GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גנית לב-ארי: אני עשיתי כמה מהלכים בעניין אבל אני אשמח לקבל את התמיכה גם של הוועדה וגם להירתם באופן אישי ולעשות את מה שאני יכולה לעשות בארגון עם כל הבעייתיות שלו, שכולם יודעים אותה.
גנית לב-ארי: אני עדיין מאמינה בעשייה אז לפחות בחלק הזה, אם אוכל לתרום, בשמחה.
יעל חסון: אני רוצה להשלים את מה שאמרת.
יעל חסון: אני חושבת שמעבר להסללה של הבנות לטכנולוגיה, אנחנו צריכות לזכור לא להאדיר רק את הטכנולוגיה.
יעל חסון: כל מה שהראינו פה היום הוא שהעיסוקים הנשיים ומקצועות הטיפול וההוראה הם לא נחשבים.
יעל חסון: בגלל זה בנים לא הולכים אליהם.
יעל חסון: צריך לחשוב גם על הדרך להביא בנים למקצועות האלה ולהפוך אותם למקצועות בעלי ערך כלכלי יותר משמעותיים.
יעל חסון: בדיוק שלא יהיו המקצועות האלה שנשים הולכות אליהם בגלל הסיפוק ובגלל שאלה הכישורים הטבעיים שלהן ולא בגלל הכסף.
יעל חסון: אני חושב שביטול סגרגציה צריך ללכת בשני כיוונים.
יעל חסון: פה צריך לחשוב איך עושים את זה.
יעל חסון: אני חושבת כשפרויקט אנחנו יכולות לקחת על עצמנו ללמוד כל מיני מודלים וניסיונות מהעולם כדי להתמודד עם התופעה הזאת של בידול עיסוקי ופערי שכר.
יעל חסון: זה השלב הבא של הפרויקט.
עמליה שרייר: אולי אפילו אפשר לחשוב על העדפה מתקנת דווקא לאוכלוסיות שלא מועסקות כרגע.
עמליה שרייר: אולי דווקא העדפה מתקנת של גברים להיכנס לתוך מקצועות נשיים כדי לדחוף אותם לשם.
עמליה שרייר: אולי תמריצי מיסוי ודברים כאלה על-מנת לטשטש את הבידול.
יעל חסון: ברגע שהסטטוס שלהם יעלה, הם יהיו מאוזנים יותר.
עמליה שרייר: על זה יש מחקרים לכאן ולכאן.
עמליה שרייר: בארצות הברית יש ירידה מתמשכת בסטטוסים ובשכר ולכן הרבה פעמים זה מסביר את הירידה בפערי השכר.
איילה גליקסברג: אני רוצה להעלות עוד נקודה אחת.
איילה גליקסברג: יש לי רעיון ואין לי פתרון.
איילה גליקסברג: לגבי העניין של העדפה, אז יש עניין של העדפה של בוגרי חיל האוויר שילכו לחינוך.
איילה גליקסברג: יש עוד בעיה שאין לי עליה פתרון והיא חינוך מחדש של האימהות.
איילה גליקסברג: דיברת על הסללה בתיכונים, אבל מי שעומד מאחורי זה אלה האימהות שהן עדיין לא מנווטות לעניין של קריירה לבנות.
איילה גליקסברג: איך עושים את זה, אינני יודעת.
דנה נאור-מנדאל: המחקר ממחיש את עניין תקרת הזכוכית.
דנה נאור-מנדאל: נשים שיוצאות לעבוד נשארות תקועות.
דנה נאור-מנדאל: לדעתי חשוב לקחת את המחקר הזה לכיווני מדיניות.
דנה נאור-מנדאל: אם באנו לפה לשנות את המצב, אז באמת קודם כל הנושא של ידע, מידע ונתונים.
דנה נאור-מנדאל: אנחנו כל הזמן מדברות על הצורך בהנגשת הידע הזה, גם לעובדות ספציפיות אבל גם לציבור הנשים.
דנה נאור-מנדאל: צריך להמשיך כמה שיותר בפילוחים המגדריים.
דנה נאור-מנדאל: אני חושבת שמצוין שיש גוף עצמאי כמו "מרכז אדווה" שעושה את זה, אבל גם המדינה צריכה לעשות את זה.
דנה נאור-מנדאל: המדינה עושה אבל צריך להמשיך בפילוחים.
דנה נאור-מנדאל: עצם זה שיש אישה כמו יפית אלפנדרי בלשכה המרכזית בסטטיסטיקה זה מבורך.
דנה נאור-מנדאל: צריך רק לברך אותה, לחזק אותה ולהעצים.
דנה נאור-מנדאל: צריכה להיות חטיבה כזאת ובכל הגופים.
דנה נאור-מנדאל: זה צריך להיות גם בהצעות החוק שאת מקדמת, כלומר, לא רק כלפי מעסיקים אלא כלפי המדינה.
דנה נאור-מנדאל: ברגע שיש את הנתונים, לפני שאנחנו באות בטענות לנשים ולאימהות, אז הממונה על השכר צריך לבצע בדיקה מגדרית של סולם השכר במדינה.
דנה נאור-מנדאל: לראות מדוע עובדות סוציאליות צריכות להרוויח פחות לעומת כלכלנים בשירות המדינה.
דנה נאור-מנדאל: מדוע פסיכולוגית בשירות החינוכי מרוויחה שכר מינימום לשעה?
