GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נורית זיו: בשום אופן היא לא תישאל שום שאלה שהיא שאלה קנטרנית.
נורית זיו: היא לא תישאל על עברה המיני אלא אם זה דרוש לחקירה.
נורית זיו: היא תקושר לארגוני הסיוע.
נורית זיו: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מאד גדול עם ארגוני הסיוע.
נורית זיו: החוקר הוא זה שלמעשה מקשר בינה לבין ארגוני הסיוע ומצלצל, אם היא מעוניינת בכך.
נורית זיו: אם היא מעוניינת – עושים את הקשר עם ארגוני הסיוע.
נורית זיו: אם היא מעוניינת – מישהי, מלווה מארגוני הסיוע, מתנדבת, מגיעה לתחנת המשטרה ומלווה אותה מתחילת ההליך ועד סופו.
נורית זיו: מיידעים אותה לגבי כל הליכי המעצר או השחרור, כדי שלא ייווצר מצב שבו היא תצא לדרכה לאחר הגשת התלונה, ואם בית המשפט שחרר את החשוד היא תמצא אותו בקרבתה.
נורית זיו: לפעמים הוא מאותה שכונה ומאותו מקום.
נורית זיו: מיידעים אותה.
נורית זיו: אומרים לה מהו שם החוקר והוא מלווה אותה במשך החקירה.
נורית זיו: בכל אופן, יש עוד הרבה מאד דברים שנעשים.
נורית זיו: ברור לחלוטין שאנחנו מנסים ליצור מצע שהוא גם מצע מקצועי.
נורית זיו: זאת אומרת, שהחוקר יהיה חוקר מיומן ומקצוען ביידע שלו וגם בגישה שלו.
נורית זיו: נעשה הכל כדי שגם מבחינת התנאים האחרים המתלוננת תוכל לבוא, או להרגיש שהיא יכולה לבוא למקום שככל שהעבירה היא קשה מאד המקום יהיה ידידותי – אם כי אי-אפשר לדבר במושג של ידידותי – במובן זה שהיא יכולה לבוא ולהגיש את התלונה בצורה ראוייה ומתוך ידיעה שהפרטים שלה לא יימסרו.
נורית זיו: כמובן, על-פי חוק מתחילת החקירה ועד סוף ההליך הפלילי חל איסור גמור למסור את הפרטים שלה.
נורית זיו: זאת ההכנה של המשטרה לקראת החוק הזה.
נורית זיו: החוק הזה הגיע לתוך המערך הזה.
נורית זיו: יש עוד דבר שאני רוצה לציין והוא מאגר עברייני המין שישנו.
נורית זיו: סגן ניצב היימן, מהמודיעין של המשטרה, נמצאת כאן.
נורית זיו: אנחנו מתחילים ליישם כבר את עניין מאגר עברייני המין במחוז תל-אביב.
נורית זיו: זה יעזור לנו מאד בתחום החקירות של עברייני מין.
נורית זיו: כידוע, עבריינות מין זו עבירה שמתבצעת בכל הארץ, בכל המחוזות.
נורית זיו: כידוע, עברייני מין הם גם רצידיביסטים, חוזרים על עצמם.
נורית זיו: לכן, המאגר הזה יסייע לנו רבות במיצוי החקירה.
נורית זיו: אני רוצה למקד את נושא הסטטיסטיקה.
נורית זיו: כאשר השר לביטחון פנים דיבר על ההיקפים, הוא הסתמך על הנתונים שרשומים בחוברת ועל הנתונים של ארגוני הסיוע.
נורית זיו: לפני כן דיברתי עם טל קורמן ואמרתי שאני מכבדת את הנתונים שכתובים פה, כי אלה הנתונים שידועים לארגוני הסיוע ולכן אני לא אומרת שום דבר לגבי זה.
נורית זיו: מה שידוע לארגוני הסיוע, כמו שאני קוראת, זה שרק 1,305 נפגעות, שהן 18.4% מהפונות לקבלת סיוע פונות למשטרה.
נורית זיו: הסטטיסטיקה הבדוקה שאני יכולה להצביע עליה לפניכם היא שונה לחלוטין.
נורית זיו: מדוע?
נורית זיו: – משום שאין השקה בין הפונות דווקא לארגוני הסיוע לבין הפונות אלינו.
נורית זיו: זאת אומרת, הסטטיסטיקה מראה שאלפי פונות ופונים יש אליהם ואלפי פונות ופונים יש אלינו.
נורית זיו: והפונים הם לא מאותו מגזר בהכרח.
נורית זיו: אני לא רוצה לדבר על טיפוס המתלוננת, או במי בוחרים, אבל יש אלפים שמתלוננים כאן ואלפים שמתלוננים כאן.
נורית זיו: יכול להיות שמתוך האלפים שפונות אל מרכזי הסיוע אלף ומשהו מגיעות אלינו, כי הן בחרו את ארגוני הסיוע כמקום שנוח להן יותר להגיע אליו.
נורית זיו: אבל יש הרבה מאד נשים שמגיעות ישירות למשטרה וזה בהחלט מראה את האמון במערכת המשטרה והשיפוט.
נורית זיו: בשנת 1998 היו למשטרה 4,666 פניות בסך הכל, לעומת 5,236 למרכזי הסיוע.
נורית זיו: אתם רואים שהפער הוא לא גדול.
