשונה יש לנו 50% נשים בוועדת סל הבריאות.
עליזה לביא: זה לא רק שנשים שיושבות סביב השולחן, תראי את הסל, הסל שונה ונראה אחרת לגמרי.
עליזה לביא: ויש פה עוד.
עליזה לביא: נשים שיהיו בוועדות תכנון ערים, אין לנו מספיק נשים בוועדות לתכנון ערים.
עליזה לביא: תראו איך המדינה נראית, תראו איך מדינת ישראל נראית.
עליזה לביא: אני היום שברתי רגל, אני היום זקוקה לעלייה במדרכות, פתאום אני רואה איפה יש ואיפה אין.
עליזה לביא: זה דברים שאם היו יותר נשים בוועדות תכנון ערים, אני מבטיחה לכם שהנושא הזה של הנגשה של מדרכות לעגלות היה כמעט בכל מקום, ותאורת רחוב.
עליזה לביא: זה לא העניין של רק לקדם נשים.
עליזה לביא: אנחנו לא במקום הזה שפיזית צריך להכניס, אנחנו מדברים על הרחבה של ידע, על ראייה, על גיוון, על התבוננות אחרת ואת זה אנחנו לא נצליח לקבל אם לא נצליח להכשיר יותר נשים שתיכנסנה למקומות הבאים בשדה העתידי.
שולי מועלם-רפאלי: דיברנו על role model.
עליזה לביא: עורכת הדין דנה נאור מנדאל, היועצת המשפטית של שדולת הנשים.
דנה נאור מנדאל: כן.
דנה נאור מנדאל: אני לא אחזור על הדברים.
דנה נאור מנדאל: אנחנו גם העברנו לוועדה וגם לך נייר עמדה די מפורט.
דנה נאור מנדאל: עשינו עבודה כפולה, חבל שלא עדכנו, כי בדיוק הייתה לנו לפני שנה, שנה וחצי, פנייה קונקרטית על ייעוץ השקעות, שפשוט פסלו לה את כל תקופת ההתמחות וזה היה לנו טריגר לבדוק את הנושא.
דנה נאור מנדאל: עשינו עבודה מאוד מעמיקה ובאמת הגענו לאותן מסקנות.
דנה נאור מנדאל: לגבי הנושא של פסיכולוגיה, אני רוצה לעדכן.
דנה נאור מנדאל: לא ידענו על המכתב של רוני גמזו, כי אנחנו התכתבנו איתו ואני חייבת לומר שהתגובה הראשונית הייתה, לפחות במכתבים, ש'מה הבעיה?' אבל הוא כן הבטיח לנו שהוא יעביר את זה לוועדות המקצועיות.
ניבה אזוז: זה לא מדויק, כי אתם כתבתם מכתב בינואר.
דנה נאור מנדאל: כן, זה מה שאמרתי.
דנה נאור מנדאל: התגובה הראשונית הייתה שהוא לא הבין את - - - אני יכולה להראות את זה בכתובים, ואז בסוף זה היה שזה יועבר לוועדות המקצועיות.
קריאה: אבל זה עדיין לא - - -
דנה נאור מנדאל: לא, אני רק אומרת כארגון.
דנה נאור מנדאל: ובאמת רציתי לקרוא לך, כמי שמכירה היטב את שרת הבריאות, נראה לנו שזה נושא שרק צריך להמשיך לעקוב אחריו והוא באמת יכול להיות מטופל, זה מה שהתכוונתי לומר, ואני שמחה לשמוע שיש איזה שהיא התקדמות.
דנה נאור מנדאל: וגם הנושא של ראיית חשבון.
דנה נאור מנדאל: נכון שזה עדיין בפינצטה, אבל לנצל את העובדה שיש שרות או שרים שאוזנם קשובה לנושא הזה ולטפל בזה.
דנה נאור מנדאל: אני לא יודעת אם בחקיקה ראשית, מה חקיקה ראשית תוכל לעשות?
דנה נאור מנדאל: כי בכל מקצוע יש דרישות שונות, כלומר חקיקה הצהרתית עקרונית שתגיד באמת את ה - - -
ענת מימון: את יודעת שהיעדרות לפחות של 6 שבועות או 14 שבועות, שזה לא יפגע ב - - -
דנה נאור מנדאל: נכון.
דנה נאור מנדאל: אני מסכימה, אני רק אומרת שבנוסף לזה חייב יהיה להיות מעקב מאוד רציני גם של הוועדה על איך הגופים השונים - - -
עליזה לביא: דנה, כמי שהפכה להיות יקירת הוועדה, את יודעת שאנחנו לא ישנים בלילה.
דנה נאור מנדאל: בדיוק, צריך פשוט לשבת באמת, כמו שעשתה הלשכה המשפטית, ענף ענף ולראות איפה החסמים, כי החקיקה הראשית רק תיתן את המסגרת הכללית, אבל הפתרונות - - -
שולי מועלם-רפאלי: ואיך כל אחד עושה את האדפטציה - - -
עליזה לביא: ניבה, אני חוזרת אלייך.
