GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גיא רוה: אצלנו הימים הם חצי-חצי, או כמעט, והיחסים שלנו טובים, אבל היא צריכה לומר לי כי חצי מהימים הוא אצלי והיא רוצה שאני אבוא אתו לפגישות או היא צריכה שאני אלך אתו לאירוע ביום שלי, אבל אני לא מקבל תשובות.
גיא רוה: לשמחתי הוא עבר אבל הפעם הראשונה הייתה עכשיו בכיתה ו' שכעסתי והתקשרתי למשרד החינוך ולבית הספר שישלחו גם לי את התשובה אם הבן שלי עבר את מבחן המחוננים או לא.
גיא רוה: אחרי שזה הגיע למשרד החינוך, שלחו לי את המכתב ופעם ראשונה מאז הילד שלי נולד יכולתי לספר לו אני ולא האימא – התגרשנו כשהוא היה בן שנתיים – שהוא עבר משהו, שלבית של האבא התקבל מכתב לגביו, והוא הילד שלי.
גיא רוה: זה משרד החינוך ועכשיו לצערי לפני שנה הוא עבר תאונה, אז טופס 17 הגיע רק לאימא כאילו האבא לא קיים.
גיא רוה: זה פשוט לא יתואר.
גיא רוה: איך אני יכול להיות אבא פעיל לילד כשאני לא מקבל מידע?
גיא רוה: תודיעו לאימא שגם אני מקבל את המידע.
ענת מימון: לשר הפנים או לשר החינוך?
פרץ סגל: אני חושב שלפחות לגבי משרד החינוך קיימתי ישיבה ארוכה אצלי במשרד והכנו הנחיות לחוזר מנכ"ל איך לפעול בעניין הזה.
פרץ סגל: בכל תחום ותחום אני חושב שצריך לעשות את אותה דרך ואני לא בטוח שהחקיקה היא הדרך כיוון שהיא כוללנית מדי וצריך להבחין בין תחומים שונים.
פרץ סגל: לפחות לגבי משרד החינוך, אני מקווה שהחוזר יצא בקרוב והוא יהיה מודל כי משרד הבריאות גם הוא פנה אלי בעניין ואמרתי שאני אשמח לסייע בידם אבל שיראו את המודל של משרד החינוך אם הוא מתאים להם.
פרץ סגל: שוב, יש הבדלים בין כל גוף וגוף, איך הוא פועל לעומת הגוף האחר.
פרץ סגל: אני חושב שזאת דרך נכונה.
פרץ סגל: כמובן שאחר כך אם המודל שבחוזר אפשר יהיה לחוקק אותו בצורה כזו או אחרת, אני אשמח.
פרץ סגל: שוב, אני חושב שצריך להשאיר את זה לתחומים השונים תוך ההתאמות בעניין הזה.
ורד פאר סויד: אולי משרד הרווחה יהיה שותף להליך.
אלומה ריפס ברקוביץ: משרד הרווחה כאן.
אלומה ריפס ברקוביץ: בעניין של הורה שרצוי שלא יקבל מידע לגבי הקטין, חשוב לציין שמרבית המקרים בהם הורה כאפוטרופוס מנוטרל מהאפוטרופסות שלו, זה לא נעשה בדרך כלל בצורה של שלילת אפוטרופסות כי אם במינוי ההורה השני כאפוטרופוס עם זכויות בלעדיות כדי לא לאפשר להורה האחר לחבל בכל הדברים שקשורים לילד.
אלומה ריפס ברקוביץ: בהיותו כמי שלא נשללה האפוטרופסות שלו לכאורה הוא יכול להמשיך ולקבל את המידע והוא יכול גם להמשיך ולהביע את דעתו לגבי הקטין.
אלומה ריפס ברקוביץ: יש כאן איזושהי בעייתיות.
פרץ סגל: כמה כאלה יש בשנה?
פרץ סגל: אחד, נכון?
אלומה ריפס ברקוביץ: זאת בדיוק הנקודה.
אלומה ריפס ברקוביץ: יש שני הליכים שונים.
אלומה ריפס ברקוביץ: שלילת אפוטרופסות היא דבר מאוד קריטי ואנחנו לא משתמשים בהליך הזה.
אלומה ריפס ברקוביץ: ההליך המקובל הוא מינוי האפוטרופוס הנוסף, זאת אומרת ההורה האחר, בעל סמכויות בלעדיות.
אלומה ריפס ברקוביץ: אני לא יודעת לומר מספר מדויק כי לא בדקתי.
גיא רוה: לשם עוד לא הגעתי אבל עברתי גן ועברתי בית ספר.
פרץ סגל: ובעלך לא מקבל.
פרץ סגל: זה הגיוני?
גיא רוה: אני עדיין לא מקבל לגבי הבן שלי.
ענת מימון: אנחנו רואים שקשה למצוא משהו שיקלע לכל ואנחנו רואים שמבין כל האפשרויות האפשרות שנראית כרגע נכונה ביותר היא להישאר עם המונח הורה עצמאי שהיה בקריאה הראשונה.
ענת מימון: אני אקריא את נוסח ההצעה שעומדת לקריאה שנייה ושלישית.
ענת מימון: הצעת חוק משפחות חד הוריות (תיקון מס' 4) (החלפת מונח), התשע"ד-2014 תיקון שם החוק בחוק משפחות חד הוריות, התשנ"ב-1992 (להלן – החוק העיקרי), בשם החוק, במקום "משפחות חד הוריות" יבוא "סיוע למשפחות שבראשן הורה עצמאי".