נורית זיו: בשנת 1999 היו 5,330 פניות למשטרה לעומת 7,073 פניות למרכזי הסיוע.
נורית זיו: בשנת 2000 היו 5,097 פניות למשטרה לעומת 7,065 פניות למרכזי הסיוע.
נורית זיו: אמנם קיים פער, אבל הפער הוא לא עד כדי כך גדול.
נורית זיו: רוב העבירות שלגביהן יש פנייה למשטרה הן דווקא עבירות חמורות.
נורית זיו: זאת אומרת, יש אלפי פניות.
נורית זיו: יש עדיין פער.
נורית זיו: אבל אני אומרת שתמיד יהיה פער, כי מה לעשות?
נורית זיו: הגישה למשטרה היא גישה קשה לא רק כי הטיפול הוא רע.
נורית זיו: ואני לא מסכימה שהטיפול במשטרה הוא רע.
נורית זיו: אני מסכימה שיש הרבה מה לשפר ואנחנו צריכים כל הזמן לפעול בכיוון הזה.
נורית זיו: אבל הגישה של אישה שעברה תקיפה מינית למשטרה היא מאד בעייתית, משום שידועה התופעה שנשים מגיעות הן אל מרכזי הסיוע והן אל המשטרה לא מיד לאחר התקיפה, אלא לאחר שנים.
נורית זיו: אני לא במעמד של איש מקצוע, אבל יש פה הרבה אנשי מקצוע והרבה מתנדבות ומתנדבים שיודעים כמה קשה לאישה בכלל לחשוף את הדבר הזה.
נורית זיו: בוודאי קשה לה לחשוף את הדברים כלפי גוף שהוא גוף אכיפתי, גוף שמביא אחר-כך את העבריינים לדין.
נורית זיו: ישנו נושא ההתמודדות בבית המשפט, ההתמודדות עם המשפחה וכדומה.
נורית זיו: בחלק גדול מהמקרים התוקף הוא בכלל בן משפחה, מכר.
נורית זיו: מה עושים?
נורית זיו: הקונטכסט החברתי, הפסיכולוגי, הרגשי, הוא הרבה יותר מורכב מאשר איכות החקירה ואיכות הטיפול.
נורית זיו: לכן, מצד אחד, אני אומרת שצריך תמיד לשפר ולייעל.
נורית זיו: אני חושבת שמה שהמשטרה עשתה בארבע השנים האחרונות בנושא זה זו פשוט מהפכה, ואנחנו נמשיך ונעשה.
נורית זיו: עדיין, ככל שאנחנו נעשה, תמיד יהיה מקום לארגוני הסיוע ולנו באופן נפרד, אבל גם באופן מאוחד.
נורית זיו: זאת אומרת, אנחנו צריכים גם לפעול יחד, אבל גם באופן נפרד, כשכל גורם פונה לקהל שלו.
נורית זיו: אלה הדברים שרציתי לומר בשלב זה.
נורית זיו: לאחר מכן – אם אצטרך להגיב על דברים שייאמרו, אבקש את רשות הדיבור.
נורית זיו: תודה רבה ויום מוצלח.
יעל דיין: תודה רבה לנורית.
יעל דיין: רשות הדיבור לנציבת שירות בתי הסוהר, רב-גונדר אורית אדטו.
רב-גונדר אורית אדטו: בוקר טוב.
רב-גונדר אורית אדטו: האמת היא שאני לא התכוונתי לדבר.
רב-גונדר אורית אדטו: הגעתי כדי לכבד את המעמד גם מתוך תפקידי הנוכחי, גם מזכרונות קודמים וגם כדי לכבד את המעמד בנוכחותו של השר לביטחון הפנים.
רב-גונדר אורית אדטו: אבל במקרה יש עליי קצת נתונים ואשתדל לחלוק אתכם את הנתונים של התוצאות.
רב-גונדר אורית אדטו: שירות בתי הסוהר הוא ארגון ביטחוני שיש לו ייעוד חברתי ממדרגה ראשונה.
רב-גונדר אורית אדטו: אולי ההקשר שלי כאן הוא בהיבט של אותו ייעוד חברתי.
רב-גונדר אורית אדטו: וכארגון שיש לו ייעוד חברתי מחוייב הוא לסוגיות ולצערי גם למכות, ולא במרכאות, של המדינה שאנחנו חיים בתוכה.
רב-גונדר אורית אדטו: את נושא האלימות כנגד נשים ועבריינות מין אפשר להגדיר כמכה לפחות בפרופורציות שאני מכירה מתוך הצד שמאחורי הסורגים, קרי: כמה אסירים שפוטים על איזה עבירות וכדומה.
רב-גונדר אורית אדטו: בראש וראשונה כדאי שנדע שמתוך כ-9,500-9,600 אסירים ועצורים ששוהים במתקני שירות בתי הסוהר למעלה מ-1,300 אסירים ועצורים בגלל נושא אלימות במשפחה.
רב-גונדר אורית אדטו: אם ננכה מתוך הנתונים קצת יותר מ-1,000 אסירים ביטחוניים ועוד כמה מאות, ולא מעטות, של אסירי שב"ח (שוהים בלתי-חוקיים), שחלקם רק שוהים בלתי-חוקיים וחלקם מעורבים בעבריינות פלילית שבחלקה המינורי היא עבריינות מין ובחלקה הגדול יותר עבירות רכוש, גניבה וכו', הרי שהפרופורציה היא הרבה יותר קשה ממה שנראה לכאורה כשאומרים 1,300 מתוך 9,500 או 9,600 אסירים.
