GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נאוה קונפורטי: הוא הגיש בזמנו תביעה לגירושין אך הוא ירד מזה, למיטב ידיעתי.
נאוה קונפורטי: היא לא הגישה תביעת גירושין אבל היא תעשה את זה.
עדנה גרוס: כרגע הבעיה היא סביב הרכוש.
עדנה גרוס: הם נדבקים לעניין של הרכוש.
עדנה גרוס: יש שם רכוש רב.
עדנה גרוס: הרכוש מסמל כאן משהו.
עדנה גרוס: זה מעבר לרכוש עצמו.
עדנה גרוס: הם בעצם לא יפרדו, לעניות דעתי אף אחד מהם לא יוותר לשני.
עדנה גרוס: הבעיות ימשיכו להיות סביב נושא הרכוש.
יעל דיין: אם יש הליך גירושין, אם הוא ביקש וירד מזה והיא רוצה בזה, אז קודם כל חשוב שיהיה גט.
צביה אוחנה: קודם כל שהיא תגיש בקשה.
צביה אוחנה: אנחנו צריכים לראות איפה עומד עניין הבקשה שלה.
שוש קרק: אני רוצה להתייחס לשני אספקטים.
שוש קרק: אתייחס קצת למקרה הזה אבל גם באופן כללי.
שוש קרק: יש נקודה אחת שמתייחסת לתקופה מרגע שהגבר מואשם, נכנס לבית-הכלא, ועד לרגע שהוא יוצא ממנו באופן מלא.
שוש קרק: במקרה הזה יש פרק זמן של 30 חודשים.
שוש קרק: המודל שאימצנו, בפרט לאחר ששוחחנו עם האשה, הוא לראות איך אנחנו חוברים יחד.
שוש קרק: מר וגשל אמר שאשה נרצחת וכל השירות יוצא בסדר.
שוש קרק: השאלה היא מה עלינו לעשות כשיש כוכב של סיכון מאוד גבוה.
שוש קרק: הרי האור האדום לא הופיע כרגע.
שוש קרק: האור האדום הופיע ברגע שהגבר הזה הואשם שהוא איים על האשה, ירה עליה ופיקשש.
שוש קרק: האור האדום אז צריך להידלק ובגדול, ולא כשהוא יוצא מהכלא.
שוש קרק: השאלה היא מה קרה מבחינת הגבר במשך פרק הזמן הזה.
שוש קרק: פעמים רבות אנחנו חוזרים ואומרים את אותם דברים: שהוא לא מוכן לקבל טיפול.
שוש קרק: הערכת מסוכנוּת נעשית צ'יק-צ'ק כשהולך לקרות עוד מעט אסון, אז מהר-מהר מתארגנים.
שוש קרק: מה זאת אומרת שהוא לא מוכן לקבל טיפול?
שוש קרק: הוא צריך להיות חייב.
שוש קרק: אם זה מחייב את שינוי החוק, אז כך צריך לעשות.
שוש קרק: אני מאוד מסכימה עם מה שאמרה גברת עדנה גרוס, שהקטע של ההתעקשות של שני בני הזוג על הרכוש המשותף הוא באמת מטפורה למה שקורה ביניהם.
שוש קרק: אם לרגע נסתכל על האשה, בזמן שהגבר נמצא בבית-סוהר היא מתחילה לראות שהיא יכולה לנשום, ואני לא מגזימה.
שוש קרק: אנחנו הרי מכירים, האשה מתרגלת לנשום.
שוש קרק: אותה אשה הציגה את זה מאוד יפה.
שוש קרק: היא אמרה: "שמתי בצד את העובדה שהוא צריך עוד מעט להשתחרר", כי היא חייבת קצת אוויר.
שוש קרק: אולם לצערי כל המערכות זקוקות לקצת אוויר, אז כולם נרדמים קצת.
שוש קרק: אנחנו חייבים להתייחס לכך ולראות מה אנחנו יכולים לעשות כדי לא להיזכר אחרי, או שניה לפני.
שוש קרק: אנחנו רואים את ה-loop הנוראי הזה, את המלכודת בה נמצא זוג כזה, ושל אשה בתוך טרור: שככל שהיא נותנת הוא רוצה יותר.
שוש קרק: הפרשנות שלנו יכולה להיות כביכול היא מתעקשת על הדירה הזאת.
שוש קרק: אבל לא.
שוש קרק: היא מתעקשת על החופש שלה, בין השאר.
שוש קרק: זה מתייחס לאשה הזאת ולעוד נשים.
שוש קרק: יכול מאוד להיות שהיא תקבל את הבית והאִיום על חייה לא ייפסק.
קריאה: הוא יגבר לדעתי.
שוש קרק: נאמר פה שהוא ייצא מבית-הכלא עם צו בידיו.
שוש קרק: לחלק מהגברים זה מצויין אבל אצל גברים אחרים זה מהווה סכנה להסלמה נוראית.
נורית זיו: אין לך ברירה.
נורית זיו: אל"ף, לדעתי אנחנו לא יכולים בכל מקרה לעשות את השילוב הזה מהתחלה ולראות מה עלינו לעשות.
נורית זיו: אנחנו צריכים לקראת סוף המעצר, בנקודת זמן שאפשר להחליט עליה, לקבוע מתי כל המערכות נכנסות לפעולה.
נורית זיו: את לא יכולה לדעת, אולי הגבר יעבור טיפול.
שוש קרק: מה קורה לאלה שלא מוכנים לעבור טיפול?