דנה נאור-מנדאל: אני לא מזלזלת באף תפקיד, אבל האם זה באמת משקף את הערך החברתי?
דנה נאור-מנדאל: יש פה קריאה למדינה לקחת אחריות.
שרון סופר: לאחרונה סיימנו מסמך שנוגע לדרכים של התמודדות בעולם עם פערי שכר.
שרון סופר: אני מציעה שהוועדה תלמד אותו.
שרון סופר: נקודה אחת שעלתה היא הסוגיה של מידע.
שרון סופר: אם תשאלו את עיריית ירושלים, אז מבחינת עיריית ירושלים היא היתה עיוורת אולי לפערי השכר כי לא ידעו.
שרון סופר: אחד הדברים בעולם זה לתת כלים לעסקים ולגופים ציבוריים תוכנות ללימוד השכר באותו מקום ציבורי.
שרון סופר: הרבה פעמים זה המשרד לענייני משפחה.
שרון סופר: זה גם מקום ללמוד למה המשרד לענייני משפחה באותן מדינות הוא זה שמגבש את הדברים האלה.
שרון סופר: יכול להיות שיש כאן משהו באמת ללמוד מהדבר הזה, איך עסקים יהיו מחויבים לבחון את השכר שלהם באותם תנאים.
שרון סופר: כשם שמשרד האוצר מקדם פניות לנו לאזרחים לעשות השוואה של הביטוחים שלנו, שיקדם את הפעילות הזאת, שאותם עסקים יצטרכו להשוות את השכר.
שרון סופר: פשוט כדי לראות את זה כי אני חושבת שחלק מהמצב שעלה כאן זה שאותם גופים עיוורים לפערים כי הם לא חושבים שזה משם.
שרון סופר: אם הם יצטרכו לאסוף את הנתונים באופן כזה, זה יתחוור להם.
ג'נט שלום: אני רוצה להגיד שבנוסף לחוברת הזאת שעשתה עבודה מעולה ושמה לנו את הנתונים מול העיניים, פועל פרויקט להשגת מערכת שתלמד מעסיקים איך למדוד פערי שכר.
ג'נט שלום: אנחנו גם נציג אותה ביחד עם הפרויקט בכנסת השנתי של נציבות שוויון.
ג'נט שלום: זה משהו שהם עובדים עליו מאוד קשה וזה הולך להיות כלי מאוד חדשני.
ג'נט שלום: הכנס הוא ב-31.3.
עמליה שרייר: זה גם דרך חקיקה כי אין לנו דרך לחייב את משרדי הממשלה.
עמליה שרייר: המישורים האלה ששרון מציגה, הם דברים שמדינות הסכימו להכניס כחובה חוקית.
עמליה שרייר: זה קצת פחות משפטי אבל זה כן מחייב מעסיקים , משרדים, מדינות, להסתכל על הדברים האלה על כל האורך.
עמליה שרייר: זה באמת לא מה שמחייב בבתי ספר להסליל אחרת, אבל זאת גם חקיקה אבל פשוט בווריאציה קצת שונה.
קריאה: זה בדרך כלל לא הברמן, זה מי שזומם לעשות את מה שהוא זומם לעשות.
קריאה: זה אותו בחור שרוצה - - - זה לא הברמן.
נסיה לנג: זה משהו שהוא מוכר בארצות הברית יותר.
נסיה לנג: בארץ קשה מאוד לאתר אותו ולכן אנשים לא תמיד יודעים מה עבר עליהם.
נועה לאריש: קודם כל בעניין של מה שמיכל אמרה, בעניין של ד"ר היס.
נועה לאריש: אני אישית יכולה להגיד שגם בבתי חולים היום מתייחסים בצורה נלוזה לסם האונס, משווים אותו בצורה מאוד בוטה לשכרות ואומרים שזה עוד שיכורה.
נועה לאריש: אתמול או שלשום יצא לי לדבר עם בכיר באחד מבתי החולים והתגובה שקיבלתי היא, אני אגיד את המשפט בצורה שהוא נאמר לי, 'קודם כל רוב מי שמגיע לבית החולים עם סימפטומים כאלה היא שתתה יותר מדי', זה אל"ף, ודבר שני שנאמר לי, 'על כל 10 שמגיעות לבית חולים, יש 1,000 שיושבים בבית ומחכים שהסימפטומים שלהם יעברו'.
נועה לאריש: זאת אומרת אם כבר הגעתי לבית החולים, ואני אישית הגעתי לבית החולים בזמן, זאת אומרת שאם היו עושים לי את הבדיקה גם היו מגלים, זאת אומרת שכאילו לא צריך להגיע לבית החולים, כי גם ככה זה לא מסוכן ולא יבדקו.
נועה לאריש: ועוד משהו, לא בודקים את סם האונס, כי פשוט לא מוצאים.
נועה לאריש: אז אם לא מוצאים ולא בודקים, איך אפשר להגיד שאין?
נועה לאריש: איך אפשר להגיד לי בבית החולים, 'את רק שיכורה'.
נועה לאריש: איך?
נועה לאריש: עכשיו ניכנס לסיפור שלי.
נועה לאריש: לפני שלוש שנים יצאתי לאיזה בר תל אביבי.
נועה לאריש: הייתי עם חברה ושני ידידים.
נועה לאריש: דיברתי עם בחור שנראה נורמטיבי לחלוטין.
