GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רעות גיא: אנחנו מסרבות לשתף עם זה פעולה ומשלמות מחיר גם מקצועי וגם אישי כמובן.
רעות גיא: לפעמים מגיעים אל הקטינים האלה לא דרכנו ואז אנחנו נאלצות להגיב לדבר הזה.
רעות גיא: יש פה גם עניין של חינוך הציבור, חינוך התודעה, מה זה בכלל נערות ונערים שמעורבים, מנוצלים מינית ומסחרית בזנות, לעומת מה זה נערות שעובדות, עוסקות.
רעות גיא: הכותרת הכי מחרידה שראיתי, 'ילדה בת 11 עובדת בזנות'.
רעות גיא: איך ילדה בת 11 ועובדת בזנות יכול להתחבר בכלל למשפט אחד?
רעות גיא: באמת הדעת לא סובלת ולא ברור.
רעות גיא: יש גם עוד כל מיני דברים, שאת העבירה עצמה מתארים, 'קיום יחסי מין עם גברים מבוגרים', במקום להגיד 'אנס', 'ניצל', 'צריך זנות מקטינה', שלהבדיל מצריכת זנות מבגירות כמובן שזו עבירה פלילית, 203ג, לקוחו של קטין, עבירה שדינה שלוש שנות מאסר ועדיין זה מתואר כקיום יחסי מין בין גברים מבוגרים לבין ילדות.
רעות גיא: אלה כותרות שאני יכולה - - - .
רעות גיא: זה גם נמצא אצלכם במייל של הוועדה, וזה פשוט בלי להתאמץ בכלל, בלחיצת כפתור מגיעים לכל זה.
רעות גיא: חוץ מזה כמובן 'מפגשים מיניים', או כל מיני דרכים אחרות לתאר את זה.
רעות גיא: 'זונה בת 14', גם הייתה כותרת בעיתון.
רעות גיא: אני אומרת נערה שמעורבת בזנות היא קודם כל נערה, אחר כך גם מעורבת בזנות או נפגעת על הרצף של הדבר הזה.
רעות גיא: צריך גם להגיד של הנערות היא כמובן רצף יותר רחב, לא מדובר רק בנערה שעומדת בקרן רחוב תמורת כסף, זה יכול להיות גם תמורת אתנן, שווה ערך כסף, ראינו את זה בפרשיות שהתפוצצו, כרטיס כניסה למועדון, ג'ינסים, וודקה, טרמפים, כל הדברים האלה, ולפעמים גם מוביליות חברתית, ובהחלט אלה נערות שמנוצלות.
רעות גיא: למרות שהעבירות האלה הן עבירות חשיפה ואין צורך בתלונת קורבן, עדיין מזמינים אותן לחקירות, מזמינים אותן לתת עדות והן הופכות להיות אוטומטית הנאשמות של הדבר הזה, של כל הסיטואציה הזו.
רעות גיא: במקרה של נערות שהיו גם מטופלות בכל מיני שירותי רווחה, נכתב עליהן שהן מסרבות לקבל סיוע, בעוד שצריך להגיד שאין מענה מותאם למצבן, כי אין מענים מספיק מותאמים למצבים שהם כל כך קיצוניים ומורכבים כמו נערות שמעורבות בגיל צעיר מאוד בזנות.
רעות גיא: חוץ מזה כמובן פרסום תמלילים של חקירה ועדויות למכביר, פרסום של תמונות.
רעות גיא: אני רוצה להוסיף, ובטח חברתי רוני אלוני סדובניק פה תצטרף אליי, כי היא גם הובילה את המאבק הזה, בכל הנושא של פרסום מודעות זנות, גיוס, שידול, בתוך כלי התקשורת, אם זה באתרי האינטרנט, ראינו את זה ביד 2, ראינו את זה באתרי היכרויות, ראינו את זה בעיתונים גדולים, ממש מודעות גיוס שעד היום קיימות ועומדות.
רוני אלוני סדובניק: 'דרושות לדירה דיסקרטית, שכר גבוה'.
ליאת קליין: זה אסור היום בחוק.
רעות גיא: רק אני אבקש, את כל הדבר הזה, אם אפשר להחיל אותו גם בתוך הקוד האתי וגם בתוך חקיקה - - -
תהילה אלטשולר: יש התייחסות.
רעות גיא: אני לא ראיתי שום התייחסות ואני חושבת שזה גם לא במקרה.
תמר זנדברג: תודה, גברתי היושבת ראש, על הדיון, ותודה לכולן על הקוד האתי.
תמר זנדברג: אני רוצה להתייחס לנושא הזה בשתי רמות.
תמר זנדברג: ברמה אחת, אני אכליל רגע בפנים גם את הרמה המשפטית וגם את הרמה שלנו, הרגולטורית והסטטוטורית כמחוקקות.
תמר זנדברג: אני חושבת שהרמה הזו והרמה השנייה, שזו הרמה הציבורית והרמה של ההוקעה הציבורית והלחץ הציבורי ואותו ain't be done שבימים האחרונים בכמה הקשרים שונים בישראל יש איזה שהיא תפיסה שאך ורק מה שלא עולה בקנה אחד בדיוק עם לשון החוק הוא גם לא יאה, כלומר מה שחוקי ומה שנורמטיבי ומה שראוי ומה שיאה, הם כולם רודדו לאותה רמה וקצת אבדה התפיסה מה פשוט לא ראוי, לא ראוי לראות על המרקע, לא מוסרי וכו'.