עליזה לביא: ניבה אזוז, משרד הבריאות, בבקשה.
ניבה אזוז: שדולת הנשים באמת העלתה את הנושא הזה באמצעות מכתב והנושא עלה לדיון עם פרופ' רוני גמזו שהוציא מכתב בינואר לגבי יפה ויגודצקי, יושבת הראש, שבו הוא מדבר על זה שזה סביר בהחלט ש-14 שבועות מתוך כל שנתיים יוכרו להתמחות והוא מבקש לדעת על כל מקרה שלא מתקיים.
ניבה אזוז: העליתי את הנושא לפרופ' ארנון אפק, שנכנס עכשיו לתפקיד, והוא בהחלט מקדם ורוצה להמשיך באותה מגמה והיינו רוצים לקבל מקרים כאלה שלא - - -
דנה נאור מנדאל: לא, אבל כרגע ההנחיות אומרות אחרת.
דנה נאור מנדאל: כיום ההכרה היא רק לתקופה אחת בהתמחות של 4 שנים.
ניבה אזוז: אני דיברתי גם עם ימימה גולדברג, הפסיכולוגית הארצית מטעם משרד הבריאות, והיא אמרה שהם משתדלים לעבוד לפי ההמלצות של פרופ' רוני גמזו.
ניבה אזוז: יש מספר תחומים של התמחויות בפסיכולוגיה, רק תחום אחד, של פסיכולוגיה קלינית אשפוזית, שיש שנה שיש צורך בהשתלמות במסגרת קלינית, ששם באמת יש בעיה.
ניבה אזוז: בשאר התחומים אין בעיה והם מכבדים 14 שבועות פעם בשנתיים, לפי ההמלצות.
רותי ברנשטיין פרץ: מעבר לזה שזה לא רק העניין של משך ההתמחות, אלא דרישות ההתמחות לא מאפשרות - - -
עליזה לביא: זה לא נרשם לפרוטוקול.
עליזה לביא: את יכולה להתקרב?
רותי ברנשטיין פרץ: יש לי בעיה קטנה, פיזית.
עליזה לביא: אז אני אחזור על הדברים.
רותי ברנשטיין פרץ: אני אומרת שהבעיה היא שבעוד שהוותק נחשב להתמחות בפעמיים של החופשה, דרישות ההתמחות לא יכולות להתמשך ואז בעצם נוצר מצב שכאילו אני אעשה 4.5 שנות התמחות בפועל שבהן אני יכולה רק למלא את הדרישות.
דנה נאור מנדאל: זה נספר לוותק אבל מבחינת דרישות ההתמחות את צריכה להשלים את התקופה.
מאירה בסוק: היא חייבת למעשה להשלים את זה, זה לא משמעותי.
דנה נאור מנדאל: בסופו של דבר זה גורם להארכת ההתמחות דה פקטו, גם אם דה יורה לכאורה זה לא מאריך את ההתמחות, בפועל ההתמחות נמשכת, כי צריך להגיש דוחות וסיכומים ולהיבחן עליהם.
רותי ברנשטיין פרץ: אז אין לזה משמעות בעצם.
ענת מימון: כי בכל מקרה זה יחייב השלמה של התקופה שהחסרת במהלך החופשה.
רותי ברנשטיין פרץ: ולהיפך, אפילו אם אני מקבלת מלגה מהמדינה, אז בעצם אני מפסידה את ה-3 חודשים האלה כי הם כבר נספרים, אז בעצם כאילו הפסדתי אותם, כי במלגה אני לא אקבל אותם.
עליזה לביא: עורכת דין מאירה בסוק מנעמ"ת.
מאירה בסוק: אני רוצה פשוט לקשר בין שני הנושאים שדיברנו, כי אנחנו ראינו מה שקורה.
מאירה בסוק: כל המקצועות האלה זה לא רק מדעי הרוח ולא מקצועות טיפוליים, אלה מקצועות שאנחנו רוצים שנשים יהיו בהם ומה שקורה זה שהמדינה וכל הגופים האחרים שמנהלים אותה הם רק מפריעים, הם פשוט מגבילים, מאריכים את ה - - - כשאמרה הבחורה ממשרד הכלכלה שהיא לא יכולה, כי היא תצטרך - - - אבל אם היא עוברת בחינה ואם היא עברה את הבחינה, אז היא בהחלט יכולה לעשות את כל העבודות שדורשים ממנה.
מאירה בסוק: למה כל הזמן רק להאריך וכל הזמן רק לסרבל את העניין?
מאירה בסוק: אני בהחלט חושבת שחייבים לשנות חקיקה ראשית, חייבים להכניס שם גם עובד בהתמחות, לפחות שתהיה מסגרת, וכמו שאנחנו עושים, כמו שאת אומרת עם הפינצטה.
מאירה בסוק: אם כל כך הרבה מקרים, הרי אנחנו רואים את זה שנים, אני מכירה אנשים לגבי אדריכלות שפשוט הפסיקו את ההתמחות, זה כל כך הרבה שנים קרה להם שהם לא יכלו להמשיך את ההתמחות.
