GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ענת טהון-אשכנזי: כמו כן, לגבי מח"ש, נאמר פה בצורה מאד סקפטית, לגבי הטיפול של מח"ש שביחס לתלונות שכאלה, אז אין לנו, כמו שחברת הכנסת הזכרת מקודם, נתונים.
ענת טהון-אשכנזי: אין לנו את הנתונים של כמה תיקים נפתחו, כמה תיקים טופלו וכמה תיקים הועברו לפרקליטות, באיזו שהיא צורה של טיפול.
ענת טהון-אשכנזי: כמה נסגרו, כמה נסגרו מחוסר ראיות, כמה נסגרו מחוסר אשמה.
ענת טהון-אשכנזי: וזה משהו שמאד חשוב.
עליזה לביא: במכתב הברכה לפרקליט המדינה כתבנו לו מכתב יפה, כולל כל הנקודות שאת כרגע מעלה.
עליזה לביא: אני עוצרת אותך, כי אנחנו חייבים לסיים.
עליזה לביא: אני רוצה להזכיר לכולם שאת היום הבין לאומי לציון אלימות נגד נשים, עשינו מחוץ לכנסת וקיימנו אותו במתקן של השב"ס.
עליזה לביא: והחלק הראשון הוקדש לנושא של אלימות.
עליזה לביא: לקחנו את המקרה של מצרים, נזכרנו כולנו בפעילות פוליטיות שהתחילו את המהפכה בכיכר תחריר, וסיימו אותה בחדרי המעצר של משטרת מצרים.
עליזה לביא: נוח לי בהקשר הזה לדבר על מה קורה במצרים, משום שאני מאד מוטרדת מהדברים שעולים כאן, והייתי מאד רוצה לשמוע אתכם, גם אם לא היום.
עליזה לביא: אנחנו נעשה דיון עם השר, אבל אנחנו רוצים לקבל תמונת מצב לגבי הכשרה של שוטרים ויס"מניקים בפינוי הפגנות.
עליזה לביא: האם בכלל יש הבחנה מגדרית לגבי מפגינים ומפגינות; האם יש הכשרה לכך, כלומר האם בתהליך הסוציאליזציה שלכם לבנות שוטר במדינת ישראל, יש את הרגישות, יש את המענה, יש ההבנה, יש את ההתייחסות המגדרית, את האחריות המגדרית בפינוי של מפגינים ומפגינות.
עליזה לביא: האם בכלל יש מילים שאסור לומר אותן.
עליזה לביא: איך יכול להיות שאנחנו שומעים פה דפוסים שחוזרים על עצמם ומילים שחוזרות על עצמן, שלא יעלה על הדעת ששוטר במדינת ישראל יאמר אותן ויישאר בתפקידו.
עליזה לביא: והאם בעצם העדויות האלה, שבגלל שהמשטרה לא יכולה להתמודד איתן, הן הופכות להיות נשק נגד המשטרה?
עליזה לביא: אני מבקשת ממך, זו תחילת דרכך, אני חושבת שדבר ראשון את חייבת לקיים שולחן עגול.
עליזה לביא: אני יכולה לתת את המקום הזה, אנחנו עשינו את זה גם במקרים אחרים בוועדות אחרות, אבל לקרוא אליך גם את כותבי הדו"ח וגם את נציגות הארגונים, ולשבת ולשמוע ולנסות לראות האם ניתן ליצור קוד אתי בין המשטרה לבין ארגוני הנשים, ולבוא ולראות איך יחד מסכימים על נהלים, על הבנות, על מקום של הכשרה.
עליזה לביא: אולי גם בתהליך הכשרת השוטרים לבוא וללמוד מהניסיון של מרכזי הסיוע, ועוד ועוד.
עליזה לביא: אנחנו מדינה אחת.
עליזה לביא: פעם את שוטרת, פעם את אזרחית.
עליזה לביא: פעם את תצאי להפגין כנגד מה שעושים לך בבית שלך, ופעם אחת את תהי על המשמר.
עליזה לביא: לא יכול להיות שאלו יהיו העדויות שאנחנו נשמע פה עוד ועוד ועוד.
עליזה לביא: בבקשה, תגובת המשטרה.
חן מוריס: טוב, קודם כל אי אפשר להישאר אדיש למה שנאמר פה קודם לכן.
חן מוריס: כאב לארבע בנות בוגרות, יחסית, אני רוצה בכל זאת, ברשותך, אנחנו נדרשנו - - -
קריאה: אנחנו לא בנות, אנחנו נשים, סליחה.
עליזה לביא: בסדר, אני גם אמא לשלוש בנות ובן, ואני מבקשת לשמור על - - -
חן מוריס: אנחנו נדרשנו להתייחס, או יותר נכון לבדוק חמישה אירועים, שלפחות חלקם צוינו קודם לכן.
חן מוריס: כבוד יושבת הראש, החוט המקשר בכל האירועים, שאותם אנשים לא פעלו על פי חוק.
חן מוריס: ולמה אני מתכוון?
חן מוריס: שאלת קודם לכן האם לכל אירוע נדרש - - -
קריאה: זה כמו לשאול נפגעת אונס מה היא עשתה קודם לכן.
קריאה: אני לא מוכנה להשוואה הזאת.
קריאה: באמת, זה חורה לי לשמוע את זה.
חן מוריס: ברשותך, אני כיבדתי אותך.
שולה קשת: ועוד פעם להאשים את הקורבנות.