ענת מימון: החלפת מונח בחוק העיקרי, בכל מקום במקום "הורה יחיד" ובמקום "ההורה היחיד" יבוא "הורה עצמאי".
ענת מימון: תיקון חוק מיסוי מקרקעי (שבח ורכישה) בחוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה), התשכ"ג-1963, בסעיף 49(א)(2), במקום "הורה יחיד" יבוא "הורה עצמאי" ובמקום "משפחות חד הוריות" יבוא "סיוע למשפחות שבראשן הורה עצמאי".
ענת מימון: תיקון חוק הבטחת הכנסה בחוק הבטחת הכנסה, התשמ"א-1981 – בכל מקום - במקום "הורה יחיד" יבוא "הורה עצמאי".
ענת מימון: במקום "להורה יחיד" יבוא "להורה עצמאי".
ענת מימון: במקום "כהורה יחיד" יבוא "כהורה עצמאי".
ענת מימון: (2) בסעיף 1, בהדרה "הורה יחיד", במקום "משפחות חד הוריות" יבוא "סיוע למשפחות שבראשן הורה עצמאי".
ענת מימון: תיקון חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) בחוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד), התשנ"ג-1993 – בסעיף 1 - בפסקה (ב), במקום "הורה יחיד" יבוא "הורה עצמאי".
ענת מימון: בסיפה, במקום ההגדרה "הורה יחיד" יבוא: "הורה עצמאי" – כהגדרתו בחוק סיוע למשפחות שבראשן הורה עצמאי, התשנ"ב-1992".
ענת מימון: בסעיף 1א(א), במקום "הורה יחיד" יבוא "הורה עצמאי".
ענת מימון: בסעיף 1ב(א)(3), במקום "הורה יחיד" יבוא "הורה עצמאי".
ענת מימון: בחוק הביטוח הלאומי (נוסח משולב), התשנ"ה-1995 - (1) בסעיף 44(א), בהגדרה "משפחה", במקום "הורה יחיד" יבוא "הורה עצמאי" ובמקום "משפחות חד הוריות" יבוא "סיוע למשפחות שבראשן הורה עצמאי".
ענת מימון: (2) בסעיף 74, בכל מקום, במקום "הורה יחיד" יבוא "הורה עצמאי", ובמקום "משפחות חד הוריות" יבוא "סיוע למשפחות שבראשן הורה עצמאי".
ענת מימון: תיקון חוק משק החשמל בחוק משק החשמל, התשנ"ו-1996, בתוספת השלישית, בפרט 5, במקום "להורה יחיד" יבוא "להורה עצמאי" ובמקום "משפחות חד הוריות" יבוא "סיוע למשפחות שבראשן הורה עצמאי".
ענת מימון: תיקון חוק הגנה על עובדים בשעת חירום בחוק הגנה על עובדים בשעת חירום, התשס"ו-2006 – (1) בסעיף 1, בהגדרה "הורה יחיד", במקום "הורה יחיד" יבוא "הורה עצמאי", במקום "משפחות חד הוריות" יבוא "סיוע למשפחות שבראשן הורה עצמאי".
ענת מימון: (2) בסעיף 2(ב)(1)(א), במקום "הורה יחיד" יבוא "ההורה העצמאי".
ענת מימון: אני רק אעיר שבאמת כל הכוונה בחקיקה הזאת היא רק לשנות את המינוח וחלילה לפגוע בזכויות שניתנות מכוח החוק, בהטבות ובזכויות המהותיות.
גיא רוה: זה חלק מהמכלול.
דנה צפת: אז אני ביקשתי מד"ר עמית שגב, מזכיר האיגוד הקרדיולוגי להתחיל עם סקר ארצי על מחלות לב בקרב נשים.
נעמה קונסטנטיני: אוקיי, אז בוקר טוב.
נעמה קונסטנטיני: לפני יותר מ-20 שנה בארצות הברית הבינו שצריך להיות גוף שיתייחס באופן ספציפי לכל הנושא של בריאות האישה, מתוך הבנה שיש מחלות שהן ייחודיות לנשים, שהן יותר שכיחות בנשים, או יותר מסוכנות בנשים.
נעמה קונסטנטיני: בעקבות זה, כמה שנים לאחר מכן בארץ הוקמה המועצה הלאומית לבריאות האישה, מתוך הנחה שצריך להסתכל על מכלול ההיבטים הייחודיים לבריאות האישה.
נעמה קונסטנטיני: ד"ר רחל אדטו עמדה בראשה במשך 10 שנים ובהמשך חוה טבנקין.
נעמה קונסטנטיני: בחודשים האחרונים אני בתפקיד.
נעמה קונסטנטיני: המטרה של המועצה שלנו היא לייעץ למשרד הבריאות, למנכ"ל ולשרה, תוך שיתוף פעולה עם מועצות לאומיות אחרות, שגם הן מתעסקות בנושאים של נשים.
נעמה קונסטנטיני: המועצה שלנו מטפלת במכלול דברים שקשורים בנשים, אם זה אמצעי מניעה, סרטן, אלימות, הריון, תעדוף טכנולוגי בבריאות האישה.
