GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ארבל לוין: זאת תכנית שנתנה מעל 2000 הלוואות - -
ליאת גור: אז אפשר אולי עוד כמה דקות, רק שנסכם?
ארבל לוין: אוקי, אז רק משפט אחד: 55% מאלו שעברו בגופי השטח שלנו זה נשים.
ליאת גור: אבל זאת לא תכנית שמיועדת - -
ארבל לוין: יש קצת תכניות אבל כן באות נשים.
ליאת גור: אבל אין איזה שהוא מסלול שמתייחס לבעיות של נשים, זאת הכוונה שלי.
ליאת גור: הפעילות היא פעילות כללית שמשתתפות בה גם נשים, זה נכון.
ליאת גור: אני לא יודעת, את זה צריך לשאול את הממשלה שאישרה אותו.
ליאת גור: עוד דבר, זה מכרזי ממשלה שאין שריון לנשים ותכף אראה לכם מה קורה במדינות אחרות.
ליאת גור: לסיכום, יש היעדר כמעט מוחלט של מדיניות ומשאבים לעידוד של יזמות נשית מבחינת המדינה.
ליאת גור: האיחוד האירופי מצהיר בפירוש שכל עוד אין פילוח מגדרי של נתונים, אי אפשר לבנות מדיניות ולהקצות תכניות ומשאבים לעידוד יזמות נשית, והם גם מתעמתים עם הנושא הזה.
ליאת גור: בואו נראה מה קורה עם פילוח מגדרי, כדי להבין מה נשים צריכות ואיך אנחנו מעודדים נשים להיכנס: בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה אין שום פילוח מגדרי - -
ליאת גור: אז הנה, אני אומרת לך, אחרי חיפוש לפני ולפנים שערכנו - -
ליאת גור: - - הנתון היחיד שיש זה 8.5 עצמאיות וכל השאר עצמאים, וזהו.
ליאת גור: - - אין נתונים.
ליאת גור: בנק ישראל, דיברנו על אשראי – אין נתונים לגבי נשים בעסקים קטנים ובינוניים.
ליאת גור: הסוכנות לעסקים קטנים, מ.מ.מ., פשוט אין פילוח מגדרי של נשים בעסקים.
ליאת גור: אנחנו לא יודעים מה המחזורים שלהן, עם איזה הון הן מתחילות, באיזה סקטורים הן מתרכזות.
ליאת גור: אין, פשוט אין.
ליאת גור: מה קורה בעולם?
ליאת גור: אז ארצות-הברית היא המובילה בענין.
ליאת גור: רק החודש אובמה מילא דווקא לרשות הסוכנות לעסקים קטנים אישה היספאנית, שהיא האישה מספר 8 בקבינט המצומצם שלו.
ליאת גור: בסוכנות לעסקים קטנים לא מזמן יצא חוק שהמטרה שלו היא לתת 5% מהמכרזים הפדרליים לנשים בעסקים קטנים ובינוניים.
ליאת גור: תבינו את גודל ההישג.
ליאת גור: בארץ, אנחנו לא מצליחים להסיג קווטה לעסקים קטנים ובינוניים במכרזי ממשלה, למרות שיש הצעות חוק לגבי זה כבר שנים.
ליאת גור: הם מדברים על לתת 5% מהמכרזים הפדרליים.
ליאת גור: תבינו שבכל מדינה, הקניין הגדול ביותר בעשרות מיליארדים זה הממשלה.
ליאת גור: ברגע שלעסקים קטנים ובינוניים אין נגישות למכרזי ממשלה, הוא מפסיד הון.
ליאת גור: יכולת הצמיחה שלו מוגבלת.
ליאת גור: יש ממש סוכנים שמסייעים לסוכנויות הפדרליות לאתר עסקים קטנים בבעלות נשים ולתת להן מכרזי ממשלה.
ארבל לוין: זה גם אין לעסקים קטנים בכלל בארץ, לא רק לנשים.
ליאת גור: שימו לב לגדולתו של אובמה בענין.
ליאת גור: דבר נוסף – בתוך הרשות הממשלתית לעסקים קטנים ובינוניים בארצות-הברית, שהיא לא יחידת סמך, דרך אגב, אלא היא כפופה ישירות לאובמה, יש אגף, משרד לעסקים קטנים ובינוניים.
ליאת גור: עוד בעולם – אני לא אקרא את זה, יש לכם את הפיתוח.
ליאת גור: כל ממשלות אירופה היום מתעסקות בענין הזה ומקצות משאבים ומגבשות מדיניות לפיתוח עסקים קטנים ובינוניים.
ליאת גור: המלצות: אני רוצה להתרכז בענין של ה"ג'נדר מיינסטרימינג" ועל הפיתוח המגדרי של נתונים כלכליים, שזה בעצם הבסיס, שכל עוד אנחנו לא נדע כמה נשים יש בעסקים קטנים ובינוניים, מה המחזורים שלהן ומה החסמים שאתם הן מתמודדות, כל עוד הבנקים לא יתנו לנו נתונים לגבי האשראי שמקבלות נשים, אי אפשר יהיה לגבש מדיניות ברת קיימא שאפשר להפעיל לגבי נשים בעסקים קטנים.
ליאת גור: היום כבר כן מתייחסים.
מירה אלטמן: אני רוצה להוסיף משהו לנושא הזה כי אני צריכה לצאת.
