GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קריאה: אני חושבת שאני באופן אישי הייתי עושה מחקר באינטרנט ושואלת אנשים או בוגרים שלמדו באותה מגמה כמוני להיכן הם הלכו ואם הם מרוצים.
קריאה: הייתי שואלת אנשים שהיו ביחידות שונות.
יפעת סלע: הצגתי את הבנות שנמצאות כאן.
יפעת סלע: על כולן מנצחת שרון שיושבת כאן שהיא בעצם מנהלת התכנית.
יפעת סלע: לפני 12 שנים נעשה מעשה ובאמת עלתה אותה אלומת שיבולים והבנות לקחו אחריות.
יפעת סלע: שאלת מה עושים.
יפעת סלע: יחד עם משרד הביטחון – בשנת 2002, עת דפקו הבנות בדלת – היה צריך פרטנרים כי אי אפשר לעשות את זה לבד.
יפעת סלע: כמובן פנינו למשרד החינוך, למשרד הביטחון ולצה"ל ונענינו על ידי משרד הביטחון – נמצא כאן דליה ינקו מהאגף הביטחוני חברתי אתה אנחנו פועלים יחד משנת 2002 – וצה"ל.
יפעת סלע: החלטנו, כל אחד ביתרון היחסי שלו, לעסוק בהעברת המידע לבנות, בהכוונה לשירות שמשלב את הרצון של הבת והצרכים שלה, אבל גם הכרה במורכבות.
יפעת סלע: אני אומר לך אותן בנות דפקו על הדלת, הן לא באו ואמרו שזה קל אלא אמרו שזה מורכב וזה קשה.
יפעת סלע: רחל תיארה חלק מהקשיים אבל יש קשיים נוספים אחרים, קשיים שנקרא להם קשיים של אווירה, קשיים שהם לא קשיים הלכתיים פרופר אלא אתגרים של קשיים של אטמוספרה צה"לית שהיא לא בדיוק הדבר שבת דתית בוגרת תיכון דתי – בכוונה אני עוזבת לרגע את האולפנות - בישוב אולי יותר מוחלש וגם היא לא מכירה את המציאות הזאת.
יפעת סלע: באמת הבנות היו צריכות להתמודד ולכן חשובה מאוד ההכוונה וההכרה המאוד עמוקה של מה כן ומה לא והיכן כדאי ומומלץ, גם לפני השירות וכמובן תוך כדי השירות.
יפעת סלע: אני אומר שעמותת אלומה לא מלווה את החיילות באינטנסיביות.
יפעת סלע: אנחנו מצפים ורוצים שהרבנות הצבאית הראשית תלווה, זה התפקיד שלה יחד כמובן עם האגף של יועצת הרמטכ"ל לענייני נשים ואני חייבת להגיד שנעשתה כברת דרך עצומה בשנים האחרונות.
יפעת סלע: כמובן שגם באכ"א יש מדור שמטפל בבנות תוך כדי שירות ואני חושבת שהתפקיד שלנו היה בין היתר לא לחכות שתתחיל פעולה אבל גם לא להפסיק לנדנד לאותם אלה שצריכים לקחת אחריות לבצע את הפעולה.
יפעת סלע: אני אראה עכשיו את הנתונים שמדברים בעד עצמם.
יפעת סלע: בסוף בסוף הצעירים מצביעים ברגליים והצעירות מצביעות ברגליים ובשנת 2002 פתחנו מוקד שם ישבה בחורה דתית מאלקנה שהייתה אז מדריכת נוער.
יפעת סלע: בשנת תשע"ד – השנה עוד לא הסתיימה – פנו אלפיים תלמידות כיתות י"א ו-י"ב מ-27 בתי ספר.
יפעת סלע: לדעתי בחמ"ד יש סדר גודל של 130 בתי ספר רלוונטיים – אני לא חושבת שיש הרבה יותר מהמספר הזה – כך שבעצם בכל בית ספר דתי יש בנות שמתעניינות, דבר שחשוב לדעת, ושנית, בכל בית ספר דתי הן יכולות לקבל את המידע.
יפעת סלע: אני לא אעשה הנחות למשרד החינוך ואני אומר שבתהליך הצבאי יש משמעות עצומה מתי מקבלים את המידע.
יפעת סלע: אם בנות מקבלות את המידע בשלב מאוחר, לפעמים זה לרועץ לבנות ועל זה בעצם המשא ומתן וההידברות שלנו עם משרד החינוך כי לבוא ולתת את המידע בפורים של כיתה י"ב, כבר לא רלוונטי וניתן לעשות מהר מאוד.
יפעת סלע: לכן אנחנו רוצים לפגוש את הבנות קודם, כדי שאפשר יהיה באמת להציע להן את אותם 92 אחוזים מהתפקידים שפתוחים היום בפני נשים בצה"ל.
יפעת סלע: אפשר לראות שבאמת בכל בתי הספר הבנות פונות.
יפעת סלע: זה השקף אותו ביקשתם לראות לגבי אחוז בתי הספר או מספר בתי הספר שאלומה נמצאת בהם.
יפעת סלע: כדי לא להטעות, הבאנו גם אחוז וגם מספר כך שזה יהיה מדויק.
יפעת סלע: זה לגבי תשע"ד.