נועה לאריש: הוא היה גם עם עוד חבר והוא הזמין אותי לשתות והסכמתי, כי ראיתי בן אדם נורמטיבי לחלוטין שמזמין אותי.
נועה לאריש: אני גם לפני כן לא הכרתי את התופעה, ידעתי שזה קיים, אבל לא באמת חשבתי עד כדי כך, גם לא פחדתי יותר מדי.
נועה לאריש: וכל מה שאני זוכרת מאותו יום זה את שתיית המשקה ואת ההתעוררות בבית החולים.
נועה לאריש: מה שקרה בפועל, כל מה שאני יודעת זה רק מסיפורים של חברה שלי ושל אותם ידידים.
נועה לאריש: להם נמאס מהמקום שהיינו בו ובזכות זה שנמאס להם אני ניצלתי מאונס.
נועה לאריש: נמאס להם ועברנו למקום אחר ובמקום האחר מסתבר שהייתי פעילה, רקדתי, פה ושם, הלכתי לשירותים, חברה שלי לא הבינה למה זה לוקח לי קצת יותר זמן מזה, יכול להיות שהתקשרתי אליה, או היא התקשרה אליי, היא גם לא ממש זוכרת, אמרתי לה שאני לא מרגישה טוב והיא מצאה אותי מעולפת על המדרגות ליד השירותים.
נועה לאריש: באותו רגע הם לקחו אותי לבית החולים.
נועה לאריש: מסתבר שסם אונס, מה שהוא עושה, הוא מנתק בעצם את הזיכרון, אבל הבן אדם עד שהוא מתעלף הוא פעיל לחלוטין.
נועה לאריש: זאת אומרת רקדתי, מסתבר שהוצאתי פעמיים כסף מהכספומט, השארתי בכספומט את הכסף, באמת לא ידעו.
נועה לאריש: לקחו אותי על אופנוע, אחד הידידים לקח אותי ממקום אחד למקום השני על אופנוע, זאת אומרת הייתי מאוד פעילה, אבל המוח לא היה שם, כי אני לא זוכרת כלום.
נועה לאריש: הגישה הייתה כמובן, 'את שיכורה, שתית הרבה', כי מצאו אלכוהול בדם, ברור, כי שמו לי את זה בתוך האלכוהול, אז הגיוני שימצאו לי אלכוהול בדם.
נועה לאריש: כשהתעוררתי, איך שפקחתי את העיניים, אחות באה אליי ואמרה לי 'טוב, את רק שיכורה, תפסיקי עם ההצגות, קומי ולכי, את משוחררת'.
נועה לאריש: כשאמרתי להם שאני לא מסוגלת להזיז את הגפיים אפילו, כי לא הייתי מסוגלת להזיז אפילו את הידיים, הם פשוט הושיבו אותי בכוח על כיסא גלגלים, היא אמרה לי 'תפסיקי, ברגע שזה, תקומי תלכי'.
נועה לאריש: אחות אחרת באה אליי - - -
נועה לאריש: הוא קנה את השתייה, הגיע חזרה, הביא לי את המשקה.
נועה לאריש: אני ספציפית כן, יש מקרים אחרים שהבנות מניחות - - -
קריאה: זה יכול להיות הידיד שלך, לא אדם זר.
נועה לאריש: הוא ספציפית היה זר.
נועה לאריש: הביא גם לו והביא גם לחבר שלו.
נועה לאריש: אני לא זוכרת, אני לא יודעת כלום, כל מה שאני יודעת זה רק מסיפורים.
נועה לאריש: חברה שלי סיפרה לי שלהם נמאס מהמקום ו - - -
נועה לאריש: לא.
נועה לאריש: היינו אני, חברה שלי, שני ידידים, אני וידיד אחד הלכנו על האופנוע שלו והחברה והידיד שלה - - -
נועה לאריש: כן.
נועה לאריש: מה שיותר עצוב זה הסיפור בבית החולים.
נועה לאריש: לא יודעת להגיד, כי אני לא זוכרת.
נועה לאריש: אני יודעת להגיד שאני התעוררתי בשש בבוקר בבית החולים.
נועה לאריש: הגעתי לבית החולים בשלוש - - -
נועה לאריש: אני לא יודעת להגיד, בגלל שאני לא זוכרת.
נועה לאריש: אני יודעת שבשלוש הגעתי לבית - - -
נועה לאריש: אני יכולה להגיד לך שהגעתי לבית החולים בשעה שלוש, התעוררתי בשש בבוקר, ולפי מה שאני יכולה לנחש, ב-11 בערך שתיתי, או 11 וחצי, או 12.
נועה לאריש: יכול להיות, אני לא יודעת.
נועה לאריש: אני לא זוכרת שום דבר.
נועה לאריש: אני זוכרת את המשקה ו - - -
נסיה לנג: אני מנהלת מרכז לנפגעי תקיפה מינית בבית חולים פוריה, מרכז טנ"א, ובמסגרת התפקיד שלי נתקלתי באירוע של בחורה שהייתה בפאב, באיזה קיבוץ, באזור שלנו, והיא מצאה את עצמה על הדשא, לא מכופתרת כרגיל, הבגדים שלה חסרים, בלי תחתונים וכל הראש שלה עם דשא והיא לא זכרה שום דבר ממה שקרה.
