GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גלית יעקובוב: הלכנו על מדרג, שבסופו של דבר אומר, כמו לגבי העונשים וכמו לגבי הקנסות, שיש סוגי עבירות וסוגי קנסות שמספיק פעם אחת כדי לבטא את היכולת שלך בכלל.
גלית יעקובוב: אבל יש סוגי דברים, שנתנו בכל זאת אפשרות לפעמיים או שלוש או ארבע.
אריאן רנן-ברזילי: עד קבלת קנס, אבל יכול להיות שצריך לומר שמי שאפילו עבר עבירה פעם אחת, לא יוכל לקבל את המענק.
גלית יעקובוב: יש גם כאלה.
גלית יעקובוב: אם תסתכלי בחלק ב', יש על עבירות שוויון כמו אפליה בעבודה, יחידת עבירה אחת לגמרי מספיקה.
גלית יעקובוב: זה הולך לפי חומרת העבירה, וזה סוג של מדרג, שאל"ף, לא פוסל לנו את כל המעסיקים, ובי"ת, בכל זאת מאפשר את היכולת לתפעל את זה.
אריאן רנן-ברזילי: נעדרת פה עבירה לחוק שעות עבודה ומנוחה.
אריאן רנן-ברזילי: כשמדברים על העניין הזה, זה צריך להיות פה.
גלית יעקובוב: כרגע מה שהעלינו לגבי התוספת זה דברים שהוסכמו, מוכרים וכו'.
גלית יעקובוב: הנושא של שעות עבודה ומנוחה זה סוגייה ידועה וקיימת.
גלית יעקובוב: היא כרגע בעייתית, כי ברגע שאתה מכניס אותה, אתה מבטל הרבה מאוד מהמעסיקים.
גלית יעקובוב: יש בזה סוגייה בעייתית.
גלית יעקובוב: במסגרת הפעילות הרוחבית שנעשית בנושא הזה רוצים לדון על להכניס אות זה או לא.
גלית יעקובוב: כרגע אם נכניס את זה, זה יבטל את כל היתר.
גלית יעקובוב: אנחנו מעדיפים ללכת על הדברים המוכרים, שעובדים, מאשר דווקא בתקנות הללו להכניס משהו חדש, שעליו יש מחלוקת.
גלית יעקובוב: לא שאנחנו אוהבים את זה.
תמי סלע: לא אקריא את כל התוספות.
תמי סלע: זה מבוסס על הוראת מנכ"ל שהוכנסה בחקיקה מסוימת, אבל מדיניות כללית של לא לתת מענקים למעסיק שיש לו הפרות בדיני עבודה.
תמי סלע: הם עשו דירוג לגבי החומרה והעיצומים.
תמי סלע: אני לא אכנס לפירוט עכשיו.
תמי סלע: הערה, ואפשר לאשר בכפוף לנושא של הרכב הוועדה.
לורה ורטון: הערה כללית.
לורה ורטון: כשאני מסתכלת על אמות המידה לחלוקה, הם צריכים להיות דברים יותר מדידים.
לורה ורטון: אולי אפשר להכניס את זה להנחיות לוועדה.
לורה ורטון: כי למדוד מובילות מחשבתית או מחויבות לקידום או בקיאות שוטפת בנתונים, אני חושבת שתהיה לוועדה עבודה מאוד קשה.
לורה ורטון: אני לא יודעת באיזה היקף מדובר של מענקים או אותות, אבל הוועדה לא תוכל להתמודד עם כל כך הרבה תבחינים שונים, ובייחוד כשמדובר בדברים לא מדידים.
לורה ורטון: אני יכולה להציע, לחזור לדברים של בני פפרמן, לקחת כמה נושאים, כמו שהזכירו כאן, לגבי פערי שכר, שלא יהיו פערי שכר.
לורה ורטון: שיהיו דברים שאפשר לבדוק.
לורה ורטון: אני מנסה לדמיין – אדם מקבל 500 פניות.
לורה ורטון: אני לא יודעת איך יוכלו להחליט.
רעות הררי קמר: אמות המידה, בגדול, מתחלקות לשניים: אחד, נתונים מדידים.
רעות הררי קמר: אנחנו מקפידים לבחון היבטים משמעותיים דוגמת שיעורי גיוס וקידום נשים בכל הדרגות במעסיק – בפועל, נתונים על כמה נשים יש בכל אחת מהדרגות – מנהלות, מקצועות לבה, שיעור קידומים מכלל הקידומים שנעשו במהלך השנה.
רעות הררי קמר: זה מאוד מפורט.
רעות הררי קמר: זה לא מפורט במסגרת התקנות, אבל- - -
תמי סלע: בדוח המועצה וגם הניקוד שיינתן על כל תבחין.
לורה ורטון: אז חברי הוועדה יקבלו את העבודה שלכם.
גלית יעקובוב: מצד שני, יש לזכור שזו שנת הפעלה ראשונה של זה.
גלית יעקובוב: ככל שאתה קובע דברים חד-משמעיים, ובסוף מסתבר שביכולת להפעיל את זה, זה לא כל כך 0.1, ויש גם דברים אפורים, אתה עושה חוסר-יכולת לקבל החלטות בוועדה, עד שאתה לא מתקן את התקנות.
גלית יעקובוב: גם מזה רצינו להימנע.