מירה אלטמן: אני מנכ"לית של מרכז הקונגרסים הבינלאומי בנייני האומה.
מירה אלטמן: הי חיליק...
מירה אלטמן: לפני התפקיד הנוכחי הייתי מנכ"לית משרד התיירות, לצערי, היחידה עד היום.
מירה אלטמן: לפני לא היו מנכ"ליות וכרגע, גם אחרי אין מנכ"ליות לצערי.
מירה אלטמן: אני באה מהתעשייה הזאת.
מירה אלטמן: ניהלתי מלון, ניהלתי רשת בתי מלון.
מירה אלטמן: הייתי סגן נשיא התאחדות המלונות.
מירה אלטמן: היום אני חברת נשיאות איגוד לשכות המסחר.
מירה אלטמן: יש לי רינג' מאד רחב גם בתעשייה הזאת ואני עשיתי לשם הסבה מקצועית, הייתי מורה, הייתי במערכת החינוך.
מירה אלטמן: אני מוכרחה להגיד שמאד נהניתי עד שלב מסוים ואחרי 13 שנים החלטתי לעשות הסבה מקצועית.
מירה אלטמן: הלכתי ללמוד ובעצם הגעתי לתעשיית המלונאות.
מירה אלטמן: אני לא חושבת שיש הרבה נשים עם רינג' כזה רחב, שבאמת התחילו מניהול מלון, הגיעו להיות מנכ"ל משרד ממשלתי והיום אני מנהלת את מרכז הקונגרסים, שזה 48 אלף מטר מרובע, זה ענק.
מירה אלטמן: זה משהו מאד גדול שמכיל בתוכו את כל הכנסים הבינלאומיים.
מירה אלטמן: אני לא רוצה לחזור, אני רוצה להגיד שאני מאד מתחברת לחסמים שהציגה פה ליאת.
מירה אלטמן: אני חושבת שהבעיה המרכזית של קידום נשים זה הנשים עצמן.
מירה אלטמן: אני חושבת שהנשים עצמן אכן רובן, מי שלא מוכנה לשלם את המחיר שאני וכל אחת מאתנו שעושה את הקריירה הזאת, משלמת.
מירה אלטמן: אני שלמה לגמרי עם הדבר הזה, ויש לי משפחה ואני נשואה ושלושה ילדים ויש לי ארבעה נכדים היום.
מירה אלטמן: אבל כן, אנחנו משלמים מחיר, והמחיר הוא לא פשוט.
מירה אלטמן: כשאני ניהלתי, הייתי מנכ"ל מלון, היו שלוש מנכ"ליות של בתי מלון, זה היה בשנות ה-90.
מירה אלטמן: היום, לשמחתי, יש הרבה יותר.
מירה אלטמן: אותו כנ"ל, אני חושבת שאפשר לראות את זה גם בכנסת.
מירה אלטמן: יש יותר חברות כנסת ואני חושבת שאנחנו רק מתקדמים למקום טוב יותר.
מירה אלטמן: בחלק מהעשייה שלי, אני מטפלת בחברות שמגיעות לפשיטות רגל ולכינוס נכסים.
מירה אלטמן: החברות האלה מגיעות לפשיטות רגל ולכינוס נכסים ולחדלת פירעון כי יש שם בעיה ניהולית.
מירה אלטמן: הניהול הוא בדרך כלל ניהול גברי, אני אומרת את זה באופן מאד ברור.
מירה אלטמן: דרך אגב, אני לא חושבת שיש ניהול גברי ונשי, אני חושבת שהניהול שלנו, וזה היתרון כשאני מדברת על ניהול נשי, שיש לנו גם וגם, לא רק.
מירה אלטמן: אני חושבת שיש לנו גם את החלק שאין מה לעשות, אנחנו מנהלות הרבה מאד קרבות והרבה מאד מלחמות ושמעתן רק את הפתיחה של חיליק שאני נורא מפחידה.
מירה אלטמן: אני אישה קשה וכולי, אז אני חיה עם האמירות האלה ואני שלמה עם העשייה שלי, ובכל מקום שאני מגיע, אני מביאה תוצאות.
מירה אלטמן: אני אומרת שוב, אני חושבת שהניהול שלנו הוא ניהול אחר, הוא ניהול שמביא גם וגם, לא רק.
מירה אלטמן: כשאני מגיעה לבנקים ומנהלת אתם משא ומתן לגבי החברות האלה, לראות איך משיגים להם אשראים ואיך פורסים את החובות ואיך באמת מצילים את החברה כדי שאותם עובדים, יהיה להם מקור פרנסה, ימשיך להיות להם מקור פרנסה.
מירה אלטמן: אני מוכרחה להגיד שזה חסם מאד רציני בתוך הבנקים, ממנכ"ל הבנק ועד מנהל הסניף ועד אותו מי שמטפל בחברה, זה חסם רציני - -
מירה אלטמן: אין לי ספק.
מירה אלטמן: אני רואה איך מתנהלים מולי ואיך אני מנהלת את המשאים ומתנים ולשמחתי, אני גם מצליחה אבל אני רואה את זה, כמה אנרגיה, כמה קושי, כמה ישיבות חוזרות אני צריכה לנהל ואני עושה את זה עם שותף, לעומת שותפי, שהסיפור הוא אחר לגמרי.
מירה אלטמן: לכן, אני חושבת שהחסמים הם מאד נכונים.