שולה קשת: הקורבן הופך להיות לנאשם.
שולה קשת: קלאסי.
כרמן אלמקייס: רגע, אני לא מבינה - זה ששוטר אמר לי "באת לחפש בולבולים", כאילו, על מה עברתי?
כרמן אלמקייס: על איזה חוק?
כרמן אלמקייס: באיזה זכות הוא מדבר אלי ככה?
עליזה לביא: יש לי עוד שתי נשים שעוד לא נתנו את העדות שלהן, בואו נשמע ואני גם ככה מאריכה את הדיון מעבר למה שתכננו, אז בבקשה.
חן מוריס: חוק רישוי עסקים בחוק, הוא למעשה מגדיר שכל הופעה רבת משתתפים מחייבת אישור של העירייה, ובתוכו יש אישור של המשטרה.
שולה קשת: קיבלנו אישור.
חן מוריס: החוט המקשר בכל האירועים שאנחנו בדקנו, לפחות על פי הדו"ח שנמצא ברשותי כרגע, ברוב האירועים, כולל האירוע שנזכר פה בפניך, לא היה בו אישור.
חן מוריס: הייתה הידברות, ואני לא רוצה כרגע להיכנס ליותר פרטים - - -
כרמן אלמקייס: זה לא רלבנטי.
שולה קשת: וזה גם לא נכון.
שולה קשת: נותנים פה נתונים לא נכונים, סליחה.
חן מוריס: במרבית האירועים, לא כולם, הייתה אלימות, היה ונדליזם, אלימות ורבאלית.
שולה קשת: אוי, באמת.
עליזה לביא: אני מבקשת לשמוע, אני לא מסוגלת להתרכז כשמפריעים.
עליזה לביא: בואו נשמע את הדברים, אנחנו צריכות לדעת עם מה להתמודד, אז בואו נשמע את הדברים.
עליזה לביא: אז רגע, בסדר, אני לא מסכימה עם הדברים, אבל בואו נשמע אותם.
חן מוריס: כבוד יושבת הראש, אני אגיד לך עם מה להתמודד.
חן מוריס: אז כמו שאפשר להציג פה תמונה חד צדדית, אז ברשותך, נעשה פה שימוש בשם של שוטר.
חן מוריס: אני בחרתי לא לעשות בזה שימוש, או שנזהרתי אם כן להציג את הקסדה או לא, אבל הוזכר פה השוטר סער בטשי.
חן מוריס: האם מקובל פה על מישהו שמיד אחרי האירוע, בסמוך לביתו של שר האוצר, באורח פלא, באזור היישוב שבו הוא מתגורר, בקריית עקרון, תלוי בכל רחבי היישוב, בדגש על תחנות הסעה, בסמוך לבניין מגוריו, כרוזים עם התמונה שלו, שמו המלא ועובדת היותו סוטה.
קריאה: מי תלה?
חן מוריס: אני לא אמרתי מי.
חן מוריס: זה מה שקרה כתוצר, הפלא ופלא, מיד - - -
עליזה לביא: זה לא מתכתב עם הטענות שנשמעו כרגע.
עליזה לביא: זה לא קשור, אדוני.
חנין זועבי: אבל מה זה קשור?
חנין זועבי: אתה ממחיש את הזלזול של המשטרה בקורבנות.
חנין זועבי: מה אתה עושה פה?
עליזה לביא: אדוני, זה לא קשור.
עליזה לביא: אני רוצה לדעת האם השוטר הזה עדיין משרת במשטרת ישראל.
חן מוריס: אני לא יודע, אני צריך לבדוק.
עליזה לביא: אז אני אשמח לקבל תשובה.
כרמן אלמקייס: סגרו את התלונה במח"ש.
חן מוריס: אני רוצה משפט אחד, ברשותך.
חנין זועבי: אתה מעלה פה סוגיה אחרת לגמרי.
חנין זועבי: למה אתה מעלה?
דב חנין: רגע, רגע, אם אדוני - - -
חן מוריס: משפט אחד בבקשה ואני אשמח לענות לכל שאלה.
חן מוריס: במשטרת ישראל משרתים כ-27,000 שוטרים.
חן מוריס: אני חושב שזה לא יהיה נכון לצבוע את הצבע שנאמר פה לפחות לגבי כולם.
חן מוריס: אני חושב שכולם מבצעים את העבודה במסירות, לטובת הציבור.
חנין זועבי: רק תתמודד עם המקרים שהוצגו.
חנין זועבי: למה אתה בורח?
חנין זועבי: אתה רק בורח.
חן מוריס: אני חושב, ואגב בעניין הזה אני בטוח, שסוגית אכיפת החוק זה אינטרס של כולנו, ואני חושב שאנחנו צריכים להקפיד שזה ייעשה הן ברגישות והן - - -
חנין זועבי: אז אתה לא מתייחס אלינו ברצינות.
חנין זועבי: זו אינה התייחסות רצינית.
חנין זועבי: אני חושבת שאנחנו מסרבות להתייחסות הזאת.
חנין זועבי: אתה פשוט לא מתייחס.
עליזה לביא: תגובה שלך?
דב חנין: אני ממש לא מבין את הדברים שנאמרו פה.
עליזה לביא: אני גם פה, אבל אתה יודע שיש שיעורי עזר.
עליזה לביא: לא, אני לוקחת שיעורי עזר כשאני לא מבינה.