יפעת סלע: בשנת הלימודים תשע"ד, אמרנו שפנו אלפיים בנות מ-127 בתי ספר.
יפעת סלע: הבנות האלה הן ב-42 מוסדות לימוד כאשר ב-33 אחוזים התקיימה פעילות בתוך בית הספר, בתוך שטח בית הספר, בידיעת בית הספר ובשיתוף עם בית הספר.
יפעת סלע: התשובה היא כן.
יפעת סלע: אנחנו פונים כמה פעמים למנהלי בתי הספר, לפעמים ליועצת או לרכזת השכבה, זה משתנה מבית ספר לבית ספר.
יפעת סלע: אני מציינת שזה משתנה מבית ספר לבית ספר כי זה שם המשחק.
יפעת סלע: אני חושבת שמי שעובד עם מערכת החינוך יודע שבסופו של דבר כל מנהל בית ספר הוא אוטונומיה ניהולית בפני עצמו.
יפעת סלע: יש בתי ספר שמאוד רוצים לתת הכנה.
יפעת סלע: אגב, אני מכירה את זה כי אלומה כפי שאמר היושב ראש שלנו פועלת גם באוכלוסיות אחרות ויש בתי ספר שפותחים לתכניות חיצוניות, יש בתי ספר שלא פותחים והם יותר קשים ויותר מקפידים על שעות הלימודים שלהם.
יפעת סלע: זאת אומרת, המשא ומתן הזה לפעמים הוא אידיאולוגי ולפעמים הוא לא אידיאולוגי בכלל אלא הוא טכני והוא מסוגים כאלה ואחרים שאני אראה אותם.
יפעת סלע: אם כן, ב-33 אחוזים מבתי הספר, בית הספר שיתף פעולה.
יפעת סלע: אגב, אני לא יכולה לשים אצבע ולומר אם אלה יותר בתי ספר תיכוניים או יותר אולפנות או יותר אזור מסוים בארץ.
יפעת סלע: זה בכל הארץ.
יפעת סלע: אין גרף ואין אחידות שאני יכולה לומר שיש אזורים בארץ שזה יותר נפוץ או פחות נפוץ.
יפעת סלע: ההתפלגות היא התפלגות מעניינת.
יפעת סלע: בשמונה מוסדות שמהווים שישה אחוזים היו חוגי בית והסברות.
יפעת סלע: חוגי בית היו במודיעין, בשוהם, באורנית ועוד מקומות שבנות מתארגנות נקודתית ויוזמות את זה.
יפעת סלע: זה קורה באנגלית, בעברית וגם בצרפתית.
יפעת סלע: ההורים מתעניינים ולא הבנות עצמן.
יפעת סלע: אגב, הורים, חשוב לציין שבקרב הקהילה הדתית לאומית יש היום הרבה עולים חדשים, הורים שלא שירתו בצבא, בין אם אלה יוצאי אתיופיה ובין אם אלה אנשים מצרפת ומארצות הברית, ועבורם השירות בצה"ל – גם עבור הבנים וגם עבור הבנות – מצד אחד הוא מאוד מפחיד ומאוד מאיים אבל מצד שני הוא ממש משאת נפש כי זאת הזדמנות עבור אותם צעירים לשרת.
יפעת סלע: ב-21 מוסדות שהם 17 אחוזים היה מענה פרטני.
יפעת סלע: זה אומר שפנינו למנהל בית הספר.
יפעת סלע: פנינו לכל מאת האחוזים והמנהל אמר לא בבית ספרי, אבל תנו לי את מספר הטלפון ואני אתן אותו ליועצת או בואו ניפגש עם היועצת וייפנו אליכם.
יפעת סלע: זה מודל שפועל באולפנות שאני אקרא להן חזקות, אולפנות שבעצם אומרות שהם ערים לכך שיש להם 17 אחוזי גיוס, 18 אחוזי גיוס, אנחנו לא רוצים לחשוף את זה לכולם, אבל אנחנו יודעים שהבנות האלה זקוקות למידע כך שברגע שילדה ניגשת למחנכת ואומרת, אנחנו מפנים אותה.
יפעת סלע: אם אני צריכה לומר משהו על מגמה, זה המודל שהולך וגדל היום.
יפעת סלע: כאן אני כן מפנה את בקשתי למשרד החינוך ואומרת אני הייתי רוצה שזה יהיה בתוך שטח בית הספר.
יפעת סלע: אל תפנו אותם אלינו אחר הצהרים אלא תאמרו שנשב בתוך בית הספר, באיזשהו חדר, תקצו לנו פינה ותשלחו את הבנות בתוך שטח בית הספר.
יפעת סלע: לא אחר הצהרים, אז כאילו במגרש שלנו זה לא קורה.
יפעת סלע: בסדר, לא בחשיפה אבל לפחות בתוך שטח בית הספר.
יפעת סלע: בעיני זאת אמירה בעייתית חינוכית כאשר בית ספר אומר תעשו את זה אחר שעות בית הספר.
יפעת סלע: אני חושבת שזאת אמירה לא שלמה.
יפעת סלע: ציינה את זה גם היוהל"ן לפני כן.
יפעת סלע: זה קרה גם בעיר מודיעין, הבת שלי לומדת שם באולפנה, היו 110 בנות והורים, קם אחד ההורים ואמר שהוא מרגיש לא בנוח שמקיימים ערב כזה בתוך העיר מודיעין, בסניף אמונה, כשלא נמצאת נציגות של בית הספר.