מאירה בסוק: אנשים לומדים 5 ו-6 שנים ובסוף הם לא עובדים במקצוע שלהם.
איטה שוחט: אני ממונה על הרישוי ברשות ניירות ערך.
איטה שוחט: אצלנו מדובר בהתמחויות מאוד קצרות, 6 חודשים ו-9 חודשים ואם אתם קובעים איזה שהיא קביעה כזו אז באמת צריך להתחשב גם בהתמחויות הקצרות, כי היעדרות של 3 חודשים אז אין ערך להתמחות.
קריאה: על זה לא מדובר, מדובר פה על 3, 4 או 5 שנים.
איטה שוחט: דנה, נדמה לי, שהייתה איזה שהיא התמחות שבוטלה.
איטה שוחט: אנחנו לא ביטלנו שום התמחות בגלל חופשת לידה בייעוץ השקעות.
איטה שוחט: לא היה כזה דבר.
איטה שוחט: אני אשמח לשמוע את השם ולבדוק את זה.
איטה שוחט: אבל מה שכן, אם יש היעדרות בהתמחות של ייעוץ השקעות, שהיא בת 6 חודשים, של למעלה מ-100 ימים אז אכן זה נפסל, אבל זה גם תלוי.
איטה שוחט: כי אם זה נעשה מיד בהתחלה, אותה בחורה התמחתה חודש ויצאה למעל 3 חודשים ומגיעה אחרי תקופה מאוד ארוכה אז כמובן שאין טעם לחודש הזה.
איטה שוחט: אבל אם היא עשתה התמחות של ניהול תיקים 9 חודשים ובשמיני היא עזבה והייתה חסרה יותר מ-120 יום, שזו התקופה שמותרת ל-9 חודשים, אז יש ועדת חריגים שמקבלת את זה.
איטה שוחט: כל דבר זה באופן יחסי.
איטה שוחט: יש יחסיות לתקופה שהיא כבר התמחתה, לתקופה שהיא נעדרה ומה שנשאר.
איטה שוחט: כשאתם קובעים דברים באמת אצלנו - - -
שולי מועלם-רפאלי: לא, ברור, רוב ההתמחויות, כפי שראית, שעשתה היועצת המשפטית, מדובר על מספר שנים, בניגוד לאצלכם שמדובר על בין 6 ל-9 חודשים, שזה הרבה יותר ממוקד.
איטה שוחט: מה שאני מבקשת זה לעשות את ההבחנה.
עליזה לביא: אחרונת הדוברות, ד"ר קרן הולצמן.
קרן הולצמן-שוייד: בקשר להתמחויות ברפואה.
קרן הולצמן-שוייד: ההתמחויות ברפואה הן אכן ארוכות יותר ויש אפשרות לקחת שתי חופשות לידה במהלך התמחות של 4 עד 6 שנים ובהתמחויות שנמשכות שנתיים חופשת לידה אחת, אבל שימו לב לעובדה הבאה, נשים מתמחות נהנות מחוק עבודת נשים בנקודה הרבה יותר כאובה שזה נושא עבודת הלילה.
קרן הולצמן-שוייד: נשים מתמחות בהריון עושות עבודה פיזית קשה, לנתח בארבע בבוקר, גם בשבוע ה-20.
קרן הולצמן-שוייד: זה לא פשוט.
קרן הולצמן-שוייד: חמור מזה וקשה מזה, רופאה מתמחה, מאוד קשה לה לחזור לעבודה אחרי 14 שבועות מהטעם הפשוט שקשה מאוד להיניק תינוק כשאת מתמחה ואת עובדת 30 שעות ברצף.
קרן הולצמן-שוייד: אין אכיפה אמיתית של נושא ה-26 שעות עבודה למתמחה.
קרן הולצמן-שוייד: אנחנו יודעים שזה כתוב ומעוגן בהסכמים הקיבוציים ושם זה גם נשאר, נשים נדרשות לעבוד יותר מ-30 שעות רצוף.
קרן הולצמן-שוייד: מי שניסתה לשאוב חלב במשך יום עבודה של 7 שעות יודעת שבמשך 30 שעות זה בלתי אפשרי.
קרן הולצמן-שוייד: למרות החלטת ממשלה שמחייבת במוסדות ממשלה ובמקומות עבודה גדולים לעשות חדרי הנקה, בתי החולים מעודדים הנקה כלפי מטופלות, לא כלפי עובדות.
קרן הולצמן-שוייד: אין חדרי הנקה לעובדות.
קרן הולצמן-שוייד: רופאת ילדים צריכה ל - - -
עליזה לביא: תשמעי, לנו יש שרת בריאות שהנושא הזה הוא נר לרגליה.
עליזה לביא: אני רוצה שתכתבי לי את הדברים, אני רוצה את כל הדברים ואני נכנסת לנושא.
עליזה לביא: לי נמאס.
עליזה לביא: ולא בגלל שהבת שלי לומדת רפואה, אלא באמת למען - - - איך אומרים?