מיכל רוזין: אני חושבת שהמשטרה צריכה לשכור ייעוץ תקשורתי, אסטרטגי, ללמוד לבוא לוועדות בכנסת, לתת תשובות.
מיכל רוזין: אפילו לתת תשובה של וואלה, שמענו, נעלה את הדברים לשר, למפכ"ל.
עליזה לביא: חברת הכנסת רוזין, אנחנו רק התחלנו.
מיכל רוזין: סתם סיסמאות.
עליזה לביא: פתחנו ואמרנו שאנחנו באנו לשמוע.
שולה קשת: רק משפט, אני לא יכולה - - -
עליזה לביא: כן שולה, אני רואה שאת לא יכולה, בבקשה.
שולה קשת: לא, כי אנחנו כבר עשינו עצומה בפייסבוק, שלחנו מכתב לשר לביטחון הפנים לפני מספר חודשים וגם מכתב באמצעות עורכת הדין שלנו גבי לסקי.
שולה קשת: עד היום לא קיבלנו תשובה.
שולה קשת: אין שום התייחסות.
שולה קשת: זאת אומרת זה זלזול ואנחנו נשמח גם להעביר את נייר העמדה שאנחנו כתבנו, לוועדה.
עליזה לביא: כן, טוב.
יעל אידלמן: אפשר להגיד מילה?
מרב מיכאלי: כן, בטח, בטח, איזו שאלה.
מרב מיכאלי: וודאי.
יעל אידלמן: תראו, אני לא מכירה את האירועים האלה, אני שמעתי עליהם לראשונה.
יעל אידלמן: המשטרה היא לא זאת שחוקרת את האירועים האלה.
יעל אידלמן: מי שחוקר את האירועים האלה זה מח"ש.
יעל אידלמן: סמכות החקירה הוצאה מידי המשטרה.
יעל אידלמן: עכשיו, אני לא - - -
יעל אידלמן: סליחה, מח"ש לא שייכת למשטרה, היא שייכת למשרד המשפטים, ועדיין אני לא הממונה על מח"ש.
יעל אידלמן: אבל עדיין, כשאנחנו בודקים את האירועים, זאת אומרת יש מה שנקרא חלוקת עבודה, ולכן כמו שאני מבינה מהרוח הנושבת פה, לא בכל המקרים הוגשו תלונות במח"ש, לכן בעצם גם לא מוצתה חקירה.
יעל אידלמן: אנחנו שומעים פה צד אחד של הדברים, לא שמענו את הצד השני.
יעל אידלמן: ובאותם מקרים, מניסיוני כעורכת דין, כתובעת, לא תמיד התמונה שצד אחד מציג היא - - -
מיכל רוזין: אבל לא הכל פלילי.
מיכל רוזין: יש תופעה, מוצגת תופעה.
מיכל רוזין: אתם גורמי שלטון, לא, את לא יכולה להחזיר את זה כל הזמן לתוגש תלונה, נבדוק את התלונה.
מיכל רוזין: יש פה תופעה שמוצגת ואתם מתעלמים - - -
יעל אידלמן: שנייה, חברת הכנסת, אני עוד לא סיימתי.
מיכל רוזין: אתם באים לוועדה בכנסת לא להגיד לי על מקרה ספציפי זה או אחר.
מיכל רוזין: להגיד איך אתם מתמודדים עם תופעה, לא עם תלונה ספציפית שהוגשה.
עליזה לביא: חברת הכנסת רוזין, אנחנו מנסות בסופו של דבר - - -
מיכל רוזין: אבל אי אפשר.
מיכל רוזין: אנחנו חוזרים ופונים אליכם והתשובות שלכם חוזרות על עצמן.
יעל אידלמן: אבל אני מכבדת אתכם, תכבדו גם אותי.
מיכל רוזין: אנחנו מנסים להגן עליכם, לא רק לכבד אתכם.
מיכל רוזין: אתם לא מגנים על עצמכם.
יעל אידלמן: רק שנייה, אני לא סיימתי את דברי.
יעל אידלמן: אז בכל מה שקשור לעניין של תלונות ספציפיות, אז באמת בסוף יוצא שכאילו הכנסת כאן הופכת להיות מעין בית משפט שדה, בלי שניתנה לשוטרים אחרים את ההזדמנות.
יעל אידלמן: יכול להיות שאם היינו מביאים לפה שוטרים אחרים שהיו מציגים את נקודת המבט שלהם ואת ההתמודדות שלהם באירוע, אולי התמונה הייתה אחרת.
עליזה לביא: לא, אבל גברתי, החומרים, העדויות הועברו אליך ביום חמישי.
עליזה לביא: זה לא שאת לא מכירה.
עליזה לביא: יכולתם להחליט עם מי אתם מגיעים.
יעל אידלמן: אני לא חושבת שזה נכון להביא לפה שוטרים ולנהל פה את תיק החקירה.
עליזה לביא: בסדר, אבל אנחנו - - -
מיכל רוזין: תצאי מהתלונות הספציפיות.
מיכל רוזין: תתייחסי.
מיכל רוזין: גם הוא שואל אותי – האם הגשת תלונה.
מיכל רוזין: אני חברת כנסת, אני צריכה להגיש תלונה?
מיכל רוזין: אני באה אליך פה, בוועדה רשמית של הכנסת, לפרוטוקול, ושואלת איך אתה מסביר התנהגות כזאת של שוטרים.
מיכל רוזין: לא מעניין אותי להעניש את השוטר הספציפי, זה ממש לא מעניין אותי.