נסיה לנג: ברגע הראשון היא לא הגיעה לבית החולים, לקח לה זמן, כשהיא חזרה הביתה, רק אחר כך הביאו אותה ואז אנחנו תשאלנו אותה והיא סיפרה שהיא קיבלה משקה בבר - - -
נסיה לנג: מישהו הביא לה כוס, היא שתתה ומאז היא לא זוכרת שום דבר.
נסיה לנג: ההבדל בין להיות שיכור לבין להיות בהשפעה של סם האונס הוא הבדל גדול, כי כשקמים משכרות אז יש כאב ראש, יש בחילות, הקאות, הרגשה כללית לא טובה, כזה מין הנגאובר, ולעומת זאת כשמתעוררים מסם האונס בדרך כלל קמים כרגיל, אין בחילות, אין כאב ראש ומתעוררים לגמרי, רק פשוט לא זוכרים מה היה ב-12 שעות קודם.
נסיה לנג: הם עשו לה בדיקת דם ומצאו שיש אלכוהול בדם.
נסיה לנג: נכון, יש גם אלכוהול בדם, כי ככה זה מתחיל, בתוך אלכוהול, אבל אין מודעות מספקת בבתי החולים כדי לבדוק את נושא סם האונס.
נסיה לנג: מה שאני מציעה, ואני שוחחתי עם המעבדה היחידה שבודקת את הנושא של הסם, שנמצאת בתל השומר, חבל שיש רק מעבדה אחת, אבל עד 12 שעות ניתן למצוא את הסם בתוך הדם, מעבר ל-12 שעות עד 24 שעות ניתן למצוא אותו בשתן.
נסיה לנג: לכן אני הצעתי לחלק בכל תחנות המשטרה כוסיות שתן.
נסיה לנג: כאשר מגיעה אישה מבולבלת ולא כל כך ברור לה מה קרה ויש חשד שהיא הותקפה באמצעות סם האונס, לקחת כוסית, לתת לה לתת שתן וכבר אנחנו יודעים, כי בשתן זה כבר לא יתפרק.
נסיה לנג: זה מתפרק כל זמן שזה בגוף על ידי הכבד.
נסיה לנג: לחלק בכל תחנות המשטרה כוסיות כאלה ולתת להם לבדוק.
נסיה לנג: וגם במשטרה.
נסיה לנג: כן.
קריאה: באוכלוסייה הגאה יש בעיה קשה מאוד.
הילה ימיני: אבל חלקם הגדול לוקח את זה מרצון באוכלוסייה הגאה כי זה מרפה שרירים.
הילה ימיני: באוכלוסייה הגאה המון מעידים שהם לוקחים את זה כחלק מהריטואל המיני שלהם.
רוני ברקוביץ: שלום לכולם.
רוני ברקוביץ: קודם כל אני מברך אתכם על הדיון הזה, זה דיון מאוד מאוד חשוב.
רוני ברקוביץ: אני מתפקד כסגן ראש אגף במשרד הבריאות, מיקי הוא מנהל האגף.
רוני ברקוביץ: חשוב להגיד שסם האונס, כמו שאנחנו מכירים אותו, יש בו פעולה דו-פאזית.
רוני ברקוביץ: במינונים קטנים משתמשים בו בדיוק כמו שמשתמשים בהרואין ובקוקאין, הוא גורם להרגשה של אופוריה.
רוני ברקוביץ: בריכוזים שהם מעט יותר גבוהים, ואף אחד בעצם לא יודע את הריכוז המדויק, אנחנו מדברים פה על מספר טיפות, הוא גורם לאפקט כמו ששמענו כאן, האפקט הקשה.
רוני ברקוביץ: החומר מתחיל לפעול כבר לאחר רבע שעה והוא עובד למשך כארבע שעות בממוצע.
רוני ברקוביץ: החומר הזה, כמו ששאלתם, אני בדקתי מה קורה בעולם, הוא מאוד מסוכן, יש לו תופעות לוואי קשות.
רוני ברקוביץ: בשבדיה, לדוגמה, הוא גרם ל-23 מקרי מוות ובארצות הברית ל-226 מקרי מוות, והחומרים הללו כן נמצאו בדם, אלה חומרים שהורגים, חוץ מזה שמשתמשים בהם בסמי אונס, תופעות הלוואי נורא קשות, גורמים לתופעות קרדיו וסקולריות ולדיכוי נשימתי.
רוני ברקוביץ: זאת לא אגדה אורבנית, החומר הזה קיים ונושם.
רוני ברקוביץ: החומר הזה הוא ה-GHB וה-GBL בתוך פקודת הסמים, בניגוד, נניח, לסמי פיצוציות ואחרים שאנחנו תמיד צריכים להגיד למה הוא מסוכן ולרשום חוות דעת, החומר הזה פשוט בתוך פקודת הסמים, לא חייבים להוכיח את המסוכנות שלו.
רוני ברקוביץ: חשוב לי להגיד שבשנתיים האחרונות אני הופעתי פעמיים בבית משפט בתור עד מומחה בקשר לשני תיקים של סמי אונס.
רוני ברקוביץ: באחד מהתיקים בית המשפט המחוזי בתל אביב גזר שמונה חודשי מאסר בפועל, שזו בעצם פעם ראשונה שנגזר על מישהו מאסר בפועל, אבל בית המשפט העליון המיר את זה לעבודות שירות.
רוני ברקוביץ: אנחנו מדברים על סחר בסמים, על שיווק ומכירה.
רוני ברקוביץ: כי אותו אדם שמכר אותו, הוא מכר בקבוקים של ליטרים וחשוב להבין שמליטר אחד אפשר להכין אלפי מנות.