גלית יעקובוב: רצינו שתהיה אפשרות להפעיל, להתייחס להמלצות המועצה בפירוט היישום של זה, לראות איך אנחנו צולחים את השנה הראשונה בתור מישהו שלא עשה זאת מעולם, ואז, ככל הנראה, להגיע לפה בשנה הבאה קצת יותר חכמים, קצת יותר מנוסים, ויודעים מה אנחנו רוצים לכתוב או לא לכתוב.
לורה ורטון: מישהו יכול להעריך, כמה עסקים יגישו מועמדות?
תמי סלע: הוועדה יכולה להצביע על האישור בכפוף לנקודה אחת שנשארה פתוחה, כמה תיקונים שהיו מוסכמים – נשלח נוסח מתוקן, ובכפוף לנושא של הרכב הוועדה, שצריך לקבל את אישור השר, אבל בהנחה שיאשר, אישור הוועדה יכול להיות על תנאי, ולא צריך ישיבה נוספת לזה.
תמי סלע: כשנקבל את האישור, נוציא את המכתב של הוועדה, שמאשרת את התקנות.
בני פפרמן: יש סדרת פעילויות שיהיו בשלושת החודשים הקרובים.
בני פפרמן: בשיאו יהיה קמפיין גדול שאמור גם להודיע על זה וגם לעודד את המעסיקים להתמודד על כך.
בני פפרמן: אם הכול ילך כמו שצריך, איפשהו באמצע השנה נחלק את הפרסים.
דניאלה גולן: שלום וברכה ושנה טובה ומתוקה.
דניאלה גולן: קוראים לי דניאלה, אני יושבת ראש אור חיה, המרכז העולמי לאישה היהודית.
דניאלה גולן: המרכז הוקדם לפני 24 שנים במרכז ירושלים עם שלוחות, על שם הרבנית חיה מושקא שניאורסון, גם בברכתו של הרבי מלובביץ, ומייצג נשים מכל גווני הקשת, גם חרדיות גם לא חרדיות, גם מבוגרות גם צעירות, גם בעברית, גם בצרפתית, אנגלית, רוסית וספרדית.
דניאלה גולן: מרכז ענק שכל אישה מתקבלת בו באהבה, בשמחה, ובהרבה אור.
דניאלה גולן: העצמה רוחנית של נשים, לפני שעוד מישהו בכלל חשב על מדרשות התחלתי.
דניאלה גולן: הבנתי שרק העצמה רוחנית של האישה, שמקרינה על הבית כולו, היא זאת שיכולה, היא הדבר החשוב ביותר שיש.
א.ש.: אני א.ש., מכירים אותי בערך.
א.ש.: אני חסידת גור, חרדית.
א.ש.: אני אשת יחסי ציבור, גם יועצת שיווקית, אני עובדת המון עם המגזר החרדי, עם נשים חרדיות.
א.ש.: אני מקושרת מאד, יש לי סוג של השפעה רחבה במגזר שבו אני נמצאת ואני אשמח לשמוע, לקדם עניינים היום, בנושא של נשים חסידיות.
א.ש.: אוקיי, אני לא מייצגת את החסידות, אני לא שליחה של אף אחד - - -
א.ש.: אבל יש לי השפעה שאני רוצה לנצל אותה, לנתב אותה לדברים שיעשו טוב.
מיכל טיקוצ'ינסקי: שלום, אני מיכל טיקוצ'ינסקי, ראש בית מדרש לנשים בבית מורשה בירושלים, מלמדת נשים גמרא והלכה ברמות מאד גבוהות.
מיכל טיקוצ'ינסקי: לאחרונה גם היה טקס גדול סביב זה שנשים בוגרות של תכנית ההלכה שלנו נבחנו בבחינות שמקבילות לבחינות הסמכה לרבנות.
מיכל טיקוצ'ינסקי: אני כותבת דוקטורט על הספר מנחת חינוך, שזה ספר למדני ובעזרת השם גם מקווה לסיים בקרוב.
מיכל טיקוצ'ינסקי: כן, זה מאמר שהתפרסם מאד, יש לי עוד כמה מאמרים מעניינים.
מיכל טיקוצ'ינסקי: אני לא מייצגת גוף, אבל אני חושבת שאני כן מייצגת זרם שקיים בציבור שלנו.
מיכל טיקוצ'ינסקי: אני לא מדברת על העצמת נשים, אבל כנראה שזה מה שאני עושה.
גליה סברסוב: שמי גליה סברסוב.
גליה סברסוב: אני לא באתי בצורה מאד רשמית.
גליה סברסוב: יצא לי פשוט להתנדב במרכזי סיוע לנפגעות תקיפה מינית גם במרכז הכללי, גם במרכז העדתי וגם במהלך הלימודים שלי יצא לי לכתוב על זה עבודות.
גליה סברסוב: גיוס חינוכי.
גליה סברסוב: וככה נוצר מצב שחברות שלי, שידעו שאני מתעסקת בזה, כאילו חברות, אימהות, באו להתייעץ איתי בכל מיני תחומים של פגיעות מיניות וכאילו נוצר מצב שאני מאד חווה את זה, את החלל שיש בציבור שלנו, שאין בעצם גוף שנותן מענה.