תמר זנדברג: שתי הרמות האלה קשורות אחת לשנייה, אני דווקא בכוונה רוצה לחבר אותן ולא להפריד.
תמר זנדברג: עלה כאן, וממה ששמעתי מכמה מהדוברות, באופן ברור שמתבצעות עבירות על החוק, עבירות פליליות, עבירות על חוק העונשין, עבירות כאלה ואחרות שגם עליהן לא ניתנת מספיק הדעת.
תמר זנדברג: וגם בוועדות המשנה לסחר בנשים וזנות, גם שם אנחנו רואות שהמון פעמים יש עבירות על החוק, רק שבגלל התפיסה החברתית, שעוטפת את המציאות הזו, אז אותן עבירות לא מגיעות, לא חקירה, לא כתבי אישום, ואם כן, אז לא מגיעות להרשעות ובמקרה הזה לא מגיעות לתלונות משום סוג.
תמר זנדברג: אז קודם כל אני מציעה שאנחנו יחד, ובהקשר הזה אני לא רואה הפרדה בינינו ככאלה שיושבות כאן לכל נציגות הארגונים, העיתונאיות וכו', שאנחנו יחד נעמוד על כך שכל אחד מהמקרים האלה בהחלט יגיע לידי תלונות, חקירות, כתבי אישום.
תמר זנדברג: אני מודעת לכך שחלק גדול מהבעיה שיש איזה שהיא מציאות סטטיסטית בהגשת כתבי אישום מה יכול להגיע להרשעה, ואם יש אווירה ציבורית שמשהו לא יגיע להרשעה אז גם לא יהיה מראש כתב אישום.
תמר זנדברג: זאת איזה שהיא זכוכית, זאת לא תקרת זכוכית, אבל זאת זכוכית שאנחנו חייבות לפרוץ.
רוני אלוני סדובניק: שהציבור לא מבין אותה.
תמר זנדברג: נכון, זה עוד ברמת המשטרה ובתי המשפט.
רוני אלוני סדובניק: אם יש תלונה על הפרת איסור פרסום הם לא מבינים.
עליזה לביא: בסדר, הם לא הבינו גם מה זה נשים מוכות והם מבינים היום.
תמר זנדברג: זה דבר ראשון ואני מציעה שכולנו נגבש מדיניות מכוונת, ובעזרתכן המשפטניות, של הגשת תלונות וחתירה לקראת כתבי אישום ואם תיקים כאלה ייסגרו וכתבי אישום לא יוגשו בגלל שכביכול אין סיכוי להרשעה או משהו כזה, הוועדה תזמן את נציגות הפרקליטות ואת נציגי המשטרה.
תמר זנדברג: אני נחרדתי כששמעתי מהמשטרה שהם לא הולכים לחקור, כי הם יודעים שלא יוגש כתב אישום כי הפרקליטות יודעת שלא תהיה הרשעה.
הדס שטייף: יש פה את חומר הראיות ומאוד מקפידים על זה, ואם חומר הראיות לא מספיק ולא עומד בדיוק וחלה חוק ההתיישנות, בל נשכח את העניין הזה שהוא מאוד מאוד - - -
תמר זנדברג: אז אני עדיין חושבת שכן אפשר לעשות מאמץ מרוכז שכן יצליח.
תמר זנדברג: בעבירות זנות, אם אין הפרעה לשכנים לא הולכים ומגישים - - - זה שהפעלת בית בושת הוא גם בעצמו עבירה פלילית, אז המשטרה יודעת שהפרקליטות לא תגיש כתב אישום כי לא תהיה הרשעה, כי השופט ישאל 'הייתה עבירה - - -?'
הדס שטייף: תאמיני לי שגם רוני וגם אני משלמות מחיר כבד בגלל זה.
תמר זנדברג: ודבר שני, והוא קשור לזה, אני מסכימה איתך שגם האקלים והאטמוספרה של הגשת כתבי אישום ושל הגעה להרשעות ושל אכיפת החוקים שקיימים קשורים לאווירה הציבורית הכוללת שעוטפת את העניין, של הסיקור התקשורתי ושל הביטויים שנעשה בהם שימוש וכל הדברים האלה.
תמר זנדברג: אני קראתי את הקוד האתי ואני חושבת שכקוד אתי וכהסברה לאמצעי התקשורת וכו' זה מצוין, יש כאן דברים שאנחנו כמחוקקות לא יכולות להתערב בהם, כי זה יהיה, את יודעת, לסדרות ואנחנו לא נטיל צנזורה ולא נעשה דברים מן הסוג הזה, אבל כן, כולנו שותפות למציאות שצריכה להיות אווירה ציבורית שתוקיע מופעים כאלה.
תמר זנדברג: שיהיה ברור שמי שמעלה דבר כזה לשידור, כמו שקרה השבוע, בעזרתכן ובעבודה יוצאת מגדר הרגיל ואני בטוחה שיש עליה מחיר, כולנו מכירות את זה, תמיד החלוצות משלמות מחיר, אבל זה קורה, ואם יעלה אירוע אונס על המרקע, אז האחריות של כולנו זה להוקיע אותו ולהבהיר שזה דבר שהוא ain't be done, שלא ייעשה, ואז אני בטוחה שהאווירה הציבורית הזאת גם תסייע בהגשת כתבי אישום מכל הסיבות.