רוני ברקוביץ: הוא מכר את החומרים הללו להרבה אנשים ואף אחד לא יודע, אלה שקנו ממנו, לאיזה מטרה הם ישתמשו בו או לא ישתמשו בו.
רוני ברקוביץ: אגב, אנחנו כן עושים הרצאות בבתי ספר, בתיכונים, אנחנו מרצים.
רוני ברקוביץ: אני גם מרצה.
רוני ברקוביץ: גם היום יש לנו הרצאה על סמים, על סמי אונס ועל כל תופעות הלוואי, אנחנו מבחינתנו מנסים להעביר את המסר, כי יש בורות.
רוני ברקוביץ: קודם כל לגבי מה שאני מציע, שאולי כן אפשר לעשות.
רוני ברקוביץ: כמובן שפרק הזמן, עד שהוא נעלם מהדם, אומרים 12 שעות, בחלק מהמאמרים אפילו כתוב 8 שעות.
רוני ברקוביץ: הזמן קריטי.
רוני ברקוביץ: קודם כל לדעתי לשלוח אותם לבית חולים ולא למשטרה, כי אם ייקחו מהם בדיקה בבתי חולים ואז ישלחו אותם כמובן לתל השומר, אבל גם ממקומות אחרים אפשר לשלוח לתל השומר.
רוני ברקוביץ: דבר שני, אנחנו מדברים פה על סחר בסמים שהם בתוך פקודת הסמים ועדיין אף בן אדם לא ישב על זה בכלא והתופעה היא רחבה ומוכרים המון דברים כאלה, אם יהיה עונש מינימום של סחר, לא שימוש, של סחר בסמים, כלומר מישהו שמוכר את זה יידע שאם הוא מוכר את זה הוא יצטרך לשבת לאיזה שהיא תקופה, לדעתי אנחנו נצא נשכרים.
רוני ברקוביץ: אחת מהתופעות הקשות בסמי אונס, דבר ראשון, כשלוקחים אותו לבד, ולא צריך להוסיף אותו למשקאות אלכוהוליים, אפשר להוסיף אותו לקוקה קולה, או למים, הוא בלי טעם, בלי ריח, בלי צבע, נוזל שקוף לגמרי.
רוני ברקוביץ: הבעיה הכי קשה כשמוסיפים אותו למשקאות אלכוהוליים, יש ברוקחות אפקט שנקרא אפקט סינרגי, כלומר זה אפקט משותף, אפקט של אלכוהול יחד עם האפקט של סם האונס, שבעצמו יש לו אפקט דומה לזה של אלכוהול, זה אפקט מכופל.
רוני ברקוביץ: ולא רק עם אלכוהול, גם עם משככי כאבים, עם מרדימים, עם חומרים אחרים.
רוני ברקוביץ: כאן הבעיה מכופלת, כיוון שכששמים אותו עם אלכוהול וחומרים אחרים, אז הרבה פעמים אומרים 'נכון, הוא לקח אלכוהול' ובאמת הרבה פעמים היא לוקחת אלכוהול, אבל זה לא רק אלכוהול, זה גם סם האונס שגורם לאלכוהול שיהיה הרבה יותר גרוע, וזאת בעיה.
סוזן בן עזרא: אני לא אוסיף על העניין של ההשפעות הרפואיות והפיזיות, אבל בנוסף ל-GHB ו-GBL יש לנו גם את הקטמין, שגם נכנס לתוך זה.
סוזן בן עזרא: והוא לא נמצא בפקודה כרגע, בגלל שהוא בשימוש רפואי, אבל מיקי בטח ירחיב.
סוזן בן עזרא: ברשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול אנחנו מודדים את השימוש ב-GHB מ-2001 ועשירית מהאוכלוסייה באופן קבוע מ-2001 ועד היום מדווחת על שימוש ב-GHB.
סוזן בן עזרא: זאת אומרת אנחנו לא יודעים מספרית כמה אנשים מגיעים לחדרי המיון, כמה אנשים שנעשה שימוש שלא ברצונם אלא אנחנו יודעים כמה אנשים מרצונם נטלו את הסם.
סוזן בן עזרא: אנחנו כן ניסינו בעבר, היו סטיקים שהיו מחולקים בברים ואפשר היה להשתמש בהם, בלזהות את החומר.
סוזן בן עזרא: קיים סטיק שמזהה את החומר, שאם שמים אותו בתוך המשקה, אפשר לדעת שקיים בפנים סם.
סוזן בן עזרא: אפשר לבחון את השימוש בחזרה בסטיקים האלה, כמובן שיש לזה עלויות, אבל פה המקום להעיר שזה קיים ונמצא בשטח.
סוזן בן עזרא: בכל הנושא של עבודה קהילתית וחינוך ומניעה, אנחנו עובדים המון במתן מידע וידע לציבור הרחב, וביניהם גם כמובן עולה סם האונס, לתת את כל הנושא הזה לנוער, צעירים, הורים והמידע הזה קיים בפעילויות שלנו ברשות.
מיקי אריאלי: אנחנו שותפים.
מיקי אריאלי: אני רוצה להבהיר דבר אחד.
מיקי אריאלי: נושא סם האונס לא בהכרח חייב להיות בדיוק GBL או GHB.