גליה סברסוב: כאילו, יש כביכול את הגוף של דבי גרוס, אבל הוא יותר פונה לציבור הדתי לאומי, והוא גם לא כל כך מציע שום דבר טיפולי, ואני מאד מאד חווה את המצוקה של חברות, אימהות לבנות, לבנים, לא מעט חווים את המצוקה ואין להם בעצם גוף שייתן להם מענה, ואני מאד פועלת סביב להקים איזה גוף שכן ייתן מענה לנשים במגזר שלנו.
רחל סולימאן: שלום וברכה, רחל סולימאן, מפקחת על בתי הספר העל יסודיים במשרד החינוך, בתי הספר לבנות.
חנה קהת: אני עומדת בראש קולך.
חנה קהת: העיסוק שלנו בנשים חרדיות, חברות חרדיות, אני אקרא לזה כך, הוא בשלושה תחומים.
חנה קהת: מההתחלה, כשהתחלנו את קולך, פנו אלינו ממשרד הבריאות בנושא של בריאות של נשים חרדיות, הן במניעת מחלות, בעיקר מחלה של סרטן השד, שיש תמותת יתר גבוהה מדי, והן בכלל.
חנה קהת: בכלל בסך הכל בשמירה על בריאות, במיוחד לאור העובדה שנשים חרדיות יולדות הרבה ילדים.
חנה קהת: יש ממצאים מאד קשים על תוחלת חיים שיורדת, על מחלות קשות ועל צורך להעצים את המודעות לקחת את הבריאות לידיים.
חנה קהת: בעזרתה של ורד עשינו שנה שעברה, או לפני כבר שנתיים, סקר בנושא של בריאות נשים ופריון, וגם יצאו עכשיו בשנתיים האחרונות כמה מחקרים בהדסה, מבית הספר לבריאות הציבור.
חנה קהת: בעקבות זאת, התחלנו שוב מהלך עכשיו עם משרד הבריאות ומשרד הרווחה בירושלים, להתחיל אחרי החגים בעזרת השם פיילוט של סדנאות לנשים אחרי לידה, שישה שבועות אחרי לידה והלאה; ונשים חרדיות למודעות לבריאות ולצורך לדעת היטב איך אפשר לאזן את המחיר שנשים משלמות מבחינה פיזית, מבחינת הבריאות, לעניין של ריבוי ילדים וברכת הילדים; כאשר גם מאד מאד חשוב לשמור על בריאותה של האם ועל חייה הארוכים של האם.
חנה קהת: יערה שיושבת לצדי מעורבת, היא מרכזת את זה והיא גם תגיד.
חנה קהת: זה אחד.
חנה קהת: דבר שני זה בתחום של מנהיגות נשים.
חנה קהת: אנחנו מתחילות בקולך, בעזרת השם, בשיתוף פעולה עם נשים חרדיות באחד מהקורסים למנהיגות.
חנה קהת: אנחנו עושים קורסי מנהיגות והעצמת נשים ומנהיגות קהילתית.
חנה קהת: אחרי ביקוש של נשים מבני ברק אנחנו פותחות עכשיו קורס אחד, לא בדיוק בשם קולך, אבל זאת עמותה חרדית שאימצה את התכנית שלנו ותעשה בבר אילן בעצם את אחת התכניות למנהיגות שאנחנו עושות, וזה יהיה מיועד לגמרי לנשים חרדיות.
חנה קהת: התחום השלישי המתמשך, זה שאנחנו בעצם קו חם לנשים חרדיות, ומתוך המקום הזה התחלנו לפעול בכל הנושא של האוטובוסים והדרת נשים ומה שקורה במרחב הציבורי.
חנה קהת: כך שקולך בעצם ייצגה במאבק נגד הדרת נשים, את הנשים החרדיות שפנו אלינו, כי אנחנו במוצהר לא בדיוק נשים חרדיות, אבל יש לנו המון חברות חרדיות פעילות ופחות פעילות, שנעזרות בנו, לדחוף קדימה את הנושא של הזכויות שלהן.
חנה קהת: אז תוקף זה אני נמצאת כאן, כשאנחנו בעצם יחד עושות דברים, אבל הרבה מאחורי הקלעים.
יערה שור: יערה שור, אני מרכזת את הנושא של בריאות האישה בקולך.
זהבית גרוס: שמי פרופסור זהבית גרוס מאוניברסיטת בר אילן, מבית הספר לחינוך.
זהבית גרוס: אני ראש התמחות לניהול ופיתוח מערכות חינוך לא פורמאליות, ובמסגרת העבודה שלי אני עושה מחקרים רבים בתחום של מגדר, חינוך ודת.
זהבית גרוס: יש לי עכשיו מחקר גדול שאני עומדת לסיים עם סטודנטית שלי, על נשים חרדיות בהייטק, ויש לי עוד מספר מחקרים בדרך על נשים חרדיות, ואני גם מייצגת את מועצת ארגוני הנשים בישראל.
אהובה ברנר: שלום, אני אהובה ברנר.
אהובה ברנר: אני אורחת ואמא שלה.
זהבית גרוס: אני את העבודה המחקרית שלי חייבת לאמא שלי, ואני חשבתי שזאת הזדמנות בשבילי גם לעשות כיבוד אם וגם - - -
ענת שבתאי: שלום, אני ענת שבתאי מהמחלקה לחינוך וקידום הבריאות במשרד הבריאות.
מירי ליפשיץ: שלום, אני מירי ליפשיץ, מנהלת המערך האקדמי במכללה החרדית בירושלים.
עדינה בר שלום: עדינה בר שלום, המכללה החרדית ירושלים.