עליזה לביא: ניגוד עניינים.
עליזה לביא: לא, זה רציני.
עליזה לביא: גם ישבתי עם פרופ' כרמי, גם שמעתי את הדברים המאוד קשים שהיא תיארה ואני ממש חייבת לומר שאני ממש הזדעזעתי, וגם כל מי שרוצה להתעמק, אחד המאמרים האחרונים של פרופ' דפנה יזרעאלי היה על הנושא של רפואה, על מה קורה במגדר בעולם רפואה.
עליזה לביא: היא השאירה לנו צוואה רוחנית שאני רוצה למלא בתור תלמידתה, אני באה לעזור לכם.
עליזה לביא: אנחנו מסכמים את הדיון עם לשכת עורכי הדין.
אורן פרסקי: עריכת דין זה מקצוע מאוזן, אין ספק שהאיזון זה מילת המפתח של כל הדיון.
עליזה לביא: מאוזן?
עליזה לביא: בתלמידות?
עליזה לביא: או שאני אלך על 10 הפירמות הגדולות במדינת ישראל?
שולי מועלם-רפאלי: לא כדאי לך להיכנס לזה, גברתי.
אורן פרסקי: אתמול בטקס קבלת 1,908 עורכי דין חדשים, מתוכם 53% נשים.
אורן פרסקי: אם אנחנו נסתכל בשיפוט, אנחנו נמצא שהאחוזים עוד יותר גבוהים.
אורן פרסקי: לכן אנחנו מקצוע מאוזן מבחינת גברים ונשים.
אורן פרסקי: הכללים שלנו הם גם מאוזנים, מכיוון שההתמחות היא קצרה, ההתמחות היא סך הכול שנה.
אורן פרסקי: אנחנו מכירים בחופשת לידה 14 שבועות ואנחנו לא יכולים להכיר יותר, כי פשוט האיזון, עוד פעם, בין האחריות הציבורית של הכשרת עורכי דין לבין הצורך של להכיר בחופשת לידה יופר.
אורן פרסקי: אז גם בחקיקה, אם אתם תיכנסו לחקיקה, תדאגו לאיזונים, זה לא יכול להיות ביד גסה, מכיוון שברגע שזה מפר את האיזונים האלה - - -
אורן פרסקי: ולכל מקצוע יש את התחום שלו, את הזמן שלו, את הדרישות שלו.
אורן פרסקי: לכן אני לא חושב שאפשר להימנע מהפינצטה, כי אחרת החקיקה יכולה - - -
עליזה לביא: האמת שאתה באמת צודק ולכן אנחנו רואים את זה, הרבה פעמים הדפוסים אותם דפוסים, אבל אנחנו ממש מנסים לעשות את ההתאמה הנדרשת.
עליזה לביא: כמו שאתם יודעים, אנחנו פה בשבילכן ובשבילכם, אז באמת ככה, יש לנו היום כמה לוויינים איתנו וגם יש לנו שר חינוך שהנושאים קרובים לו, בטח בנושא הראשון, ושרת בריאות ושר מדע ושר אוצר ושר כלכלה וראש ממשלה שהנושאים הללו - - - אני חייבת לומר לכם שיש אנשים ששומעים אותי פה בבניין והם עוברים לצד השני, כי הם מוטרדים מהמשימות.
עליזה לביא: יש לנו כמה סיכומים, יש לנו שני נושאים.
עליזה לביא: אנחנו נעביר לפרופ' נורית ירמיה, שאני מציעה לכם להיפגש איתה.
עליזה לביא: נפגשתם איתה.
עליזה לביא: אני גם רוצה לברך אותה מכאן, יש מועצת נשים חדשה במדע שהתמנתה, נשים מרשימות והנושאים הללו קרובים אליהן, הן עצמן עברו את המסלול, הן מכירות והן רוצות והן מגויסות לנושא הזה.
עליזה לביא: אנחנו נעביר לפרופ' נורית ירמיה, יו"ר המועצה לקידום נשים במדע ובטכנולוגיה, גם את ממצאי המיפוי שערכה התאחדות הסטודנטים כדי שיתייחסו בתכנית הפעולה שהכינו לדברים שאתם אמרתם וכמובן נתכנס שוב בכנס החורף כדי לבוא ולראות.
עליזה לביא: זה נושא של הוועדה, אנחנו מחויבים ואנחנו כמובן נקדם אותו.
עליזה לביא: לגבי הנושא השני, חוק עבודת נשים קובע סעיף חשוב, סעיף 6ט, הוא קובע שחופשת לידה לא תפגע בזכויות התלויות בוותק אצל המעביד.
עליזה לביא: אנחנו פה נתמקד, זה המוקש שלנו, כמו שהגדרנו את זה, גם דנה, גם ההתאחדות, כל מי שרוצה לבוא לעזור, לסייע, זה יהיה הליך חקיקה.