יפעת סלע: קם הורה אחר ואמר לו שירגיש בנוח כי הוא כבר חמש שנים פונה למנהל בית הספר והוא לא מרשה, כך שתנוח דעתי כי גם השנה הוא לא היה בא.
יפעת סלע: אני חושבת שטוב היה לו מערכת החינוך הייתה עושה את זה בתוך השטח שלה.
יפעת סלע: ללכת עם ולהרגיש בלי, בעיני הוא מורכב מדי והיה טוב אם הם היו משנים את האכסניה.
יפעת סלע: בחמישה מוסדות היו מפגשים עם הצוות החינוכי בלבד וב-51 בתי ספר, ואלה אותם ארבעים אחוזים – רחל ציינה רק את ה-36 אחוזים שגם זה נתון נכון וגם זה נתון נכון – כלל לא הייתה פעילות.
יפעת סלע: כפי שאמרתי, פנינו לכולם.
יפעת סלע: השורה התחתונה מאוד מאוד חשובה.
יפעת סלע: ב-13 פנימיות דתיות – הזכרת קודם צדק חברתי – ואני שמחה להגיד שמינהל לחינוך התיישבותי זה משהו שהולך וגדל, אנחנו נמצאים לאורך כל השנה פעם בשבוע עם סטודנטיות שנמצאות ונותנות פעילות בתוך בית הספר.
יפעת סלע: זאת אומרת, אוכלוסיות - שקטגורית אני רוצה לומר בזהירות – נמצאות בפנימיות, וזאת אוכלוסייה קצת יותר חלשה, גם כאן, לפעמים נמצאת אוכלוסייה חלשה בתיכוניים ובאולפנות, שם מתקיימת פעילות ואנחנו חושפים שם את הפעילות גם לשירות צבאי וגם לשירות לאומי ואנחנו גם רואים שם דבר מדהים.
יפעת סלע: אנחנו רואים בנות שמתגייסות מפנימיות לא דתיות שמצהירות דת ובנות מפנימיות דתיות אבל בהחלט הנושא הזה הוא על סדר היום שלנו.
יפעת סלע: עמותת אלומה, אין לה מדרשה.
יפעת סלע: אין לנו לא מדרשה ולא מוסד חינוכי ובעצם אנחנו רוצים לתת את המידע לכלל הבנות, לכל 7,000 הבנות, בידיעה שההתנדבות שלהן שונה.
יפעת סלע: זה גם השיח שלנו כלפי הצבא שידאג לכולן ולא רק לחזקות.
יפעת סלע: שידאג למצוא תפקידים ייעודיים מתאימים לבת דתית שהנתונים שלה הם קצת יותר נמוכים.
יפעת סלע: הצבא זיהה את הבנות הדתיות ואני מבקשת מהצבא שיזהה את כלל הבנות הדתיות.
יפעת סלע: כאשר פותחים את השער, כולם באים.
יפעת סלע: אי אפשר לומר שרוצים רק את אלה ואלה.
יפעת סלע: בכל בית ספר כולם מכירים את זה, יש מהכול.
יפעת סלע: זה אותו גרף בעוגה עצמה שמראה את הפעילות שלנו בבתי הספר.
יפעת סלע: אני אציג תוצאות של סקר שעשינו בשנה שעברה.
יפעת סלע: היה סוג של כתב אישום נגד אלומה במשך עשר שנים שתבואו, יגידו לכם מה עשיתם, אתם גייסתם את הבנות הדתיות לצבא וקלקלתם אותן מבחינה דתית.
יפעת סלע: סוגיית הקלקול, עצם המילה פגומה בעיני, סוגיית השינוי או התמורות שבנות דתיות עוברות במהלך השירות שלהן, זאת סוגיה שחשבנו שגם עלינו חלה חובת ההוכחה לבדוק אותה.
יפעת סלע: ביצענו סקר בוגרות וסקרנו 573 צעירות בגילאי 24 עד 27, 286 ששירתו בצה"ל ומספר מקביל של בנות ששירתו בשירות לאומי.
יפעת סלע: בדקנו במגוון נקודות את התוצאות של השירות הצבאי והשפעתו עליהן.
יפעת סלע: הסקר פורסם בסוף שנה שעברה.
יפעת סלע: הבאתי לכאן שתי תוצאות ובעיני הן תוצאות דרמטיות.
יפעת סלע: אפשר לראות ששמונים אחוזים מההורים תומכים במהלך הזה של הבנות ב-33 אחוזים מבתי הספר.
יפעת סלע: זאת אומרת, בעיני זה הנתון המדהים שבעצם אין הלימה בין מערכת החינוך להורים ואני אומרת את זה כמנהלת מערכת ארגון אבל גם כאימא.
יפעת סלע: אני אומרת איך יכול להיות שאין הלימה בחמישים אחוזים בין מערכת החינוך לבין ההורים.
יפעת סלע: רק 33 אחוזים מבתי הספר תמכו.
יפעת סלע: 24 אחוזים לא התנגדו ולא תמכו אבל אנחנו רואים שבעצם גם אם נוסיף אותם, עדיין לא נגיע לשמונים אחוזים של התמיכה בציבור הדתי לאומי.