תמר זנדברג: אני שמה כאן על רצף, הופעה של עבריין מין בתכנית ריאליטי ואי הגשת תלונה על הפעלת בית בושת בדרום תל אביב קשורים אחד לשני, הם חלק מאיזה שהוא ספקטרום עגול שכולנו משחקות בו תפקיד - - -
עליזה לביא: אנחנו בתהליך.
תמר זנדברג: נכון, אני מסכימה.
תמר זנדברג: אני מסכימה שאנחנו בתהליך, מה שאני מציעה זה האצה, זה לחיצה על דוושת הגז בתהליך הזה.
עליזה לביא: לפני שאני מסכמת, אני אתן לך, ד"ר אלטשולר, לסכם.
עליזה לביא: אבל אני דווקא יוצאת אופטימית, אני רוצה להמשיך את הקו שהותחל כאן, קודם כל אנחנו כבר מכירות אחת את השנייה, עצם ההכרה, ויש פה המון ידע סביב השולחן הזה, המון ניסיון, המון הבנות ורגישות ואולי זה גם באופן המצטבר שאנחנו נשים, גם מכירות את זה אולי מתהליך הסוציאליזציה שאנחנו בעצמנו עברנו, איפה אנחנו עצמנו באופן אישי, באנו ודיברנו על דברים שנפגענו בהם ומה לא ומה הדחקנו, אנחנו אמהות, אנחנו היום בתפקידים ציבוריים כאלה ואחרים ויש פה הרבה ידע והבנה.
עליזה לביא: וכשאת מדברת על פרקליט מדינה, אני אזמין אותו לכאן, כי התלונות בעניין הזה מצטברות, גם מוועדת המשנה וגם כאן בחדר הזה דנו לא מעט פעמים והמשטרה אמרה את דברה.
עליזה לביא: אותו דבר לגבי הסייבר.
עליזה לביא: כלומר היום ההטרדות המיניות שקורות במרחב האינטרנטי הן נוראיות, המשטרה הקימה, אבל מה קורה שם?
עליזה לביא: כמה כוח אדם יש שם?
עליזה לביא: בסדר, אנחנו פה בשביל לתקן, אנחנו פה בשביל לשנות וקבוצת הכוח שנוצרה כאן, הדס, כולנו משלמות מחירים.
עליזה לביא: אני עברתי סיפור של הטרדה מינית דרך קבוצות ווטסאפ חרדיות.
עליזה לביא: זה לא נגמר, הטכנולוגיה לא נגמרת, היא הרסנית, היא משתקת, היא מאיימת.
תהילה אלטשולר: יש לה גם קצת דברים טובים, לטכנולוגיה.
עליזה לביא: נכון, אבל היא מאיימת, אני לא צריכה לך לספר על מחקרים שמלמדים אותנו שנשים היום בעולם פחות כותבות פובליציסטיקה.
עליזה לביא: הן פחות כותבות פובליציסטיקה במקוונת כי ההערות הרסניות, כי הפגיעה היא קשה, כי ההתייחסות היא לתמונה של הכותבת ולא לתוכן, ואנחנו רואות את ההשתקה הזאת.
עליזה לביא: כלומר זה עוד כלי שמשתיק ובעצם סותם את הפיות.
עליזה לביא: אז כן שיתוף פעולה, אם אנחנו עוקבות בזמן אמת על דברים שאת מעלה והחברות שלך בתא העיתונאיות, אז אנחנו כן מנסות לעשות כאן, גם לתת את הערך הנוסף וגם את הבמה המשותפת.
עליזה לביא: אבל צריך להמשיך לעבוד ביחד.
עליזה לביא: תהילה, בואי סכמי את ואני אסכם.
תהילה אלטשולר: אני יודעת שיש איזה שהוא סוג של חוסר אמון ביכולת של הציבור לקום ולהגיד ולומר את דברו.
תהילה אלטשולר: היכולת הזאת הולכת ועולה יחד עם הרשתות, זה הצד החיובי של הטכנולוגיה, להבדיל מהצדדים שעליהם דיברת עכשיו.
תהילה אלטשולר: אם יש קוד כזה שיש לפחות הסכמה, אפילו בדיבור, להיות כפופים אליו באיזה שהיא דרך, זה נותן לנו לפחות את הכלי להגיד 'לדעתנו היום יצאתם', או 'חרגתם'.
תהילה אלטשולר: זה תהליך.
תהילה אלטשולר: זה תהליך שלצערי הרב הוא לא יקרה ביום אחד, לוקח לו זמן להתרחש, אבל הוא מתרחש.
תהילה אלטשולר: אני רוצה להזכיר לכם שבשנות ה-90, בתקופת הפיגועים הנוראית אז, הסיקור התקשורתי הפך והלך להיות יותר ויותר צהוב סביב פרסום אנשים מתים, נפגעי פיגועים.
תהילה אלטשולר: זה הגיע למקום של נהג של אוטובוס בקו 5, ואני זוכרת את זה, רוכן על ההגה, גופתו בעצם רוכנת על ההגה.
תהילה אלטשולר: אז קמה קול צעקה, ואני חושבת שאת הצעקה הזאת אנחנו צריכים להמשיך.
תהילה אלטשולר: אז זה היה אז, אנחנו צריכות לדבר על הדבר הזה.