מיכל רוזין: מעניין אותי שהמשטרה תטפל בתופעה ותידרש מקודם להתארגנות כמו שצריך, ומזה אתם מתעלמים.
מיכל רוזין: תפסיקו להתייחס לתלונות הספציפיות.
יעל אידלמן: אני לא אמרתי שאני מתעלמת.
יעל אידלמן: אני שמעתי את הדברים ואנחנו כמובן נעביר את רוח הדברים שהייתה בוועדה למפכ"ל ולכל מי שממונה על ההכשרה המקצועית של השוטרים, ועל הכל העניין של האווירה, כפי שהיא עולה כרגע והדברים ייבחנו.
יעל אידלמן: ואני מניחה שבמפגשים הבאים שיהיו - - -
עליזה לביא: אנחנו נעשה את המפגש הבא עם השר.
עליזה לביא: עלמה ושרה, אני לא נתתי לכן רשות דיבור.
עליזה לביא: חברת הכנסת מיכאלי, אני לא שכחתי.
עליזה לביא: אתן רוצות להוסיף?
אלמה ביבלרש: כן.
אלמה ביבלרש: קוראים לי אלמה, אני מנהלת הפעילות של הקרן למגיני זכויות אדם, ואני פעילה חברתית ופוליטית כבר לא מעט זמן.
אלמה ביבלרש: האמת היא שהזמינו אותי פה לדבר על החוויות האישיות שלי מההפגנה בצומת חורה, במוצאי שבת, ה-30 בנובמבר, אבל אני חושבת ששמענו פה מספיק דוגמאות ספציפיות לכמה השוטרים אלימים.
אלמה ביבלרש: אני דווקא רוצה בהקשר הזה אולי להוסיף כמה נקודות שלא נגענו בהן.
אלמה ביבלרש: לפני זה להבהיר באופן חד משמעי שהסיפורים של כרמן וספיר הם לא נדירים.
אלמה ביבלרש: הנדירות, היכולת שלהן לבוא לפה ולמלל את זה ולספר את זה ולהילחם על זה.
אלמה ביבלרש: הסיפור לא נדיר בכלל.
אלמה ביבלרש: אנחנו נפגשים בזה כל הזמן, כל יום.
אלמה ביבלרש: עניני התלונות למח"ש.
אלמה ביבלרש: הסיפורים, גם ברמה הפיזית, גם ברמה האישית, אני יכולה לספר ברמה האישית אם בכל זאת רוצים נקודה אחת מצומת חורה בימים האחרונים, כששוטר נוגע בי באיברים הפרטיים שלי ואני אומרת לו – אל תיגע בי, הוא אמר לי "את זונה של ערבים ופתאום עכשיו את מתחסדת".
אלמה ביבלרש: סתם דוגמא.
אלמה ביבלרש: לא היה שום דבר חריג באמירה הזאת.
אלמה ביבלרש: ספגתי כאלה אין סוף.
אלמה ביבלרש: נקודה אחת חשובה לעניין מח"ש.
אלמה ביבלרש: כשאנחנו הולכות ואנחנו יוצאות מתוך נקודת הנחה שמגנות זכויות אדם לא הולכות להפגנה פעם אחת, הן הולכות וחוזרות, וכשאני הגשתי תלונה במח"ש נגד שוטר שתקף אותי ופגע בי, גם מינית וגם אחרת, וחודשיים אחר כך, כשאני נעצרתי בהפגנה נוספת הוא היה החוקר שלי.
אלמה ביבלרש: אני נסגרתי איתו לבד בחדר, כשהוא יודע שאני הגשתי נגדו תלונה על תקיפה.
עליזה לביא: יש פה משחק הכיסאות?
אלמה ביבלרש: לא, הוא חוקר, נפגשנו איתו באיזו שהיא סיטואציה מול ההתנחלות ענתות, שהוא גר בה.
אלמה ביבלרש: הוא יצא החוצה ותקף מספר מפגינים ומפגינות שעמדו בחוץ.
אלמה ביבלרש: אנחנו זיהינו אותו כשוטר מהיכרותנו עם הסיטואציה הזאת.
אלמה ביבלרש: עד היום לא נעשה שום דבר משמעותי עם החקירה הזאת, וקבוצה גדולה של נשים ממשיכה להיחקר על ידו.
חנין זועבי: צריכים לחקור את מח"ש.
אלמה ביבלרש: עוד שני דברים קצרים.
אלמה ביבלרש: אני רוצה להגיש שמגנות זכויות אדם, התפיסה של המשטרה לגביהן, האמירות של הקטנה, של התפיסה שנשים יש להן דעות פוליטיות ויש להן אמירה ותפיסה חברתית מובנית, הן בעצם נגררות על ידי גברים, הן עוברות מניפולציות על ידי גברים להאמין במה שהן עושות.
אלמה ביבלרש: את פה כי הגברים אמרו לך, או כי הגברים הובילו אותך, או כי את אוהבת בולבולים של ערבים, או כי את אוהבת שהשוטרים נוגעים בך.
אלמה ביבלרש: הרידוד המוחלט הזה של נשים מגנות זכויות אדם, כנשים שאין להן שום אמירה פוליטית משל עצמן, הוא דבר שחוזר על עצמו כל הזמן.
אלמה ביבלרש: התפיסה של נשים שהן שוטרות - - -
אלמה ביבלרש: אני רוצה להגיד שאני רואה כל הזמן, הנשים, השוטרות, מוטרדות מינית על ידי השוטרים הגברים.