יפעת סלע: אגב, לדעתי הסקר לא התייחס לשאלה הספציפית הזאת אבל אפשר לראות גם בסקרים אחרים שנעשים בציונות הדתית, ויש סקרים נוספים, שבעיקרון הרוח של הציבור הדתי לאומי אינה מתנגדת, בוודאי לא באופן קטיגורי ובוודאי שהיא גאה בבנותיה שמתגייסות לצה"ל.
יפעת סלע: אגב, כל פעם משעשע אותי כשאני רואה מנהלי אולפנות שמספרים על כך שבוגרת שלהם בקורס טיס, בוגרת שלהם מ"פ וכולי.
יפעת סלע: אז אני שואלת היכן הם היו.
יפעת סלע: לצורך העניין הם כל כך מתנגדים למהלך השירות אבל אז כל כך גאים בבוגרות.
יפעת סלע: אני אומרת שיש כאן חוסר הלימה בין החלק הראשון לחלק השני.
יפעת סלע: השאלה שהטרידה את כולנו, וזאת השאלה האחרונה שאני אציג כאן, היא לגבי השפעת השירות הצבאי על הזהות הדתית.
יפעת סלע: אני מודה שזאת שאלה שהיינו במתח לגבי התשובה שתינתן עליה.
יפעת סלע: התוצאה היא שבאופן כללי – כאן
יפעת סלע: אני ארד לתוצאות עצמן – 86 אחוזים מהבנות הדתיות העידו על עצמן בגילאי 24 עד 27, כאשר הן כבר בגירות וחלקן גם יושבות כאן, שהשירות הצבאי לא פגע בזהות הדתית שלהן.
יפעת סלע: יתרה מכך, 37 אחוזים מהן אומרות שהשירות הצבאי חיזק את הזהות הדתית שלהן.
יפעת סלע: בעיני במציאות בה בוודאי השירות הצבאי – וזה אליבא דכולם – הוא שירות מאתגר מבחינה דתית, זאת מציאות מאתגרת מבחינה דתית, התחזקו מבחינה דתית 37 אחוזים ובעיני אלה נתונים מאוד מרשימים.
יפעת סלע: אני חושבת שאותם 48 אחוזים של צעירות שהעידו על כך שהשירות לא שינה את זהותן הדתית, בהחלט גם הן יכולות להיות גאות בעצמן.
יפעת סלע: לגבי אותם 14 אחוזים של בנות שהעידו על כך שהשירות הצבאי החליש אותן, אני אומר שזה טעון שיפור.
יפעת סלע: שנית, כפי שכבר אמרתי בתחילת דברי, עשינו סקר השוואתי לבוגרות השירות הלאומי.
יפעת סלע: אני לא תן מספרים מדויקים, אבל אומר שהנתונים די קרובים.
יפעת סלע: הווה אומר שאם היינו בלחץ של קלקול כפי שמישהו אמר, אין קלקול.
יפעת סלע: אני חושבת שכל האנשים הדתיים שיושבים בחדר יודעים, אפילו מהעין שלהם ולא רק אלא גם באמצעות סקרים כאלה – ואגב, נעשה סקר מקביל שדיבר עליו הרב אליהו ואני חושבת שגם שם התוצאות היו די דומות – אלא בעצם אנחנו רואים שאין הבדל מהותי ודרמטי בין בוגרות השירות הלאומי לשירות צבאי.
יפעת סלע: אנחנו רואים שנשים צעירות הן חזקות והן בוחרות לעשות מעשה, במידה מסוימת אני חושבת שהן בוחרות לעשות אותו, הן עושות אותו ומצליחות בו, ויושבות כאן חלק מההצלחות.
יפעת סלע: אני מסיימת בסוגיה של הנכונות של הבנות.
יפעת סלע: הזהות מבחינה מקצועית ומה הבנות חושבות היום לגבי הבחירה שלהן, האם הן עשו בחירה נכונה או לא נכונה.
יפעת סלע: שאלנו אותן לגבי הנכונות שלהן להמליץ על השירות הצבאי.
יפעת סלע: 72 אחוזים אמרו בטוח שכן היו ממליצות על השירות הצבאי ועוד 11 אחוזים אמרו שהן חושבות שכן.
יפעת סלע: אני חושבת שזה מעיד על כך שבעצם הן אומרות שהייתה חוויה, גם אם היא הייתה קשה וגם אם היא הייתה מורכבת, והן היו עושות אותה שוב.
יפעת סלע: אני חושבת שזאת נקודת זכות שאפשר לומר אותה לגבי הבנות.
יפעת סלע: אגב, כאישה במדינת ישראל – ואנחנו יושבים כאן בוועדה לקידום מעמד האישה – אי אפשר להתעלם מכך, אולי הכנסת האחרונה היא קצת שונה אבל לאורך 66 שנות קיומה של מדינת ישראל שירות צבאי הוא כלי למוביליות חברתית ואני שמחה שבנות דתיות שנמצאות בקורסים משמעותיים רוכשות מיומנויות מקצועיות ואחר כך יוצאות לקצונה, כך גם מצליחות לרכוש השכלה ולצאת לתעסוקה ואין ספק שזה משפיע.