נעמה קונסטנטיני: שתי ועדות חשובות שרלבנטיות לעניינו היום זה ועדה אחת שדנה במה נכלל תחת כותרת בריאות האישה ,
נעמה קונסטנטיני: שעומדת בראשה ד"ר פלישר, שמגדירה מה זה בעצם רפואה מגדרית ומקדמת נושא של הקמת מרכזים לבריאות האישה והכשרת כוח אדם בנושא של נשים.
נעמה קונסטנטיני: הוועדה השנייה החשובה זו ועדה שהוקמה בשנת 2009, שעמדה בראשה ד"ר מדי מוריאל שלא נמצאת פה.
נעמה קונסטנטיני: היו חברים בה שמואל גוטליב, מרק גלזרמן וד"ר טלי פורטר שנמצאת איתנו פה היום.
נעמה קונסטנטיני: הוועדה הזאת הוקמה מתוך הבנה שמחלות לב גורמות תמותה מספר שתיים בארץ, אחרי מחלות סרטניות - כמו ששמעתם מעל גיל 75 זה מספר אחת, וששיעור תמותה ממחלות לב בקרב נשים הוא גבוה, דומה לזה של גברים בשלב מסוים.
נעמה קונסטנטיני: מטרות הוועדה היו לסכם את הפערים הקיימים באבחון, בתסמינים ובטיפול במחלת לב כלילית, בהסתמך על הסקר שאחר כך ד"ר שגב יציג אותו, ולהציע תכניות הוראה והדרכה במסגרת בתי ספר לרפואה והתמחויות רלבנטיות.
נעמה קונסטנטיני: אז כאמור, את הממצאים העדכניים של שנת 2013 יציג בהמשך ד"ר עמית שגב.
נעמה קונסטנטיני: זו שיקופית מסרקוליישן, שזה אחד העיתונים החשובים בקרדיולוגיה, ברפואה, משנת 2012, שהרופאה מסביר לאישה שבדקנו, עשינו כל מיני מחקרים על צפרדעים, על קופים, אבל מעניין, על נשים לא עשינו מחקרים.
נעמה קונסטנטיני: זה היה בשנות ה-90.
נעמה קונסטנטיני: מאמר מהבוסטון גלוב לפני שבוע בדיוק אומר:
נעמה קונסטנטיני: המחקר הזה טוען שעדיין, למרות שזה גורם תמותה גבוה ביותר, מספר אחת בנשים ויש הבדלים בין מינים, עדיין רק שליש מהנדבקות במחקרים הן נשים, וכשמפרסמים תוצאות של מחקרים, לא עושים הבחנה בין נשים ובין גברים, מתייחסים אליהם כמקשה אחת, ולכן לא פלא שעדיין יש פער בהתייחסות המיוחדת, הספציפית, שנדרשת לנשים.
נעמה קונסטנטיני: מחקרים בינלאומיים, ששליש מהנבדקים זה נשים בלבד ולא חצי, שזה המספר באוכלוסייה, ושאין הפרדה בתוצאות בין נשים לגברים.
נעמה קונסטנטיני: עדיין מסתכלים עליהן כחלק מקבוצה ולא כמשהו בפני עצמו.
נעמה קונסטנטיני: אנחנו יודעים בגדול שזמן הופעת מחלת הלב הכלילית בנשים היא בממוצע 10 שנים מאוחר יותר, שהיא יכולה להופיע גם בגיל צעיר ובתקופות פריון, אם יש גורמי סיכון כמו עישון, סכרת, השמנת יתר, גלולות ובוודאי השילוב שביניהם; ואצל נשים, להבדיל מגברים, סכרת ויתר לחץ דם, הם גורמים יותר רלבנטיים מבחינת גורמי סיכון, וד"ר שגב ירחיב על זה.
נעמה קונסטנטיני: הסימפטומים אצל נשים שונים ולכן הרבה פעמים יש בעיה באבחון, כי זה לא התסמינים הטיפוסיים שאנחנו מצפים להם.
נעמה קונסטנטיני: יש ארעות גבוהה יותר של מוות פתאומי לפני הגעה לבית חולים, ואנחנו יודעים שבמקרים של מחלות לב, כמו מחלות כלי דם אחרות של המוח שציינת, הטיפול הראשוני והמיידי הוא קריטי.
נעמה קונסטנטיני: מסתבר שבעולם, ואחר כך נשמע מה הממצאים בארץ, נשים עם אוטם חד בשריר הלב מטופלות פחות בטיפולים תרופתיים ופולשניים, מה שעלול להגביר את שיעורי התמותה.
נעמה קונסטנטיני: ד"ר שגב יתייחס אחר כך לנושא של התמותה, אז אני אדלג על זה.
נעמה קונסטנטיני: שיקום לב.
נעמה קונסטנטיני: מסתבר שאחרי אוטם בשריר הלב פחות נשים מופנות ומבצעות שיקום לב.
נעמה קונסטנטיני: יש לנו בעיה באבחון מכמה סיבות.
נעמה קונסטנטיני: קודם כל מבחני המאמץ, שזו הדרך השגרתית לאבחן מחלות לב אצל נשים היא יותר בעייתית, יש הרבה מה שנקרא כזב חיובי.
נעמה קונסטנטיני: מקבלים תמונה שמשהו לא בסדר כשזה בעצם בסדר, לכן זה כלי פחות טוב.