רב-גונדר אורית אדטו: כשאנחנו מנכים את מה שציינתי, אנחנו מגיעים לסדר גודל שמדובר ב-1,300 עצורים ואסורים בנושא אלימות במשפחה מתוך 7,000 עצורים ואסירים.
רב-גונדר אורית אדטו: זאת הפרופורציה.
רב-גונדר אורית אדטו: זה לגבי אלימות במשפחה, שרובה כמובן היא כלפי בנות זוג.
רב-גונדר אורית אדטו: אמנם היא כוללת גם אלימות כלפי קטינים וגם אלימות אחרת.
רב-גונדר אורית אדטו: אבל החלק הארי הוא אלימות כלפי בנות זוג.
רב-גונדר אורית אדטו: הנתון השני מדבר על עברייני מין.
רב-גונדר אורית אדטו: היום אנחנו מחזיקים בשירות בתי הסוהר כ-850 עברייני מין.
רב-גונדר אורית אדטו: שוב, אלה עצורים ואסירים, ומרביתם אסירים שנשפטו כבר.
רב-גונדר אורית אדטו: הנתון היותר קשה מתוך זה הוא שמתוך אותם 850 עצורים ואסירים 285 עצורים ואסירים הם עבריינים של גילוי עריות, זאת אומרת עבריינות מין בתוך המשפחה.
רב-גונדר אורית אדטו: אם נחבר את הנתון של אלימות במשפחה ואת הנתון של עבריינות מין במשפחה, אנחנו רואים שבמקום שבו אמור להיות הביטחון, במקום שאמור להיות הכי בטוח ונוח לילד ולילדה לגדול ולחיות בו, יש לנו ריכוז גדול מאד של עבריינות קשה מאד, שאנחנו יודעים שבדרך כלל היא מולידה אחר-כך עבריינות המשך באותם תחומים קשים.
רב-גונדר אורית אדטו: אלה הדברים מבחינת הנתונים המספריים.
רב-גונדר אורית אדטו: מתוך עברייני המין קרוב ל-50% עבריינים הם עבריינים שביצעו אונס בכוח ובאיומים.
רב-גונדר אורית אדטו: יש פילוח נוסף.
רב-גונדר אורית אדטו: אבל אני שמה את הדגשים על הנתונים המרכזיים מפאת הזמן הקצר.
רב-גונדר אורית אדטו: חשוב לדעת שמעל 60% מהאנשים שפוטים מ-5 שנים ומעלה.
רב-גונדר אורית אדטו: יש יותר שפוטים לשנים שבין 7 ל-15-20 שנה מאשר עד שנתיים, שנתיים-שלוש, שלוש-חמש שנים או עד שבע שנים.
רב-גונדר אורית אדטו: חשוב לדעת שמעל 50% מעברייני המין הם מגיל 40 ומעלה.
רב-גונדר אורית אדטו: אני מדברת על אלה שנמצאים אצלנו.
רב-גונדר אורית אדטו: אני לא מדברת על הנתונים האחרים.
רב-גונדר אורית אדטו: אני מדברת על הנתונים שאני מכירה מתוך נתוני שירות בתי הסוהר.
רב-גונדר אורית אדטו: לכ-67% מהעבריינים זה המאסר הראשון.
רב-גונדר אורית אדטו: מן הסתם לגבי כל השאר מדובר במאסר שני ומעלה.
רב-גונדר אורית אדטו: ישנו נושא החופשות, שאני יודעת שהוא נושא מאד חם לשני הכיוונים, לאלה שטוענים שלא צריך לתת חופשות בכלל ולאלה שמלינים שלא ייתכן שמפלים עבריינים מסוג כזה או אחר על-פני אחרים בעניין החופשות.
רב-גונדר אורית אדטו: אני רוצה שנדע שמעל 50% מהאסירים לא יוצאים בכלל לחופשות.
רב-גונדר אורית אדטו: הם לא יוצאים לחופשות לחלוטין.
רב-גונדר אורית אדטו: כמובן, אני מדברת בהקשר זה על השפוטים.
רב-גונדר אורית אדטו: מתוך האוכלוסיה הזאת יש 23% שהם עצורים ואז הם בכלל אינם מקבלים חופשות.
רב-גונדר אורית אדטו: כ-18% מהאסירים נמצאים בקטיגוריה המשותפת של משטרת ישראל ושלנו, שיוצאים לחופשות, אבל תחת מגבלות ותנאים מאד ברורים שהוגדרו על-ידי משטרת ישראל.
רב-גונדר אורית אדטו: המגבלות הן בדרך כלל הרחקה מאיזור הקרבן, או שהייה במקום אחר, חתימה בתחנת המשטרה ועוד כמה וכמה מגבלות כאלה ואחרות.
רב-גונדר אורית אדטו: אלה הדברים מבחינת הנתונים.
רב-גונדר אורית אדטו: מבחינת הכניסה לבתי הסוהר בחתך שנתי מדי שנה, בתחום עבריינות מין בלבד, אנחנו יכולים לראות שבכל מהלך שנת 2000 נכנסו כ-90 אסירים לבתי הסוהר, לפי הנתונים שמוצגים לפניי כאן, ורק בחציון של 2001 יש כ-120 אסירים.