אלמה ביבלרש: הן מושפלות על ידי השוטרים הגברים - - -
עליזה לביא: השוטרות מוטרדות?
מיכל רוזין: כן, נו, מה?
אלמה ביבלרש: השוטרות.
אלמה ביבלרש: וכשהם מביאים אותן בשביל לטפל בנו, הן צריכות להוכיח שהן מספיק טובות כמו הגברים, הן מספיק אלימות כמו הגברים, הן מספיק אגרסיביות.
עליזה לביא: רק שנייה, מי מוטרדות?
עליזה לביא: השוטרות מוטרדות על ידי השוטרים, או השוטרות מטרידות מינית גם?
אלמה ביבלרש: השוטרות מוטרדות מינית על ידי שוטרים גברים.
עליזה לביא: אתה רואה את זה בהפגנות?
אלמה ביבלרש: בהפגנות, אני רואה את זה המון.
אלמה ביבלרש: מזלזלים בהן, מקטינים אותן, ואז הן צריכות להוכיח שהן מספיק חזקות, שהן מספיק גיבורות, כמו הגברים.
אלמה ביבלרש: ולפעמים ליפול לידיים של שוטרת בהקשר הזה, גרוע לא פחות מאשר ליפול בידיים של שוטר.
עליזה לביא: חברת הכנסת מיכאלי, משפט סיום.
שרה: רגע, אני יכולה להוסיף משהו?
שרה: אני שרה, ממש דקה.
שרה: משהו שלא עלה פה, תסתכלו גם בפורומים באינטרנט ובפייסבוק, יש פורומים של אלפי אנשים, כמו למשל אחד מהם זה כולנו נגד השמאל הקיצוני.
שרה: מתפרסמות שם באופן סדיר תמונות, גם שלי התפרסמה שם, ואז מופיעות שם המון המון תגובות, זה מאות תגובות – "תאנסי", "תמותי", "נזיין אותך בתחת", כל הדברים הרגילים אבל ממאות אנשים עם תמונה ותיוג של שם, שזה כמובן מפחיד.
שרה: אני אישית כבר פניתי פעם אחת למשטרה לגבי סרטון שהופיע עם הכתובת האישית של ההורים שלי וטלפון, ואי מייל שלי, וזה נסגר כי המשטרה לא מצאה את ה-IP והייתה צריכה לפנות לגוגל העולמי.
שרה: מן מרחו אותי, אז תבדקו את זה כי זה מאד רציני ומאד מפחיד, וזה בהרבה פורומים.
שרה: וחוץ מזה, תבדקו גם את הפייסבוקים של השוטרים שלכם, כי שם נכתבת הרבה הסתה, אבל גם הפורומים של הימין, למשל האתר רוטר, שמופעל על ידי אבא של שוטר במשטרת ישראל, ומתפרסמת שם אולי לא הסתה מגדרית, אני לא יודעת, לא בדקתי את זה, אבל הסתה על בסיס פוליטי בהחלט מתפרסמת שם.
עליזה לביא: אני מתנצלת, אני חייבת לרוץ לוועדת כספים.
עליזה לביא: כן, חברת הכנסת מיכאלי.
מרב מיכאלי: לא, זה רק להגיד לכם, תראו.
מרב מיכאלי: לשמוע אתכם ואתכן, המקום הזה שבו אתם משחקים איתנו איזה משחק האשמות, זה גם מייאש וזה גם מקומם וזה גם שערורייה, ואני רוצה להגיד שלא לזה התכנסנו.
מרב מיכאלי: מה שניסתה חזור ונסה חברתי מיכל רוזין להגיד בדם ליבה, זה שאנחנו לא באנו לשחק אתכם את משחק האשמות:
מרב מיכאלי: תראו לנו שאתם כן בסדר או לא בסדר.
מרב מיכאלי: אנחנו באנו לחשוף בפניכם, בפעם לא הראשונה, בוודאות, אבל באדיבות יושבת הראש פה, באמת בצורה ראויה, באמת בעיה שקיימת.
מרב מיכאלי: בואו לא ניתמם.
מרב מיכאלי: זה ארגון גברי.
מרב מיכאלי: העולם הוא עדיין עולם בשליטה של גברים.
מרב מיכאלי: אלימות כלפי נשים מתבצעת כל היום, בכל מקום, בקרב כל שכבה סוציו אקונומית.
מרב מיכאלי: גם אלימות מינית, גם אלימות לא מינית.
מרב מיכאלי: אין להניח, שוטרים אחרי הכל הם בני אדם, כמו ששופטים הם בני אדם, כמו שכל סוג אחר של בני אדם הם בני אדם.
מרב מיכאלי: אין להניח שקבוצת השוטרים, ככל שהיא, בעיקרון אנשים נהדרים שרוצים לשמור על החוק ולעשות טוב, אבל מקבלים לידיים הרבה מאד כוח, ואין להניח שדווקא בקבוצה הזאת לא יימצאו אלה שיעשו שימוש בכוח הזה, בעיקר כשהם יכולים להרשות לעצמם והם יודעים שהם יכולים להרשות לעצמם.
מרב מיכאלי: וזה מה שאנחנו מבקשות מכם.
מרב מיכאלי: אנחנו באות ואומרות לכן בצורה המפורשת ביותר, זה מה שקורה.