נעמה קונסטנטיני: מיפוי אינטלי זה כרוך בקרינה, שזה דבר מסוכן, גם צנתור וירטואלי הוא מסוכן, כך שהאבחון הוא קצת יותר בעייתי בנושא של נשים, גם בגלל הסימפטו-מתולוגיה וגם בגלל הבדיקות לאבחון.
נעמה קונסטנטיני: שיעור אי ספיקת לב, אנחנו גם נדבר על זה, אבל היא גם בעייתית, ויש כנראה שכיחות שונה של תופעות לוואי של הטיפולים התרופתיים, שלא מתייחסים לזה מספיק.
נעמה קונסטנטיני: המסקנות של הוועדה של מדי מוריאל הייתה שקיימים הבדלי מגדר מהותיים בגורמי הסיכון, בהסתמנות הקלינית, בנאמנות הבדיקות האבחנתיות והטיפולים, שההבדלים אינם מוכרים היטב לרופאים בקהילה ובבתי החולים ושצריך להרחיב ולהעמיק את מודעות הרופאים ועובדי הבריאות, להבדלי המגדר בכל הקשור למחלות לב, בגלל השכיחות הגבוהה.
נעמה קונסטנטיני: המסקנות האלה, הוועדה הוקמה בשנת 2009, התפרסמו בסביבות שנת 2010.
נעמה קונסטנטיני: אז תיכף נדבר על זה.
נעמה קונסטנטיני: העמקת הידע תשפר את היכולת האבחנתית והטיפולית.
נעמה קונסטנטיני: ואז היו המלצות לייחד שיעור נפרד בפקולטות, להדגיש את הנושא של הבדלי מגדר במסגרת כל ההתמחויות ולעודד את כל הנושא של קידום רפואה מגדרית.
נעמה קונסטנטיני: אז מה נעשה?
נעמה קונסטנטיני: אני עוד רוצה להגיד מבחינת נתונים של סקר שנעשה בשנת 2013, שהתחלואה במחלות לב מסתבר, קשורה להשכלה, ששיעורי תחלואה גבוהים יותר – בהשכלה נמוכה יותר.
נעמה קונסטנטיני: ואנחנו יכולים לראות פה את ההבדלים.
נעמה קונסטנטיני: שיעור התחלואה במחלות לב בקרב בעלות השכלה נמוכה, גבוהה ב-50% מזו בקרב השכלה בינונית וגבוהה.
נעמה קונסטנטיני: גם אצל גברים יש הבדל, אבל אצל הנשים הפער הוא עוד יותר גדול.
נעמה קונסטנטיני: עוד ממצא לגבי נשים ערביות ונשים יהודיות, ששיעור התחלואה בקרב נשים ערביות, בכל קבוצת גיל, הוא גבוה יותר מנשים יהודיות.
נעמה קונסטנטיני: כן.
נעמה קונסטנטיני: זה קשור כנראה הרבה מאד בנושא של השמנה ושל חוסר פעילות גופנית.
נעמה קונסטנטיני: כן, השמנה קשורה בתזונה ובחוסר פעילות גופנית.
נעמה קונסטנטיני: יותר, רק - - -
נעמה קונסטנטיני: לגבי המגזר החרדי, ד"ר דנה צפת כרגע עורכת מחקר בנושא, אני לא יודעת מה היא תציג.
נעמה קונסטנטיני: כיוון שאני באה מתחום הפעילות הגופנית והפעילות הגופנית או חוסר הפעילות הגופנית קשור קשר הדוק עם מחלות לב, אני רוצה שתשימו לב למספרים.
נעמה קונסטנטיני: דרך אגב, כל המספרים הם קצת – Overestimation לדעתי, אבל נשים בגדול עוסקות פחות מגברים בפעילות גופנית, וההבדל הזה בולט הרבה יותר כשמשווים את האוכלוסייה הערבית לאוכלוסייה היהודית.
נעמה קונסטנטיני: הרבה פחות נשים ערביות עוסקות בפעילות גופנית באופן קבע.
נעמה קונסטנטיני: ולכן משרד הבריאות, גם במטרות שלו לקראת ישראל בריאה 2020, שם לנגד עיניו את העלאה הגדולה ביותר - תשימו לב – של 30% - בקרב אוכלוסיית הנשים באוכלוסייה הערבית, וגם בנשים מבוגרות יותר ב-40%.
נעמה קונסטנטיני: אז מה נעשה מאז?
נעמה קונסטנטיני: קודם כל התחילו לימודי מגדר במסגרת לימודי המשך באוניברסיטת תל אביב, שפרופסור מרק גלזרמן, שהוא מהמובילים בתחום בארץ הקים.
נעמה קונסטנטיני: היה מחזור ראשון השנה, מיועד לכל אלה שעוסקים במקצועות בריאות.
נעמה קונסטנטיני: יש קורסים נוספים בכמה מקומות בבתי ספר לרפואה, ממש לא מספיק ואני מקווה שיהיו יותר.
נעמה קונסטנטיני: יש לימודי הכשרת אחיות במסגרת תואר שני, אחיות שיתמחו בנושא של בריאות האישה.
נעמה קונסטנטיני: יש באוניברסיטת לתל אביב כמה שנים כבר, ובהדסה התחילו השנה.
נעמה קונסטנטיני: יש פרויקט מאד גדול שאנחנו עושים, זה עם הכובע שלי בהדסה, קידום הכשרה של אחיות בריאות הציבור לקדם נשים.