רב-גונדר אורית אדטו: זאת אומרת, יש בהחלט עלייה.
רב-גונדר אורית אדטו: אם הקצב הזה יימשך, אזי שנת 2001 תהיה מרובת כניסות לבית הסוהר של עברייני מין.
רב-גונדר אורית אדטו: היתה איזושהי נקודת שיא, לפי הנתונים שמוצגים לפניי, שאם נמשיך במגמה הזאת אפילו נעבור אותה.
רב-גונדר אורית אדטו: בשנת 1996 נכנסו כ-180 איש לבתי הסוהר בנושא עבריינות מין.
רב-גונדר אורית אדטו: לאחר מכן היתה מגמת ירידה מסויימת.
רב-גונדר אורית אדטו: אנחנו מזהים בשנת 2000 ובשנת 2001 תחילתה של עלייה מחודשת.
רב-גונדר אורית אדטו: כפי שאמרתי, זו חובתנו – וכך אנחנו רואים את הדברים בשירות בתי הסוהר – להתמודד עם הסוגיות החברתיות שעומדות על סדר היום הציבורי, ובוודאי כשמדובר באירועים קשים.
רב-גונדר אורית אדטו: לצורך כך עשינו תהליך של פילוח של אוכלוסיות ייחודיות ואגע רק בנושא שנוגע בנשים בשלושה הקשרים.
רב-גונדר אורית אדטו: האחד – נשים וכליאת נשים.
רב-גונדר אורית אדטו: מדובר בסך הכל במספר קטן מאד, בפחות מ-2%.
רב-גונדר אורית אדטו: פחות מ-200 נשים כלואות בבית הסוהר נווה תרצה, כאסירות ועצורות.
רב-גונדר אורית אדטו: אבל למרות המספר הקטן, בשל ההכרה בייחודיות, בקושי המיוחד ובמאפיינים הייחודיים של נשים בבתי הסוהר, החלטנו לייחד דגש – ודגש אומר גם משאבים בהקשר הזה, ובעיקר בשלב הראשון – ולהכשיר את הסגל של בית הסוהר ללימודי נשים.
רב-גונדר אורית אדטו: זה לא מספיק להיות סוהרת בבית-סוהר לנשים, אלא צריך ללמוד גם את המאפיינים הייחודיים על-מנת שאפשר יהיה ונכון יהיה להתמודד טוב יותר עם הדרישות והצרכים.
רב-גונדר אורית אדטו: אני אומרת את הדברים האלה מאד בקצרה.
רב-גונדר אורית אדטו: יושבת כאן נגה, שהיא נציגת בית-סוהר נווה תרצה.
רב-גונדר אורית אדטו: לא נרחיב את הדיבור על כך.
רב-גונדר אורית אדטו: ציינתי רק נקודה קטנה בתחום הזה.
רב-גונדר אורית אדטו: התחום השני זה הנושא של עברייני אלימות במשפחה.
רב-גונדר אורית אדטו: אם אמרתי שסדר הגודל הוא כל-כך גדול, הרי מחוייבים אנחנו לעשות על-מנת לסייע בידיהם של אותם עבריינים ללמוד מיומנויות וכלים אחרים, כדי שכשהם ייצאו החוצה אולי, בתקווה ובכוונה ברורה, הם יוכלו להתמודד אחרת עם אותם לחצים ולא להביא לידי ביטוי את אותם מאפיינים שבאו קודם לכן לידי ביטוי.
רב-גונדר אורית אדטו: זה בא לידי ביטוי בפעילות קבוצתית ופרטנית.
רב-גונדר אורית אדטו: לפני קרוב לשנה פתחנו את בית התקווה, שזו מחלקה מיוחדת בבית הסוהר חרמון, לכאלה שנמצאים בשלבים מתקדמים בתהליך ומוכנים גם לעבור לטיפול זוגי עם בנות זוגם, על-מנת לשפר את יכולתם העתידית.
רב-גונדר אורית אדטו: המספרים הם קטנים.
רב-גונדר אורית אדטו: אין עוד נתונים ואין גם הצלחה, כי בסך הכל מדובר בפרק זמן קצר יחסית.
רב-גונדר אורית אדטו: התחושות כפי שבאות לידי ביטוי בשלב הזה מעידות שאנשים מצליחים
רב-גונדר אורית אדטו: לרכוש כלים ומיומנויות להתמודדות טובה יותר בעתיד.
רב-גונדר אורית אדטו: אבל את זה נראה בהמשך.
רב-גונדר אורית אדטו: כמובן, יש הכשרה של עובדים סוציאליים וקציני/קצינות חינוך.
רב-גונדר אורית אדטו: הכוונה היא להרחיב את הפעילות בתחום הזה.
רב-גונדר אורית אדטו: בנוסף, ישנו כל הקשר שלנו עם הקהילה בוועדות אלימות במשפחה, בקהילה ובתוך בתי הספר.
רב-גונדר אורית אדטו: זה משפיע על קבלת ההחלטות בנושא חופשות, בנושא שחרורים מוקדמים, בוודאי כשמדובר בשחרורים שנמצאים בתחום הסמכות שלי.
רב-גונדר אורית אדטו: מי שנשפט לבין 3 ל-6 חודשים, הסמכות שיכולה לקצר את זמן שהותו בבית הספר – מה שנקרא שני-שליש, או מחצית – היא סמכות נציב, במקרה הזה נציבה.