מירה אלטמן: אני חושבת שיש פה לא מעט דברים שצריכים להיעשות בחקיקה ואני מברכת על המפגש הזה.
מירה אלטמן: אני חושבת שהוועדה הזאת היא ועדה חשובה.
מירה אלטמן: עם הכל, אני חושבת שאם הנשים לא תצאנה למאבקים האלה, לא תהיינה שם ולא תבאנה את עצמן לידי ביטוי באופן הרבה יותר קטגורי, בעיניי, הקידום של הנשים יקרה, זה קורה, אבל זה קורה באינטרוולים מאד מאד רחוקים, מרוחקים אחד מהשני ואני חושבת שזה לא נכון שזה יהיה שם.
מירה אלטמן: חיליק, אנחנו מכירים קצת יותר מיומיים...
מירה אלטמן: אז יש לי תשובה.
קריאה: חינוך.
קריאה: זה מגיל קטן.
דליה נרקיס: אני חברת נשיאות הארגונים העסקיים.
דליה נרקיס: אני בעצם השמלה האדומה היחידה שהיתה במניפה, ובשוטף אני יושבת ראש קבוצת "מנפאואר" בישראל ומנהלת גם ב"מנפאואר" העולמית.
דליה נרקיס: אני הרבה מאד שנים בעולם העבודה וקרובה מאד גם לעולם הקריירות ונשים בכלל.
דליה נרקיס: אני רוצה להתייחס לתרופות או לפתרונות שאנחנו צריכים להתרכז בהם על מנת להתמודד בעתיד עם הקשיים שמועלים עכשיו ועם החסמים.
דליה נרקיס: אני רואה נושא מרכזי בנושא התרבותי.
דליה נרקיס: רק לאחרונה פורסמו נתונים שרק 18% מהנשים מעוניינות בכלל בקידום הקריירה שלהן, שזה אחוז מזערי, קטן ומביש, הייתי אומרת.
דליה נרקיס: אני חושבת שאחת הבעיות שהחברה שלנו לוקה בהן, שעדין אנחנו שבויים בסטריאוטיפים שהאישה היא נחותה יותר, היא זו שצריכה לדאוג למשפחה.
דליה נרקיס: האישה היא זו שצריכה לממן את עלות אחזקת הילדים בגן, המטפלת ובכל המקומות האלה.
דליה נרקיס: אני עדין שומעת: לא משתלם לי לצאת לעבודה כי אני משתכרת פחות ממה שצריך לשלם לגן - -
קריאות: הרבה מאד.
דליה נרקיס: - - את הדברים האלה - -
דליה נרקיס: - - אז את הדברים האלה, רבותי, צריך לקעקע.
דליה נרקיס: אני רואה את האחריות של התא המשפחתי, והיום יש כל מיני תאים משפחתיים ואני מכבדת את כולם, כאחריות לילדים.
דליה נרקיס: זאת לא אחריות בלעדית של האישה.
דליה נרקיס: זאת אומרת, אם צריך לממן משהו, זה מההכנסה של התא המשפחתי, כמובן אם יש כאלה כי יש היום הרבה מאד משפחות עם הורה אחד אז זו אחריות של התא המשפחתי.
דליה נרקיס: זו אחריות של שני בני הזוג לקחת אחריות שכשהילד חולה פעם זה נשאר ופעם זה, אבל זה מחייב שינוי תרבותי.
דליה נרקיס: שינוי תרבותי מתחיל מלמטה, עוד מהחינוך, ואני מדברת על חינוך כבר בבית הספר היסודי.
דליה נרקיס: לכן, אנחנו לא מוצאים מספיק נשים בעולם הטכנולוגיה, שהוא עולם מתגמל מאד, עולם מקדם מאד.
דליה נרקיס: כל הדברים האלה, צריך לטפל בהם בשורשים כבר בחינוך.
דליה נרקיס: אני חושבת שחלק מהמשימה של הבית הזה, מכיוון שהבית הזה חולש על הרבה מאד דיסציפלינות, זה להתחיל לטפל בחינוך ולא רק בהכוונה לחינוך טכנולוגי אלא גם בהכוונה למה שנקרא "כישורי חיים" ומשפחה, ועבודה וקריירה.
דליה נרקיס: אם נתחיל בזמן, יש סיכוי שבעוד לא הרבה זמן - -
דליה נרקיס: - - נראה את הפירות של השינוי הזה.
דליה נרקיס: אגב, כשמסתכלים על הנתונים בארצות-הברית של נשים יזמיות, אחד הנתונים היותר בולטים זה בתקופה של קלינטון, שהיו שיא ימי הפריחה בעשורים האחרונים, שזה היה שנות ה-90 עד 2000, רוב העסקים שנפתחו בארצות-הברית נפתחו על ידי נשים והם אלה שגרמו לפריחה הכלכלית המשמעותית.
ליאת גור: הם הוסיפו בעשור הזה 85% - - -
דליה נרקיס: מסכימה עם הנתון הזה.
ליאת גור: העסקים הקטנים והבינוניים, לא רק הנשים.
דליה נרקיס: אני מסכימה.
דליה נרקיס: אני עובדת בחברה גלובאלית, אני מאד חשופה לנתונים האלה ואני יודעת שזה אכן כך אבל יש פער גם בקטע שאצלנו, כחלק מהנושא התרבותי, אנחנו מקדשים את הילדים ואת כמות הילדים, אז צריך לטפל בכל מה שנאמר פה קודם, בהכרה בהוצאות וכולי וכולי אבל לצד חינוך והשינוי התרבותי.