נעמה קונסטנטיני: זה קורס של 32 שעות.
נעמה קונסטנטיני: הכשרנו 190 אחיות במחוז ירושלים וכרגע 344 אחיות במחוז צפון, שמקבלות הדרכה איך לקדם תזונה בריאה, בישול בריא, פעילות גופנית, מתוך העובדה שאחיות טיפות חלב הן במעמד מאד מרכזי, כי נשים באות אליהן, נשים צעירות שהן מאד מודעות למה שקורה במשפחה, לא באות רק בגלל שהילד חולה, אלא באות בגלל שהן רוצות לקדם את המודעות לסביבה, ואחיות בריאות הציבור האלה, כמו שאתם רואים, עושות בעצמן הכשרה מעשית ומעבירות סדנאות, פה רואים סדנת פעילות גופנית, שהאחות בעילבון מעבירה למטופלות בכפר שלה.
נעמה קונסטנטיני: כל המשפחות יקבלו בימים הקרובים מגנטים שמקדמים אורח חיים בריא, שוב, מתוך הבנה שאחיות בריאות הציבור יכולות לעזור מאד בקידום הנושא, בעיקר באוכלוסייה במחוז צפון, שידועה בשיעור השמנה מאד גבוה ועישון, דרך אגב.
נעמה קונסטנטיני: מה עוד אנחנו חושבים שצריך לקדם: כל הנושא של הנגשת מידע לנשים, שכל אישה בכל גיל תדע איזה בדיקות היא צריכה לעשות, איזה אורח חיים היא צריכה לנהל, איזה חיסונים היא צריכה לקבל, מה התסמינים.
נעמה קונסטנטיני: אנחנו מכינים מסמך שייצא לכל אישה בהתאם לגיל שלה, כי ההמלצות שונות בקבוצות הגיל השונה.
נעמה קונסטנטיני: כאשר פה בא לידי ביטוי הפער - - -
נעמה קונסטנטיני: אלף מסתבר שכן.
נעמה קונסטנטיני: לצערנו כן.
קריאה: חדרי מיון.
נעמה קונסטנטיני: האחריות צריכה להיות אצל כולם: גם אצל רופאי המשפחה, רופאי הקהילה, גם רופאים בחדר מיון, העבודה צריכה להיעשות, אני מסכימה איתך.
נעמה קונסטנטיני: אני חושבת שיש לנו דרך מאד ארוכה.
נעמה קונסטנטיני: אני לא קיבלתי מינוי להיות שרת הבריאות ולהפעיל את זה, אבל אני חושבת שבהחלט התפקיד שלנו והתפקיד של המועצה, שאני בחודשים האחרונים עומדת בראשה, זה בהחלט לקדם בכל הרבדים, בין אם ברובד של הרופאים, הרובד של האחיות, הרוב של הקהילה, הרוב של אנשים שלא חשופים לאינטרנט ולא קוראים, או אלה שקוראים באינטרנט אמירות שונות שמאד מבלבלות, זה בדיוק מה שצריך לעשות ואני חושבת שבדיוק בגלל זה כל כך חשוב שאת מקיימת את הישיבה הזאת.
נעמה קונסטנטיני: אני יכולה שני דברים?
נעמה קונסטנטיני: אחד זה לקדם את הצוות הרפואי בנושא, והשני זה שכל אישה תדע מה היא צריכה לעשות, מתי היא צריכה לבדוק רמת סוכר, אם היא צריכה לבדוק פרופיל שומנים, לתת מידע לנשים, כי מסתבר, ואני יכולה פה לשאול כל מיני נשים.
נעמה קונסטנטיני: את יודעת מה את צריכה לעשות?
נעמה קונסטנטיני: את יודעת מתי את צריכה לעשות ממוגרפיה, מתי את צריכה לעשות צפיפות עצם?
נעמה קונסטנטיני: את יודעת אם את צריכה לבדוק לחץ דם עכשיו, בעוד שנה, לפני 5 שנים?
נעמה קונסטנטיני: אני חושבת שהידע הזה, הוא לדעתי חסר.
קריאה: עובדים על זה.
עמית שגב: טוב, ראשית תודה רבה על ההזדמנות להופיע פה בפניכם, בפני יושבת ראש הוועדה והשרה, שחבל שהיא הלכה.
עמית שגב: אני מדבר בשם האיגוד הקרדיולוגי בישראל, שזה איגוד מקצועי שבעצם מטפל בכל הנושא, וקודם כל מייצג את כל הקרדיולוגים במדינת ישראל וגם מטפל ומנסה לשנות את הטיפול במחלות לב במדינת ישראל.
עמית שגב: סך הכל אני חושב ש- Over All יש לנו נתונים די מדהימים, ואם תקראו את הדו"ח האחרון של שנת 2013, תראו שישראל נמצאת בנושא של מחלות לב במקום מאד מאד טוב בקרב מדינות ה-OECD.
עמית שגב: ובכל זאת, Over All מדובר בתמותה ממחלות לב, אנחנו מקום רביעי מהסוף, אנחנו במקום הרביעי מבחינת אחוז התמותה ממחלות לב, Over All.
עמית שגב: ובכל זאת יש מה לעשות ויש מה לשפר, וחשבתי שלפני שנדבר על מחלות לב, קודם כל שתבינו על מה אנחנו מדברים, וכשאנחנו מדברים על התקפי לב בנשים, או במחלת לב בשנים, אתם יודעים, יש המון סוגים של מחלות לב.