מיקי אריאלי: בארצות הברית, למשל, הם עשו בבת אחת חוק סם האונס, הכניסו את GBL, GHB, קטמין, שהיא בעצם חומר הרדמה, והפחד שלי מחומר רשום במדינת ישראל, רוב השימוש שלו הוא וטרינרי.
מיקי אריאלי: להגיד לכם, באמת אנחנו צריכים, אנחנו נצטרך כולנו לחשוב על זה, אם נמליץ שזה יהיה בתוך הפקודה ולא תרופת מרשם, זה באמת פיקוח ואנחנו צריכים לחשוב בהחלט על הנושא הזה, כי לדעתי הפיקוח על תרופות וטרינריות זה לא כמו בבית החולים או בבית מרקחת.
מיקי אריאלי: זה דבר אחד.
מיקי אריאלי: דבר שני, עוד תרופה שהכניסו באותו זמן היו המשפחה שנקראה בנזודיאזפינים, היפנו דורם או פלוניטראזפאם.
מיקי אריאלי: היום בארץ לא רואים את זה, עד כמה שידוע לי, אבל גם כדור שינה רגיל נכנס בתור סם אונס.
מיקי אריאלי: צריך לחשוב על כל הספקטרום.
פאולה רושקה: אני רוצה להסביר יותר.
פאולה רושקה: אנחנו במחלקה לטיפול בהתמכרויות בשנים האחרונות התחלנו לבצע הכשרות לצוותי רפואה בבתי חולים כלליים, קודם כל בזיהוי ואיתור של אלכוהול, שגם עם זה לא הייתה הרבה מאוד עבודה על הנושא ולא תמיד זה אותר בקרב הצעירים והצעירות.
פאולה רושקה: בהחלט, לאור מה שעולה כאן, ביחד עם הרשות למלחמה בסמים, אנחנו נתארגן ונוסיף חומרים להדרכה הזאת, גם בנושא של הגילוי הנכון של הסם הזה, שזה נראה מאוד מאוד חשוב להעביר לצוותי רפואה, שלא כולם בעצם יודעים - - -
פאולה רושקה: אנחנו צריכים לשבת ביחד עם הרשות ולנסות לקבוע פגישה - - -
פאולה רושקה: מספר חודשים.
פאולה רושקה: זו הכשרה של צוותים של כל חדרי מיון, זה לא פשוט.
פאולה רושקה: אנחנו יכולים לנסות לארגן משהו יותר קצר כמו יום עיון ארצי, זה אנחנו יכולים תוך מספר שבועות.
פאולה רושקה: זה יום עיון ארצי ואחר כך - - -
פאולה רושקה: מספר שבועות.
פאולה רושקה: ברור, נעשה עם כל החברים השותפים ונשמח לקבל כתובות - - -
פאולה רושקה: בסדר גמור.
יוסי קנר: רב פקד יוסי קנר, מטה ארצי, חטיבת חקירות ואיתי רב פקד דנה זוננפלד ו - - -
יוסי קנר: מספר פעמים.
יוסי קנר: אני אתייחס בדבריי בקצרה לשני מישורים.
יוסי קנר: מישור אחד, הראשון, הוא ההתמודדות עם קורבן העבירה, מה משטרת ישראל עושה כשהיא פוגשת את קורבן העבירה, והנושא השני הוא ההתמודדות שלנו עם הסחר בסמים, מכיוון שמדובר בסך הכול בסם שנמצא בפקודת הסמים.
יוסי קנר: אבל כמבוא, לפני שאני אתן את הסקירה הקצרה, אני אבקש מרב פקד דנה זוננפלד לתת איזה שהיא התייחסות מקצועית מבחינת חטיבת הזיהוי הפלילי לנושא הזה.
דנה זוננפלד: אני לא אחזור על דברים, כי חלק מהדברים שרשמתי לי לומר נאמרו כבר פה על ידי רוני ומיקי.
דנה זוננפלד: אני רק אומר כמה נקודות להשלמת הנושא.
דנה זוננפלד: אז קודם כל, כמו שמיקי אמר, סם האונס הוא לאו דווקא GHB GBL.
דנה זוננפלד: GHB, GBL זה סם האונס שהיום נמצא בשוק הישראלי, לא רק בישראלי, אבל זה מה שאנחנו מכירים כיום.
דנה זוננפלד: דרך אגב, הפלוניטראזפאם, שזו תת תרופת הרדמה מהמשפחה של הווליום זה היה החומר הראשון שעליו בכלל הומצא המונח, כי 'סם אונס' זה כזה במרכאות, זה לא באמת שם מקצועי.
דנה זוננפלד: במשטרה אנחנו עושים בדיקות של מוצגים.
דנה זוננפלד: זאת אומרת אם תפסו איזה שהוא יבוא או סחר או מה שזה לא יהיה והגיעו מספר בקבוקים או מספר חביות עם החומר, אנחנו בודקים אותו אצלנו במעבדות ואנחנו מוצאים וזה מעט מאוד תפיסות.
דנה זוננפלד: אין הרבה, בטח לא בזמן האחרון.
דנה זוננפלד: סוג שני של תפיסות זה באמת אותן בחורות, בדרך כלל זה בחורות, שמתלוננות שהשקו אותן.
דנה זוננפלד: המשטרה מצליחה להגיע, הן נשלחות לבדיקה של נוזלי גוף, זה לא אצלנו, כמו שנאמר פה, זה במעבדה הטוקסיקולוגית בתל השומר.