עדינה בר שלום: כבר 15 שנה שאנחנו פועלים להעצמת נשים, לתת להן גם השכלה גבוה ולאפשר להן לעבוד.
עדינה בר שלום: דואגים לזכויות שלהם וליידע אותם מה הזכויות שלהן, מפני שמאד קשה לפעמים לדעת איך דברים מתנהלים בעולם.
עדינה בר שלום: ואני רוצה להודות לך, להודות לך אישית שהצלחת לאסוף סביב השולחן כל כך הרבה נשים חרדיות, מגוונות, כל אחת הגיעה ממקום אחר.
עדינה בר שלום: אף אחת לפניך לא חשבה על זה.
עדינה בר שלום: האוכלוסייה החרדית מונה רק כ-10% מאוכלוסיית מדינת ישראל, ואת רואה כאן ייצוג נהדר ואם הדברים שלנו יישמעו כמו שהם, אנחנו נוכל להיות לעזר ולהוביל קו שהוא יקל עלינו, על כולנו, ויוביל אותנו לדרך טובה יותר.
עדינה בר שלום: תודה.
ניקול דהאן: ד"ר ניקול דהאן.
ניקול דהאן: עבודת הדוקטורט שלי דווקא חקרה את התכנית הראשונה לעבודה סוציאלית לנשים חרדיות, גם ברובד של הממסד וההנהלה, גם ברובד של המרצים, תוכן ומפגש אנושי.
ניקול דהאן: זו המומחיות שלי, זה המפגש הבין תרבותי.
ניקול דהאן: הנושא השני דווקא קשור פה למעמד של נשים, זה דווקא המשגה של המושג אלימות רוחנית, כנגד העצמה רוחנית, והמקום שאני כאן זה דווקא הארגון אם הבנים.
ניקול דהאן: אני מנחה קבוצה של נשים חד הוריות מן המגזר החרדי, בשל פירוד וגירושין, שדווקא זוהי אוכלוסיה שהצלחנו לגבש קבוצת פעילות מאד מאד חזקות מתוך קבוצה שהממסד בכלל לא תומך בהן, וגם לצערנו הקהילה החרדית לא כל כך יודעת איך לעזור להן.
ניקול דהאן: אז יש פה נציגות וזו העבודה של העמותה שלנו.
אסתר סנדר: אתי סנדר, גם כן מ"אם הבנים".
אסתר סנדר: אני עובדת סוציאלית ואנחנו מקדמים את הנושא של נשים חד הוריות חרדיות.
נוגה ארמה: שמי נוגה, אני משתתפת בארגון "אם הבנים".
לאה וינדר: שלום, בוקר טוב לכולם.
לאה וינדר: אני לאה, אני חברה בעמותת "אם הבנים", סטודנטית.
לאה וינדר: הגברת חנה מקולך דיברה על הדרת נשים, ואני רוצה לדבר היום על הדרת נשים דווקא בתחום של המלגות לסטודנטיות, שאני נתקלת בקשיים מאד רבים.
לאה וינדר: אני סיימתי השנה מכינה במכללה החרדית בירושלים, של הגברת עדינה בר שלום.
לאה וינדר: אני התקבלתי ללימודי אחיות בבית הספר לסיעוד שעל יד שערי צדק, ויש לי חצי מלגה מעמותת יד אליעזר, שמותנית בכך שאני אמצא עוד ארגון שיממן לי עוד חצי מלגה, ואני לצערי מקבלת בשבועות האחרונים תשובות שליליות מכל המקומות – את לא עונה על הדרישות.
לאה וינדר: לא, יש לי הכל.
עדינה בר שלום: זה קשור למדיניות של הממשלה.
לאה וינדר: לצערי אני גם הבנתי שיש תקציב מאד גדול לנשים חד הוריות, שלא קרה איתו כלום בגלל שאין הורות ברורות לגביו, ואני רוצה לדבר על כל מה שלימודים עושה לאישה חד הורית, מבחינת הדימוי העצמי.
לאה וינדר: כן, בהחלט.
לאה וינדר: אני רוצה להגיד יותר מזה, ישבנו כאן בוועדה לשילוב גברים חרדים בעבודה שבוע שעבר, וישב איתנו אחד ממל"ג, והוא אמר שאין עזרה לנשים ורק לגברים יש.
לואיזה נמיצוב: סליחה, אני לואיזה ממשרד הכלכלה.
לואיזה נמיצוב: אחד הדברים שעכשיו מופעלים זה תכנית השוברים - - -
לאה וינדר: סליחה, אבל זה לא להשכלה.
לאה וינדר: אני מדברת איתך על השכלה, אין לי שום תעודה.
לאה וינדר: בהחלט.
ניקול דהאן: יש את קרן קמ"ח, שזה קרן מלגות חרדים.
ניקול דהאן: אין קמ"ח עבור נשים.
ניקול דהאן: ספונסרים מחו"ל, וגם ממשרד האוצר.
ניקול דהאן: ורק השבוע ניר ברקת אישר 500 מיליון שקלים עבור לימודים של גברים חרדים, ולא עבור נשים חרדיות.
ניקול דהאן: זה מה שפורסם בסוף השבוע בעיתונים.
מירי שניאורסון: אני רק אוסיף אולי נקודה כנציגת נשים.