עליזה לביא: חברת הכנסת מועלם, יהיה תהליך חקיקה לא פשוט, אנחנו פה נתגייס כולנו, ארגונים, שטח, כמו שאתם יודעים לעבוד ונביא תיקון עולם.
עליזה לביא: המשך יום טוב לכולם, להתראות.
עליזה לביא: אני מצטערת על הדברים שנעשו פה במסגרת, אני לא יכולתי אחרת.
מתיו גולד: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) עמיתיי ממשרד החוץ, משרד המשפטים, משרד ראש הממשלה, אנשי ציבור, תקשורת, אקדמיה ופוליטיקה.
מתיו גולד: ברצוני להודות לכם על קיום המפגש הזה, שהוא חוליה אחת משרשרת אירועים גלובלית, שמציינת הפסגה המכונסת כרגע בלונדון בנושא הזה.
מתיו גולד: זוהי זכות עבורנו, שחלק מאותה שרשרת גלובלית עולה לדיון בכנסת ישראל.
מתיו גולד: תודה מיוחדת לך יו"ר הוועדה, לדובר ולכנסת, המאפשרים לנו לקיים דיון זה.
מתיו גולד: ברצוני לחלוק לך יו"ר הוועדה, על העבודה שלך הבלתי נלאית בנושא זכויות הנשים, אשר החלה לפני כניסתך לכנסת וממשיכה גם לאחר שנכנסת לתפקיד.
מתיו גולד: המטרה של כולנו כאן, להעביר מסר ברור ומשותף, כנגד מקרי האלימות המחרידים, כמו השימוש באונס באזורי עימות.
מתיו גולד: ברצוני לגעת בשתי סוגיות: מדוע זה חשוב, מדוע זה חשוב לנו ומה אנו יכולים לעשות בנושא?
מתיו גולד: סוגיה ראשונה, מדוע זה חשוב?
מתיו גולד: בחיינו היום, מליוני נשים ילדים וגברים עברו את זוועת האלימות המינית באזורי עימות, כמו למשל ברואנדה, או, ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, או בקולומביה או באוגנדה או בליבריה.
מתיו גולד: אפילו במקומות יותר קרובים לבית, באירופה, לפני 20 שנה לערך, הוקמו בבוסניה "מחנות אונס" שבו עשרות אלפי נשים נחשפו לעבדות מינית וכפיית הריון.
מתיו גולד: אנו יכולים להגיד תודה שהמקרים האלה לא ארעו בערינו או לילדינו, אבל לא צריך הרבה דימיון כדי לראות ולהבין את הכאב והנזק שזה גורם, אשר יכול להימשך לאורך דורות.
מתיו גולד: בסקר שנעשה לאחרונה בין עשרות אלפי מקרי האונס בקונגו, 50% מקורבנות האונס היו מתחת לגיל 17; 10% מהקורבנות היו מתחת לגיל 10.
מתיו גולד: יש לי שתי בנות מתחת לגיל 10, ואני לא יכול אפילו לחשוב על הכאב הנמצא מאחורי סטטיסטיקה זו.
מתיו גולד: דוגמא נוספת, 67% מקורבנות האלימות המינית ברואנדה, אובחנו לאחר מכן כחולי איידס.
מתיו גולד: שוב, תארו לעצמכם את החיים עם הטראומה, הסטיגמה והמחלות שנגרמות לאחר מכן, אשר משפיעות לא רק על הקורבנות עצמם, אלא גם על המשפחות שלהם והקהילה שבה הם חיים.
מתיו גולד: סוגיה שנייה, מדוע אנחנו צריכים לפעול?
מתיו גולד: אחרי הכל, למה זה צריך לעניין מדינות שבהן, תודה לאל, אין רע בלהתמודד עם אנשים בחיי היומיום שלהם?
מתיו גולד: עבורי, עבורנו, התשובה לכך היא מאוד ברורה.
מתיו גולד: בחברה כמו שלכם, כמו שלנו, המאמינה בזכויות אדם לכולם, המאמינה במתן הזדמנויות לכולם, לא יכול להיות מצב שבו היא תדע על הדרך שבה האונס משמש כנשק במלחמה, אבל תתעלם מכך ולא משנה באיזה מקום בעולם.
מתיו גולד: אנו יודעים שמה שאנו עושים, משפיע על כל מה שקורה.
מתיו גולד: בעבר, היה לנו כישלון קולקטיבי כקהילה גלובלית בהתמודדות עם בעיה זו.
מתיו גולד: כעת, עלינו לקבל את העובדה, שהמסר אשר הועבר הלאה לאלה "המנצחים" כיום על סוגי הזוועות האלה, כולל שכנתנו סוריה, שהעולם לא מתעניין בנושא, שהצדק לא יגיע והעונש לא יינתן.
מתיו גולד: זה יצר תרבות וציפייה של "פטור מעונש".
מתיו גולד: כיום, תחת הנהגתם של שר החוץ הבריטי וויליאם האג והשליחה המיוחדת אנג'לינה ג'ולי, אנו נוקטים בפעולות, מאחר ואנו מאמינים שיש לנו את היכולת לשנות דברים.