יפעת סלע: נמצאת כאן שירה והיא ספרה שבראיונות שלה במשרד החוץ בהחלט העובדה שהיא הייתה קצינת מרגמות בחיל השריון, בוגרת אורט תורה רמות, הייתה עוד נקודת זכות בתוך אותו ראיון מקצועי שהיא עשתה ואני חושבת שזה משהו שגם הוא צריך להיות על סדר היום שלנו.
יפעת סלע: אתגרים.
יפעת סלע: השקף האחרון.
יפעת סלע: מה עוד צריך לעשות כי המלאכה עוד לא תמה.
יפעת סלע: זה בדיוק מה שאמרת קודם, חברת הכנסת עליזה לביא, לגבי יצירת סביבת שירות מותאמת לכלל הצעירות הדתיות המתגייסות.
יפעת סלע: לא רק ביחידות מובחרות אלא לכלל הבנות.
יפעת סלע: הסתכלות אחרת על אותו הדבר, הרחבת מגוון התפקידים לדתיות בעלות נתונים אישיים שונים והדבר שהוא לא פחות חשוב הוא עצם הליווי שלהן לקראת השחרור.
יפעת סלע: אני חושבת שברגע שלקחנו והשקענו והמדינה כולה השקיעה, בין אם זאת מערכת החינוך, המערכת הצבאית, משרד הביטחון וצה"ל, יש לנו כאן בעצם אוכלוסייה מאוד מאוד חזקה.
יפעת סלע: אנחנו באופן אישי בעמותת אלומה מנסים לקרוא לבנות והן חוזרות כמתנדבות, כמילגאיות, כסטודנטיות, אבל אני חושבת שחובתה של החברה הישראלית, באמצעות המערכות העומדות לרשותה, לבוא אל אותן בנות ולומר שלא תמה הדרך אם השתחררתן בגיל 20 או בגיל 21 או בגיל 22 אלא צריך להמשיך לתרום.
יפעת סלע: הצבא הוא חשוב אבל חשובה יותר האזרחות והאזרחות הפעילה ולכך אנחנו מנסים לכוון את הבנות.
יפעת סלע: אני אומר שבמהלך השנים אנחנו מדברים כבר על קרוב ל-10,000 בוגרות, נשים צעירות שבעצם מוכוונות עשייה חברתית ולדעתי מגיע לכל מי שעוסק בנושא הזה יישר כוח על הדבר הזה.
רונן נויבירט: קודם כל, חג שמח ויישר כוח על הצפת הדיון החשוב.
רונן נויבירט: אני חושב שאי אפשר יהיה להחביא את זה כי הדיון הזה קיים, כמו שאמרת, והוא בוער בשטח.
רונן נויבירט: בשתי מלים אתאר את בית הלל ואת הרקע לכתיבת הפסק.
רונן נויבירט: בית הלל הוא ארגון שמונה היום מעל מאתיים רבנים ורבניות מהמגזר של הציונות הדתית, מרביתם רבני קהילות, רבני ישובים, רמי"ם או רמ"יות במדרשות שונות ברחבי הארץ.
רונן נויבירט: אנחנו פועלים בעיקר כדי להשיב את הקול המתון של היהדות למרכז השיח הציבורי ולעסוק בסוגיות רלוונטיות שהציבור מתמודד אתן ולא תמיד מקבל את המענה שיכול לעזור לו למצוא את דרכו בתוך עולם התורה וההלכה.
רונן נויבירט: זה ממש על קצה המזלג.
רונן נויבירט: יש כמובן הרבה להרחיב אבל זה לא הנושא שלנו היום.
רונן נויבירט: במסגרת הפעילות הזאת אנחנו למעשה לא תכננו, זה לא היה על סדר היום שלנו, לעסוק בסוגיית שירות הבנות בצבא, שירות הנשים בצבא, אבל הגיעו אלינו הרבה קריאות מצוקה מהשטח, גם בקהילות שלנו – אני רב קהילה ברעננה – וקיבלנו הרבה מאוד קריאות מהבנות שלא קיבלו מידע במקומות השונים.
רונן נויבירט: כאשר עשינו תכנית בתוך בית הכנסת – ותת-אלוף רחל טבת יכולה להעיד שהיא הגיעה אלינו לקהילה והיו שם מאות בנות – ראינו שיש צמא למידע, לידע, להכוונה בנושא הזה.
רונן נויבירט: יתרה מכך, באותה תקופה, לפני מספר חודשים, מספר רבנים חשובים בציונות הדתית נתנו אמירות מאוד חד משמעיות לגבי האיסור, איסור חד משמעי, איסור תורה וכולי, ואז באו בנות מהאולפנות הטובות שהלכו לאחר מכן למדרשות ושם פגשו חלק מהרבנים והרבניות שלנו וחשו מצוקה מאוד גדולה כי הן הרגישו תחת מתקפה, כאילו הן החוטאות.
רונן נויבירט: כלומר, הן אלה שבחרו ללכת לצבא ולכן הן החוטאות והן הפחות נחשבות.
רונן נויבירט: הן ביקשו שניתן להן איזה משהו, איזו אמירה כדי שהן יוכלו לדעת איך להתמודד.
רונן נויבירט: זה כבר היה דבר שאצלנו לפחות, כארגון, הדליק נורה אדומה.