נורית זיו: אני מציעה שלא 3 שבועות לפני השחרור כולם יכנסו לפניקה ויעירו את כל המערכות.
נורית זיו: צריך להיות משהו מסודר.
נורית זיו: שירות בתי-הסוהר פה נכנס לפעולה.
יעל דיין: אנחנו לא מדברים על כל המקרים.
יעל דיין: ברור שכולם עושים עבודה נהדרת במשך כל תקופת המאסר, עושים נסיונות ועובדים עם האשה.
יעל דיין: לא על זה מדובר.
יעל דיין: אנחנו מדברים על המקרים היוצאים מן הכלל, בהם הגבר לא הולך לטיפול וגם יש ספק גדול אם הצו יהווה מחסום.
נורית זיו: אבל זו האפשרות החוקית היחידה היום.
יעל דיין: אני שואלת איזה כלים הייתם רוצים שיהיו.
יעל דיין: האם האפשרות החוקית היחידה היא צו והיערכות כך שהפרת הצו תביא אותו חזרה לכלא?
יעל דיין: יהיה בזה לפחות הרתעה.
יעל דיין: האשה שאנחנו דנים עליה כתבה מכתב שבו היא מספרת שהיתה ועדה בלשכת הרווחה בה הוחלט להרכיב כפתור מצוקה בביתה, בקשר ישיר למשטרה --
תמר קליין: זה אחרי שהיא פנתה.
יעל דיין: -- וכן מכשיר אינטרקום לביתו של אחיה, הגר במרחק של כ-70 מטר מביתה.
יעל דיין: בשלב זה לא בוצעו שתי ההחלטות מכיוון שהמשטרה מתנגדת לפתוח פתח לכפתורי מצוקה, וכן החיבור לביתו של אחיה קצת מסובך.
יעל דיין: אני קוראת את המכתב שלה, אז קצת סבלנות.
יעל דיין: הרי אנחנו לא מאשימים אף אחד בשום דבר.
יעל דיין: אנחנו בוחנים את כל האפשרויות.
יעל דיין: היא כתבה שיש צורך להעמיד עמודים ברחוב.
יעל דיין: כרגע היא חשופה.
יעל דיין: עוד ברצונה לעדכן כי הבעל הורחק מיבנה ומרחובות עד להודעה חדשה.
יעל דיין: כלומר יש כבר צו הרחקה.
צביה אוחנה: בדקנו את האפשרות שכפתור המצוקה יהיה מחובר לאיזה מקום כדי שתהיה לה עזרה מיידית.
צביה אוחנה: ביקשנו מהמשטרה לבדוק אפשרות שהלחצן יהיה מחובר אליה ישירות.
צביה אוחנה: עדיין לא קיבלנו תשובה סופית אבל תשובת הביניים היא שזה לא יהיה אפשרי, מכיוון שלא יכול להיות שכל אשה שתהיה מאויימת תחזיק לחצן מצוקה שיהיה מחובר למשטרה.
צביה אוחנה: במקרה שלנו זה משטרת רחובות, כי הנקודה ביבנה לא מאויישת 24 שעות ביממה.
צביה אוחנה: מה שאנחנו עושים, וזה כבר כמעט סגור - האשה נמצאת כעת באילת ולכן אי אפשר היה לעשות את ההזמנה - יצרנו קשר עם חברות שנותנות שירות של מוקד 24 שעות ביממה.
צביה אוחנה: מצאנו חברה שכבר יש לה נסיון עם מספר נשים הסובלות מבעיות של אלימות, את חברת "אנוש".
צביה אוחנה: המחירים הם באמת לא יקרים וזה אפשרי.
צביה אוחנה: אם יהיה צורך אז אנחנו גם נסייע כספית.
צביה אוחנה: סיכמתי עם העובדת שלנו שבמהלך הימים האלה תיצור קשר עם האשה באילת, תסכם איתה, תשאל אם זה מקובל עליה, ואז אנחנו נעשה את ההזמנה בשמה.
צביה אוחנה: ההתקנה נעשית תוך יומיים.
יעל דיין: אני מאוד מתפלאת על העניין הכללי.
יעל דיין: בשעתו בוועדה הבין-משרדית קיבלנו החלטה שיהיו כפתורי מצוקה.
יעל דיין: ויצ"ו לקחה את ההתקנה על עצמה.
צביה אוחנה: הבעיה היא לאן זה יהיה מחובר.
יעל דיין: למוקד משטרתי.
יעל דיין: קיבלנו על זה החלטה, בדקנו עלויות וויצ"ו לקחה את זה על עצמה.
יעל דיין: לא דובר על כל אשה שמאויימת.
יעל דיין: דובר על נשים שחוזרות ממקלט לנשים מוכות אחרי תקופה, בעיקר במקרה שיש צווים.
יעל דיין: לא שפתאום אשה נכנסת לקריזה ורוצה חיבור למוקד המשטרתי.
יעל דיין: זה כאשר יש צו ויש חשד סביר שהצו הזה יופר.
יעל דיין: נכון שבתחנת המשטרה יודעים על כל הצווים שמוציאים אבל מבחינת ההרגשה זה אחרת כשיש כפתור ישיר והאשה יודעת שהיא תוכל להגיע אליו בזמן, לא לאחר מעשה.
יעל דיין: לא יהיה מצב שהוא יכנס, יתפוס אותה, ינתק לה את הטלפון ואז היא תצלצל למשטרה ותגיד שמפרים כאן צו.