דליה נרקיס: כי אמא לא תעשה שעות נוספות כי היא תצא בשלוש הביתה, וזה לא יום אחד אני ויום אחד אתה.
ורד סוויד: חברת הכנסת שולי מועלם ואורחות נכבדות, אני חושבת שההערה שנתת, יש בה משהו מאד מהותי ומשמעותי – השיח החברתי.
ורד סוויד: את נתת דוגמה שהיא מאלפת על השאלות שאנחנו שואלים אישה ולא שואלים גבר.
ורד סוויד: כל אחת מאתנו עוברת את זה ואני חושבת שזה באמת צריך להיות במקביל עם החינוך של הילדים והילדות, גם החינוך הסביבתי בציפיות הכפולות בין נשים וגברים.
ורד סוויד: אני עמדתי בראש ועדה שבחנה את התאמת מקומות העבודה, בשלב ראשון את נציבות שירות המדינה, והפיכתם למקומות עבודה תומכי משפחה.
ורד סוויד: אני חושבת שזה היעד המרכזי שצריך להיות לנו, חתירה להורות שוויונית ותנאים שווים לנשים וגברים, כמו שבשירות המדינה הכירו עכשיו ביום עבודה מקוצר גם לגבר, גם לאישה, אני חושבת שרק בדרך שינוי השיח תהיה אחריות חברתית של גברים ונשים בענין.
ורד סוויד: אני רוצה גם לציין את הפעילות השוטפת והאינטנסיבית של רומי בענין, שהיא כל הזמן מעצימה ודואגת לשים את נושא הנשים על המפה בתחום המלונאות.
ורד סוויד: את הפעילות הפרטיקולרית שנעשית בירושלים.
ורד סוויד: נמצאת כאן מלכי, שיזמה תיירות של העצמה - -
ורד סוויד: - - אז שוב, אני רוצה להודות על הדיון הזה ומאד חשוב, לדעתי, שנעשה מעקב בשנה הבאה, לראות אם יש גידול באחוז הנשים המנהלות ובעיקר, אם יש גידול בהטמעת ערכים של מקומות עבודה תומכי משפחה.
מלכה מזרחי שראבי: שלום.
מלכה מזרחי שראבי: תודה לורד שמכירה בי.
מלכה מזרחי שראבי: אני מתרגשת ואני מקווה שזה בסדר.
מלכה מזרחי שראבי: הגעתי לכאן בזכות הזמנה של חברת הכנסת עליזה, שיצאה, לאחר שהצגתי את הנשים הירושלמיות שמארחות בבתים, נתתי לכם פה את המידע שלנו.
מלכה מזרחי שראבי: הנושא הזה – "נשים יוזמות תיירות" יצא בירושלים ביוזמת היועצת של ראש העיר לקידום האישה.
מלכה מזרחי שראבי: אני, אישית, פרשתי מהוראה ואני מתחילה בי מכיוון שאני רוצה להביא כאן את הנשים בגילאים שלי, שרוצות וצריכות לצאת לעבודה.
מלכה מזרחי שראבי: אני פרשתי מהוראה לפני כתשע שנים ומאז, התנדבתי ואני עדין עוסקת בתיירות, בנושא קהילה מטיילת אבל זה עסק אחר ששם אני מנהלת את הנושא.
מלכה מזרחי שראבי: פה אני מייצגת את הנשים הירושלמיות, וכאן העלו המון נושאים שחשוב לי מאד לומר: למשל, החסמים התרבותיים שעוצרים.
מלכה מזרחי שראבי: בפלייר הזה שאני מביאה, יש לנו נשים מדהימות מהמגזר הערבי, ארמניות, נוצריות, חרדיות ברמות כאלה ואחרות בעלות משפחה עם ילדים קטנים וגדולים.
מלכה מזרחי שראבי: יש לנו כמה נשים שהן, אפשר לומר, מרובות ילדים או ברוכות ילדים עם עסקים קטנים בבית.
מלכה מזרחי שראבי: אתם מוזמנים לבוא לבקר אותן, הן נפלאות.
מלכה מזרחי שראבי: - - אתם ממש מוזמנים כי הן נשים שמנסות לעשות עסק עצמאי.
מלכה מזרחי שראבי: כל הדברים שהועלו כאן בנושא של חסמים, כספים, אני לא אחזור על זה כדי לא להלאות אתכם כי אתם בוודאי יודעים יותר טוב ממני אפילו אבל הנשים האלה, שרוצות ומשוועות, חלקן לפרנסה, חלקן לכלכלה וחלקן לעיסוקים נוספים.
מלכה מזרחי שראבי: חלקן צעירות בגילאי הילדים שלי וחלקן בגילאים שלי, שאנחנו זקוקים באמת לעיסוק.
מלכה מזרחי שראבי: זה שאני מעל גיל 60 זה לא אומר שאני חולה וצריכה לשבת בבית.
מלכה מזרחי שראבי: אנחנו חייבות את הנושא הזה.
מלכה מזרחי שראבי: מאד חשוב לי גם לדבר על מה שאמר כאן חבר הכנסת, משהו שמאד אהבתי.