עמית שגב: יש מחלות לב מולדות ומבניות, ואנחנו רוצים שתבינו שאנחנו מדברים על מחלה אחת ספציפית שהיא מחלה טרשתית של עורקי הלב עצמם, אותם עורקים כליליים, שנותנים אספקת דם ללב עצמו, ואלה העורקים שכאשר הם נסתמים, יש התקפי לב או שיש תעוקת חזה, ועל זה אנחנו מדברים.
עמית שגב: עכשיו, טרשת העורקים הזאת היא לא ספציפית רק ללב, וכשאנחנו מדברים על מחלת לב וכלי דם, אז אותה טרשת בדיוק, אותה מחלה בדיוק שממש בשני משפטים אני אסביר לכם מה המנגנון שלה: היא פוגעת בעורקי המוח, היא פוגעת בעורכי הכליה, היא פוגעת בעורקי הרגליים והיא גורמת לתמותה מסיבה אחת שהיא לא קרדיאלית, אבל זה עדיין מחלות לב וכלי דם, והיום ברפואה הדיסציפלינה היא לא קרדיולוגיה, היא מחלות לב וכלי דם.
עמית שגב: ולכן, כמובן שיש המון מחלות בלב, אבל אנחנו מדברים כרגע על המחלה הטרשתית, וזה הפנים של עורק קורונרי במקרה הזה, עורק כלילי, כליל דרך אגב מלשון כתר.
עמית שגב: העורקים האלה מעטרים את הלב וכמו שאתם רואים כאן, יש ציפוי פנימי לכלי הדם הזה, שזו שכבת תאים אחת ובודדת שקוראים לה שכבת האנדותל, שאם מסתכלים מקרוב אז אפשר להבין שזה כמו ריצוף, זה כמו ריצוף שמרצף לנו את כל העורקים שלנו בגוף.
עמית שגב: וכשאנחנו לוקחים רצף שירצף לנו את הרצפה בבית אנחנו בדרך כלל מבקשים שהוא יעשה עבודה טובה ושלא ישאיר חורים, וכל עוד אותה שכבת האנדותל נשארת רציפה, מבלי שיש בה שום פגמים, לא נוצרת טרשת עורקים.
עמית שגב: ובעצם כל ההתחלה של טרשת עורקים, שדרך אגב מתחילה בילדות ובנערות.
עמית שגב: ובפירנאום שעשו לחיילים במחלת ויאטנם בשנות ה-70, מצאו כבר שיש טרשת עורקים לחיילים הבריאים האלה, בגילאים 18 ו-19.
עמית שגב: אז זו אותה שכבת האנדותל.
עמית שגב: כפי שאמרתי, אותה שכבת האנדותל חשופה במשך שנים, ושוב, זה מילדות, לחומרים הזורמים בדם, שהם טוקסיים לאותה שכבה – אם זה הניקוטין, אם זה הכולסטרול, אם זה לחץ דם גבוה, הלחץ עצמו שגורם לנזק, ואם זה גם כל מיני גורמי סיכון אחרים.
עמית שגב: וחשיפה מתמדת לחומרים האלה בעצם פוצעת את האנדותל, וזה בדיוק התהליך שמתחיל את תהליך טרשת העורקים ואני אראה לכם פה, הנה עוד באילוסטרציה טיפה אחרת, יש לנו כאן את אותה שכבת תאים, ומרגש שיש פה איזה שהוא פצע, איזה שהוא קרע שנגרם מאותם גורמי הסיכון שאנחנו מכירים, נצמדים פה תאים מסוגים שונים, תאי דלקת ותאים שמכילים כולסטרול, ונכנסים פנימה לתוך הדופן של העורק ומתחיל להיווצר רובד טרשתי.
עמית שגב: אותו רובד טרשתי לא גורם לסימפטומים במשך שנים, כי אם סותם את העורק באחוזים.
עמית שגב: ב-10%, ב-20%, ב-30%, ב-40%, זה לא בא לידי ביטוי, אבל פה אנחנו באים כקרדיולוגים לנסות לאתר את אותה טרשת עורקים בשלב מוקדם, בשביל למנוע שהיא תתקדם הלאה, ובאיזה שהוא שלב גם אותו רובד טרשתי נקרע, נוצר עליו קריש דם באופן אקוטי, וזה המנגנון בדיוק שגורם התקף לב.
עמית שגב: כי אותה היצרות של 50% נקרעת, נוצר שם טרומבוס, או קריש שם, וגורם להתקף לב, שאז זה בא רק לידי ביטוי פנימי.
עמית שגב: אותו דבר.
עמית שגב: זו אותה מחלה בדיוק, הפתופיזיולוגיה היא זהה, כמובן שיש, ותיכף אני אדבר על זה, יש שינויים מבחינת גורמי הסיכון, אבל התהליך עצמו מבחינה פתופיזיולוגית, הוא אותו תהליך בדיוק.
עמית שגב: הטרשת היא לא שונה.
עמית שגב: פה אתם רואים מה הביטוי הקליני של אותה מחלת לב כלילית, או איסכמית, יש לזה הרבה הרבה שמות, כאשר יש היצרות שהיא עדיין לא חסימתית לגמרי.