רונן נויבירט: זה לא נושא שעסקנו בו ולא הייתה לנו עמדה מגובשת אם אנחנו בעד או אם אנחנו נגד או אם זה מותר או אסור, אבל העובדות מדברות בעד עצמן.
רונן נויבירט: כלומר, מספר הבנות הולך וגדל וגם המקומות מהם הן מגיעות, בנות שמגיעות מהאולפנות כאשר בעבר לא הגיעו משם, והבנות מרגישות מצוקה.
רונן נויבירט: הן מרגישות שהרבנים נלחמים נגדן, שמו עליהן פס, סימנו אותן כחוטאות, ושוב, אני מתאר את התחושה שלהן.
רונן נויבירט: בטוח שהתחושה היא לא אובייקטיבית אבל הן באו אלינו עם המצוקה הזאת.
רונן נויבירט: אנחנו הרגשנו שאנחנו כבר לא יכולים להתחמק מהסוגיה הזאת.
רונן נויבירט: בכוונה שמרנו על פרופיל ציבורי נמוך כי דווקא בסוגיה שהיא כל כך טעונה וכל כך מורכבת, ובעיקר בזה שלוקחים בחשבון את העבר ואת כל פסקי הרבנות הראשית וכולי, לא רצינו לעשות שום צעד פזיז בלי ללמוד, לחקור, לבדוק ולבסוף לצאת בנייר עמדה.
רונן נויבירט: החוברת הזאת שאתם מקבלים היא חמה מהתנור.
רונן נויבירט: הסתיים כל התהליך של חצי שנה.
רונן נויבירט: התחלנו את התהליך בדצמבר בכנס הראשון שהיה לנו בסוגיה הזאת, כנס שני היה בפברואר והשתתפה בו תת-אלוף רחל טבת, יפעת מאלומה ועוד אחרים, והבאנו גם את קולות המתנגדים והרב שלמה אליהו גם הוא היה שם שותף בכנס כדי לנסות להקשיב לקולות השונים ולהבין מה קורה בשטח, מי בעד, מי נגד, למה בעד ולמה נגד.
רונן נויבירט: משם התחלנו תהליך ארוך של הבירור ההלכתי, המחשבתי, הרעיוני של ההיבטים השונים של הסוגיה הזאת וכמו שאני אומר זה ארך כחצי שנה.
רונן נויבירט: סיימנו את זה ממש בימים האחרונים והחוברת הזאת הודפסה אתמול ותופץ בשישים אלף עותקים בבתי הכנסת השונים ברחבי הארץ לקראת חג השבועות ובעשרות אלפי עותקים ברשתות החברתיות.
רונן נויבירט: אני חייב לציין שלפחות ארבעים מהחברים והחברות שלנו היו שותפים בכתיבת הנייר.
רונן נויבירט: הנייר הזה עבר קרוב ל-400 הגהות ועריכות קדימה ואחורה, עם שינויים ותוספות, כחלק מהדיון המתפתח.
רונן נויבירט: גם עכשיו, אחרי שכבר סגרנו, יש עוד כמה הערות אבל בסך הכול אני חושב שהנושא הזה הוא די גמור מבחינתנו.
רונן נויבירט: אם כן, זאת קודם כל ההקדמה למה עשינו את זה ולמה עסקנו בזה.
רונן נויבירט: לא ירינו את החצים ואז סימנו את המטרה אלא רצינו באמת לברר את זה דווקא מתוך המצוקה שעלתה בשטח, מתוך הבנה שאנחנו צריכים לתת מענה לאותן כאלפיים בנות שמתגייסות בכל שנה ושנה ושואלות מה הדין אתן.
רונן נויבירט: כפי שאפשר יהיה לראות בנייר הארוך – אגב, לא חייבים לקרוא את כולו כי בהתחלה יש תמצית ותקציר – אחת המסקנות אליה הגענו, גם בעקבות סקירה של העבר ומה היו העמדות השונות של הרבנים הראשיים ומכתבים שונים וכולי וגם ניסיון להתמודד עם הסוגיות השונות ההלכתיות שיכולות להיות בעייתיות – למעשה המסקנה החד משמעית אליה הגענו היא שברוב המקרים שהייתה התנגדות רבנית, ההכרעה הייתה בסופו של דבר מכיוון חינוכי כי בסוגיות הלו יש מספיק מקום להיתר, כלומר, אין איסור הלכתי בהליכה לצבא, והשיקול היה בעיקר שיקול חינוכי וזה מה שהכריע את הכף, בגלל – ואני אומר ובצדק – שבעבר המסגרת הצבאית לא הייתה מתאימה לבנות דתיות.
רונן נויבירט: היו יחידות סגולה שהצליחו שם והמסגרת הזאת תרמה להן אבל להרבה בנות המסגרת הזאת פחות התאימה.
רונן נויבירט: גם אני בעצמי מודה, כלומר, אני לפני כמה שנים בוודאי שלא ראיתי את זה כאופציה חיובית.
רונן נויבירט: אבל מאז, כמו שתיארו קודם לכן ואני לא רוצה לחזור על הדברים, הדברים השתנו וזה חלק מהדברים שאנחנו מציגים בנייר עמדה.