מלכה מזרחי שראבי: מכיוון שאני באה מהעם אז מחאתי כפיים, מה שלא נהוג פה.
מלכה מזרחי שראבי: חשוב מאד להסתכל על העסקים האלה כי החזון שלי תמיד, עוד לפני שהתחלתי בתיירות, הוא להעלות את כל המגזרים וקודם כל לצאת לדרך, לטייל בארץ שלנו, הנהדרת אבל כשאנחנו נמצאים מול הנשים שפותחות את הבתים שלהן, פשוט אין מילים לתאר כמה הן עוסקות בזה בצורה של עבודת קודש.
מלכה מזרחי שראבי: ומכיוון שלפעמים הם אומרים: לא משתלם לי, אני מתקשרת לגברת מדהימה, ארמנית ברובע ואני אומרת לה: אני רוצה להביא לך קבוצה אז היא אומרת לי: אבל לא משתלם לי או השנייה אומרת לי: אבל בעלי היום לא מרשה לי.
מלכה מזרחי שראבי: כשאני אומרת תרבות, פה נכנס המון הנושא של "בעלי כרגע לא מרשה לי" או הבן שלי היום לא רוצה שאני אקבל אורחים.
מלכה מזרחי שראבי: - -
מלכה מזרחי שראבי: ודאי, חס וחלילה.
מלכה מזרחי שראבי: מסורות בעיניי מאד קדושות.
מלכה מזרחי שראבי: אני קודם כל מייצגת מסורת.
מלכה מזרחי שראבי: אנחנו באים אל משפחות להכיר מסורת, זה בדיוק מה שאנחנו עושים אבל יש אוטוריטה בבית וזה בסדר אבל דברים שאנשים מבטלים את עצמם.
מלכה מזרחי שראבי: אותן נשים שמעוניינות לעבוד לא מעוניינות לוותר על המסורת.
מלכה מזרחי שראבי: ההיפך, הן מדגישות אותה כי אם יש לי גברת, חסידת גור, שמספרת איך היא חיה בתוך הקהילה שלה או משכונות כאלה ואחרות בירושלים, הן לגמרי לא, הן בהחלט מייצגות את המסורת שלהן.
אורנה ובר אוזן: אני יושבת ראש ארגון הקוסמטיקאיות.
אורנה ובר אוזן: יש לי עסק עצמאי.
אורנה ובר אוזן: אחד הדברים שאני באופן אישי נתקלתי בהם זה הנושא של האשראי.
אורנה ובר אוזן: פעמים רבות הגעתי לבקש אשראי קצת יותר גבוה ממה שהייתי צריכה.
אורנה ובר אוזן: האשראי הוא ביחס למחזור שלי.
אורנה ובר אוזן: מספר פעמים שביקשתי זה לא אושר לי.
אורנה ובר אוזן: במקרה יצא לי שעסק לידי, הקליניקה שלי נמצאת בקניון שנמצא באותו בנק.
אורנה ובר אוזן: הוא קיבל אשראי עם אותו מחזור שלי, הוא קיבל ואני לא קיבלתי.
אורנה ובר אוזן: זה משהו שאני לא חשבתי אפילו על האפשרות לגשת למנהל הבנק ולדבר אתו על האפשרות למה כך או אחרת, למה אני בעצם לא מקבלת את האפשרות הזאת כי יכול להיות שדיברנו על חסמים, שמראש הבנתי.
אורנה ובר אוזן: אמרו לי שזה כך, בגלל שהמחזור שלי הוא כזה, אני לא יכולה לקבל אשראי אפילו לא באופן חד-פעמי - -
אורנה ובר אוזן: - - לא התווכחתי.
אורנה ובר אוזן: חשבתי שזה ככה, שזה בסדר וזהו.
אורנה ובר אוזן: רק לאחר זמן שהלכתי עם היועצת הכלכלי שלי ובאתי אתה לבנק, יכולתי לקבל את מה שקיבלתי ולא רק את מה שקיבלתי אלא יותר ממה שקיבלתי.
אורנה ובר אוזן: זאת אומרת שהמחזור שהיה לי, האשראי שיכולתי לקבל היה פי 2 ממה שביקשתי ומראש קיבלתי חצי מהסכום ואני הייתי בסדר.
אורנה ובר אוזן: זה מה שרציתי.
אורנה ובר אוזן: זה אחד הדברים שאני חושבת שאני בהחלט יכולה לראות גם את ההתייחסות אלי כאישה וגם בהחלט את החסך שלי.
אורנה ובר אוזן: אם היו מחנכים אותי להבין שכשאני פותחת עסק יש לי את האפשרות לקבל, אז אולי הייתי חושבת על כך אחרת והיית מקבלת היום הרבה יותר.
ליאת גור: בהקשר הזה רק הערה קטנה: היתה ועדת היגוי של הרשות לעסקים קטנים, שעוד היתה עצמאית ולא יחידת סמך ב-96, שחלק מההמלצות שלה היו באמת להתייחס לענין של אפליית אשראי ולפעול להכנסת יותר נשים להנהלות של הבנקים.
ליאת גור: משום מה, הוועדה הפסיקה לפעול ב-96.
ליאת גור: זו ועדת היגוי שהרשות לעסקים קטנים הקימה.
ליאת גור: ההמלצות שלה לא יושמו מאז ואולי זה משהו לטיפולו של - - - לעסקים קטנים.