דנה זוננפלד: מה שמגיע אלינו זה בקבוק מהזירה או כוס מהזירה, שהבחורה אומרת 'אני שתיתי מהכוס הזה', או 'נראה לי שמהבקבוק הזה נמזג לי המשקה'.
דנה זוננפלד: אני יכולה לומר, שוב, אין הרבה מקרים כאלה, אבל כל המקרים האלה שהיו - - -
קריאה: אלה מקרים שמדווחים - - -
דנה זוננפלד: לא, אני מדברת רק על מה שמגיע אליי.
דנה זוננפלד: תפסו בקבוק של חומר שנסחר כסם אונס, מוצאים שם סם אונס.
דנה זוננפלד: אין בעיה, זיהינו, הוצאנו הרבה חוות דעת על סמי אונס, על GHB, GBL, אני לא אומרת סם אונס.
דנה זוננפלד: מצד שני כוס.
דנה זוננפלד: הגיעו אליי למעבדה כוסות עם קצת משקה, בקבוקים עם קצת משקה, וודקה, אמרו כנראה שהכניסו פנימה סם אונס, כי משם נמזג המשקה, או 'הנה, מהכוס הזו שתיתי'.
דנה זוננפלד: אף פעם לא מצאנו.
דנה זוננפלד: החומר, כמו שנאמר פה, לא מתפרק בתוך הכוס, הוא מתפרק בתוך הגוף.
דנה זוננפלד: אז אם היה בתוך הכוס בכמות סבירה, כי אתם יודעים שיש גם סף שמתחתיו אנחנו לא יכולים לראות כי לכל בדיקה יש איזה שהוא סף רגישות - - - אף פעם לא מצאנו.
דנה זוננפלד: זה לא אומר כלום, זה רק אומר שבמקרים האלה לא מצאנו.
דנה זוננפלד: נאמר שזאת תרופה.
דנה זוננפלד: דרך אגב, ה-GHB , GBL היא לא תרופה, זה חומר מסחרי תעשייתי, שיש לו שימושים אחרים, לא כתרופה.
דנה זוננפלד: הוא חומר מאוד פשוט, קל מאוד להשיג אותו, אין שום בעיה מהבחינה הכימית של העניין.
דנה זוננפלד: אני לא יודעת, יכול להיות שהיום יש - - - בדרך כלל כשחומר נכנס, כמו שנאמר זה חומר שנמצא בפקודת הסמים, אז היום מן הסתם כבר אי אפשר סתם לקנות אותו, אבל בעיקרון זה חומר תעשייתי שמשמש להכנת - - -
דנה זוננפלד: אנחנו אמצע הדיווח על - - -
דנה זוננפלד: אין קושי לזהות.
דנה זוננפלד: אפשר לזהות אותו.
דנה זוננפלד: אם עכשיו אני אקח את החומר, יש לנו סטנדרט של החומר במעבדה, אני רואה אותו מצוין.
דנה זוננפלד: אף פעם לא מצאנו בכוס שהגיעה מזירה.
דנה זוננפלד: זה לא אומר שום דבר, חוץ מאשר מה שאמרתי, שלא מצאנו.
דנה זוננפלד: שוב, להבדיל מנוזלי גוף, ששם יש בעיה, אין פה נציגים של המעבדה הטוקסיקולוגית, אבל אני בקשר מאוד טוב איתם, גם הם אף פעם לא מצאו בשום מקרה, אבל שם היו כל ההסברים למה יכול להיות שלא נמצא, כי או שלא היה, או שזה כבר השתחרר מהגוף.
נסיה לנג: גם לא.
דנה זוננפלד: אגב, הפעם היחידה, אני זוכרת שדיברתי עם אחד החוקרים המומחים הבכירים במעבדה הטוקסיקולוגית בתל השומר, לפני תקופה מסוימת והוא אמר לי שהפעם היחידה שמצאנו בדם את החומר הייתה אצל בחור שהוא אמר שהוא פשוט לקח.
דנה זוננפלד: שזה גם משהו שעלה כאן.
קריאה: גם בארץ במקרה אחד.
דנה זוננפלד: ככה, קודם כל אנחנו באמת בקשר מאוד טוב עם מעבדות בעולם ואנחנו מתייעצים, אבל שוב, אצלנו אין בעיה, בתוך בקבוק, אם יש שם כמות סבירה, נמצא אותה, הבעיה היא בבדיקות הטוקסיקולוגיות שהן לא באחריותנו.
דנה זוננפלד: הן במעבדה הטוקסיקולוגית בתל השומר.
דנה זוננפלד: כן, דיברנו על זה קודם.
דנה זוננפלד: לא הרבה, אבל בהחלט היו ונמצא.
דנה זוננפלד: זאת אומרת יש לנו חוות דעת של סם אונס.
דנה זוננפלד: אין בעיה - - -
דנה זוננפלד: שם אין בעיה.
מיקי אריאלי: חוץ מבית המשפט העליון, שבעצם שחרר את הבן אדם.
מיקי אריאלי: הוא נתפס, המשטרה הייתה בסדר, הפרקליטות הייתה בסדר, השופט עד המחוזי היה בסדר, עד ש - - -
קריאה: ליטרים, כמות גדולה, שאפשר להכין ממנה אלפי מנות.
אושרת שהם: הענישה מאוד נמוכה והיא כל פעם - - -
אושרת שהם: באופן כללי כרגע ברמת הענישה בעבירות סמים.