יעל דיין: זה נותן עוד טווח השהייה.
יעל דיין: פעם ראשונה שאני שומעת שהמשטרה מתנגדת לזה בצורה גורפת.
יעל דיין: כאשר תתכנס הוועדה הבין-משרדית אנחנו נעלה את זה אופרטיבית.
יעל דיין: בשעתו השר קהלני אישר את התוכנית.
יעל דיין: בנוסף לויצ"ו לקחו את זה על עצמן גם חברת "סלקום" וחברת "סקיוטק".
יעל דיין: לא היתה בעיה לקבל מימון ולעשות את התקנת המערכות מבחינה טכנית.
יעל דיין: היתה בעיה שלפעמים האשה זקוקה לזה כאשר הבעל בבית.
יעל דיין: אשה אחת אמרה לנו: הוא יהרוג אותי אם הוא יידע.
יעל דיין: כמו שהם ניגשים לנתק טלפון בזמן אלימות, כדי שהאשה לא תקרא למשטרה, אז יש גם פחד שיגלו את לחצן המצוקה.
יעל דיין: אבל במקרה של צו הרחקה אין ספק שזה המינימום שצריך לעשות.
צביה אוחנה: אם יהיה אישור מהמשטרה, אז אין בעיה.
צביה אוחנה: בינתיים היא תהיה מחוברת למקום שייתן לה מענה 24 שעות ביממה.
צביה אוחנה: זה ידני, היא רק לוחצת והיא לא צריכה לדבר ולא כלום.
צביה אוחנה: הסיכום איתם הוא שברגע שיש קריאה מהמנוי הזה, הם מתקשרים למשטרה.
יעל דיין: אנחנו מדברים על מקרים באמת ספורים, את הנושא הכללי אנחנו נעלה, כפי שאמרתי, בוועדה הבין-משרדית.
יעל דיין: אין בעיה תקציבית ונגיע להסכם עם המשטרה לגבי קריטריונים של כפתורי מצוקה באופן ארצי.
יעל דיין: זה דורש היערכות מסוג מסויים וננסה להגיע אליה.
יעל דיין: תנ"צ נורית זיו, אני מבקשת מכם במקרה הזה, או אם יש מקרים דומים לזה, כשהסיכון הוא ברור ולא צריך כאן שום הערכות מסוכנוּת וכשאתם נערכים לעניין של הפרת צו בכל מקרה, אז קחו על עצמכם כחלק מההכנה להיערכות להפרת צו גם את העניין הזה.
יעל דיין: אם יש מתנדב שיעשה את זה, או חברה - החברה תצטרך להתקשר למשטרה ואתם תהיו צריכים להיות מודעים.
יעל דיין: אנחנו פשוט מוסיפים כאן גורם בדרך.
יעל דיין: אם אותה חברה תתקשר אליכם ותאמרו שאין לכם זמן עכשיו, ואצלכם לא מהבהבת הנורה האדומה, אז זה אותו דבר כמו לא להתקין בשום מקום.
מנחם וגשל: זה מתחבר לרעיון שאת דיברת עליו.
מנחם וגשל: אם כל המערכות מיודעות לעניין אז גם אם מישהו מגיע עם הנושא של האזעקה הזאת אני מניח שזה חלק מהיידוע ושכולם ידעו על הסיפור.
מנחם וגשל: יש שני דברים שאני רוצה לומר.
מנחם וגשל: אחד, אי אפשר לעשות פה הנחות.
מנחם וגשל: יש כאן מכתב, שאני לא רוצה לקרוא אותו עכשיו.
עדנה גרוס: אני חושבת שכולם צריכים לשמוע מה כתוב במכתב הזה.
מנחם וגשל: יש כאן מכתב מהמרכז למניעת אלימות במשפחה ברחובות, שנכתב אל האשה, ובו נאמר: "למרות שבעלך הינו אדם דתי הוא מעדיף להישאר באגף הרגיל ללא תעסוקה.
מנחם וגשל: הוא סובל מבעיות גב.
מנחם וגשל: בשל היסטוריית האלימות שלו הוא מוגבל בחופשותיו ל-12 שעות בלבד ועושה אותן בבית-מלון בתל-אביב.
מנחם וגשל: לדברי העובדת הסוציאלית בשירות בתי-הסוהר מדובר באדם קונקרטי מאוד, אטום, נוקשה, המתקשה להקשיב לדברי אחר ולקבל דברים שאינם לרוחו.
מנחם וגשל: בשל אישיותו הדלה לא ניתן להיכנס עימו לקשר טיפולי מעמיק ולעזור לו להתמודד עם בעיית האלימות.
מנחם וגשל: הוא לא עבר שום תוכנית טיפולית בתחום בעיית האלימות וניכר שלא עבר שום שינוי בדפוסי החשיבה ובהתנהגותו".
מנחם וגשל: לא רק זה, היא כותבת לה בסוף שהיא ממליצה: "כפי שידוע לך אני לרשותך.
מנחם וגשל: לאור המידע ולנוכח כוונתו לחזור לביתכם, להערכתי עם שחרורו מהכלא הוא עלול להוות סיכון ממשי על חייך.
מנחם וגשל: דבר זה ברצוני להביא לידיעתך".
מנחם וגשל: זה מכתב מהמרכז למניעת אלימות במשפחה ברחובות.
מנחם וגשל: מזהירים את האשה.
עדנה גרוס: העובדת הסוציאלית כותבת את זה לאשה, והאשה על סמך זה הוציאה מכתב "הצילו".