מתיו גולד: אנו בונים גל של דעת קהל ברחבי העולם, כנגד האלימות המינית באזורי מלחמה.
מתיו גולד: היתה תגובה מכרעת לקמפיין שלנו "זמן לפעול".
מתיו גולד: כל התומכים בקמפיין הזה, התמיכה ממדינות כמו ישראל, התמיכה של ידוענים כמו בר רפאלי, הם מאוד חיוניים כדי להעביר הלאה את המסר, לשכנע אנשים שמדובר בנושא מאוד חשוב.
מתיו גולד: אנו צריכים לגייס אנשים כדי לצרף את קולותיהם למיליוני האנשים שכבר נתנו את קולם והתאחדו כדי לומר "מספיק".
מתיו גולד: זה מביא אותי לסוגיה השלישית, מה בעצם אנחנו יכולים לעשות בנדון?
מתיו גולד: כל ציוצי הטוויטר, הבלוגים והמאמרים, כולם טובים מאוד, אבל האם יש להם איזושהי השפעה בקונגו או בליבריה?
מתיו גולד: אני מאוד מאמין, שיכולה להיות לנו השפעה, מאחר וההיסטוריה הראתה לנו שוב ושוב שכאשר כל העולם מחליט באופן קולקטיבי ובעוצמה, שמשהו אינו כשורה ואינו חוקי, זה מה שיכול להביא לשינוי.
מתיו גולד: בעבר, היתה נטייה להתייחס לאלימות מינית ולשימוש באונס כנשק בזמן מלחמה, כתוצר לוואי ובלתי נמנע של סכסוך, שזה רק משהו שקורה בתקופת ערפל המלחמה, כאשר החוק והסדר קורסים.
מתיו גולד: עמוק בתוכנו אנו מאמינים שזה דבר פסול, מאחר ואנו יודעים שמשתמשים באונס בכוונה כנשק מלחמתי, במטרה להטיל אימה על אוכלוסיה אזרחית, להשפיל, להפחיד ולהרוס קבוצות שלמות של מתנגדים, בין אם זה על רק אתני, דתי או פוליטי, בצורה זולה ושקטה המותירה אחריה השפעה הרסנית.
מתיו גולד: כשאנו מקבלים זאת כחלק בלתי נפרד ממעגל המלחמה, אנו בעצם שולחים מאות אלפי אנשים חפים מפשע לגורל מחריד, בהווה ובעתיד.
מתיו גולד: נסיון העבר מלמד אותנו, שהעולם מסוגל להגיע להסכמה שיש דברים ופעולות שאפילו בזמן מלחמה אינם מקובלים, זו בעצם נקודת המפתח.
מתיו גולד: אבותינו הוכיחו לנו, שניתן להסיט את המצפן המוסרי של העולם.
מתיו גולד: למשל, העבדות שהיתה מקובלת במאה ה- 18 והמאמצים הבלתי רגילים שנעשו אז במאבק כנגד סחר העבדים.
מתיו גולד: גם בעבר הלא רחוק, העולם התאחד במטרה לאסור את השימוש בתחמושת מצרר ובנשק כימי.
מתיו גולד: שינינו את הפרמטרים לגבי מה מקובל ומה חוקי לשימוש בזמן מלחמה והצלחנו ליצור יחד נורמות חדשות בנושא.
מתיו גולד: זה מה שבעבר עשה את השינוי וזה יעשה זאת שוב.
מתיו גולד: עלינו להיות ברורים, שאונס ואלימות מינית הם מחוץ לתחום שהעולם מוכן לקבל אפילו בזמן מלחמה.
מתיו גולד: אסור לנו שוב להחשיב את האלימות המינית כחלק בלתי נפרד מהמלחמה.
מתיו גולד: חשוב שכולם ידעו, שהמשתמשים באונס כנשק בזמן מלחמה, יילקחו לחקירה ויועמדו למשפט.
מתיו גולד: היום, העולם התאחד בלונדון לפסגה עולמית ושאפתנית חסרת תקדים.
מתיו גולד: ברית של 120 מדינות וחברות אזרחיות, כולם פועלים ביחד כדי להגיע לפתרונות אמיתיים ומעשיים.
מתיו גולד: פתרונות כמו הבאת אשמים לדין ע"י עידוד הקורבנות לבוא ולהתלונן, או, הכשרתם של אלה שיגיבו ראשונים, באיסוף מידע וראיות.
מתיו גולד: אם אנו יכולים לומר בבהירות ובכל הכוח שהקהילה הבינלאומית יכולה לשלוט ב- "לא עוד", אז אנו יכולים להביא לשינוי.
מתיו גולד: תודה רבה.
עמיקם נחמני: תודה רבה.
עמיקם נחמני: בוקר טוב, אני מודה על ההזמנה להיות פה.
עמיקם נחמני: נתנו לי 15 דקות, ואני מאמין שאני אעמוד בהן.
עמיקם נחמני: אני שמח לראות את יושבת ראש הוועדה, עמיתה וקולגה מאוניברסיטת בר אילן.