רונן נויבירט: כלומר, תנאי הסביבה השתנו ובאמת היום מבחינה חינוכית-רוחנית אין הוכחה חד משמעית שהצבא מסוכן יותר משירות לאומי או מכל מקום אחר שהולכים לעבוד בו, בין אם זה בית חולים או בהמשך באוניברסיטה ובכל מקום עבודה שהוא.
רונן נויבירט: לכן השיקול הזה שבעבר היה שיקול מרכזי, עכשיו הוא שיקול יותר מינורי וזה פותח מחדש את הדיון לגבי האיסור.
רונן נויבירט: כמו שהוכחנו שם בנייר העמדה שהוא נייר עמדה ארוך וכל אחד מוזמן לקרוא אותו – החוברות מונחות לפני כולם – אין בזה איסור הלכתי שאי אפשר להתמודד אתו והדבר הזה מותר.
רונן נויבירט: לכן בסך הכול מה שכתבנו שם הוא שאנחנו לא דוחפים לא לשירות צבאי ולא לשירות לאומי אלא אנחנו דוחפים לשירות משמעותי.
רונן נויבירט: אני חושב שהדגש המרכזי הוא שאם היום כל אזרח במדינת ישראל רוצה לשרת את המדינה בשירות משמעותי, כל בחורה דתיה צריכה לבחור מה עבורה השירות המשמעותי, לפי היכולות שלה, הכישורים שלה, התנאים שלה.
רונן נויבירט: אנחנו לא צריכים לדחוף בנות לצבא, אנחנו גם לא צריכים לחסום את זה אלא אנחנו צריכים לתת לבנות את האפשרות לבחור היכן הן יוכלו לעשות את השירות המשמעות, כל אחת עם הכלים שלה ועם החששות שלה.
רונן נויבירט: זאת קודם כל האמירה העקרונית ושוב, מתוך הנחה שאנחנו מבינים שהדבר הזה הוא לא אסור.
רונן נויבירט: מאחר וכך, התפקיד של מערכות החינוך – וזה חוזר לתחילת הדיון – הופך להיות גדול כפל כפליים כי ברגע שאנחנו עכשיו מביאים את מקום ההחלטה מעולם הרבנים לעולם של הבנות, אנחנו אומרים אמירה עקרונית.
רונן נויבירט: אנחנו אומרים: תשרתו שירות משמעותי וכמו שבצבא לא כל מקום מתאים לבנות דתיות, גם בשירות לאומי יש אולי מקומות שיכולים להיות בעייתיים, תבררו את המקום ותראו מה המקום, איך אתן יכולות לתרום שם למדינה בצורה הכי משמעותית.
רונן נויבירט: מאחר וכך, התפקיד של מערכת החינוך הופך להיות תפקיד הרבה יותר קריטי בניסיון של לעזור לבנות לפתח כלים לבחור בחירות נכונות וחלק מהבחירה הנכונה הוא גם מתן המידע והאינפורמציה.
רונן נויבירט: לפעמים חוסר המידע – אנחנו מכירים את הביטוי של חז"ל, מים גנובים ימתקו - ודווקא בגלל שהדברים האלה הם אסורים ולא יודעים, לפעמים זה גורם למרידה, מנסים ללכת דווקא ואז מגיעים למקומות שלא מתאימים.
רונן נויבירט: אם תהיה הכוונה, הבנות יוכלו לעשות החלטה הרבה יותר מושכלת האם ללכת לשירות לאומי או ללכת לשירות צבאי ומה יותר מתאים להן.
רונן נויבירט: לכן חובתנו כרבנים וכמחנכים היא לא לסגור שום דבר אלא לתת לבנות את כל הכלים ואת כל האופציות.
רונן נויבירט: אפשר לתת את המילה שלנו, בוודאי שכל אחד ואחד ייתן את הדברים שלו, לפי הכיוון שלו ולפי השקפת עולמו, אבל חסימת מידע, במיוחד לאור הדברים שהשתנו, זה דבר שהוא בעייתי ביותר.
רונן נויבירט: אני אוסיף כאן עוד נדבך אישי.
רונן נויבירט: בתי היום בת 17 וגם היא נמצאת בצומת דרכים.
רונן נויבירט: היא תלמידה של אולפנת אמנה בכפר סבא ולא בגלל החינוך שלנו – אשתי הייתה בשירות לאומי – היא החליטה שהיא רוצה ללכת לצבא.
רונן נויבירט: ממש לא דחפנו אותה אלא להפך, מעולם לא דיברנו על זה.
רונן נויבירט: היא הרגישה כל הזמן תסכול ומצוקה שלא אפשרו להן ללמוד שום דבר ולהבין שום דבר, נתנו להן אמירה חד משמעית והיא הרגישה מאוימת בסביבה שמאוד מעריכה אותה.
רונן נויבירט: היא בחורה מאוד תובענית, מאוד אידיאליסטית, מתנדבת, מדריכה בבני עקיבא אבל היא הרגישה המון לחץ נגדי מתוך המערכת.
רונן נויבירט: כשהראיתי לה את החוברת הזאת אתמול, היא באה, חבקה אותי ונישקה ואמרה לי: אבא, אני גאה בכם, אני רוצה להביא את זה לכל האולפנה.
רונן נויבירט: אני מניח שאף אחד כאן לא מכיר אותה, אבל היא אחת כזאת שמעולם לא אומרת דברים כאלה.