מירי שניאורסון: אני יכולה להגיד שמי שברווחה, בגיל מבוגר, שזה קורה הרבה בקבוצה שלנו, ממש ביקשה, היא קיבלה.
מירי שניאורסון: היא הייתה תואמת בכל הקריטריונים ללמוד השכלה גבוהה.
מירי שניאורסון: ברגע האחרון שללו לה את זה מטעם שהיא חד הורית.
לאה וינדר: אני רק רוצה להזכיר עוד משהו, שבתור נשים חד הוריות, אנחנו המפרנסות היחידות.
לאה וינדר: אנחנו בדרך כלל, אני לדוגמא מקבלת קצבת מזונות מביטוח לאומי, זה אומר גם כן שלא רק שאני לא מקבלת מזונות מהגרוש שלי, מהאבא של בנותיי, הוא גם לא משתתף בדברים הבסיסיים של שכר לימוד, של קייטנות, של חוגים, של עזרה נפשית לילדים, דברים שהם מובנים מאליהם לאישה חרדית נשואה, אצלנו זה לגמרי לא ברור.
אינה סולטנוביץ-דוד: עורכת דין אינה סולטנוביץ-דוד, מנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה במשרד הכלכלה.
אינה סולטנוביץ-דוד: אני גם מברכת מאד על הדיון הזה, והאמת היא שזה מרגש לראות נשים שבדרך כלל, לי לפחות, לא יוצא להיפגש בצורה כזאת מרוכזת.
אינה סולטנוביץ-דוד: אוקיי, אז נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה במשרד הכלכלה זה גוף שעוסק בקידום שוויון הזדמנויות בעבודה ומניעת אפליה בעבודה, על רקע היריון, טיפולי פוריות, דת, גיל וכו'.
אינה סולטנוביץ-דוד: זה כולל גם בקבלה לעבודה, גם בתנאי עבודה-שכר, וגם בסיום העסקה.
אינה סולטנוביץ-דוד: אפשר לפנות אלינו לקבל ייעוץ משפטי חינם ובמקרים שאנחנו נראה לנכון גם ייצוג משפטי, ואפשר לפנות אלינו גם, אנחנו עוסקות גם בהסברה, אנחנו מעבירות הרצאות בכל רחבי הארץ, אנחנו מאד מאד נשמח לשתף פעולה ולהיפגש ולחשוב באמת על כל מיני דרכים שאפשר ליידע נשים הודות הזכויות שלהן בנושא של שוויון.
אינה סולטנוביץ-דוד: הנושא הזה של תעסוקת חרדים גם נמצא אצלנו בתכנית האסטרטגית, ואני חושבת שנשים חרדיות באמת מהוות איזה שהוא קטליזאטור לשינוי, ויש להן המון השפעה וזה מאד מאד חשוב, ואנחנו נשמח להיות איתכן בקשה.
אינה סולטנוביץ-דוד: תודה.
מעין כהן: שלום, שמי מעיין כהן, אני תושבת בית שמש, אני חברת מועצת נשים בבית שמש ועוסקת רבות במיזמי דיאלוג והידברות בנשים חרדיות ולא חרדיות.
מעין כהן: לאחרונה הצטרפתי לשדולת הנשים החרדיות, שנופר תספר לכן עליה.
נופר דנן: אז שלום רב, שמי נופר דנן.
נופר דנן: לפני כשנתיים, בכל הקשור להדרת נשים, החלטתי שאני ככה צריכה להרים את הכפפה ולהשמיע את הקול השפוי שנמצא באמצע ולא מושמע, כי יש איזה שהוא משחק קיצוני.
נופר דנן: ניסיתי להקים איזה ארגון ואני גם בכלל בתהליך של בירור והקמה, וצרפתי אלי כמה חברות.
נופר דנן: יחד אנחנו עוסקות בשני תחומים, אחד זה הסברה, והדבר השני זה תכניות להעצמת נשים.
נופר דנן: אנחנו ממש ממש עכשיו בתהליך של גיוס נשים וגם של גיוס משאבים, אז אני ככה שמחה לפגוש כאן נשים ולראות איך אנחנו נוכל לשתף פעולה עם כל מיני גורמים.
נופר דנן: ואני ממש מברכת על ההזדמנות הזו, שנפלה בחלקנו, להגיע לכאן.
נופר דנן: אגב, מחובתי להגיד תודה לעדינה, שאני בוגרת שלה.
נופר דנן: למדתי תואר שני לניהול ויישוב סכסוכים במכללה.
אושרה לרר: שלום רב, אני אושרה לרר, אני גם מתרגשת.
אושרה לרר: בדרך כלל עובדי מדינה לא אומרים את זה, אבל אני לא יכולה שלא להגיד את זה.
אושרה לרר: אני הממונה על שוויון בין המינים במשרד החינוך.
רחלי איבנבוים: צהריים טובים, אני רחלי איבנבוים, משמשת כמנכ"לית ארגון מאיר פנים.
רחלי איבנבוים: לא לכן אני כאן.
רחלי איבנבוים: סיימתי השנה קדנציה כחברה בפורום הצעירים של נשיא המדינה שמעון פרס, כחברה חרדית.
רחלי איבנבוים: בשנה האחרונה, וזה ככה אני רואה וממש מרגש אותי, שהיזמה הזאת לשבת כאן, היא חלק מתהליך בעיני, שבאמת הנשים החרדיות מקבלות יותר מקום בציבוריות, גם החרדית וגם הישראלית, אני מקווה.