תהילה אלטשולר: אני מעמידה את הידע שלי ואת ה-facilities של המכון לדמוקרטיה לרשותכם, אנחנו לא צריכים להוביל את התהליך הזה, מי שצריך להוביל את התהליך הזה הם הרגולטורים והמחוקקים מצד אחד והעיתונאיות מצד שני, אבל כל גיבוי וכל עזרה מהגב אנחנו שם בשביל - - -
קריאה: ואיגוד מרכזי הסיוע.
תהילה אלטשולר: וכמובן כמובן איגוד מרכזי הסיוע ברמה של המומחיות המקצועית ושדה השיח שלהם.
תהילה אלטשולר: אנחנו כאן בשביל לתת לכם גב מאחורה ותנצלו את זה.
תהילה אלטשולר: זה לא יקרה כשארגון אחד יעבוד לבד, נדרש פה באמת איזה שהוא סוג של שיתוף פעולה.
תהילה אלטשולר: זה דבר שאני חושבת שלמדתי מרעות גיא בגלגול קודם שלה, אבל זה דבר שהוא מאוד מאוד משמעותי.
תהילה אלטשולר: זהו.
עליזה לביא: אני חייבת לרוץ להצבעה בגיור, זו עבודה שאני עושה שנה.
עליזה לביא: חברת הכנסת תמר זנדברג תסכם.
עליזה לביא: היא יודעת מה אני רוצה והיא תגיד, אני רק רוצה לשמוע אתכם לגבי סיכום, למשל עבודת ההטמעה שלכם בתקשורת, מתי לדעתכם נוכל לעשות פה ועדה יחד עם נציגי התקשורת, כמה זמן זה לוקח, מהמקום שלכם, ועוד דברים שתעלו.
עליזה לביא: ועוד דבר, תהילה, כמי שמרכזת, יש פה נציגות שהן לא שותפות, אני רוצה שכולם יהיו שותפים.
תהילה אלטשולר: כן, אחד פספסנו ושלחנו, אבל בבקשה, אנחנו מאוד רוצים - - -
עליזה לביא: נסכם את הדברים שלנו, חברת הכנסת זנדברג, ואני רוצה לשמוע מה אתן חושבות ואנחנו כמובן נמשיך.
תמר זנדברג: אז תנו לנו איזה הערכה לעבודה מול גופי התקשורת.
לינוי בר גפן: במה שנוגע לתא העיתונאיות והפגישות עם אמצעי התקשורת, חלק מהן כבר נעשו, יש עוד שבדרך, חלק כבר מתואמות.
לינוי בר גפן: ההערכה שלנו היא משהו סביב שלושה חודשים, משהו כזה.
לינוי בר גפן: לא יותר משלושה חודשים.
ליאת קליין: כמובן שזה צריך להיות גם סדנאות מקיפות שהן לאנשי המקצוע, לא רק לעורכים, וגם - - -
לינוי בר גפן: לא, אנחנו מדברות על השגת ההסכמה שלהם ושמיעת ההערות שלהם לקוד.
קריאה: שזה הדבר הכי חשוב, אגב.
ליאת קליין: וגם שכל מי שיושב וכותב וידו על העט, שגם הוא יידע ויבין את העומק של התופעה הזאת.
הדס שטייף: כרגע אנחנו בפגישות הבנה, מה שנקרא, לקראת התהליך של החתימה על - - -
רוני אלוני סדובניק: גב' אלטשולר, האם אפשר שלשכת עורכי הדין תעיין הזה?
תהילה אלטשולר: ודאי.
תהילה אלטשולר: אנחנו שולחים לינק להערות של שותפים, זאת המטרה.
תהילה אלטשולר: הדבר הזה צריך להיבנות בצורה וויקית ככל האפשר.
לינוי בר גפן: בואו נבהיר, אנחנו מבחינתנו לא מעבירות את הקוד האתי במלואו לכלי התקשורת, אלא הפגישות שלנו הן עם אנשי החדשות בחלקים שעוסקים בסיקור חדשותי של עבירות מין.
לינוי בר גפן: כל הדברים האחרים, שקשורים לריאליטי, דרמה, וכו', בזה אני לא - - - אבל מבחינת להשיג את ההסכמה של ראשי המערכות האלה ולשמוע את ההערות שלהם, זה, ההערכה שלנו, ייקח כשלושה חודשים.
תהילה אלטשולר: אני רק רוצה להוסיף, לכן באמת כדאי לסמן את הדברים שהם עדיין אתגריים.
תהילה אלטשולר: אתגר אחד, אמרה פה לינוי בצדק רב, כל הסיפור של עבודה בעיקר מול טלוויזיה על דרמה וריאליטי ועל אימוצים כאלה, כרגע כמובן שזה צריך להיות בשיח עם הרגולטורים ועם הזכיינים.
תהילה אלטשולר: זה הדבר האחד.
תהילה אלטשולר: הדבר השני הוא כאשר פועלים אחרי פגישות ההבנה הראשוניות, אני חושבת ואני אשמח מאוד לעזור בזה, אם אתן יכולות לעשות לבד מה טוב, לבנות תהליך מול אמצעי התקשורת.
תהילה אלטשולר: זאת אומרת כן להגיד, 'אנחנו לא מסתפקות בחתימה מהפה ולחוץ, אלא היינו רוצות', התחייבות לסדנאות כאלה ואחרות, היינו רוצות - - -
אילת מצגר: אני חושבת שפה זה גם התפקיד של הרשות השנייה.