מרב מיכאלי: חבל לריב איתנו ולהיתמם ולהתחיל לנסות להוכיח אחרת.
מרב מיכאלי: קחו את זה כנתון, כי זו תמונת המצב בעולם, פשוט כי ככה מתנהל עדיין העולם, לא משטרת ישראל באופן אישי.
מרב מיכאלי: ולכן אתם, האחריות שלכם היא להבהיר לכל השוטרים והשוטרות, לצורך העניין אני אומרת גם שוטרות כלפי המפגינות, אבל גם לשוטרים כלפי השוטרות – שהם לא יכולים להרשות לעצמם.
מרב מיכאלי: שזאת לא אופציה ושהארגון כארגון, ברוח המפקדים, מבינים שמשהו השתנה בחיים, ואי אפשר, נשים הן לא הפקר, אפילו לא אם הן עושות דברים שהם לא נשיים בהגדרה, ואפילו אם הן לא מצייתות מיד כשיש מישהו שרוצה שהן יצייתו, וזה לא עושה אותן הפקר לשום סוג של אלימות.
מרב מיכאלי: עכשיו באמת אני אומרת, אני לא אומרת תבואו ותפקירו פה את השוטרים הספציפיים שמדובר בהם, אבל צריך להבין שלא מדובר בעשבים שוטים, לא מדובר בעשבים שוטים.
מרב מיכאלי: מדובר ביחס מערכתי, ששוב, הוא לא במנותק מהתרבות שאנחנו חיות וחיים בה, אבל במקרה שלכם, כמערכת, אותו כוח שיש להם, לשוטרים בידיים, יש לכם להפעיל על השוטרים והשוטרות שלכם, ועל המערכת שלכם, בשביל שהכוח הזה לא יופעל לרעה כנגד נשים אזרחיות בחוץ.
מרב מיכאלי: ואת זה אתם חייבים להתחייב כלפינו, שאת זה אתם תלכו לעשות.
עליזה לביא: אנחנו נשוב ונתכנס לישיבה נוספת בהשתתפות השר לביטחון פנים, לקבלת תשובות מפורטות לשאלות שביקשנו מכם.
עליזה לביא: לגבי מחקרים של הארגונים, אם תתקלו בבעיות, תרצו גם אתם לבוא יותר מוכנים וגם בהמשך לתשובות ושאלות שנשאלו כאן, גם ברמה של הדפוסים, הייתי שמחה יותר לקבל תמונה של דפוסים ודברים שחוזרים על עצמם, ולעלות רגע מעל העדויות, ולראות באמת את הדברים, גם כדי להתמודד.
עליזה לביא: גם לגבי ההכשרה של שוטרים במדינת ישראל, הייתי שמחה לקבל סקירה איך בעצם שוטר הופך להיות שוטר, ואיך שוטרת הופכת להיות שוטרת, ומה כלול בתהליך ההכשרה; ולקבל גם הבנה לגבי הכשרה לעניין של הפגנות, אם קיימת הכשרה, אז גם אותה וגם לגבי כל השאלות שלנו בהתבוננות המגדרית.
עליזה לביא: כלומר, ברגע שיש הפגנות של נשים, האם כשיש בקשה מראש או התראה מראש לגבי השתתפות של שוטרות, של יס"מניקיות, האם אתם נותנים לזה את הדעת; ואת כל השאלות שהפניתי אליכם.
עליזה לביא: אני לא אחזור עליהן.
עליזה לביא: אנחנו נתכנס כאן בעוד חודש וחצי.
חנין זועבי: גברתי יושבת הראש, אולי להזמין גם נציגים של מח"ש עצמו, גם כדי לקבל אינפורמציה ולדרוש אינפורמציה עכשיו.
עליזה לביא: אנחנו מדברים גם על המפכ"ל, גם על השר וגם על מח"ש.
עליזה לביא: אנחנו לא ניתן שהמצב שעדויות כאלה תמשכנה להגיע לוועדה, בוודאי שזה המקום להשמיע אותן, אבל אנחנו נפעל שמקרים כאלה לא ישנו.
עליזה לביא: ושוב, רק יחד נצליח לתקן.
עליזה לביא: כן, גברתי, מה?
עליזה לביא: אנחנו סוגרים ישיבה.
גלי עציון: לא, כי כל הזמן דיברנו על תלונות על הפגנות.
גלי עציון: אנחנו קבוצה גדולה של נשים הפעילות בארגוני נשים וכבר תקופה מאד ארוכה מבקשות את עזרת המשטרה, ואין דיון אפילו שאנחנו לא עברנו על החוק, וזה ויצ"ו ונעמ"ת, וחברות נוספות, ונפגשנו עם כל מיני גורמים במשטרה.
גלי עציון: אז במסגרת המפגש עם השר לביטחון פנים, שיחזרו גם עם התשובות כאלה, אם בסופו של יום נשלחנו להגיש קובלנות פליליות פרטיות על הסתות מהסגנון הזה.
גלי עציון: זה נושא שיידון מחר.
עליזה לביא: אני חייבת לומר לכן שבכל הנושא ובסוגיה הזאת, לצערי הרב, גם חוקרות באקדמיה וגם נשים מעורבות, חוששות מלבוא להשתתף מחר בוועדה.
עליזה לביא: יש חשש, ואני כבר העברתי בקשה לקצין הכנסת בנושא הזה.
עליזה לביא: גם אני מאוימת.