רב-גונדר אורית אדטו: בכל מקרה שבו יש ספק – אין ספק.
רב-גונדר אורית אדטו: בכל מקרה שבו יש בוודאי חוות דעת של ועדות אלימות במשפחה, או כשגורמים מקצועיים בבית הסוהר מצביעים על מסוכנות, או שאין חוות דעת כי היא טרם הושגה או טרם אותרה וכו', אז אין ספק, האיש איננו משוחרר, הוא אינו יוצא לחופשה והוא אינו משוחרר.
רב-גונדר אורית אדטו: רק במקרים שבהם יש הסכמה, אחרי בחינה מול הקהילה והמלצה שאומרת שאין מסוכנות, שיש תכנית, שיש הסכמה של הקרבן, יוצא האיש לחופשה.
רב-גונדר אורית אדטו: יש גם מקרים שמגיעים לעתירות בבית המשפט ובית המשפט פוסק שלמרות החלטתנו ייצא האיש לחופשה.
רב-גונדר אורית אדטו: יש בהחלט מקומות שבהם יש התערבות של גורמי המשפט, משום שהאסיר מנצל את זכותו לפנות ולעתור לבית המשפט.
רב-גונדר אורית אדטו: אבל זו המדיניות.
רב-גונדר אורית אדטו: התחום השלישי הוא נושא עבריינות המין.
רב-גונדר אורית אדטו: אנחנו יוצאים בהכשרה מקצועית של עובדים סוציאלים לטיפול ולבניית טיפול בעברייני מין.
רב-גונדר אורית אדטו: אותם גורמים יעברו קורס או הכשרה בת שנתיים ימים.
רב-גונדר אורית אדטו: בתום מחצית השנה הראשונה הם יוכלו כבר לפתוח קבוצות לטיפול בעברייני מין בבתי הסוהר.
רב-גונדר אורית אדטו: כך נראה עצמנו במחצית השנייה של שנת 2002 מטפלים טוב יותר, או באופן רחב יותר באוכלוסיית עברייני המין, שכן אין ברירה אלא לעשות מעשה אם אנחנו רוצים לסייע בידי החברה להתמודד טוב יותר עם אותן סוגיות.
רב-גונדר אורית אדטו: הדבר האחרון זה אותו חוק שבו מדובר.
רב-גונדר אורית אדטו: אני מדברת על החוק שמתייחס ליישום זכויות נפגעי העבירה.
רב-גונדר אורית אדטו: בימים אלה אנחנו נערכים לנושא.
רב-גונדר אורית אדטו: אבל צריך לזכור דבר אחד: לשירות בתי הסוהר אין קשר ישיר עם הקרבן.
רב-גונדר אורית אדטו: לכן, הקשר שיידרש לצורך העניין יהיה דרך משטרת ישראל, או לחילופין בדרך שימצאו בין הפרקליטות לבין משטרת ישראל, משום שאין לנו קשר ישיר עם הקרבן, אלא יש לנו קשר עם התוקף, עם העבריין ועם משפחתו.
רב-גונדר אורית אדטו: לפעמים זה החיבור.
רב-גונדר אורית אדטו: אבל לא תמיד זה החיבור.
רב-גונדר אורית אדטו: לכן, הדרישות או הצרכים שנתבקש אליהם יטופלו בשיתוף עם משטרת ישראל ופרקליטות המדינה.
רב-גונדר אורית אדטו: תודה רבה.
יעל דיין: תודה רבה לאורית אדטו.
יעל דיין: מבחינת לוח הזמנים של אורחינו הקדמנו את נורית זיו ואת אורית אדטו.
יעל דיין: אני חצי מתנצלת, אבל כמובן שגם הן, כמו השר, קיבלו את הדו"ח.
יעל דיין: עיקר הישיבה היום אכן מוקדש לקבלת הדו"ח.
יעל דיין: אני חושבת שזה לא רע שקיבלנו גם את ההערות מסביב.
יעל דיין: אני רוצה לציין לקהל שרובכם לא נוכחים באופן קבוע בישיבות הוועדה לקידום מעמד האישה.
יעל דיין: אבל למעשה כל אחד מהנושאים שהוזכרו כאן עולה בדחיפות ובדיונים ספציפיים.
יעל דיין: זה קצת מקשה עליי לנהל באודיטוריום ישיבה במובן של ישיבה של חילופי דברים והערות.
יעל דיין: אנחנו רואים את הישיבה הזאת כחריגה ויוצאת מן הכלל, אבל בוודאי לא חד-פעמית.
יעל דיין: רשות הדיבור לגברת טל קורמן, מנכ"ל איגוד מרכזי הסיוע.
טל קורמן: בפתח הדברים אני רוצה להודות מקרב לב ליושבת-ראש הוועדה, חברת הכנסת יעל דיין, שנתנה לנו את הבמה הזאת להצגת הדו"ח.
טל קורמן: כמו שנאמר כבר על ידה, הוועדה מקדישה חלק נכבד מהפעילות שלה, וחברת הכנסת דיין באופן אישי, לקידום המאבק באלימות מינית.
טל קורמן: אני רוצה גם להודות לדנה גורדון הנפלאה, שלא נמצאת פה, שבזכות העבודה הקשה שלה התאפשרה הישיבה הזאת.