לינוי בר גפן: זה אנחנו הולכות חצי צעד לאחור כי - - -
תהילה אלטשולר: אבל לייצר את הסוג של התהליך שהייתן מצפות למשל שכלי תקשורת כזה יעשה, ולא לבוא רק מהמקום של קוד, אלא באמת לבוא מהמקום של הכשרות וכו'.
תהילה אלטשולר: מה שנאמר פה באמת, בצדק, זה עבודה מול רשויות אכיפה למיניהן, שזה דבר שהוא, אני חושבת, מאוד משמעותי.
תהילה אלטשולר: ועוד דבר שלא עלה פה וכן הייתי מצרפת, אחד זה יותר קשור אלינו למכון לדמוקרטיה וזה כתב העת 'העין השביעית' שאנחנו יודעים שעיתונאים קוראים ובאמת אני קוראת לכם גם לכתוב יותר שם, לא חלילה כפרסומת, בכלל לא, תכתבו בעוד מקומות, אבל אני מתכוונת לפנות לקהילייה המקצועית במקומות שבהם היא נמצאת.
לינוי בר גפן: היא נמצאת בפייסבוק שלי יותר מאשר ב'עין השביעית'.
תהילה אלטשולר: מאה אחוז, אז אני אומרת, ללכת לשם וכן לעשות מזה דבר שהוא משמעותי אל הקהילייה ישירות.
תהילה אלטשולר: ואת הדבר הזה ישלימו אולי שני דברים, דבר אחד זה פנייה לאנשים בחוגים לתקשורת, מי שמכשיר את אנשי התקשורת של הדור הבא.
תהילה אלטשולר: אני חושבת שזה דבר מאוד משמעותי.
תהילה אלטשולר: הדבר השני, אני יודעת שלמשל לשכת העיתונות הממשלתית רוצה או מתכננת לקחת על עצמה, אני לא יודעת אם זה סופי או לא, אבל הכשרות לעיתונאים צעירים.
תהילה אלטשולר: מה שקורה היום הוא שנכנסים אנשים מאוד מאוד מאוד לא מוכשרים לתוך המערכת, לא ברמת הכישרונות הבסיסיים שלהם, אלא trained, מאוד לא מוכשרים, והיא רוצה לקחת את הדבר הזה על עצמה.
תהילה אלטשולר: אם באמת הדבר הזה הולך לקרום עור וגידים, לשם צריך להגיע, זאת אומרת למקומות - - -
לינוי בר גפן: עדיין העתודה החזקה ביותר כיום ליצירת אנשי תקשורת היא גלי צה"ל, במחנה, ואנחנו נמצאות שם, הדס שם כבר שנים ו - - -
תמר זנדברג: לא, אבל אתן עובדות מול המערכות, גם של גלי צה"ל ו - - -
לינוי בר גפן: פייר, כרגע, זה בערך המקום הכי נקי שיש.
תמר זנדברג: בסדר, אבל כמו שאת אומרת, אלה אותם עיתונאים שיוצאים מגלי צה"ל ואחר כך - - -
לינוי בר גפן: אבל, כן, לדבר שם - - - יש שם גם הרבה - - -
תהילה אלטשולר: זה האסון של מדינת ישראל, שכלי התקשורת בשליטת הצבא הוא בעצם הכי מתפקד היום בכל שוק התקשורת.
לינוי בר גפן: הכניסו לשם הרבה מאוד עיתונאיות ונעשתה שם עבודה פנטסטית גם על פלורליזם מבחינת המקומות שמהם מגיעים הכתבים והכתבות הצעירים והצעירות.
לינוי בר גפן: אני חושבת שזה אחד המקומות היחידים בישראל שאפשר למצוא עורכת של תכנית ממוצא אתיופי וקריין דרוזי.
לינוי בר גפן: זה לא קיים באותה מערכת, אלא אם יש עמותה ששמה כסף ומשלמת כדי שהם יעבדו.
אילת מצגר: לפני שאת מסכמת, אני רוצה להגיד מבחינת הרשות השנייה שהאמירה שלנו כאן, שיש צורך להסדיר את הנושא הזה בצורה יותר ברורה ממה שהוא מוסדר היום.
אילת מצגר: האירועים שהיו במהלך החודשים האחרונים בהחלט מוכיחים שיש כאן איזה שהוא ואקום שהחוק והכללים לא נותנים לו מספיק מענה.
אילת מצגר: לכן אנחנו מברכים על העניין הזה של הקוד האתי, אנחנו גם נהיה שותפים לניסוח שלו ואנחנו נעיר את ההערות שלנו ואנחנו נגיד את האמירה שלנו לגופים שמפוקחים על ידינו, על ידי הצורך כן לאמץ את הקוד הזה וכן למצוא את הדרך להביא את זה לידיעת כל הגורמים שעוסקים בדבר, כדי שבעתיד לא יהיו את הוואקומים האלה, המוסריים והציבוריים, שאנחנו דיברנו עליהם כאן.
היבה ריזק: אני לא דיברתי, אז אני אקח עכשיו צעד קדימה.
היבה ריזק: אני מטעם המועצה לשידורי כבלים ולוויין, הרגולטור השני.
היבה ריזק: אנחנו לא היינו חלק בשולחן העגול מסיבה שבישיבה הקודמת זה היה יותר מוחל על ריאליטי, כמו שאתם יודעים שזה החל בכל סוגיית 'הכפר' וזה יותר אצל הרשות השנייה, אצל חברתי - - -
תהילה אלטשולר: מישהו מכם אישר את השתתפותו ובסוף לא הגיע.