נאוה קונפורטי: האשה על סמך זה הצליחה להוציא צו מניעה.
נאוה קונפורטי: לא רק "הצילו" אלא גם צו מניעה, שהוצא על סמך המכתב שאני כתבתי ואני עומדת מאחוריו.
מנחם וגשל: קודם כל, יש את המכתב.
מנחם וגשל: המכתב גם אומר שבכלא מי שלא רוצה לקבל טיפול, לא מקבל טיפול.
מנחם וגשל: אם הוא היה עכשיו משתחרר בשליש, אז הייתי אומר: איך יכול להיות דבר כזה, שאדם כזה יכול להשתחרר בשליש?
מנחם וגשל: אבל הוא לא משתחרר בשליש.
מנחם וגשל: הוא גומר את תקופת המאסר שלו.
שוש קרק: השאלה מה זה אומר לגביו.
מנחם וגשל: זה אומר שיש פה אדם מאוד מסוכן שלא רוצה לקבל שום טיפול.
מנחם וגשל: הוא נוקשה וסגור.
מנחם וגשל: עכשיו הוא משתחרר והיא לא רוצה לעזוב את הבית, ואני גם לא רואה שום סיבה למה צריך להוציא אותה מן הבית.
מנחם וגשל: יש פתרון אחד שמדבר על לחצן מצוקה.
מנחם וגשל: אנחנו חשבנו על עוד רעיון אחד שאולי צריך להביא אותו לוועדה הבין-משרדית.
מנחם וגשל: כל נושא ה-parole לגבי עבריינים מבוגרים לא פועל במדינת ישראל היום.
מנחם וגשל: אני חושב שלא צריך להטיל על שירות המבחן למבוגרים את נושא ה-parole, כי זה לא רלוונטי מבחינתם, מבחינת סוג הטיפול, אבל בהחלט יכול להיות איזון כלשהו.
מנחם וגשל: אולי צריך לעשות start-up של התוכנית במסגרת הוועדה הבין-משרדית.
מנחם וגשל: הכוונה לכל נושא המעקב אחרי השחרור מבית הכלא.
מנחם וגשל: אבל המעקב הזה הוא לא מעקב שמתחיל אחרי השחרור.
מנחם וגשל: הוא מעקב שצריך להתחיל עוד בתוך תקופת היותו בבית-הסוהר.
מנחם וגשל: יש ללכת איתו לקראת תום תקופת המאסר שלו, בין אם הוא רוצה לקבל טיפול ובין אם הוא לא רוצה לקבל טיפול.
מנחם וגשל: האיש צריך לדעת שחלק מתנאי השחרור שלו כוללים הסכמה שלו לקבל את ה-parole.
יעל דיין: צריך להיות איזה קצין מבחן בבסיס.
מנחם וגשל: זה לא מחייב קצין מבחן.
מנחם וגשל: זה שירות מעקב.
מנחם וגשל: במידה ויוחלט על start-up - אני לא מציע את זה כרגע.
מנחם וגשל: ועדת משנה תצטרך לשבת ולחשוב על כל ההיבטים של העניין הזה עד הסוף.
מנחם וגשל: אבל אני כבר היום אומר כאן, שבמידה ותהיה החלטה לקחת דבר כזה, אני מתחייב לקחת אותו במסגרת האגף שלי.
מנחם וגשל: הוא לא חייב להיות בתוך שירות מבחן למבוגרים אבל הוא צריך להיות באיזה אגף.
מנחם וגשל: האגף שלי הוא אגף שבשם שלו יש גם "שירותי תָקוֹן"' - אין תָקוֹן יותר מהדבר הזה.
קריאה: באיזה מסגרת חוקית תעשה את זה?
מנחם וגשל: זאת שאלה של חקיקה.
מנחם וגשל: למה אנחנו פה?
מנחם וגשל: חלק מהסיבה שקיימנו את הדיון פה, כי אולי צריכים פה יוזמות חקיקה.
מנחם וגשל: אני עדיין לא מציע את זה.
מנחם וגשל: הדבר היחיד שאני אומר, בסך הכל גלגלנו את הרעיון הזה, עו"ד בתיה ארטמן ואני, בכמה כתובים.
מנחם וגשל: אנחנו מדברים על מספר מקרים מועט.
מנחם וגשל: כפי שאמרת קודם, אנחנו לא מדברים על מאות מקרים.
מנחם וגשל: אני גם לא אציע להתחיל להחיל את הדבר הזה היום על כל האסירים.
מנחם וגשל: יש את הרשות לשיקום האסיר שתעשה את עבודתה.
מנחם וגשל: אין לי שום עניין להתחרות עם אף אחד.
מנחם וגשל: אבל אם יש לנו היום במדינת ישראל מספר מוגבל של מקרים מסוכנים, שבצאתם מבית-הסוהר יש בהם סכנה, לדעתי צריך לנסות לאפיין את התופעה הזאת ולמקד אותה.
מנחם וגשל: לא להתחיל להרחיב אותה ולעשות ממנה שירות אוניברסלי במדינת ישראל.
מנחם וגשל: לבוא ולומר שאנחנו מתכוונים רק לאוכלוסיה הזאת.
מנחם וגשל: לאוכלוסיה הזאת אני מעריך שמדינת ישראל תמצא את המקורות הכספיים, אם נעשה start-up נכון, שנריץ אותו בצורה נכונה.