אושרת שהם: בתי המשפט לא מחמירים בעבירות סמים, זו תופעה שקרתה בשנים האחרונות ואני חושבת שכל מי שיושב כאן יודע את זה.
אושרת שהם: היו תיקי דגל, שלקחו עם סם והיה כאן GBL, הסם שנקרא סם האונס, עצרו אחרי בן גוריון, אחרי יבוא, ידעו שהולכים לייבא, וכל מקרה אחר כך יש פתאום איזה נסיבות ומישהו אחר היה נשא HIV, ומישהו כזה והוא היה שותף וכו' וכו' וכל אחד יצא שם עם עונש מאוד מאוד קטן של חודשי מאסר ספורים.
אושרת שהם: לצערנו הרב, זה ממש לא בידיים שלנו.
קריאה: עונשי מינימום.
קריאה: זה גם אשמת המשטרה.
יוסי קנר: זה בדיוק מה שרציתי להתייחס אליו.
יוסי קנר: אל"ף, יש שני מישורים שאני רוצה להתייחס אליהם.
יוסי קנר: המישור הראשון הוא האופן שבו השוטר בשטח, החוקר בתחנת המשטרה, התייחס לקורבן עבירת מין.
יוסי קנר: בעניין הזה של התייחסות לקורבנות עבירות מין יש לנו נוהל עבודה מסודר.
יוסי קנר: בנוהל העבודה המסודר ובנוהל חקירה של עבירות מין יש לנו אמירה חד משמעית שאומרת שברגע שיש לנו חשד לפגיעה מינית הבדיקה הרפואית, כולל דיגום הראיות, ייעשו עוד בטרם תחילת הליכי החקירה.
יוסי קנר: מכיוון שאנחנו מבינים שנהלים זה דבר חשוב ביותר, אנחנו גם טרחנו בחודשים האחרונים לבצע איזה שהוא רענון בנושא הזה.
יוסי קנר: יש מרכזי בדיקה בכל הארץ, מירושלים, וולפסון, בדרום וגם בצפון הארץ, אבל בכל מקרה הרענון שאנחנו טרחנו להוציא - - -
יוסי קנר: שישה מרכזים.
יוסי קנר: בכל מקרה הרענון שטרחנו להוציא בעקבות ההתעוררות של העניין הזה זה גם ההדגשה בפני שוטרי הסיור ושוטרי השטח, מה שנקרא דרגי השטח, כאשר הם נפגשים בקורבן עבירת מין שיש חשד שהיא סוממה, נפגעה על ידי סם אונס, להביא אותה, בהסכמה ראשונית שלה, לבדיקה רפואית בראש ובראשונה לדיגום ראיות.
יוסי קנר: בדיוק.
יוסי קנר: כי בעצם הבעיה שלנו - - -
יוסי קנר: אז באמת העניין הזה עלה כאן לפני שאדוני נכנס לישיבה, הקושי שלנו, מה שנקרא סד הזמנים, לוח הזמנים כאן הוא מאוד מאוד קצר.
יוסי קנר: אני מעדיף שאנשי המקצוע יתייחסו לזה, מדובר על בין חמש לשמונה שעות, עד עשר שעות, עד שהסם מתפוגג.
יוסי קנר: בינתיים קורבן העבירה ש - - -
נועה לאריש: בפירוש לא עושים את הבדיקה, עושים את הבדיקה רק בתל השומר.
נועה לאריש: אני חייבת להיכנס באמצע הדברים, אבל להגיד שעושים את הבדיקה זה פשוט מתחת לכל ביקורת, כי לא עושים את הבדיקה.
נועה לאריש: אני אישית דיברתי עם בכיר והבכיר אמר לי, בצורה הכי בוטה בפרצוף, בכיר בבית חולים בארץ אומר לי 'לא עושים את הבדיקה, כי גם ככה לא מוצאים, אין שום טעם לעשות את הבדיקה הזאת'.
נועה לאריש: אם היו עושים לי את הבדיקה היו מוצאים סם אונס, מהסיבה שאני הייתי בתוך.
נועה לאריש: אני לא נאנסתי, אלא ניצלתי מאונס מסיבה שעברתי מהמקום שבו שמו לי את המשקה ובגלל זה - - - השורה התחתונה ש - - -
נועה לאריש: בדיוק, כשיכורה, וגם לא עשו לי את הבדיקה, עשו בדיקה של הסמים האחרים, כל האחרים.
נועה לאריש: ה-GHB ו-GBL לא עושים וגם לא, לפי מה שהבנתי מאותו בכיר, גם לא יעשו, כי פשוט לא מוצאים, אז אין טעם.
נועה לאריש: לבוא ולהגיד שעושים את זה, זה נחמד, אבל לא עושים.
נועה לאריש: פשוט לא עושים.
נועה לאריש: איכילוב.
נועה לאריש: לא, בוולפסון גם לא עושים.
נועה לאריש: בוולפסון עושים אך ורק את בדיקת האונס, את הבדיקה למצוא את הסם בדם לא עושים באף בית חולים, חוץ מתל השומר.
קריאה: רק בתל השומר.
דנה זוננפלד: כשאומרים תל השומר, זו הטעיה, זה לא בית חולים תל השומר.
דנה זוננפלד: בתוך בית חולים תל השומר יש מעבדה שלא שייכת לבית החולים, זה איזה שהוא מלכ"ר או אני לא יודעת בדיוק.