גלי עציון: זה לא הבעיה, הבעיה היא שביום שאחרי – האינטרנט, הרשת תהיה מוצפת הסתה מטורפת, והמשטרה לא עושה כלום.
קריאה: יש תלונות רשמיות.
קריאה: כולנו הגשנו תלונות.
עליזה לביא: אנחנו נטפל גם בזה.
עליזה לביא: תודה רבה לכולן.
לילך יחזקאל: אני אתחיל.
לילך יחזקאל: שמי לילך יחזקאל, אני ראש מדור פרט ורווחה במטה הנציבות.
לילך יחזקאל: נציבות כבאות והצלה.
לילך יחזקאל: של המשרד לביטחון פנים.
לילך יחזקאל: אני אתן לכם פה איזו שהיא תמונה כוללת על כל שילוב נשים בתוך המערך, ואחר כך הבאתי פה פאנל נרחב, שתראי איזו איכות יש לנו בתור המערך.
לילך יחזקאל: אז אני נמצאת במערך 11 שנים, אני התחלתי את תפקידי כמפקחת מניעת דלקות בתחנת חולון.
לילך יחזקאל: השלמתי תואר ראשון, תואר שני - - -
לילך יחזקאל: איך הגעתי?
לילך יחזקאל: הבית שלי נשרף כשהייתי ילדה והתגלגלו השנים, גדלתי, חיפשתי מוסד שיתאים לצרכים שלי בתור אימא, ומצד שני גם לממש את הפוטנציאל שיש בי, שיש בכל אחד מאיתנו, ומצאתי לנכון להיכנס למערך הכיבוי, בגלל זה אני שם.
לילך יחזקאל: כל אחד והנסיבות שלו.
לילך יחזקאל: עם השנים הפכתי להיות קצינת מנהלה של תחנה אזורית.
לילך יחזקאל: קורס קצינים אחרון שהסתיים לפני חודשיים, לא רק אני סיימתי, סיימו איתו עוד תשע בנות, שזו למעשה פריצת דרך מאד מאד גדולה במערך הכבאות, שעל זה גם אני אדבר.
לילך יחזקאל: טוב, אז קודם כל החל מיום כינון הרשות והמעבר שלנו לרשות הארצית לכבאות והצלה, גייסו עוד שבע לוחמות אש חדשות, מתוכן יש לנו פה שתיים שסיימו אתמול קורס כבאות.
לילך יחזקאל: בנוסף נפתחו תקני קצונה של 10 קצינות ובשנת 2014 יש עוד קורס קצינים מנהלי, ועתידות להיכנס לתוך המערך עוד 15 קצינות.
לילך יחזקאל: זאת אומרת זה לא בהכרח להיכנס, הן נמצאות בתוך המערך, זה פשוט להצמיח אותן.
לילך יחזקאל: הן מתמודדות על תפקידים, חלקן זכו, חלקן בתהליך, והמטרה היא באמת להגיע לקצונה.
לילך יחזקאל: לאחרונה שולבו שלוש לוחמות אש בקורם מפקדי צוותים, שזו איזו שהיא פריצת דרך מדהימה, מדהימה.
לילך יחזקאל: כשאנחנו רואים את מפקדי הצוותים אנחנו מדברים על עתיד פיקודי שהוא יכול להיות בתחום המבצעי.
לילך יחזקאל: במהלך שנת 2013 שולבו שמונה נשים בתפקידים של הנהלה, יש לנו ראש ענף הסכמי שכר ויש לנו ראש ענף פיתוח והדרכה.
לילך יחזקאל: יש לנו ראשי מדורים של משאבי אנוש במחוזות, במטה.
לילך יחזקאל: זה פחות או יותר מה שהתחלנו.
לילך יחזקאל: אז אמרתי, שלוש הבנות האחרונות שסיימו עכשיו מפקדי צוותים, בתחום המבצעי, הן הראשונות שפורצות את הדרך.
לילך יחזקאל: כל אישה שנכנסת לקורס מבצעי, מבחינתנו זה פריצה, כי היא נכנסת לתוך תחנה חדשה, שלא בהכרח הייתה שם אישה, וזו פריצת דרך.
לילך יחזקאל: הדרגות במהלך הכבאות, אז קודם כל יש את הפאן של לוחמות האש, כשאנחנו מדברים על בין כבאי לסמל, זה הדרגות, ובתפקידי מנהלה אנחנו מדברים על א"בד ועד דרגות להב.
לילך יחזקאל: זאת אומרת דרגות להב זה דרגות קצונה, שזו דרגה אחת יותר ממני.
לילך יחזקאל: זה מבחינת הדרגות במערך.
לילך יחזקאל: אנחנו 291 נשים, שהן 12% מכל מערך הכבאות.
לילך יחזקאל: 5 נשות תקציב, יש לנו פה גם אשת תקציב.
לילך יחזקאל: רמ"די תקציבים, יש לנו 15 אנשי מטה והנהלה, יועצות משפטיות – היועצת המשפטית שלנו פה גם כן, הערכת סיכונים.
לילך יחזקאל: יש לנו 16 עובדי מנהלה, 18 לוחמות אש, שזה יפה מאד.
לילך יחזקאל: יש לנו 30 הנדסאיות ומפקחות מניעת דליקות, שהן יכולות בקורס הקרוב, או בקורס של שנת 2015, לצאת לקורס קצינים ולתת מענה ללקוח בצורה יפה יותר או מכובדת יותר.
לילך יחזקאל: יש לנו 93 סמלות מבצעים, אלה המוקדניות למעשה, ו-99 רכזות לשכה.