מנחם וגשל: אולי יצטרף כאן הנושא של ה-parole, יצטרף כאן הנושא של לחצן המצוקה, ויכול להיות שבמקרים המיוחדים האלה המשטרה תסכים שהוא יהיה מחובר אליה ישירות.
מנחם וגשל: הרי מה החשש של המשטרה?
מנחם וגשל: שאם יתחילו עם העניין הזה אי אפשר לדעת איפה הוא ייגמר.
מנחם וגשל: אבל אם נמקד את התופעה הזאת וזה יהיה רק לאלה שיש להם את ה-parole, יכול להיות שבמקרים האלה המשטרה גם תבוא ותאמר: בסדר, מדובר על 30 מקרים מסוכנים.
יעל דיין: בשביל 30 מקרים אני לא צריכה את המשטרה.
יעל דיין: אני מבקשת היום לגבי מקרה אחד, המקרה שלפנינו.
יעל דיין: אני מבקשת לקבל תשובה תוך יומיים וזה הכל.
יעל דיין: אם תגידו "לא" אז נלך לחברה פרטית.
יעל דיין: שמענו בעניין רב את כל המערכת: שיהיו לה טלפונים ופלאפונים וכן הלאה.
יעל דיין: אנחנו מבקשים בנוסף שיהיה לה לחצן מצוקה המחובר לתחנת המשטרה שלכם.
יעל דיין: מדובר כרגע על אשה אחת, על בעל אחד, שלפי כל הדיעות הוא משתחרר במצב שהוא מסוכן לחברה.
יעל דיין: בואו נפרק את זה.
יעל דיין: בעניין הכללי של לחצנים, לפחות כאשר יש צווי הרחקה, או שנגיע להסדר פרטי, שזה רע מאוד מבחינה חברתית, שחברה פרטית או שמרכזי הסיוע יקבלו פניות דרך לחצן.
יעל דיין: הם יבואו אל המשטרה.
יעל דיין: הם יישבו על הזנב שלכם ויגידו שהמשטרה לא רוצה לחצנים.
יעל דיין: נדון בזה במכלול ובהיבט הרחב.
נורית זיו: זה מחייב דיון יותר רחב.
יעל דיין: קודם כל, אנחנו מדברים על הפרת צווים.
יעל דיין: אנחנו לא מדברים על מי שהוא רק חשוד.
נורית זיו: יש אלפי מקרים של הפרת צווים.
עדנה גרוס: לא הכל אותו דבר.
יעל דיין: צריך לבדוק האם הטיפול בהם הוא מספיק.
נורית זיו: צריך לאפיין את האוכלוסיה, לצמצם אותה.
יעל דיין: אני לא רוצה בכלל לבקש את זה לגבי 30 מקרים.
יעל דיין: זה נראה לי מובן מאליו.
יעל דיין: אני פונה אל המשטרה ומבקשת תשובה.
יעל דיין: אנחנו מדברים עכשיו לא על כל התופעה ולא על היערכות ולא על תקנים ולא על כלום.
יעל דיין: אנחנו מדברים על מקרה אחד וכן מה שעלול להתגלגל על דרכנו, אולי 5 מקרים (אם יהיו 10 זה כבר יהיה החמרה ניכרת במצב).
יעל דיין: מדובר על סיכון של הפרה של צווים שהוא ממש גלוי ונראה לעין.
יעל דיין: אני מבקשת על זה תשובה במסגרת הקטנה והמצומצמת.
יעל דיין: זה לא מחייב אתכם לשום דבר מעבר לזה.
יעל דיין: הישיבה הזאת היא במילא קצרה ומתקיימת בזמן כינוס המליאה.
יעל דיין: נניח שיהיה שם לחצן, ויש צו שאנחנו יודעים שכבר יצא.
יעל דיין: כאן העירו - ולפי דעתי במיומנות רבה - על בעיית הרכוש, שתמשיך להיות אבן נגף.
יעל דיין: אני מציעה למטפלים קודם כל שהיא תגיש בקשה לגט.
נאוה קונפורטי: היא הגישה קודם כל בקשה לפירוק שיתוף, שזה בקשה חד-צדדית.
יעל דיין: אני מדברת על הפרדה.
יעל דיין: מאחר וכבר יש בקשה לחלוקת ממון בבית-דין למשפחה, מצידי שתלך לרבנים לגבי עניין הגט.
יעל דיין: אנחנו יודעים שהוא בן-אדם דתי.
יעל דיין: לנו יש דיבור טוב עם בתי-הדין הרבניים.
יעל דיין: במקרים של אלימות הם עושים זירוז ולוקחים את זה בחשבון.
יעל דיין: הם לא יבקשו שלום בית במקרה הזה.
יעל דיין: יהיה לה גט ביד מבלי שהוא ילחץ שאם היא לא תסכים בעניין הרכוש היא תהיה עגונה.
יעל דיין: תעשו הפרדה בין שני הדברים.
יעל דיין: כדאי שהיא תתחיל בהליכים.
יעל דיין: אם צריך עזרה שלנו לגבי בית-הדין הרבני וההליך הזה, תקבלו אותה.
יעל דיין: עד עכשיו בכל מקרה כזה הם זירזו.
יעל דיין: הם נותנים גט נקי.
יעל דיין: שניים מהילדים הם גדולים, יש כבר מזונות לשני הילדים הצעירים.
יעל דיין: בואו נתמקד ונראה כשיהיה לה גט ביד איפה עומד עניין פירוק השותפות או יחסי הממון.