עמית שגב: זה גורם למה שאנחנו קוראים תעוקת חזה, זה כאבים בחזה בדרך כלל במאמץ, אבל מרגע שיש חסימה מלאה של זרימת הדם, למשל לנשים בעורק הזה, אז יש כאן טריטוריה שלמה של המיוקרד, של שריר הלב, שמתחיל לעבור נמק, וזה בדיוק תהליך של התקף הלב, ופה אנחנו צריכים לפעול מהר ופה אנחנו צריכים לחנך את הגברים ואת הנשים, לבוא מיד לבית החולים, שזה אחד הדברים שתיכף אני אראה לכם, שנשים, אני לא יודע אם מופלות בו לרעה, אבל לוקות בחסר מבחינת הפנייה לבית החולים.
עמית שגב: מה הם הסימנים של התקף לב?
עמית שגב: אז יש סימנים קלאסיים של כאבים בחזה.
עמית שגב: הכאב יכול להיות מוקרן, קוצר נשימה וסימנים, ויש פה איזה שהוא משפט שכתוב בכל טקסט בוק ברפואה, שהסימפטומים אצל נשים הם לא טיפוסיים.
עמית שגב: אני זוכר שנתתי פעם הרצאה באוניברסיטה, ואחת הסטודנטיות קמה ואמרה לי מאיפה אתה יודע שאצלנו זה לא טיפוסי?
עמית שגב: אולי אצל הגברים זה לא טיפוסי ואצלנו זה הטיפוסי?
עמית שגב: אז קודם כל הרפואה היא רפואה של גברים.
עמית שגב: מי שכותב את הטקסט בוק זה הגברים, אבות הקרדיולוגיה הם הגברים ואצל הגברים זה הטיפוסי ואצל הנשים זה הלא טיפוסי.
עמית שגב: אז קחו את זה לתשומת ליבכם.
עמית שגב: נכון, בסדר, את יודעת, הקודם זוכה.
עמית שגב: אתם כולכם מכירים את הגורמים או גורמי הסיכון הקונבנציונאליים להתפתחות של טרשת עורקים, ועכשיו אתם גם מבינים מדוע יתר שומני הדם גורמים לפגיעה בתאי האנדותל, לחץ דם, סוכרת, עישון, הניקוטין - טוקסי ישירות לתאי האנדותל, חוסר פעילות גופנית והשמנת יתר, כל אלה הם הגורמים הקלאסיים.
עמית שגב: יש גם גורמים פחות קונבנציונאליים, שהם לא כל כך חשובים לדיון הזה.
עמית שגב: למה אנחנו מדברים שזה כל כך חשוב ואמרה את זה גם פרופסור קונסטנטיני – אחד מתוך שלושה מקרי תמותה בשנה בקרב נשים ברחבי העולם הוא משנה למחלת לב, ושוב אני אומר מחלת לב, כלי דם או שבץ מוחי - זה בדרך כלל אותה המחלה.
עמית שגב: בעולם המערבי מדי שנה מחלות לב וכלי דם גורמות ליותר תמותה מאשר כל סוגי הסרטן, שוב, אם לוקחים את הכל ביחד; וכמובן שיש מה שנקרא קומורבידיטי, זה גורם למוגבלות קשה, להתפתחות של אי ספיקת לב, לירידה משמעותית באיכות החיים, מעבר לתמותה.
עמית שגב: יש פה הרבה דברים שהם מעבר לתמותה.
עמית שגב: אנחנו כן מצליחים לטפל במחלת הלב.
עמית שגב: מצליחים.
עמית שגב: המחלה הזאת יכולה להפוך להיות מחלה כרונית, אפשר למות בה בסוף בגיל 80, אבל איכות החיים בהחלט נפגעת כתוצאה מזה.
עמית שגב: אז כמו שאמרנו, ההתבטאות של מחלת לב שונה במחלות נשים אצל נשים.
עמית שגב: המודעות אבל, אצל הנשים ובעיקר הצעירות, לאפשרות של קיומה בכלל של מחלת לב, כי נשים חיות באיזו מן אשליה שהן מוגנות הורמונאלית עד גיל 50, ולכן זה לא סביר שאם יש לי כאבים בחזה זה התקף לב, ולכן המודעות הזאת היא לקויה ולדעתי פה אנחנו צריכים לשים בעיקר את הדגש.
עמית שגב: לא רק לשים-, זה נכון שהרופאים הם אחראים להגביר את המודעות, אבל הגברת המודעות הזאת לא יכולה לבוא רק מהרופאים, רק מרופאי המשפחה.
עמית שגב: הגברת המודעות יכולה לבוא מכל אחד.
עמית שגב: כל אחד יכול להגביר מודעות, כל גוף בעצם, האגודה למלחמה בסרטן למשל, היא אגודה שלא מופעלת על ידי רופאים דווקא, שעשתה עבודה מצוינת.
עמית שגב: מה הם גורמי התמותה בישראל, ופה אני רוצה להראות לכם את ההבדלים קצת בין גברים ונשים.
עמית שגב: אז הנה, בסגול זה התמותה, זה בערך 25%-26% סרטן, מחלות לב זה נראה פחות, אבל אנחנו צריכים שוב, להכניס ביחד – מחלות לב, סוכרת, מחלות כלי דם במוח ויתר לחץ דם, זה הכל בעצם מוביל לאותה המחלה, ולכן צריך פה לעשות סיכום של הדברים האלה ואנחנו נקבל פה אחוזים מאד מאד גבוהים.