טל קורמן: ויותר מכל אני רוצה להודות לאלה שלא נמצאות כאן איתנו, לאותן נפגעות שפנו למרכזי הסיוע, שנתנו בנו את אמונן ושאזרו את האומץ לבקש עזרה.
טל קורמן: אני מבקשת לפתוח את הדברים שלי בקטע מתוך דבריה של ג'ודית לואיס הרמן בספרה "טראומה והחלמה": "התגובה הרגילה על מעשי זוועה היא לסלקם מן התודעה.
טל קורמן: הפרות מסויימות של הסדר החברתי נוראות הן מלהביען בקול.
טל קורמן: זו משמעות הביטוי לא יתואר.
טל קורמן: המבקשים לחקור את הטראומה הנפשית חייבים להתייצב הן נוכח חולשת האדם בטבע והן נוכח הרע הטבוע באדם.
טל קורמן: עליהם להעיד על דברים מחרידים.
טל קורמן: כאשר מדובר באסונות טבע, או באצבע אלהים, אין הם מתקשים לרכוש אהדה לנפגעים.
טל קורמן: אבל כאשר האירועים הטראומתיים הם מעשה ידי אדם, נקלעים העדים לעימות בין התוקף לקורבנו.
טל קורמן: מבחינה מוסרית אי-אפשר להישאר שווה נפש בקונפליקט הזה.
טל קורמן: העומד מן הצד נאלץ לנקוט עמדה.
טל קורמן: גדול הפיתוח לעמוד לימין התוקף.
טל קורמן: זה אינו מבקש אלא שהצופה מן הצד יישב בחיבוק ידיים.
טל קורמן: הוא פונה אל הרצון האוניברסלי שלא לראות רע, לא לשמוע עליו ולא לדבר עליו.
טל קורמן: הנפגע, לעומת זה, מבקש מן הצופה לחלוק עמו את מסע הכאב.
טל קורמן: הוא תובע פעולה, מעורבות וזכירה".
טל קורמן: הדו"ח מתמקד בניתוח שלושה סוגים של מאפיינים: מאפייני התקיפה המינית, סוג התקיפה, המקום בו היא מתרחשת, מידת ההיכרות המוקדמת בין הנפגעת לתוקף; מאפייני הנפגעות שפנו, מה גילן בעת הפגיעה, בעת הפנייה אל מרכז הסיוע, סטטוס, מין, לאום; ומאפייני הפנייה עצמה לסיוע, תוך כמה זמן מעת הפגיעה התבצעה הפנייה למרכז הסיוע, מי יצר את הקשר הראשוני והאם הנפגעת הגישה תלונה במשטרה.
טל קורמן: ראוי לציין שעל אף הגידול במספר הפניות למרכזי הסיוע, המגמות שמשתקפות בפילוח הנתונים נשארות יציבות לאורך השנים.
טל קורמן: גם הגישה המקצועית של מרכזי הסיוע מכתיבה את התיעוד של הנתונים באופן שבו הם נעשו.
טל קורמן: הסיוע ניתן על-ידי המרכזים ללא אפלייה לכל פונה, מתוך גישה של סולידריות נשית, על-ידי מתנדבות, שקיימת בינן לבין הנפגעת סיטואציה של שיוויון.
טל קורמן: האופי של הסיוע נקבע על-ידי הנפגעת, לפי הצרכים שלה, כפי שהיא מגדירה אותם.
טל קורמן: יש כיבוד מוחלט של הרצונות שלה.
טל קורמן: מכאן, הנתונים שניתן לדלות מתוך הפניות עצמן מבוססים על מידע שאותן פונות מנדבות מרצונן החופשי לסייעות שאיתן הם משוחחות.
טל קורמן: בשקף שמציג את התפלגות הפניות ברבעון הראשון של שנת 2001 ניכר שמגמת העלייה נמשכת.
טל קורמן: בשלושת החודשים הראשונים של השנה פנו אל מרכזי הסיוע 7,681 נשים וגברים.
טל קורמן: 4,405 מתוכם אלה היו פניות על רקע תקיפה מינית.
טל קורמן: כדאי להראות מגמות שמאפיינות מגזרים בעלי צרכים מיוחדים, כמו נשים ערביות, נשים דתיות וחרדיות.
טל קורמן: מתוך מגמה של המרכזים להגיש סיוע לכל נפגעת, ללא אפלייה, הם ערוכים גם לתת מענה לנשים מהמגזרים האלה.
טל קורמן: יש מרכזי סיוע שנותנים מענה לנשים ערביות.
טל קורמן: יש מרכז סיוע שפועל בירושלים ונותן מענה לנשים דתיות וחרדיות.
טל קורמן: יש קו סיוע שנותן מענה לגברים ולנערים נפגעי תקיפה מינית.
טל קורמן: בקרב המגזר הדתי והחרדי יש מגמה הפוכה.
טל קורמן: יש יותר דיווח על תקיפות מיניות, שנחשבות פחות חמורות, כמו מעשים מגונים שלגביהם מדובר בסדר גודל של 35%, ולגבי תקיפה מינית מדובר על דיווח בהיקף של 27%.
טל קורמן: מאידך, יש שיעור נמוך באופן משמעותי בדיווחים על אונס וגילוי עריות.
טל קורמן: רוב הנפגעות מכירות היכרות מוקדמת את מי שתקף אותן, וזאת בניגוד למיתוס של האונס הקלאסי, זה שנעשה על-ידי אדם זר.