רחלי איבנבוים: בשנה האחרונה אני פעילה חברתית או יזמית חברתית, גם בנושא של שיח ובירור עמדות בקרב נשים חרדיות בכלל, שזה מה שהולך לקרות כאן, אבל לא פחות חשוב גם ניסיון לתת למצוקה, בעצם לדעתי הכי כאוטית במגזר החרדי, שזה בעיית העוני, דרך עבודה איכותית ומשמעותית של נשים חרדיות, מה שמכונה קריירה.
רחלי איבנבוים: ושוב, בתהליכים ככה מתקדמים, סופיים, של גיבוש פרויקטים מעניינים ורלבנטיים.
נ.א.: כן.
נ.א.: אני נ.א., אני מארגון נשים חרדיות, אני משסיימת עכשיו לימודי ראיית חשבון במכון לוסטיג, שזה לימודים אקדמיים לבנות חרדיות ברמת גן.
נ.א.: כן, אז אני לקראת ההתמחות, בעזרת השם, עוד כמה ימים.
נ.א.: אני רציתי לדבר על נושא שנתקלתי בו גם באופן אישי, גם של חברות שלי ללימודים, שיש אפליה על רקע דתי של נשים חרדיות בשוק התעסוקה, דבר ששמעתי עליו הרבה, ואני כואבת אותו.
נ.א.: כן, באופן אישי אני הייתי בראיונות עבודה, אני שמעתי מעסיקים, גם בגלל, שוב, הארגון שלנו רוצה באמת להתמקד בנושא של הסברה.
נ.א.: אנשים לא מכירים את האישה החרדית, הם מאד מאד חוששים מזה בעיקר, וזו בעצם הבעיה.
נ.א.: לא.
נ.א.: לא רוצים להעסיק נשים חרדיות, גם מתוך חשש, גם מתוך חוסר היכרות עם האישה החרדית.
נ.א.: כן, שוב, בגלל ריבוי ילודה במגזר שלנו, בין השאר, ושוב, גם מחוסר היכרות איתנו.
נ.א.: אני נוסעת להתמחות באו"ם בניו-יורק, במחלקה הכלכלית, מטעם - - -
אפרת ברזל: שלום, צהריים טובים, שמי אפרת ברזל.
אפרת ברזל: אני שוב מברכת על היזמה הזאת.
אפרת ברזל: אני תמיד אוהבת להגיד – אני לא נולדתי עם פאה וחצאית, אני בעלת תשובה.
אפרת ברזל: גדלתי בבית מאד חילוני, ההורים שלי שניהם אנשי שמאל ושניהם אנשי תקשורת ברדיו ובטלוויזיה.
אפרת ברזל: בעבר הייתי עיתונאית בידיעות תקשורת, והמעבר הזה בין חברה מאד חילונית לחברה מאד חרדית, אני אמא לשמונה, אני גרה בבני ברק, אני מייצגת ציבור ליטאי.
אפרת ברזל: היכולת הזאת של לקיים חיים משותפים בין סבא וסבתא חילוניים וילדים חרדים בחדר, הדבר שנוצר במהלך השנים האחרונות זה שאני מנחה סדנאות ומרצה בכל הארץ.
אפרת ברזל: זה לא זר לי מה שאני רואה כאן.
אפרת ברזל: סדנאות שבאופן קבוע משתתפות בהן גם נשים חילוניות וגם נשים חרדיות, מתוך איזה שהוא רעיון נשי משותף.
אפרת ברזל: כשקיבלתי את המייל שהזמין לאירוע הזה, זה ריגש אותי מולך, חברת הכנסת עליזה לביא, שיש איזו שהיא יכולת להיתפס לגרעין נשי ומשם לצאת.
אפרת ברזל: אני חושבת שכולנו כאן יושבות סביב הרעיון הזה.
אפרת ברזל: אני הולכת לעשות את הדוקטורט שלי בנושא שנקרא – היכולת להכיל מורכבות, וזה בעצם איזה שהוא גשר בין העולמות, במיוחד אצל בעלות תשובה, שעבדו בתחום התקשורת.
אפרת ברזל: הנושא שמאד קרוב ליבי ואני רואה שהוא לא הוזכר פה עד כה, זה הנושא של איך נשים חרדיות מיוצגות בתקשורת, והוא נושא שכל כך כואב לי, כי תמיד כשמעלים לראיון, גלי צה"ל, רשת ב', לא משנה איפה, רדיו, טלוויזיה, יש שתי בעיות שאני שמה לב אליהן.
אפרת ברזל: אלף, התחקירניות שעובדת מאחורי הקלעים, האם האישה שהעליתם לשידור היא באמת אישה חרדית.
אפרת ברזל: זאת אומרת צריך לדעת כל כך את הניואנסים בציבור הזה וכולנו נעזור כאן ביחד – האם היא באמת מקובלת על רוב הציבור החרדי?
אפרת ברזל: האם היא אומרת דברים שהאישה החרדית מיוצגת על ידיה?
אפרת ברזל: זה עניין אחד בתקשורת, והייתי שמחה לעזור בו מאד, מתוך היכרות את התקשורת בעבר ובהווה.
אפרת ברזל: זה אלף.