ארבל לוין: זה לא משהו שקשור אלינו.
סילבי כהן: באותו ענין, יש היום שלוש נשים שהולכות.
סילבי כהן: ..
סילבי כהן: אין שום סיבה שלא יהיה יותר קל להעביר את זה ולהתמודד עם זה.
סילבי כהן: זה נושא שצריך לפתור אותו ברמה הזאת וזה אמור להיות יותר קל.
סילבי כהן: זאת צריכה להיות פריצת דרך כי זה אמור להיות יותר קל להעביר את זה, הן צריכות לגלות בזה יותר הבנה, בטח בשוויון, שלא נדבר על הטבה כי יש גם חד-הוריות שרוצות לפתוח עסק.
סילבי כהן: אני רק רוצה להגיד דבר קטן לגבי זה: אני חושבת שזה מיזם מאד יפה, אני עודדתי כמה כאלה במצפה רמון כשפתחתי את מלון "בראשית".
סילבי כהן: יש שם כמה נשים כאלה, ואני אעבוד אתכן.
סילבי כהן: אני רק רוצה שזה ישתמע נכון.
סילבי כהן: זה מקום נוח, אני רוצה לצאת מהמקום הנוח.
סילבי כהן: זה מקום נוח שאישה תפתח בבית בית מארח.
סילבי כהן: אני רוצה לראות נשים פורצות דרך בעסקים, כמנכ"ליות גם של בתי מלון וגם של עסקים אחרים, כי זה בעצם להישאר - -
מלכה מזרחי: לדעתי זה לא בדיוק נוח.
סילבי כהן: - - אני מסכימה אבל יותר קל לנהל בית ככה וזה בסדר.
סילבי כהן: אין בעיה, בשמחה אבל בואו נקל עליהן אם הן רוצות להיות במקום - -
מירה מינס: שלום לכולם.
מירה מינס: אני הייתי במשך שנים רבות מנכ"לית של "ברליץ" ישראל, עד לפני שנה.
מירה מינס: אני כאן בכובע של חברת נשיאות באיגוד לשכות המסחר והקמתי תחת הגג הזה, עם אישה מקסימה בשם בת-שבע שטראוכלר את פורום נשים בקריירה ועסקים של איגוד לשכות המסחר.
מירה מינס: הפורום התכנס, ואני רוצה להציג את זה בהמשך לשאלה של האם ישראל מעודדת יזמות נשית.
מירה מינס: אני רוצה להציג איזו שהיא פלטפורמה שאנחנו בנינו, שלטעמי ואולי עדין בקטן מדי, עושה את זה מפני שזה בדיוק בדיוק המטרה של הפורום.
מירה מינס: הפורום הזה מתכנס כל חודשיים וחצי, שלושה חודשים.
מירה מינס: מגיעות אליו בין 80 ל-100 נשים, רובן נשים שהעזו ועשו את זה והקימו עסקים מכל מיני סיבות אבל הן שם, בזירה הזאת, בג'ונגל העסקי הזה, מתוך ידיעה שעם האתגרים שיש בתוך הג'ונגל העסקי, לנשים יש עוד כמה אתגרים שלגברים אין.
מירה מינס: הפורום בא לענות על שלושה דברים מרכזיים: אני חושבת שאחד הדברים הכי משפיעים לנשים להעז, ולא רק להעז ולפתוח אלא אחר כך להתמודד ולהתמיד ולהמשיך ולא להישבר - -
מירה מינס: ולכן, הסיפור של ההתמודדות, מבחינתי, הוא סיפור מאד משמעותי.
מירה מינס: המטרה הראשונה של הפורום הוא לגרום לאותן נשים לשבת ביחד באותו חדר עם עוד נשים שעשו את זה, עם עוד נשים שהתמודדו ולחזק את יכולת ה"נטוורקינג" שלהן, שזה לא מובן מאליו כי אנחנו ממש מאמנות שם ומביאות מרצים שיאמנו שם וגילינו שלפעמים אפילו הפעולה הפשוטה ביותר של לגשת למישהו ולהגיד: שלום, אני דליה כהן, פתחתי עסק בשנה שעברה שעושה ככה וככה, היא לא מובנת מאליה וזה נשאר הרבה פעמים בתוך השכונה והסביבה הקרובה.
מירה מינס: אז 1.
מירה מינס: זה באמת הנושא של אומנות ה"נטוורקינג", איך שאני קוראת לה.
מירה מינס: 2.
מירה מינס: זה היכולת של הנשים, ומכל פורום אנחנו נותנים למשהו כמו 10 נשים במה להציג את עצמן ולדבר בפני כל הפורום.
מירה מינס: הדבר השלישי הוא המפגש עם "רול מודלס".
מירה מינס: עם נשים שעשו את זה, פרצו דרך והצליחו.
מירה מינס: בכל פורום אנחנו מזמינות שתי נשים כאלה אז עד היום הגיעו יעל ארד ודליה נרקיס שהיתה פה, ואיריס בק ופנינה רוזנבלום, וחברת הכנסת איילת שקד, שדיברה על המעבר מהזירה העסקית או הזירה הפרטית לזירה הציבורית תוך כדי שהיא אישה צעירה שבונה את המשפחה שלה.