טל קורמן: הנתונים מצביעים באופן חד-משמעי על כך שהחלק המכריע של התקיפות המיניות מבוצעות על-ידי אדם שיש לו היכרות חברתית, מקצועית, או נסיבתית עם הנפגעת.
טל קורמן: הווה אומר: שכן, חבר, מכר, נותן שירותים, אפילו איש טיפול, מעביד, חבר לעבודה וכו'.
טל קורמן: כ-50% מהתקיפות בשנת 2000 בוצעו על-ידי אדם שיש לו כזה סוג של היכרות עם הנפגעת.
טל קורמן: השיעור הנמוך ביותר הוא של תקיפות מיניות שבוצעו על-ידי אדם שהוא זר לנפגעת.
טל קורמן: כאן מדובר על סדר גודל של 16%.
טל קורמן: חשוב לקרוא את הנתונים האלה בתוך ההשלכות של ההתמודדות עם התקיפה המינית.
טל קורמן: למעשה בשל העובדה שרוב הנפגעות נופלות קרבן לאלימות מינית מצד מישהו שהיו להן קשרים חברתיים איתו, שהן נתנו בו אמון, שלא היתה להן שום סיבה לחשוש מפניו, העובדה הזאת גורמת לא אחת לערעור סדרי העולם שהיו קיימים אצל הנפגעת לפני התקיפה.
טל קורמן: זה מתבטא לא אחת גם בקושי לתת אמון בבני אדם, לבקש סיוע, לבנות מערכת זוגית.
טל קורמן: כל זה בא באמת כתוצאה מההפתעה שפוקדת את הנפגעת כשהיא נופלת קרבן לאלימות מצד אדם מוכר.
טל קורמן: רוב התקיפות המיניות מתרחשות בסביבה מוכרת לנפגעת, שהיא מרגישה בה בטוחה ואין לה סיבה לחשוש.
טל קורמן: מיעוט קטן של התקיפות מתרחש בטרמפ או בחוץ.
טל קורמן: שוב, זה בניגוד לאונס המיתוס הקלאסי שמתרחש בסמטה אפלה.
טל קורמן: הפלח הגדול ביותר של תקיפות מיניות הן כאלה שבוצעו במקום מגורי הנפגעת, וההיקף הוא כ-40% בשנת 2000.
טל קורמן: יש פה מגמה של עלייה מסויימת לעומת שנים קודמות.
טל קורמן: לגבי תקיפות מיניות באיזור מגורי התוקף מדובר בכ-13% מהפניות.
טל קורמן: זה נתון יציב לאורך השנים.
טל קורמן: לגבי תקיפה שבוצעה במקום העבודה או במקום הלימודים של הנפגעת – ההיקף הוא סביב ה-19%.
טל קורמן: גם כאן יש מגמה יציבה לאורך השנים.
טל קורמן: לגבי תקיפות שבוצעו בטרמפ, בחוץ או בנופש – מדובר רק בכ-20% מכלל הפניות.
טל קורמן: גם לנתונים האלה יש השלכות וכדאי ללמוד אותן כדי להבין את המורכבות של ההתמודדות עם הפגיעה.
טל קורמן: שוב, מדובר באובדן הביטחון האישי, קושי לשהות לבד בבית, לתפקד בסביבה שהיתה קודם מוכרת, כמו מקום העבודה, או אפילו לבצע דברים שנראים לנו שגרתיים.
טל קורמן: רוב הנפגעות שפונות אל מרכזי הסיוע מדווחות על תקיפה מינית שהן נפלו קרבן לה כשהן היו עד גיל 18.
טל קורמן: המגמה היא יציבה, מעל 60% לאורך שנים.
טל קורמן: הפלח הבולט הוא זה שמייצג את הנשים שנפגעו בגיל הילדות, עד גיל 12.
טל קורמן: הפלח הבא אחריו מייצג את הנשים שנפלו קרבן לתקיפה מינית בטווח הגילאים בין 13 ל-18.
טל קורמן: הנתונים האלה הם פשוט שיקוף של התקיפה המינית כתופעה חברתית, שבאופן שגוי נתפסת כמקושרת למין, כשבעצם מדובר באקט של אלימות ושליטה, כאשר התוקף משתמש במין כאמצעי להשפיל את הקרבן שנתפס כחלש ממנו.
טל קורמן: לכן, התקיפה המינית מכוונת כלפי נשים, שנתפסות לרוב כחולייה חלשה בחברה, וכלפי ילדות ונערות צעירות, שנתפסות על-ידי מרבית התוקפים כנחותות מהם גם מבחינה פיזית וגם מבחינה חברתית.
טל קורמן: הנתון הזה מפריך את מה שאנשי המקצוע נוהגים לכנות כבישת עדות ולראות בו לפעמים אינדיקציה לחוסר האמינות של הנפגעת, קרי: מה נזכרת עכשיו?
טל קורמן: למה באת להתלונן אחרי כל-כך הרבה זמן?
טל קורמן: זה קרה פשוט כי עד עכשיו לא היו לה הכוחות לעשות את זה, לא היו לה כוחות אפילו לפנות אל מרכז הסיוע שבו היא יכולה להישאר אנונימית, לקבל סיוע מאישה ולקבל את הסיוע בתנאים שלה, על אחת כמה וכמה להיפגש עם המשטרה, מפגש שהוא קשה, כמו ששמענו קודם מהשר לביטחון פנים.