אפרת ברזל: ב', הנושא שמאחורי הקלעים של המראיין, שהוא בדרך כלל לא איש חרדי, מין איזו שהיא נימה זילזולונת כזאת קצת אפילו, שאולי אני רגישה לזה באופן יותר מאחרים, אבל כן יש לנו מה להגיד ואנחנו רוצות להגיד - הנשים החרדיות - ויש לנו הרבה מה להציע ואנחנו נשמח לשתף את כל עמינו בכך.
אפרת ברזל: תודה.
מנוחה אבר: שלום, שמי מנוחה אבר.
מנוחה אבר: אני בעצם בת הצפון.
מנוחה אבר: אבי הוא רב מאד מאד חשוב בקהילה הליטאית.
מנוחה אבר: אני גרה בבני ברק כבר 30 שנה, יש לי 10 ילדים, ואני כבר במשך 35 שנה מובילה תהליכים בקהילה, שקשורים להעצמה של נשים, נשים חוזרות בתשובה, הרבה קשורה לקהילה של החוזרים בתשובה, וכעת ב-15 שנים האחרונות, פעילה מאד בכל מיני מסגרות של נושרים, של נוער בסיכון.
מנוחה אבר: אני מרכזת תכניות הכשרה בייעוץ בהנחיית הורים.
מנוחה אבר: אני בעצמי עברתי הכשרה אקדמית, אני גם פסיכותרפיסטית ומטפלת, ואני מייצגת כאן הרבה גופים, שקשורים לבני ברק וליהדות החרדית, שנמצאת כעת במצב של פאניקה, מהתחושה שרוצים להביא עלינו את האפוטרופסות.
מנוחה אבר: זאת אומרת אם עד עכשיו היה איזה שהוא 30 שנה של מקום של תנו לכל אחד לחיות, עם איזה שהוא מקום של בסיס משותף, או בסיס שיש בקצוות שלו אינטרסים משותפים, של הבה ונחיה ביחד ונכבד אחד את אורחות החיים של השני.
מנוחה אבר: משהו שם התפוצץ.
מנוחה אבר: זו איזו שהיא תחושה של 100,000 אנשים לפחות, שאני קשורה איתם, של תחושה של – הנה, קמה לה קבוצה כעת, קבוצה בכנסת בעיקר, שרוצה לשנות את הקודים שלנו, תחת מילים מאד מאד יפות, של כאילו לדאוג לרווחתנו ולבגרותנו ולחיינו ולקבוצות שלנו.
מנוחה אבר: והקהילה, אם לא יקרה פה משהו דרסטי, בקטע של איזו שהיא הרגעה של הרוחות, הולך להיות פה מקום שכל ההישגים היפים שאני שותפה להם, ושאני הייתי איתם כבר 35 שנה, 40 שנה, מקום של שיתוף פעולה ושל כיבוד אחד את השני, הולך להיכנס למקום של רגרסיה מאד מאד חזקה.
מנוחה אבר: אני יכולה להביא את הקול הזה, כי אני היום בקשר עם עשרות מקומות שאני שם מרצה ופעילה ומרכזת תכניות הכשרה, נמצאת בכל הקודקודים החינוכיים בארץ.
מנוחה אבר: אני מרצה משותפת בכל המקומות ועדינה מכירה אותי ורינה מכירה אותי.
מנוחה אבר: הנה, הבן שלי פה, אהרון, שהוא בעצמו פעיל היום במסגרות של כל מיני משרדים, בשביל להעצים קהילות.
מנוחה אבר: אם לא יקרה משהו של הרגעה, איזה שהוא מסר של הרגעה, ממקום של – אל תתערבו לנו בחיים ובקודים ובדברים שקוראים להם משפחה, מה זה משפחה, מה זה חיים של תורה, ... עם הקודים של הדברים האלה, יקרה פיצוץ.
מנוחה אבר: אני נמצאת גם קשורה מאד לכל הארגונים הגדולים של סיוע לציבור כמו עזר מציון ועזרה למרפא, וגם חיל האוויר מגיעים הרבה פעמים, מביאים בסיסים של טייסים של חיל האוויר לעשות היכרות עם המגזרים, ואני מדברת לפני נשות הטייסים, ויש לי עוד קבוצה של חברות שאנחנו פעילות בכל הדברים האלה.
מנוחה אבר: אבל המסר שלנו כעת זה – של באמת תנסו, ומי שיכול, יותר ממקום של להבין, לנסות אולי כן לעשות לכולם שיהיה יותר טוב, ואפשר.
מנוחה אבר: אז פה למשל עכשיו קצצו בתקציבים.
מנוחה אבר: כיוון שעכשיו אגודת ישראל לא בקואליציה, אז יש עכשיו קיצוץ בתקציבים למשל בכל הנושא של ההכשרה.
מנוחה אבר: אז אם רוצים שנשים תהיינה יותר משכילות ותהיינה יותר במקום של שיתוף הפעולה, הולכים לקצץ בעשרות אחוזים את התקציבים והולכים להיסגר כל מיני קורסים.
מנוחה אבר: אז יש פה משהו והיפוכו.
מנוחה אבר: רוצים אותנו משכילות-.
מנוחה אבר: אבל אני מרכזת תכנית של הכשרת חינוך חינוכי, שזו באמת הכשרה מאד מאד גבוהה, עם הרבה הרבה מקצועיות, אבל הדרישות שמבקשים הן כל כך גבוהות וכל כך מקשות גם תקציבית, וגם כל המנהלי, ששוב, הקבוצה הולכת ומסתגרת.