רונן נויבירט: היא מאוד שומרת על דיסטנס וכולי אבל פתאום משהו נשבר.
רונן נויבירט: יש מצוקה.
רונן נויבירט: המצוקה הזאת, ראינו אותה בהרבה מאוד מקומות וגם רחל תיארה את זה קודם.
רונן נויבירט: יש מצוקה וזה גם מה שהביא אותנו לכתוב את הנייר הזה ולנסות להתמודד עם זה באמת באומץ ובעומק.
רונן נויבירט: כמו שאמרתי, עשינו תהליך של חצי שנה כדי לא להיות פזיזים וממש ישבנו על קוצו של יוד.
רונן נויבירט: זה עוד לא מושלם, אבל זה קרוב לשם.
רונן נויבירט: לסיום אני רוצה לומר עוד שני דברים משמעותיים.
רונן נויבירט: אחד הדברים שאנחנו כותבים בנייר העמדה הוא הנושא של הכנה רוחנית.
רונן נויבירט: עולם הבנים בעולם הדתי השכיל כבר לפני עשרים וכמה שנים שמצד אחד ישיבות הסדר וישיבות גבוהות זה דבר שלא מתאים לרוב התלמידים אבל קשה מאוד לשלוח מישהו שבא מחינוך דתי, שחי בחממה, אולי בבועה, מיד באופן ישיר לצבא בלי עיסוק של הכנה רוחנית לחיים כי הדיסוננס הזה יכול להיות הרסני מבחינה רוחנית.
רונן נויבירט: לכן קמה מערכת נפלאה של מכינות שפורחת היום.
קריאה: מדרשות.
רונן נויבירט: מכינות.
רונן נויבירט: אני מדבר על מכינות קדם צבאיות לבנים במגזר הדתי כרגע שמסייעות לבנים בכל שנה להגיע נכון למסגרת הצבאית ולהגיע מוכנים.
רונן נויבירט: יש כאלה שעושים את זה שנה ויש כאלה שעושים את זה שנה וחצי או שנתיים, אבל היום כמעט כל בן שמסיים את החינוך הדתי עובר דרך מסגרת רוחנית תורנית לפני שהוא מגיע לצבא.
רונן נויבירט: הדבר הזה מאפשר את ההתמודדות.
רונן נויבירט: בעולם של הבנות אנחנו לא נמצאים ומרבית הבנות שהולכות לצבא לא עוברות דרך מקום תורני וזאת בעיה.
רונן נויבירט: אני חושב שבמקום להשקיע כל כך אנרגיות ומשאבים ולהילחם בבנות שיפסיקו ללכת כי זה לא יעזור, בואו נשקיע את המשאבים – וכאן אני פונה גם אליכם, לבית המחוקקים – ונבנה עוד ועוד מדרשות לבנות.
רונן נויבירט: אולי רוב נציגי המדרשות נמצאים והם חברים בבית הלל והם מעידים על מצוקה כאשר בכל שנה הם צריכים לדחות מעל מאה בנות שרוצות להירשם לאותן המדרשות, וזה נכון לעין הנציב, לינדנבאום, צה"לי, באר בירוחם.
רונן נויבירט: הם צריכים לדחות מעל מאה בנות ואלה בנות שילכו ישר לצבא ולא יקבלו את אותה הכנה רוחנית וכאן אנחנו חוטאים.
רונן נויבירט: זה פשוט פשע ואני מדבר עלינו כמערכת שלמה.
רונן נויבירט: אם אנחנו רוצים שזה יפעל כמו שצריך, ואנחנו מבינים שהבנות הולכות בכל מקרה, בואו נשקיע בבניית מדרשות שיכינו אותן הכנה רוחנית.
רונן נויבירט: זה מצריך תקציבים וזה מצריך התארגנות מערכתית.
רונן נויבירט: אנחנו כמובן נשמח לעשות את שלנו כארגון שטח, אבל אנחנו בסך הכול לא ארגון מערכתי אלא אנחנו ארגון שטח.
רונן נויבירט: נקודה אחרונה שאני רוצה להדגיש וזה משהו שאנחנו כן לוקחים על עצמנו בין השאר אבל נשמח כמובן לסיוע בנושא הזה.
רונן נויבירט: יש היום במגזר הדתי ספרים רבים שנכתבו על הלכות צבא לבנים בצבא, הלכות שירות צבאי, הלכות מלחמה.
רונן נויבירט: יש ספרים מכוננים שכל אחד מאתנו ששירת בצבא - ודאי מי ששירת ביחידה שהיא מעורבת, לא ביחידה של הסדר וכולי – נצרך לדברים הללו וזה היה חלק ממסגרת ההכנה שכל אחד מאתנו עבר.
רונן נויבירט: אין היום ולו ספר אחד שמתאים לבנות הדתיות ויש שאלות שהן שונות מהשאלות של הבנים.
רונן נויבירט: אנחנו בכל מקרה, כהמשך לאותו נייר עמדה שעשינו, מתכננים להכין חוברת – בשאיפה ספר אבל גם זה דבר שמצריך משאבים שעדיין אין לנו – שתתמודד עם השאלות הללו.
רונן נויבירט: אצלנו הצטברו – ואני בטוח שאצל אלומה אפילו עוד יותר – מאות שאלות בסוגיות שונות והכוונה היא לתת ספר הדרכה.