תהילה אלטשולר: אני רק רוצה להגיד.
היבה ריזק: אני לא יודעת על זה, אני אשמח לקבל את זה בפעם הבאה, אני אתן לכם את המייל האישי שלי.
תהילה אלטשולר: מאה אחוז.
היבה ריזק: אני רואה שזה מוחל על דוקו או על דרמה, זה יותר ויותר רלוונטי לנו, אז זה נושא חשוב, גם אני רוצה להשתתף ונשמח לעבוד.
תהילה אלטשולר: מעולה.
ליאת קליין: אני אגיד רק מבחינת לוח הזמנים מבחינתנו להמשך העבודה, שאנחנו גם נמשיך בתהליך שלנו, גם מול קשת ורשת, תהליכים שהחלו, גם מולכם, אנחנו נשמח - - -
תמר זנדברג: אנחנו חייבים לסיים את הישיבה כי ראש הממשלה עולה לנאום במליאה בדיון שהתחיל לפני 20 דקות.
תמר זנדברג: בשם יושבת ראש הוועדה, כל הוועדה, ובשם כל חברות הכנסת שהיו כאן, אנחנו מברכות קודם כל על היוזמה ועל העבודה שנעשתה בקוד האתי ובהחלט חושבות שזה צעד בכיוון שגופי התקשורת יאמצו אותו וגם, כמו שאתן אומרות, יטמיעו ויפעלו לפיו.
תמר זנדברג: מבחינתנו אנחנו מסכמות בשני כיוונים, ששניהם יבואו לכאן לוועדה במהלך כנס הקיץ.
תמר זנדברג: האחד זה עבודה שלכם, תא העיתונאים, אחרי שתעשו את המהלך שלכן עם גופי התקשורת, אנחנו נשמח, גם גופי הרגולציה, הרשות השנייה והמועצה, וגם עבודה שלכן וגם אנחנו נשתדל להזמין לכאן את הנציגים של גופי התקשורת עצמם - - -
לינוי בר גפן: הם הוזמנו.
תמר זנדברג: לא, אבל לבצע את הדיווח לוועדה.
לינוי בר גפן: אם נגיד להם שזה דיון של ועדת הכלכלה הם יבואו.
תמר זנדברג: אז לעשות כאן
תמר זנדברג: אחרי הפגישות שלכם איזה שהוא דיווח חזרה לוועדה והמשך מעקב אחרי ההתקדמות הזאת, אתם בתחום התקשורת, אבל גם אנחנו נעלה את הנושאים האחרים שמופיעים בקוד, שזה הדרמה, הריאליטי וכו'.
ליאת קליין: גם בתחום התקשורת נמשיך עם סדנאות בפרק הזמן הזה.
אורית סוליציאנו: כן, אנחנו מתכוונים להמשיך בסדנאות וגם להמשיך ב - - -
תמר זנדברג: אז גם אתם תהיו חלק ואנחנו נעשה איזה שהיא ישיבת דיווח בנושא, כל העבודה שנעשית מול גופי התקשורת עצמם והגופים המשדרים בכל הרמות שלהם.
תמר זנדברג: הדבר השני זה ברמה המשפטית.
תמר זנדברג: עליזה הציעה שולחן עגול, או שנעשה שולחן עגול ליד הוועדה ואחר כך לדווח לוועדה, או שבמסגרת ישיבת הוועדה של באמת הצפה וריכוז כל המקומות שבהם מתקיימות עבירות שלא מגיעות למימוש, נתקעות איפה שהוא בדרך, בין אם בשלב הגשת התלונה, בין אם בשלב שיבוש הליכי משפט, בין אם בשלב אי הבשלה לכתב אישום ובין אם בשלב סגירת תיק, זיכוי כזה או אחר.
תמר זנדברג: אנחנו נעשה ריכוז והצפה, בעזרתכן, המשפטניות, והארגונים המשפטיים על מנת לראות האם יש חסמים, איפה, האם הם חסמים הסברתיים, משפטיים, משאביים, אינני יודעת מה.
תמר זנדברג: את שני הדברים האלה הוועדה לוקחת על עצמה לעשות במהלך כנס הקיץ, שיתחיל במאי ויימשך עד סוף יולי.
תמר זנדברג: שני הדברים האלה כמעקב.
תמר זנדברג: תודה לכולכן.
ענת מימון: אני רק אבהיר שבישיבה הקודמת סיימנו להצביע על כל ההסתייגויות שנפלו ולכן אנחנו מצביעים עכשיו על הצעת החוק.
ענת מימון: ההסתייגויות יעלו למליאה.
ענת מימון: התשע"ד-2014 תיקון סעיף 7 בחוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות), התשנ"ג-1993, בסעיף 7 - בסעיף קטן (א), אחרי פסקה (2) יבוא: "(3) סיעה או רשימה שלפחות שליש מבין חברי המועצה שנבחרו ומכהנים מטעמה במועד האמור בסעיף קטן (ב)(2) הם נשים – 115 אחוזים מסכום המימון האמור בפסקה (1)".
ענת מימון: בסעיף קטן (ב) - בפסקה (1) אחרי "סעיף קטן (א)" יבוא "(1) ו-(ד),.