יעל דיין: אני לא מאמינה שהגישור יצליח.
יעל דיין: הגישור הוא מוגבל בזמן.
יעל דיין: אם הגישור לא מצליח אז זה חוזר לבית-המשפט.
יעל דיין: אני לא הייתי מנסה להשפיע עליה שתיתן יותר מהחצי אבל כן הייתי מנסה להשפיע, גם עליו וגם עליה, שיגיעו לחלוקה לחצאים, כי זה מה שיפסוק בית-המשפט כשהוא נקי משיקולי גט, כשאין עניין של מזונות ויש כאן קייס של אלימות.
יעל דיין: אנחנו לא יודעים אם היא ממש מוכנה אבל לפחות על פניו היא מוכנה לפירוק השותפות.
יעל דיין: למעשה זה אומר שהיא תיקנה את חציו, או שהוא יקנה את חציה, או שהם ימכרו את הדירה וכל אחד מהם יעבור להתגורר במקום אחר.
תמר קליין: לא מדובר רק על הדירה אלא על כל הרכוש.
תמר קליין: לזה היא מוכנה.
יעל דיין: אם היא מוכנה לחלוקה בחצי - אני לא מכירה את הפרטים אבל אם אין כאן איזה דבר עלום והגישור לא יצליח, ואין כאן אִיוּם עליה שיגרום לה להתפשר יותר, ויהיה לה גט ביד, לפי דעתי בית-משפט למשפחה יפסוק על חצי-חצי.
יעל דיין: צריך שמישהו אחראי מטעמם - אני לא יודע מי יש שם מצד המשפחה, אחים ואחיות - ישים עין.
יעל דיין: אני מעדיפה שיהיה כאן פסק-דין של בית-משפט למשפחה, שלא יקבל את דעתו ולא ישתגע מדעתה ויפסוק על חצי-חצי.
יעל דיין: אחר-כך צריך להוציא את זה לפועל.
יעל דיין: זה יהיה כרוך באינסוף חיכוכים, אבל לפחות זה יהיה אחרי גט והילדים לא ייפגעו.
יעל דיין: זה התחיל בעודו בכלא, דבר שבוודאי אי אפשר להשאיר לאחרי שחרורו.
יעל דיין: אבל אני מניחה שכמו במקרה הזה, גם במקרים אחרים מגששים.
יעל דיין: לפחות ממנה, שנמצאת בחוץ, אפשר לשמוע מה היא מוכנה ומה לא ולהגיע לפתרון.
יעל דיין: אם הגישור יגמר ולא יקבלו את הפשרה של המגשר, או אם הגישור יציע חלוקת הרכוש חצי בחצי והוא לא יסכים - זה יחזור לדיון אצל השופט/ת ושיהיה ברור שהיא מסכימה לפסיקה.
יעל דיין: לפי דעתי צריך לזרז את זה.
יעל דיין: אחרת, אחרי שהכל כבר התגלגל אז תתחיל מסכת שלמה ואינסופית בעניין הרכוש.
יעל דיין: גם כך תהיה מסכת כזאת, אבל לפחות שתהיה כאן החלטה ושיהיה ברור שאי אפשר לערער עליה כי זה החלטה סופית.
ירונה לינהרד: בעניין ההיערכות: בשירות בתי-הסוהר ההיערכות לא נמשכת רק 3-4 חודשים לפני השחרור.
ירונה לינהרד: יש נוהל מאוד ברור בשירות בתי-הסוהר, שגיבשנו אותו עם הקהילה במסגרת של ועדות בין-משרדיות או בוועדות פנימיות.
ירונה לינהרד: גם במקרה של הבחור הזה, כל מה שקשור אליו היה מתחילת הדרך.
ירונה לינהרד: אנחנו לא נמצאים בהקפאה.
ירונה לינהרד: אני חושבת שחשוב שזה יובן.
ירונה לינהרד: אנחנו יכולים להציע לאסיר מסגרת של טיפול.
ירונה לינהרד: היום יש לנו אפילו מחלקה בבית-כלא חרמון, אבל מי שלא מוכן - לא מוכן.
ירונה לינהרד: גם במסגרת הזאת לאורך כל הדרך ניסינו לעשות הרבה מאוד התניות, כמו מגבלות בחופשות, כמו שכאשר היתה תלונה הוא הועבר לכלא איילון ואחר-כך הוחזר.
ירונה לינהרד: כל הדברים האלה לא קרו בוואקום.
ירונה לינהרד: אך עדיין אנחנו מגיעים ל-18.6, לנקודה הסופית.
יעל דיין: עבודתכם ידועה לנו.
יעל דיין: מדובר על מספר קטן של מקרים, שלמרות הפעולה המתמשכת במשך כל התקופה לא צלחו.
יעל דיין: ניסיתם הכל, כולם עשו את המקסימום ובגלל מבנה אישיות, לא בגלל שמישהו כשל במשהו, זה לא הצליח.
יעל דיין: יש אנשים שלא ניתנים לשיקום ואז המטרה היא להגן על האשה.
יעל דיין: אני רוצה לדעת האם יש עוד איזה הצעות במקרה הספציפי שלפנינו.
יעל דיין: דיון מקיף יותר כבר קיימנו בעבר, כאשר לא היינו באווירת חירום שיש צורך למצוא פתרון מיידי.
נאוה קונפורטי: רציתי להתייחס לפן של הגבר בכל העניין.
נאוה קונפורטי: כשיש צו מניעה והוא מורחק אז מאוד חשוב שתהיה לו גם איזה תמיכה.