מירה מינס: אני חושבת שהנושא של "רול מודלס", שזה מבחינתי הכי הכי חשוב, הוא באמת סופר קריטי בהשפעה וביכולת, וכל פלטפורמה שאנחנו יכולים לייצר כדי לעודד נשים שעשו את זה, להראות שהן עשו את זה, לעודד וליצור את הקשר עם נשים שקצת חוששות, זה מבחינתי אחד הדברים המרכזיים.
מירה מינס: סיפורון קטן – אני גם אמא לתאומות בנות 10.5 ולתינוק בן שמונה חודשים.
מירה מינס: לפני כמה ימים אני חוזרת הביתה בשעת ערב מאוחרת מיום עבודה והבנות אומרות לי: אמא, הרווחנו 45 שקלים.
מירה מינס: אז שאלתי אותן: איך?
מירה מינס: אז הן אמרו: זיהינו שבשכונה, אם נעשה ופל בלגי, זה ילך מעולה.
מירה מינס: אז לקחנו את המכשיר, עשינו ופל בלגי והלכנו למכור.
מירה מינס: אז אומרת: אני חושבת שהן נולדו דווקא עם הרצון היזמי, אני מקווה שלא יהרסו להן את זה.
שרון מאיר: בוקר טוב לכן.
שרון מאיר: אני גם הממונה על מעמד האישה במשרד התיירות, אני יועצת משפטית במשרד התיירות אבל אני באתי, בעצם, כשאני עשיתי הכנה לדיון הזה אני באתי כדי להביא אותי כדוגמה למישהו שצמחה מלמטה והגיעה להישגים.
שרון מאיר: אני חושבת שהמלונאיות הציגו את עצמן יפה אבל אני רוצה לחבר בין החצי הראשון של הדיון לחצי השני של הדיון כי אני חושבת שדווקא הציגו כאן נתונים מאד זעומים לגבי עסקים קטנים ובינוניים, בכלל, בבעלות נשית.
שרון מאיר: דווקא בתחום התיירות זה כן מקום שמתפתח והולך וגדל, והבאתם לכאן דוגמאות.
שרון מאיר: יש לי עוד הרבה דוגמאות בכל הארץ.
שרון מאיר: יש במצפה רמון ויש בירוחם ויש את מרים הבדואית, אם מישהו שמע עליה.
שרון מאיר: יש המון יזמויות קטנות שמתפתחות בתחום התיירות, ודווקא זה המקום שאין בו תקרת זכוכית כי מי שמחליטה לעשות את העסק שלה בבית, היא עושה ואין מי שאומר לה איפה לעצור כי היא יכולה להתפתח והיא יכולה לגדול והיא יכולה להגיע רחוק.
שרון מאיר: יש שם אפשרויות בלתי מוגבלות וגם היכולת לשלב בין משפחה לעבודה, זה לא בושה.
שרון מאיר: אנחנו נשים, אנחנו כן רוצות לשלב בין המשפחה לקריירה וזאת בעצם ההזדמנות הטובה.
שרון מאיר: אני מאד מתחברת לדברים שנאמרו כאן, בין היתר בנושא של מימון עסקים קטנים ובינוניים כי אם יש נשים כאלה שרוצות לפתח עסק בבית והבנק לא מאמין בהן ומשרדי הממשלה לא מאמינים בהן, כנראה ששם המקום לעשות את האפליה המתקנת ואני מברכת על כך.
שרון מאיר: תודה רבה.
אסתר אליאס: אני רק רציתי להוסיף משהו קטן בהמשך לדבריה של ורד ויו"ר הוועדה על ענין של קידום הורות שוויונית, שהרבה פעמים גברים רוצים לקחת חלק ולצאת מוקדם ולצאת לחופשת לידה והם חוששים שמעסיקים לא יקדמו אותם.
אסתר אליאס: חשוב לחזק מעסיקים לאפשר לגברים לצאת ולהשתתף בהורות שתקדם נשים.
קריאה: כמה חברות כנסת יש?
קריאה: את חושבת שזה מספיק?
רחל טבת ויזל: תודה לחברת הכנסת עליזה לביא.
רחל טבת ויזל: אני בוחרת בגברת אסתר הרליץ שהיא לא כל כך מוכרת אבל אני אספר עליה.
רחל טבת ויזל: חשבת שאבחר על דבורה הנביאה או על מישהי אחרת אבל אני אלך על מישהי יותר קרובה אלינו.
רחל טבת ויזל: אני ארצה גם קצת להפוך את הסדר ואז אני אסביר איך אני מקשרת.
רחל טבת ויזל: אני ארצה לדבר קודם כל על שירות הנשים ואחר כך להגיע לנושא של פגיעה על רקע מיני וכך אהפוך קצת את סדרי העדיפויות ולומר למה אני מזכירה את אסתר הרליץ.
רחל טבת ויזל: אסתר הרליץ היא ילידת ברלין, שנת 1921, האישה הראשונה שמונתה לשגרירה.
רחל טבת ויזל: היא הייתה שגרירת ישראל בדנמרק, הייתה חברת כנסת מטעם המערך, הייתה קונסולית של ישראל בניו יורק, אבל מה שמעניין לגבי אסתר ולמה היא מבחינתי מודל וחשובה לי דווקא היום זה כי אסתר עלתה לארץ ב-1933, לאחר העלייה של הנאצים, הצטרפה להגנה כבר כנערה וב-1942, עת הבריטים קראו לנשים היהודיות בארץ ישראל להצטרף ל-ATS – לחיל העזר הנשי בצבא – היא הייתה מהחלוצות והמקימות שאמרה שאנחנו הולכים לצבא הבריטי על מנת לסייע לו נגד הנאצים, על מנת לסייע ליהודים שנמצאים באירופה.