לילך יחזקאל: זאת אומרת המעמד של הנשים אצלנו הוא פלח מאד מאד נכבד, שהוא הולך על כל מגוון השירותים שמערך כיבוי אש נותן.
לילך יחזקאל: אז באמת, האקדמיה ללשון שינתה את השם מכבאית ללוחמת אש.
לילך יחזקאל: קליטת לוחמות האש, זה משנת 2004.
לילך יחזקאל: תהליכי המיון שלהן: הן עוברות תהליכי מיון בדומה, בזהה לגברים, רק עם איזה שהוא שינוי לצורך התאמה לגוף הפיזיולוגי של האישה.
לילך יחזקאל: לדוגמא, בוחן בר-אור.
לילך יחזקאל: נכון להיום אנחנו מדברים על 18 לוחמות אש, שזה 1% מכלל הלוחמים.
לילך יחזקאל: בקורס הכבאים האחרון, כמו שאמרתי, יש לנו את שתי הבנות שסיימו פה בהצלחה; וציינתי גם שיש לנו שלוש לוחמות אש שסיימו קורס מפקדי צוותים ואנחנו באמת צופים להן עתיד פיקודי בתחום המבצעי.
לילך יחזקאל: להיות אישה בתוך מערך הכבאות, בתור לוחמת אש, אני לא אדבר בשמן, אנחנו עובדים עם גברים, ולא רק העבודה עם הגברים, אלא גם הצורך להיות אמא הוא קיים.
לילך יחזקאל: אנחנו מפלחים את החסמים לשני דברים.
לילך יחזקאל: קודם כל החסם הראשון זה שאין הרבה ביקוש לנשים להתגייס לתוך מערך הכבאות, ואני אתן דוגמא.
לילך יחזקאל: בגיוס האחרון הגישו מועמדות קרוב ל-4,900 איש, שמתוכם היו 65 נשים.
לילך יחזקאל: לבסוף, מי שצלח את הקורס והגיע למעמד סיום הקורס, לעמוד שווה בין שווים, זה שתי הבנות האלה פה.
חגית מלכה: האמת היא שאני שמעתי מידיד, שכן, מישהו שגדלתי איתו בשכונה, שאבא שלו היה כבאי והוא ואחיו גם נכנסו למערך.
חגית מלכה: אני בצפון, בקריית מוצקין.
חגית מלכה: הם אמרו לי, מההיכרות שלהם איתי בתור ילדה, באופי שלי, אמרו לי שזה יהיה קטן עלי, שאני אהיה מסוגלת לזה, ומסתבר שהם צדקו.
חן אוליאל: שמי חן אוליאל, אני מאילת.
חן אוליאל: הייתי לוחמת אש בצבא.
ינון: בחיל האוויר יש 70 מתוך 230, 30%.
חן אוליאל: אני שמעתי על אסון הכרמל כשהייתי בחו"ל, ומאז נפתחה באמת המודעות לכבאות, ופשוט הגשתי מועמדות, צלחתי את כל השלבים ואני פה.
חן אוליאל: לא, קורס לוחמות.
חן אוליאל: אני באמת קיבלתי את המודעות מאסון הכרמל.
חן אוליאל: הגשתי מועמדות, עברתי את כל השלבים כמו כולם, ואני פה היום.
לילך יחזקאל: יש לנו את נינה שנמצאת גם שנתיים וחצי בשירות, שהיא כבר בפנים.
נינה לידיגוסטר: אני התחלתי גם כלוחמת.
נינה לידיגוסטר: אני בעצם מהמחזור הראשון של המשרד לביטחון פנים, מיד אחרי אסון הכרמל, אז התחילו בעצם גיוסים, אז אני מהמחזור הראשון של המשרד לביטחון פנים; וכמו כולם ניגשתי למבחנים עם מוטיבציה באמת גבוהה ועשיתי את כל המוטל עלי, מינימום כמו כולם, מינימום כמו כל הלוחמים ואף יותר.
נינה לידיגוסטר: יש איזו שהיא נטייה להראות שאנחנו שוות בין שווים ואפילו לתת קצת יותר.
נינה לידיגוסטר: אני שנתיים וחצי במערכת, וברוך השם טוב לי ואני מרוצה שהגעתי.
נינה לידיגוסטר: בעצם אני ראיתי מודעה וחיפשתי איזה שהוא שינוי כיוון, שינוי תעסוקתי וזה בדיוק התאים לי, האתגר והמאמץ הפיזי.
נינה לידיגוסטר: אני שמחה שאני נמצאת כאן היום, וכן ירבו.
נינה לידיגוסטר: קודם כל זה להיות בעיקר כמובן, כמו שראינו, אבל לא ידעתי שזה 1%, תיארתי לעצמי שאנחנו מעט, אבל אני חושבת ש-1% מובחר, אם מותר לי לציין.
נינה לידיגוסטר: זה לעבוד עם גברים מהבחינה הזו, אבל אני באמת משתדלת וגם מההיכרות שלי עם שאר הלוחמות, זה לעשות בדיוק את אותו הדבר ולא לבקש עזרה, לתת את המקסימום.
נינה לידיגוסטר: באירועים מבצעיים, שהם פחות, הרי השגרה היא הרוב, השגרה, האימונים, ההדרכות, יש סדר יום מאד מסוים בתחנה.
נינה לידיגוסטר: לתת את המקסימום.