ענת מימון: בספקה (2), אחרי "יתרת 15 אחוזים" יבוא "מהסכום המגיע לפי סעיף קטן (א), (א1) או (א2) לפי העניין".
ענת מימון: אחרי פסקה (2) יבוא: "(3) עמדה סיעה או רשימה בתנאי הזכאות לפי סעיף קטן (א)(3) ישולם לה במועד האמור בפסקה 2 ההפרש שבין 85 אחוזים מהסכום שהיא זכאות לו לפי סעיף קטן (א)(3) ובין הסכום ששולם לה לפי פסקה (1).
ענת מימון: תחולה הוראות חוק זה יחולו החל מהבחירות הכלליות לרשויות המקומיות שייערכו לאחר יום פרסומו של חוק זה.
ענת מימון: לעניין זה, "הבחירות הכליות" – כמשמעותן בסעיף 4 לחוק הרשויות המקומיות (בחירות), התשכ"ה-1965.
ענת מימון: בעוד חצי שעה.
ענת מימון: אנחנו למעשה נמצאים לפי סעיף 115 לתקנון הכנסת ואנחנו מעמידים להצבעה את הבקשה לדיון מחדש כאשר מי שמצביע בעד הוא בעד לקבל את הרביזיה ולדון מחדש בהצעת החוק, ומי שמצביע נגד, הוא נגד קבלת הרביזיה ולא לפתוח את הדיון אלא מה שהוצבע, זה הנוסח שיוגש.
רחל טבת ויזל: התגייסנו אליו ביחד.
רחל טבת ויזל: תודה.
רחל טבת ויזל: אני נמצאת כאן בכובע של יועצת הרמטכ"ל לענייני נשים.
רחל טבת ויזל: אני בעצמי מהמגזר הדתי, מאולפנת צפירה למי שמכיר.
רחל טבת ויזל: זה הכובע המרכזי שלי והכובע הלא פחות ואולי יותר משמעותי שלי הוא כאימא לשתי בנות שלומדות באותה אולפנה בה אני למדתי, באולפנת צפירה, לשם אני כקצינה בכירה בצה"ל יכולה לבוא לאסיפת הורים כאימא של הבנות אבל לא יכולה לבוא ולספר על מה קורה בצבא, מה אני עושה בצבא, מה התפקיד שלי וכולי.
רחל טבת ויזל: כאן אני פותחת ועל זה אני רוצה לדבר.
רחל טבת ויזל: אני רוצה להתחיל קצת עם הנתונים.
רחל טבת ויזל: כמו שאמרה חברת הכנסת לביא, עם השנים עלה בצורה משמעותית מספר הבנות הדתיות שמתגייסות לצה"ל.
רחל טבת ויזל: אם עליזה ואני בזמנו היינו בקבוצה קטנה של נשים דתיות בצבא, הרי שאנחנו מדברים על שנת גיוס 2013 – עדיין לא סכמנו את 2014 – עם 1,616 בנות דתיות שאנחנו מזהים אותן כבוגרות אולפנות וחינוך דתי-ממלכתי.
רחל טבת ויזל: אני מתארת לעצמי שיש יותר, אבל 1,616 מזוהות עם החינוך הזה.
רחל טבת ויזל: בשנה שלפני כן היו 1,503.
רחל טבת ויזל: בשנת 2011 היו 1,062.
רחל טבת ויזל: בשנת 2010 היו 935.
רחל טבת ויזל: זאת אומרת, אנחנו מדברים על עלייה מדי שנה ושנה בקפיצות די משמעותיות.
רחל טבת ויזל: הזכירה חברת הכנסת לביא את האוכלוסייה ממנה מתגייסות הבנות הדתיות.
רחל טבת ויזל: בכלל, במדינת ישראל למעלה מארבעים אחוזים מהנשים לא מתגייסות לצה"ל, הרוב נוכח הצהרת דת.
רחל טבת ויזל: בערך מחצית מהאוכלוסייה אוכלוסייה חרדית, ומחצית נוספת, אולי קצת פחות ממחצית, קבוצה של נשים מהחינוך הממלכתי-דתי ואני מניחה שמדובר בין 6,000 ל-7,000 נשים במחזור.
רחל טבת ויזל: אם מתוך ה-6,000-7,000 בחרו להתגייס 1,616, המספרים הם משמעותיים.
רחל טבת ויזל: אנחנו היום בצה"ל סופרים, את אלה שאנחנו יודעים לזהות כבנות בוגרות המקומות האלה, קרוב ל-3,500 נשים דתיות בכל רגע נתון, חיילות חובה, קצינות וכולי.
רחל טבת ויזל: היום מי שיימצא בבסיסי צה"ל, בקריה או בכל מקום אחר, יפגוש נשים עם חצאיות ארוכות ונשים בכיסוי ראש.
רחל טבת ויזל: יש לנו היום שתי נשים צעירות עם כיסוי ראש שהן מדריכות בבית הספר לאיסוף קרבי שזה תפקיד קרבי לכל דבר ועניין.
רחל טבת ויזל: זאת אומרת, זה כבר לא חזיון נדיר בצה"ל.
רחל טבת ויזל: מה הצבא עושה ומה יש בצבא.
רחל טבת ויזל: לפני הגיוס חיל חינוך נכנס לכל בתי הספר, בשביעית ובשמינית, כדי לחשוף את הנוער לאפשרויות העומדות בפניו בצבא, לזכויות שיש לו ולכל המגוון שיש.