מנוחה אבר: במקום שיהיה איזה שהוא חלחול ואיזה שהוא שיתוף פעולה, יש הסתגרות.
מנוחה אבר: זאת אומרת אם לא נעצור רגע אחד קודם, ואני קוראת פה לכולם, איזה שהוא מקום של הרגעה, לא של עליהום.
מנוחה אבר: עכשיו, גם אם זה לא נכון, אבל אנחנו יודעים שהנושא הזה של הסטיגמה הוא מאד מאד משמעותי, ואדרבה, אני פה מאד מאד אשמח מאיזה שהוא מקום של איך מייצרים, דווקא מקום-, כי הדיאלוג פה הוא מאד חשוב, בתנאי שכל אחד יביא את המסר הזה גם הלאה, במעגלים הרחבים יותר.
מנוחה אבר: אני כל כך מאמינה בזה, כי כשאני בעצמי הובלתי קבוצות שהיו בהן הרבה נשים חילוניות, הרוב, קראנו לזה נשים במעגל ואימהות במעגל, כי באמת הדברים, הנשיות זה חלק שמאחד באמת את כולנו מהמקום הזה, ואני מאמינה שבאמת השינויים לא יהיו ברובד הפוליטי.
מנוחה אבר: הם יהיו להיפך, דווקא מהרובד האנושי שיבעבע ויחלחל, ודווקא מהמקום הזה שאני כל כך מברכת עליו, מהמקום הזה של שיתוף הפעולה, של ההיכרות האישית והבינאישית, כמה היא תורמת.
מנוחה אבר: מה שאני אמרתי חייב להילקח בחשבון, אבל מול זה זה באמת המקום הזה שמוכן לקבל את הדברים ומוכן להסתכל עליהם מהמקום המיטבי.
חיה יוסוביץ: שמי חיה יוסוביץ.
חיה יוסוביץ: ביום יום אני ממש לא עוסקת בתחום הזה.
חיה יוסוביץ: אני אחראית על חינוך בתפוצות עם משרד החינוך, ולפני שנתיים הקמתי ביחד עם חברה קבוצת דיאלוג בין נשים חילוניות לחרדיות בבית שמש, אני גרה בבית שמש, עם כל המהומות שם.
חיה יוסוביץ: משפט אחד שאני שומעת כל החיים שלי ואני בטוחה שכל הנשים החרדיות פה יסכימו איתי: אבל את לא כמו כולם, את לא כמו החרדים.
חיה יוסוביץ: אם החרדים היו כמותכם, הכל היה נראה אחרת.
חיה יוסוביץ: ואני אומרת להן, אתם לא מכירות את החרדים באמת.
חיה יוסוביץ: אתן מכירות כמו שאפרת אמרה, מקודם, מהתקשורת.
חיה יוסוביץ: כל מי שאני מכירה – כמוני.
חיה יוסוביץ: כל החברה שלי ומזה בעצם התחילה קבוצת הדיאלוג.
חיה יוסוביץ: קבוצת הדיאלוג הזאת הייתה מאד קשה בפעמים הראשונות, כי הכל היה סטריאוטיפים וקבוצתיות, ואתם ככה ואתם ככה ואתם ככה, וברגע שנהיה איזה שהוא קשר יותר אישי, הדברים נהפכו לגמרי.
חיה יוסוביץ: לא רק שלא הייתה שם שום שנאה, אלא נהיו ממש קשרים אינטימיים, קשרים חזקים בין המשפחות, בין האנשים, בין הקהילות, וזה פשוט הראה לכולם שכל הבעיות כאן הן לא של מגזר כזה או אחר, אלא חוסר היכרות וחוסר הבנה, וכמה שיותר יבינו וירגישו ויכירו, יהיה לכולם יותר קל להתקדם הלאה.
רחלי גנות: שלום.
רחלי גנות: שמי רחלי גנות, מייסדת ומנכ"לית של חברת הייטק רייצ'יפ, חברה שמעסיקה היום קרוב ל-100 מתכנתות חרדיות בשני סניפים, בבני ברק ובחיפה.
רחלי גנות: אני אשמח לסייע פה וגם לקדם נושאים שקשורים בתעסוקת נשים חרדיות, גם לתרום מהניסיון שלי בנושא, אם זה בנושא של התאמת מקומות עבודה לנשים חרדיות וגם לקדם נושאים שקרובים לליבי ואני יכולה להעלות את השיח של העובדות שלי, בכל מיני נושאים שקשורים למעונות, צהרונים וכו', שכבר דיברו עליהם, נושאים של השכלה, הכשרה וכו'.
רחלי גנות: אני אשמח לעשות את זה במסגרת הזאת, או בכל מסגרת גם מחוץ, אני לא חושבת שחייבים להיפגש רק פה, אפשר גם לפעול בינינו במקומות אחרים ולסייע אחת לשנייה.
ריקי רט: צהריים טובים, שמי ריקי רט, אני באה לכאן בשני כובעים.
ריקי רט: בכובע הראשון שלי אני עיתונאית במקור ראשון ובעיתון מעריב.
ריקי רט: חשוב לי וכואב לי לראות שאין היום כמעט ייצוג.
ריקי רט: אורי אורבך טבע בזמנו את האמירה – הטובים לתקשורת, והוא התייחס לציבור הדתי-לאומי.