נאוה קונפורטי: כמו שאנחנו יודעים, לעתים נותנים דירה לאשה שהיא אשה מוכה.
נאוה קונפורטי: לאורך זמן השאלה היא האם אנחנו יכולים לתת גם דירה לגבר.
צביה אוחנה: זה מופיע בתע"ס (תקנון העובדים הסוציאליים).
נאוה קונפורטי: השאלה היא לאורך כמה זמן זה יכול להיות.
צביה אוחנה: כמה שהצו תקף.
יעל דיין: אנחנו לא מדברים כאן על "הומלס" או על מובטל שהמגורים היחידים שיש לו זה בבית, ב-5 דונם או כמה שיש לו ביבנה.
יעל דיין: במקרה הספציפי הזה הטענה שלו נגד פירוק השותפות היא בראש שלו.
יעל דיין: ברור שהוא לא יכול לטעון שהוא לא יכול לשלם מזונות כי אין לו כסף ושאין לו איפה לגור והוא רוצה דירת מדינה, כאשר כל מה שהוא צריך זה להסכים לקבל את חצי מהרכוש.
תמר קליין: ללא ספק הוא משתמש באלמנט הזה ככלי לנגח בו.
יעל דיין: כשזה חופשות מבית-הכלא בצו אז עושים סידור לבית-מלון.
יעל דיין: יש אנשים שביוזמתם ובהסכמתם מורחקים לבית ההורים, לבית אח, למישהו במשפחה ואז גם יותר נעים להם והם לא נמצאים מנודים.
יעל דיין: בעיקר במקרים שהיחסים עם הילדים בסדר ומדובר בילדים גדולים, אז הם לא באים לבקר אותו באיזה דירת מקלט אלא נשארים בתחום המשפחה.
יעל דיין: ויש מקרים - שאנחנו צריכים לזכור אותם אבל אי אפשר לעשות על זה חקיקה גורפת - שבאמת מישהו מורחק והוא מובטל וחסר בית ולאשה יש את כל הזכויות, הוא רוצה חצי מהרכוש והיא לא נותנת.
יעל דיין: אלה מקרים מאוד קיצוניים.
יעל דיין: בדרך כלל כשיש פירוק שותפות אז כל אחד יוצא עם משהו.
יעל דיין: העניין של דירות קלט ודירות מעבר מיועד רק לנשים במקלטים עם ילדיהן ויש קריטריונים מאוד ספציפיים, שהן לא יכולות לחזור הביתה, בגלל הסיכון, והן בין כה הולכות לסביבה חדשה.
יעל דיין: מאפשרים להן מין תקופת מעבר לזמן מוגבל.
תמר קליין: יחד עם זה, משרד העבודה והרווחה הגיע להסכם עם משרד הבינוי והשיכון, שגבר שיש לו צו הרחקה כן יכול לקבל השתתפות בשכר דירה בזמן ההרחקה.
תמר קליין: יש פתרון, יש כללים על כך בתקנון העובדים הסוציאליים (תע"ס) ואפשר למצוא את הדרך.
עדנה גרוס: רציתי, ברשותך, להדגיש: מי מנהל את הטיפול?
עדנה גרוס: אחת הבעיות המרכזיות, לפחות כאשר זה מגיע אלי כמנהלת מחוז, היא שמסתבר לי שכולם טיפלו יוצא מן הכלל, רק שאחד לא ידע מהשני.
עדנה גרוס: אחד עשה חלק אחד, השני עשה מה שעשה.
עדנה גרוס: עכשיו יש לי בצנרת עוד מקרה של אדם שמשתחרר מבית הכלא בחודש נובמבר.
עדנה גרוס: רבותי, מי שמנהל את הטיפול זה שירותי הרווחה במקום.
עדנה גרוס: כל האינפורמציה זורמת ליבנה וכל האינפורמציה מתקבלת חזרה מיבנה.
עדנה גרוס: את דיברת על דוחות.
עדנה גרוס: חייבים להעביר לך דוחות.
עדנה גרוס: אין דבר כזה שלא יעבירו לך.
עדנה גרוס: אותו הדבר בשירות בתי-הסוהר.
עדנה גרוס: לא יכול להיות שיעשו אבחון בשרות בתי הסוהר ושיגידו לנו שלא יתנו לנו את האבחון.
נורית זיו: אחר-כך אדבר איתך על מקרה שהיה אצלי אתמול.
נורית זיו: זה כל הזמן קורה.
עדנה גרוס: אם יש בעיות כאלה אז צריך להעלות אותן.
נאוה קונפורטי: זה קרה וזה אילץ אותי לכתוב את המכתב הזה.
עדנה גרוס: אחת הבעיות המרכזיות שלנו היא שאין לנו מי שמנהל את הטיפול.
יעל דיין: זה פשוט קורע לב לחשוב שבוועדה הבין-משרדית התעסקנו כמעט רק בזה: איך להצליב מידע, איך ליצור מערכת לקראת קולות האזעקה, שכאשר יש תלונה במשטרה אז הרווחה במקום יודעת, ומנהל בית-הספר יודע (אם יש ילדים בתמונה).
יעל דיין: עוד לא הצלחנו להגיע להצלבה הזאת בשלמות.
יעל דיין: יש קהילות שזה מתקיים בהן יותר טוב ויש כאלה שפחות.
יעל דיין: לגבי שירות בתי-הסוהר דיברנו על הרחבה של הוועדות לגילוי עריות שעוקבות אחרי השחרורים.