טל קורמן: הסיבות להימנעות נשים מהגשת התלונה במשטרה הן חוסר אמון במערכת, חשש מהתגובה לחשיפת המצוקה, חשש מהצורך לעבור את הטראומה ואת החווייה הקשה בכל אחד מהשלבים של ההליך מחדש ורתיעה מרמת הענישה בעבירות מין, שעדיין נתפסת בקרב נפגעות כנמוכה ממה שראוי שתהיה, כלא משקפת את חומרת העבירה וכלא משקפת איזשהו יחס ישר בין הנזק הנפשי שנגרם להן לבין העונש שאותו מרצה העבריין.
טל קורמן: אתייחס בקצרה לנושא המשטרה.
טל קורמן: יש שיפור משמעותי בטיפול המשטרתי בעבירות מין.
טל קורמן: בקרב הדרגים הגבוהים יש הרבה רגישות והרבה רצון טוב לשפר את הדברים.
טל קורמן: אבל עדיין קיימות בעיות.
טל קורמן: מרכזי הסיוע היו שותפים של המשטרה בתכנית ההכשרה של החוקרים בעבירות מין ועדיין התחושה שלנו היא שיש בעיות שנובעות משתי סיבות עיקריות: ראשית, אותה אווירה שקיימת בקרב הדרגים הגבוהים לא מחלחלת כתפיסה מערכתית שמוטמעת גם בדרגים הנמוכים, ושנית, יש חוסר במשאבים.
טל קורמן: שמחנו לשמוע מהשר לביטחון פנים שהנכונות לשפר את הדברים האלה והמודעות לזה שהבעיות האלה קיימות אכן נמצאות על סדר יומו ושנעשים מאמצים ליישם בצורה הולמת גם את חוק זכויות נפגעי העבירה, שמקנה בשלב הזה שלו זכויות לנפגעי העבירה במהלך ההליך הפלילי.
טל קורמן: החוק מקנה להם סטטוס, הוא מקנה להם את הזכות להביע את העמדה שלהם, להיות חלק, להיות מלווים.
טל קורמן: זה חוק חשוב מאד, שהשר לביטחון פנים יחד עם שר המשפטים ממונה על ביצועו.
טל קורמן: אני רוצה לסיים את הדברים בהקראת קטע שנכתב על-ידי מרינה יצחקוב, נפגעת: קברתי אותה לא בבית קברות מתחת לאדמה, קברתי עמוק, עמוק בתוך הנשמה.
טל קורמן: קברתי אותה בתקווה לשכוח.
טל קורמן: קברתי אותה כדי שאוכל לשמוח.
טל קורמן: קברתי אותה כדי לא להרגיש.
טל קורמן: קברתי אותה ולא אמרתי קדיש.
טל קורמן: קברתי אותה בת עשר וחודשים שמונה.
טל קורמן: קברתי אותה ולא חשתי בחסרונה.
טל קורמן: קברתי אותה יחד עם עדותי.
טל קורמן: קברתי אותה, קברתי את ילדותי.
יעל דיין: אבקש מאדית מרן לספר ולדווח על פרוייקט הליווי.
יעל דיין: אבקש בכל זאת לקצר בדברים, כי אנחנו מאבדים חלק מהקהל, כולל חברות כנסת שיש להן ועדות אחרות.
אדית מרן: צר לי שאנחנו הולכות ומצטמצמות.
אדית מרן: בטח לרוב הקהל הדברים שאומר לא יחדשו דבר.
אדית מרן: לפני כחצי שנה נתבקשתי על-ידי אחת מתכניות הבוקר להתראיין כתגובה על גזר דינו של יצחק מרדכי.
אדית מרן: כאשר התחלתי לתאר את פרוייקט הליווי היתה תגובתו של המראיין כך: טוב, ברור שאתן מלוות אותן במהלך המשפט, בשביל זה אתן שם, לא?
אדית מרן: אני חייכתי לעצמי.
אדית מרן: גם אם זה נראה כמובן מאליו, פרוייקט הליווי הינו הצעיר מבין השירותים הניתנים על-ידי איגוד מרכזי הסיוע והוא פועל מזה כחמש שנים, כרגע במחוזות תל-אביב, מרכז וירושלים.
אדית מרן: יש עדיין עוד שלוש מחוזות שהם לא מכוסים.
אדית מרן: לדוגמא, החיפוש המשפטי אחר סיבה ותוצאה נראה לעתים חסר היגיון לנפגעת אשר לא מצליחה אפילו להסביר לעצמה איך זה קרה, או מה בדיוק קרה.
אדית מרן: הצורך המשפטי בעדות קוהרנטית, המכילה סיפור עם התחלה, אמצע וסוף, נראה כמעט בלתי-אפשרי בפני נפגעת שנושאת בתוכה זיכרון טראומטי, שבנוי רובו ככולו מתמונות חסרות רצף, תחושות של הלם ואלם והתמודדות ברגעי הזוועה בעזרת מנגנונים, אשר באותו רגע מצילים את חייה, אך מעמידים אותה באור לא אמין בבואה לתת עדות כבר בתחנת המשטרה, ועל אחת כמה וכמה בדוכן העדים בבית המשפט.
אדית מרן: בתווך הזה עומד הפרוייקט.