רחל טבת ויזל: למעלה מ-3,000 נשים – מדברים על 3,400 נשים – הלכו יחד עם אסתר לצבא הבריטי והיו בשליחויות שונות.
רחל טבת ויזל: אנחנו מכירים את חנה סנש, אבל לא היא המרכזית שם.
רחל טבת ויזל: אני מזכירה דווקא אותה כיוון שבזכותה של אסתר הרליץ ובזכותן של 3,000 הנשים האלה שידעו לפרק נשק, ידעו מה זה ארגון צבאי, ידעו מה לעשות, ב-1948 עת בן-גוריון מדבר על צבא הגנה לישראל, הוא מדבר על צבא עם נשים וצבא עם נשים נולד מזה שהיו נשים בהגנה, שהיו נשים לוחמות, היו נשים שידעו איך לנסוע בקומנדקר או איך לסייע כאחיות בקרבות ואסתר הייתה אחת המובילות.
רחל טבת ויזל: היא התבקשה על ידי בן-גוריון להיות חלק מקבוצת הנשים, מתוך קבוצת הנשים שהיו בבריגדה, ולהקים את חיל הנשים.
רחל טבת ויזל: הם קראו לזה חיל עזר נשים והיא סיפרה לי – לפני שבועיים נפגשנו כי אנחנו עושים להן יום הוקרה - שבן-גוריון אמר לה, מה פתאום חיל עזר נשים, תקראו לזה חיל נשים בלי עזר.
רחל טבת ויזל: כך נולד ה-ח"ן, כך נולד כל מוסד חיל הנשים.
רחל טבת ויזל: מבחינתי היא פורצת דרך משמעותית שלא כל כך מכירים אותה.
רחל טבת ויזל: היא פורצת דרך ובגללה יש נשים בצבא הגנה לישראל, בגללה ובגלל החברות שלה.
רחל טבת ויזל: בן-גוריון ב-1948 דיבר על חובת השירות לנשים, וזה יוביל אותי כבר לנושא של שירות נשים בצה"ל, דיבר על כך שבמדינה החדשה שיוצאת לדרך שאם לא יהיה שוויון בחובות, לא יהיה שוויון בזכויות ולכן נשים צריכות להיות שם.
רחל טבת ויזל: הוא דיבר על כך שלנשים יש את הידע כאשר מקימים צבא חדש ולכן אין מנוס אלא שנשים תהיינה בו.
רחל טבת ויזל: לכן היא הייתה ממקימות חיל הנשים ב-1948.
רחל טבת ויזל: היא נקראה מהר מאוד לשירות במסגרת משרד החוץ ולכן אנחנו פחות שומעים עליה בתולדות הנשים בצבא הגנה לישראל, אבל היא אישה מאוד משמעותית בכך שיש נשים בצה"ל.
רחל טבת ויזל: במסגרת יום האישה הבינלאומי ב-5 למרץ מקיימים אירוע גדול ומתכוונים לכבד את נשות הבריקדה שעדיין נמצאות.
רחל טבת ויזל: אסתר כמובן תהיה ותהיה גם גברת חנה מרון שתחגוג תשעים וגם הייתה בבריגדה.
רחל טבת ויזל: יש לנו קבוצה משמעותית שיש מה ללמוד ממנה כאישה במדינה ובהחלט כפורצת דרך.
רחל טבת ויזל: מה שיפה הוא שהיום גברת הרליץ שהיא כבר בת תשעים פלוס מעורבת עד מאוד במה שקורה עם נשים גם בצה"ל.
רחל טבת ויזל: אנחנו מקבלות ממנה אחת לכמה חודשים טלפון והיא מבקשת שנבוא לדבר.
רחל טבת ויזל: היא לא תמיד זוכרת על מה דיברנו בפעם הקודמת, אבל אנחנו מדברות אחת לכמה חודשים על מה צריך לעשות, איך להתקדם, צריכות להיות לוחמות, צריכות להיות יותר לוחמות או פחות.
רחל טבת ויזל: היא ממש מעורבת עד עצם היום הזה.
רחל טבת ויזל: לכן אסתר הרליץ היא הדמות שלי.
רחל טבת ויזל: ברשותך אני אתחיל עם איזושהי סקירה לגבי שירות נשים.
רחל טבת ויזל: כן, כיוון שהפגיעה על רקע מיני הוא נושא שקשור לשירות הנשים אבל אני לא רוצה לצבוע את כל שירות הנשים בצה"ל דווקא בפגיעה על רקע מיני.
רחל טבת ויזל: אני חושבת שמבחינת סדרי העדיפויות, זה חשוב וזה חשוב, אבל קודם כל נציג היכן נמצאות הנשים, באיזה מערכים הן נמצאים ומזה נבין את הדילמות של המפגש בין גברים ונשים בתוך הצבא.
רחל טבת ויזל: נקדיש לזה את הזמן המתאים, הגענו עם נתונים והדברים יוסברו, אבל אני חושבת שצריך להפוך את סדר הדברים.
רחל טבת ויזל: אני אתחיל עם שירות הנשים ומשם אנחנו נגיע לפגיעה על רקע מיני.