יעל דיין: כזכור לי הורחבו הוועדות הללו והורחבו הקריטריונים שלפיהם הן פועלות.
יעל דיין: אני כל הזמן חותרת לחזור לעבודה הסדירה של הוועדה הבין-משרדית.
יעל דיין: אנחנו הפנינו את כל הדברים האלה ואת כל ההצעות, והן היו מאוד מפורטות, לכל ועדות השרים שקמו.
יעל דיין: עכשיו יש עוד ועדת שרים לטיפול באלימות.
יעל דיין: אנחנו רואים בזה מפתח מרכזי.
יעל דיין: לא צריך ליצור עוד ועוד גופים.
יעל דיין: אפילו מה שיצרו במסגרת המשטרה, "מצילה", זה עוד גוף שאם הוא לא יהיה מתואם עם האחרים אז לא יקרה כלום.
יעל דיין: אנחנו לא מחפשים מתנדבים ולא מחפשים ועדות שרים.
יעל דיין: המפתח הוא ברור, התשובות הן ברורות.
יעל דיין: אני לא מדברת על תקנים אלא על תיאומים, על איזה רשת שתעבוד בלי חריקות.
יעל דיין: בכל המקרים שביררנו המשטרה ידעה ובית-הספר לא ידע והרווחה ידעה חלקית, מרכז סיוע ידע ובגלל החיסיון לא חשף, הרופא ידע והשוטר לא ידע.
יעל דיין: זה פשוט מוציא מן הדעת.
יעל דיין: אני לא אומרת שאפשר היה למנוע את כל המקרים הקשים ואת הרציחות אבל זה הכלי הכי זמין.
יעל דיין: כל אחד רואה בזה באמת עבודת קודש ואי אפשר לבוא בתלונות אל מישהו.
יעל דיין: זה לא שהרווחה לא רוצה להעביר את זה הלאה.
יעל דיין: פשוט אין לנו את ההצלבה, את המערכת, את אותו לחצן ביניכם.
יעל דיין: לזה ננסה להגיע יחד עם חידוש עבודת הוועדה הבין-משרדית.
יעל דיין: זה הדבר היחיד שמוכרחים לעשות, בלי מודלים.
יעל דיין: עשינו כבר 3 מודלים כאלה ו-3 מודלים אחרים.
יעל דיין: עיזבו את המודלים.
יעל דיין: היום אנחנו צריכים פריסה ארצית שתחייב את כולם ושתהיה קהילתית.
תמר חריף: "מצילה" מנסה לרכז ולתאם.
יעל דיין: "מצילה" זה גוף שנוסף על גופים אחרים.
תמר חריף: אנחנו עובדים על זה היום.
תמר חריף: אנחנו רוצים שזה יהיה ברמה של חקיקה ארצית ובפריסה ארצית.
תמר חריף: זה קיבל תאוצה אצלנו.
יעל דיין: אני מוכנה לקיים על זה דיון נפרד.
יעל דיין: נדבר על זה בוועדה הבין-משרדית.
תמר קליין: בכל המחוזות בכל הארץ קיימות ועדות בין-משרדיות, הן של גילוי עריות והן של אלימות.
תמר קליין: במחוז מרכז אני מרכזת אותן כיושבת-ראש הוועדות.
תמר קליין: אני מבקשת לעזור לנו לזרז את ההליך שהוועדות האלה יהפכו להיות סטטוטוריות, כפי שהובטח לנו כבר לפני 8 שנים.
תמר קליין: זה יעזור לנו מאוד.
תמר קליין: היום כל החלטה שלנו מנוסחת כהמלצה, היות ואנחנו לא ועדות סטטוטוריות.
תמר קליין: לשמחתנו בג"ץ וגם שירות בתי-הסוהר מקבלים את ההמלצות שלנו והופכים אותן להחלטות, כי אלה ועדות מאוד מקצועיות.
תמר קליין: אינני חושבת שצריך גוף נוסף שירכז את הכל.
תמר קליין: אנחנו יושבים כל הזמן עם שירות בתי-הסוהר.
תמר קליין: אם בזמנו, בגלל המעמסה והלחצים, נתנו אפשרות לשיקול דעת אחרי יותר מ-18 חודשים אם כן להעביר לוועדה המחוזית או לא, היום למדנו שחייבים אחרי 12 חודשים להעביר לוועדה המחוזית ולא לחכות.
תמר קליין: השארנו פתח, שאם נניח אדם נשפט לפחות משנה ושירות בתי-הסוהר חושב שהמקרה מצריך דיון בוועדה על מנת לחזק אותם או לעזור להם בהתייעצות, אנחנו נקבל אותם בלי דחיות.
תמר קליין: היום, תודה לאל, אין בכלל תור של ממתינים ואין דחיות.
תמר קליין: אני חושבת שאם המקרה שלפנינו, ועוד מקרים שנמצאים אצלנו בצינור, היו מגיעים בזמן והיו דנים בהם בוועדה, אני לא אומרת שהיינו פותרים את הבעיות אבל את המכתב שגובש ביבנה, עם ההמלצות לדברים כאלה ואחרים, שהוביל לצו הרחקה, יכולנו לעשות הרבה לפני כן.
שוש קרק: אז האור האדום היה נדלק קודם, עוד בכלא.
תמר קליין: אני מאוד מבקשת, אם מהשולחן הזה אפשר יהיה לקדם לנו את הנושא הסטטוטורי.