עמית שגב: יש פה שינויים בין גברים ונשים, למשל נשים יש להן יותר מחלות כלי דם במוח, מאשר גברים.
עמית שגב: זה בדיוק אותה טרשת עורקים, ואפשר לדבר הרבה על מה הם ההבדלים הפיזיולוגיים.
עמית שגב: יש הבדלים שהם ביולוגים כמו הבדלים הורמונאליים שמגנים על נשים - - -
עמית שגב: עד גיל 50, נותנים בעצם פור של עשור על גברים מבחינת ההאירעות.
עמית שגב: העורקים של הנשים קטנים יותר, ואז כל טרשת באה לידי ביטוי.
עמית שגב: הפיזיולוגיה מעט שונה, יש השפעה של גורמי סיכון שהשכיחות שלהם, בעיקר בקרב נשים צעירות, שונה, ויש גם הבדלים סוציו-תרבותיים שנעמה דיברה עליהם.
עמית שגב: נשים פונות לעזרה פחות.
עמית שגב: מסקר שעשינו, 53% מהשנים טוענות שיפנו לעזרה עם סימנים של התקף לב.
עמית שגב: זאת אומרת קודם כל צריך לטפל בבית, צריך לסדר את הבית, לראות שהבעל קיבל את ארוחת הערב שלו, ואז נראה מה זה הכאב הזה שיש לי כבר מהבוקר.
עמית שגב: אבל אם מישהו אחר מהמשפחה יש לו כאבים בחזה, אז כל הנורות האדומות נדלקות ומיד מזמינים טיפול נמרץ ומיד רצים לבית החולים.
עמית שגב: אם זה אצל הבעיה, אז האישה פתאום מודעת מאד לקיומה של המחלה.
עמית שגב: כשזה אצלה, זה קצת פחות.
עמית שגב: יש לנו נתונים.
עמית שגב: האיגוד הקרדיולוגי מקיים משנת 2000 בצורה מאד מאד מסודרת את סקר Acsis.
עמית שגב: Acsis זה ראשי תיבות של Acute coronary Syndrome, זה מה שנקרא תסמונת כלילית חדה, זה מגוון כל סוגי התקפי הלב.
עמית שגב: אנחנו דוגמים במשך חודשיים פעם בשנתיים את כל האשפוזים ללא יוצא מן הכלל במדינת ישראל, בכל 26 בתי החולים, כולל בתי החולים הפרטיים והלא ממשלתיים.
עמית שגב: אנחנו דוגמים ואלה נתונים משנת 2013, מהסקר האחרון שהיה במרס-אפריל.
עמית שגב: אתם יכולים לראות את התפלגות הגילאים של האוטם, שהוא האוטם הדרמטי ביותר, שלא ניכנס לזה, להגדרות של סוגים שונים של התקפי לב, אבל ראשי התיבות האלה זה אותו אוטם שחייבים לרוץ מהר לבית החולים בשביל לפתוח את העורק הסתום מיד, ואנחנו מחזיקים צוותים כוננים של מצנתרים ובאים מיד לבית החולים לטפל באותו אוטם, ואתם יכולים לראות שההתפלגות של הגילאים, כפי שאמרתי, גם יש פחות נשים.
עמית שגב: בסופו של דבר המספר עצמו הוא פחות כמובן, וההתפלגות היא שונה מבחינת הגילאים.
עמית שגב: תסתכלו אבל שעדיין יש פה אחוז לא מבוטל של נשים צעירות, מתחת לגיל 65.
עמית שגב: אצל גברים בהחלט יש פה פיק בגיל של 50 עד 65.
עמית שגב: אתם יכולים לראות את ההבדלים בגורמי הסיכון בין נשים וגברים.
עמית שגב: יש יותר יתר שומני הדם אצל נשים, יש פחות אולי סיפור משפחתי, אבל יש יותר לחץ דם, קצת יותר סוכרת והן פחות מעשנות; אבל עדיין 30% מהנשים שמגיעות עם התקף לב, והשאלה גם מה היא המשמעות של אותו עישון בגורמי הסיכון אצל הנשים.
עמית שגב: זה אחד הדברים שאנחנו מודדים – מה הוא הזמן שעובר מרגע התחלת הכאבים לרגע שאותו חולה פנה לעזרה רפואית, שזה אינטרוול זמן קריטי מבחינת הצלת חיים.
עמית שגב: אנחנו יודעים שככל שהזמן הזה מתארך, יותר שריר לב עובר נקרוזיס, ויש יותר תמותה.
עמית שגב: ותשימו לב להבדלים פה בין גברים לבין נשים.
עמית שגב: אצל גברים זה 265 דקות, שזה דרך אגב גרוע מאד, גם אצל גברים, ואנחנו באיגוד הקרדיולוגי ניסינו לעשות קמפיין בלי קשר למגדר – הגעה מוקדמת לבית החולים.
עמית שגב: נעשה כזה ביחד עם מד"א ושח"ל, נעשה בעבר, זה לא כל כך עזר.
עמית שגב: הקמפיין היה נקודתי ולא עזר לאורך זמן, אבל תשימו לב שאצל נשים זה 356 דקות, וזה מובהק סטטיסטית.
עמית שגב: זאת אומרת נשים מתעכבות כמעט 100 דקות יותר מאשר גברים בבית, בזמן שיש להן התקף לב, וזה כרוך בתמותת יתר.