עמיקם נחמני: אני שמח לראות פה את שגריר בריטניה, אותו אירחתי לפני שנתיים כשהייתי אז יושב ראש המחלקה למדעי המדינה באוניברסיטת בר אילן, השגריר כיבד אותנו בנוכחותו, ואני מודה לשגריר על בואו היום לכאן.
עמיקם נחמני: לאחרונה השלמתי עם מחקר שעסק בכל ההיבט של RAPE And War – אונס במלחמה.
עמיקם נחמני: אני אציג פה ממש ממצאים מרכזיים.
עמיקם נחמני: אני מניח שאולי הם יוסיפו לדיון פה היום, אני מקווה שיוסיפו לדיון פה היום.
עמיקם נחמני: נגיד פה כמה דברים בהקשר הזה.
עמיקם נחמני: אונס הפך לכלי נשק, הוא תמיד היה, אבל הוא יותר ויותר כלי נשק אסטרטגי ונפוץ.
עמיקם נחמני: אונס היום הוא גורם מספר אחד לפליטות בעולם, זאת אומרת, כתוצאה מאונס, יש לנו כל הנושא של פליטים, משפחות ועדות אתניות שונות, קבוצות שונות ברוחות שמא בנותיהן תאניסנה, וזה גורם מספר אחד גם לפליטות בעולם.
עמיקם נחמני: נכון.
עמיקם נחמני: כלומר, אם אנחנו גם רוצים, אם נגיד את הדבר הבא – מי שרוצה ליצור אתניק Ethnic cleasing היינו טיהור אתני, אז הדבר הכי טוב להשיג אותו הוא לבצע זיהום אתני.
עמיקם נחמני: כלומר, את הזיהום האתני אנחנו מבצעים באמצעות אונס, וזה כלי נשק יוצא מן הכלל.
עמיקם נחמני: אז אם עד כה שמענו שאונס קיים, וכו', אני חושב שהצגת הדברים שלי באה בעצם להסביר לי למה הוא קיים, מה משיגים בעזרת אונס, זה בעצם רוח הדברים שאני הולך להגיד ב-15 הדקות הבאות.
עמיקם נחמני: אונס יוצר "ג'נוסייד" זה מאוד מעניין, לא הרגתי אף אחד, אני בסך הכול אנסתי.
עמיקם נחמני: אבל אונס יוצר "ג'ינוסייד" מפני שאם בחברה למשל יש 1,000 נשים שאחראיות על הדמוגרפיה, ו-200 נאנסו, אז עם ה-200 האלה, אף אחד מהגברים בקהילה לא יביא ילדים לעולם, זאת אומרת, מעתה ואילך יש לנו רק 800 נשים שאחראיות לדמוגרפיה.
עמיקם נחמני: הקהילה קטנה, הקבוצה האתנית קטנה, אונס כתוצאה מכך, הוא בעצם ג'ינוסייד, הוא השמדת עם.
עמיקם נחמני: אני אגיד עוד דבר, את "מיסיטי" או במושג של תרבות ומנהגים, ואיך אנחנו מתנהגים וכו', זה חזק מכל חוק, ואני אסביר מה זה נוגע לנושא שלנו.
עמיקם נחמני: כיוון שיש מקום ויש נטייה ויש רצון לעזור לנשים שנאנסו על ידי הוצאת פסקי הלכה, על ידי הוצאת "פאטוות", על ידי קריאה של ממשלות, על ידי קריאה של חברי כנסת, על ידי קריאה של חברי פרלמנטים, אתן עדיין אחיותינו, אתן עדיין מהקהילה, אנחנו נשמח אם אתם תישארו אתנו, אנחנו נרצה לשאת אתכן לנשים ולהביא ילדים אתכן לעולם.
עמיקם נחמני: אבל מה אפשר לעשות שחוקים זה דבר אחד, והתנהגות, קרי, אתניות ותרבות זה דבר שני, ולמרות כל החוקים, וכל הקריאות, וכל ה"פאטוות", וכל פסקי ההלכה, הקהילות, התרבות של הקהילות היא בעצם לא להינשא לנשים שנאנסו, ובצורה כזאת גם יש פגיעה בנשים האלה, אבל הקהילה נפגעת שזה אולי הדבר המרכזי שמבדיל בין אונס בחיי יום יום לאונס במלחמה.
עמיקם נחמני: בשעה שבחיי יום יום הקורבן זו אותה אשה אומללה, במלחמה או במאבקים אתניים, או בקונפליקטים אתניים, המטרה זה הקהילה, המטרה היא פגיעה ואת זה אנחנו נפרט עוד מעט.
עמיקם נחמני: אני רק רוצה להגיד כשאני אמרתי שאתניות או שמנהגים חזקים יותר מכל חוק וכו', אתן לכם רק את הדוגמה הבאה.
עמיקם נחמני: בכל מדינה בעולם, אבל בכל מדינה בעולם שקיים היום מנהג מילת נשים, קיימים חוקים מאוד מפורטים נגד מילת נשים.