רחל טבת ויזל: הדבר בלתי מתאפשר לצה"ל במוסדות החינוך הממלכתיים-דתיים.
רחל טבת ויזל: אני אומר על זה מילה.
רחל טבת ויזל: באופן עקרוני אנחנו לא נכנסים למוסדות החמ"ד.
רחל טבת ויזל: השותפים שלנו המרכזיים הם אלומה שנמצאים כאן ועושים את עבודת הקודש והם מול האוכלוסייה הזאת על מנת לחשוף אותה.
רחל טבת ויזל: יוצגו בפניכם הנתונים, אבל משהו כמו לשלושים אחוזים מבתי הספר אפשר להיכנס וגם שם לא בצורה מלאה.
רחל טבת ויזל: אנחנו נחשפים לחלק גדול מהאוכלוסיות האלה אחר הצהרים, ואני שוב אשתמש בדוגמה האישית שלי של אולפנת צפירה.
רחל טבת ויזל: אני גרה בשוהם ועשינו ערב לבנות בשביעית, כיתה י"א, לפני קבלת ההחלטה ודיברנו על שירות צבאי לבנות דתיות.
רחל טבת ויזל: מספר הבנות שהגיעו מאולפנת צפירה, האולפנה שאני מכירה, היה עצום.
רחל טבת ויזל: זאת אומרת, אני לא יכולה להיכנס לשם בבוקר וגם אלומה לא יכולה להיכנס לשם בבוקר, אבל הבנות רוצות לשמוע מה קורה ולכן במקרה אני בשוהם ולכן יכולנו להגיע אליהן.
רחל טבת ויזל: אנחנו מנסים להגיע לבנות בכל דרך.
רחל טבת ויזל: לפני שאני אומר למה חשוב להגיע לבנות, אני רוצה לומר מה אנחנו אומרים במפגשים האלה.
רחל טבת ויזל: במפגשים האלה אנחנו בעיקר חושפים אותן לאפשרויות שיש להן בתוך הצבא, לתפקידים בתוך הצבא ולזכויות שלהן כבנות דתיות בצה"ל.
רחל טבת ויזל: בשום שלב אנחנו לא אומרים מילה רעה לא על השירות הלאומי, לא על החמ"ד ולא על אף אחד.
רחל טבת ויזל: מי שהולכת לשירות לאומי, לשירות לאומי משמעותי של שנתיים, תבורך.
רחל טבת ויזל: אני חושבת שציונות אמיתית היא ללכת לצבא עם כל בנות גילך, אבל תבורך מי שהולכת לשירות לאומי כי הן עושות עבודת קודש.
רחל טבת ויזל: אנחנו רוצים בעיקר לחשוף את הבנות.
רחל טבת ויזל: בשנה שעברה קיימנו בבית החייל כנס לבנות שמינית ואמרנו שרק יבואו ליום מידע – הגיעו 1,200 בנות של החינוך הממלכתי-דתי, מהאולפנות, מהיכן שאתם רוצים.
רחל טבת ויזל: הגיעו מצפירה, עופרה, אפרת, צביה וכל אולפנה שינקבו בשמה.
רחל טבת ויזל: זה לפני הצבא.
רחל טבת ויזל: אם אנחנו מגיעים, בעיקר אלומה מגיעה או פה ושם באירועים אחר הצהרים.
רחל טבת ויזל: מה קורה בתוך הצבא ולמה חשוב שתדענה על כך.
רחל טבת ויזל: כמו שאמרתי, המספרים הם גדולים מאוד.
רחל טבת ויזל: אם בעבר ראינו את הבנות הדתיות בעיקר בחיל חינוך, היום יש מסלולים מובהקים ומי שמגיע היום לחוות השומר, לחוות אלון, שם עוסקים בנוער שוליים, בעולים חדשים וכולי, יראה שדרות פיקוד של בנות דתיות בצורה חד משמעית וברורה, אבל אנחנו לא רוצים להיות רק במקומות האלה.
רחל טבת ויזל: יש ריכוז גדול מאוד של בנות דתיות בחיל המודיעין עם ערנות של חיל המודיעין לכך שיש בנות דתיות והתאמת הקורסים.
רחל טבת ויזל: בחלק מהקורסים יש שעת תפילה בבוקר.
רחל טבת ויזל: בחיל המודיעין יש בנות, בטכנולוגיה יש בנות, יש מעט בנות בלוחמה.
רחל טבת ויזל: הן בעצם פרוסות בכל הצבא.
רחל טבת ויזל: ברווחה בוודאי.
רחל טבת ויזל: הלוחמה היא דוגמה טובה למניעת אינפורמציה.
רחל טבת ויזל: בת דתיה שהחלום שלה הוא להיות קרבית, להיות לוחמת, אני מאוד רוצה לראות אותה לפני כן.
רחל טבת ויזל: אני רוצה להגיד לה שיש כמה אפשרויות להיות לוחמת.
רחל טבת ויזל: יש מקומות שאני ממליצה יותר ולמה?
רחל טבת ויזל: אני אתן דוגמה.
רחל טבת ויזל: בחיל האיסוף הקרבי יש פלוגה מגדרית של נשים בלבד ואני רוצה להגיד לה שיש שם פלוגה מגדרית, היא הגיעה מהאולפנה, היא לא רגילה, היא הגיעה מתנועת נוער שרוב הפעילות היא נפרדת ואולי כך עדיף לה.