עמיקם נחמני: כלומר, שאתניות בעצם ותרבות חזקה יותר מכל חוק, זה דבר שכדאי לדעת אותו.
עמיקם נחמני: נאמר פה משהו, והוזכר, ואני רק אתן פה את הנימה האירונית של הדבר.
עמיקם נחמני: אם מלחמת העולם השנייה פרצה – אנחנו מנקים את כל הלכלוך וכו', מייד תבינו מה אני מתכוון, ומלחמת העולם השנייה פרצה בגלל הרצון הנאצי לטהר את גרמניה מכל מיני לכלוך - מיהודים, מצוענים, מהומו-סקסואליים, מחולי נפש, וכו', כלומר להפוך את הגזע הגרמני לטהור, אני אינני מכיר אירוניה היסטורית יותר גדולה, כאשר בדרך ממוסקבה לברלין, כך אומרות השמועות, הצבא האדום ביצע כ-3 מיליון מעשי אונס, מהם כ-2.5 מיליון של נשים גרמניות, אינני אחראי לסטטיסטיקה ולדיוק שלי, אבל אני מניח שאתם יודעים את זה.
עמיקם נחמני: אני רוצה להסביר את האירוניה.
עמיקם נחמני: הסלאבים לפי מדרג הגזעים הנאצי הם בתחתית מדרג הגזענים.
עמיקם נחמני: הם מקבילים לחיות המשק - לכבשים, לחמורים, ולסוסים ולפרות וכו'.
עמיקם נחמני: אם מלחמת העולם השנייה פרצה מבחינה גרמנית על טיהור הגזע, אז אין לך אירוניה גדולה יותר מכך שאותו גזע זוהם על ידי מי שהם בעצם בתחתית סולם הגזעים, עד פה אמרנו גם את הנימה האירונית של הדבר הזה.
עמיקם נחמני: אני רוצה להסב את תשומת ליבכם לתופעה מאוד מעניינת, ככל שכלי הנשק הם יותר מתוחכמים, היום אנחנו מדברים על מלחמות סייבר, והיום אנחנו מדברים על מטוסים ללא טייס, והמלחמה היא כפתורית, היינו שימוש בטילים וכו', שימו לב לשלושה כלי נשק מאוד פרימיטיביים עם השלכות אדירות.
עמיקם נחמני: אתה יכול למשל לקחת מטוס למלא אותו באנשים ודלק ולזרוק אותו על בניין.
עמיקם נחמני: אתה יכול כמובן לקחת חגורת נפץ ולהתפוצץ באוטובוס.
עמיקם נחמני: אתה יכול כמובן לאנוס נשים.
עמיקם נחמני: אלה שלושה כלי נשק, שלמרות הפרימיטיביות שבהם, כיום דווקא בתחילת המאה ה-21 אנחנו מוצאים את האפקטיביות האדירה שלהם.
עמיקם נחמני: אבל עוד יותר מכך, כאשר אנחנו מבצעים אונס, הכוונה בעצם זה אחד מהחלקים של כוונה הרבה יותר גדולה כשאנחנו מכריזים על מלחמה, או פותחים במלחמה לעשות פמיניזציה לאוכלוסייה, ואני אסביר איך אנחנו עושים פמיניזציה לאוכלוסייה.
עמיקם נחמני: שלוש שיטות מרכזיות לעשות פמיניזציה לאוכלוסייה.
עמיקם נחמני: אפשר להרוג את כל הגברים, וזה גם יש צו תנ"כי להרוג כל זכורה וכו', להרוג את כל הזכרים, ואז אתה נשאר רק עם הנשים, ואז החברה היא פמיניסטית, זה מובן לחלוטין.
עמיקם נחמני: ואם חושבים שזה רק היה בתקופת התנ"ך, אני רק רוצה להסב את תשומת ליבכם לסרברניצה בשנת 1994, על הרג מאסיבי מאוד של קרוב ל-10 אלפים גברים במפורש כדי להשאיר את האוכלוסייה, אוכלוסייה פמנימית, אוכלוסייה נקבית לחלוטין, אוכלוסייה נשית עם כל ההשלכות שיש לדבר הזה - אז שיטה אחת היא להרוג את הגברים.
עמיקם נחמני: שיטה שנייה היא בעצם גם לאנוס את הגברים.
עמיקם נחמני: אנחנו מוצאים את השיטה הזאת בתנ"ך וכו'.
עמיקם נחמני: אני רק רוצה להסב את תשומת ליבכם למי שלא מכיר פה את הסיפור של לוט והמלאכים, כאשר אנשי סדום צובאים על הבית ואומרים ללוט: "הוציאה אותם ונדעה אותם", ואם אנחנו לא בטוחים לדעת מה פרוש המלה או הפועל "ונדעה" אותם, מי שקצת זוכר את אותו קטע תנ"כי, ההצעה של לוט: "אל נא תרעו אחיי, קחו את שתי בנותיי" - בנות 16, עוד לא ידעו גבר, וכו', עשו בהן כרצונכם.