GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל דיין: למשל, לא עולה על דעתי שיהיה הספר הזה ואחר-כך ד"ר קפלן ואחרים יכתבו ספר נוסף שיש בו גישה ישירה לחברה הישראלית ולקבוצות האוכלוסיה שבה.
יעל דיין: הספר הזה, (מצביעה), הוא ספר כבד במשקל ואני מניחה שהוא עוסק בכל ההיקפים ולא רק בתקופה מסויימת.
יעל דיין: שוב, נשאלת אותה השאלה: האם נותנים לקוראים הישראלים רק כריכה מגרה ושם שהוא מאד מושך?
יעל דיין: – ואני מניחה שכל אישה תרצה שהספר הזה יהיה בבית לצורך עלעול או קריאה שוטפת.
יעל דיין: האם האישה בישראל מסתכלת ושואלת: רגע, איפה אני בספר?
יעל דיין: אלה שאלות שאני מבקשת שתשיבו עליהן.
יעל דיין: הספר על גיל המעבר והספר על בריאות האישה עוסקים באמת בבריאות ובהיבט הבריאותי.
יעל דיין: אנחנו מוצאים חסר, ולא שאני אומרת שזה לא קיים בספרים.
יעל דיין: ההיבט הסוציאלי והסוציולוגי ביחס לבריאות נשים הוא היבט מוכח כבר.
יעל דיין: הייתי רוצה שתהיה לכך התייחסות, ולא הייתי אומרת פרק.
יעל דיין: ישנה העובדה שיש, למשל, קורלציה מובהקת בין עוני ובריאות של נשים, בין מצב סוציאלי מבחינת אבטלה, מבחינת ריבוי נשים, הריונות תכופים לבין בריאות נשים.
יעל דיין: אלה דברים שיוצרים מצב סוציאלי שיש לו השפעה ישירה על הבריאות.
יעל דיין: ואני מדברת על דברים שנבדקו.
יעל דיין: אלה לא דברים באוויר.
יעל דיין: השאלה היא אם ספר על בריאות לא חב חוב גם בהתייחסות הזאת לפחות בתיאור הקורלציה.
יעל דיין: למשל, להרבה נשים שנמצאות בגיל המעבר יש בעיה עצומה במציאת עבודה.
יעל דיין: זאת אומרת, אישה שהתפטרה, הגיעה לגיל 45, היא מחפשת עבודה ויש לה כישורים מבחינת כל הנתונים הפרפרקטיים, היא תיפול אצל המעסיק על עניין הגיל.
יעל דיין: זאת למרות שהיא נראית טוב, היא מטופחת, היא בריאה וכל הדברים הטובים.
יעל דיין: אמנם אין לה את המגרעת הגדולה של חופשות היריון וחופשות לידה.
יעל דיין: אנחנו מוצאים יותר ויותר פניות כאלה ונשים נופלות למעגל אבטלה.
יעל דיין: אני לא אומרת שיש פטנטים בריאותיים לפיהם אישה תיקח "אקטיבל", או מה שד"ר קפלן נתן לי, לפני שהיא הולכת לראיון עבודה, והיא תיראה טוב והיא תהיה במצב רוח טוב.
יעל דיין: אני חושבת שמבחינה חברתית כשמדובר בספר כזה – בוודאי ספר עב כרך, בוודאי ספר שהוא ספציפי לגיל שיש לו בעיות - הייתי מאד שמחה אם היתה גם התייחסות למעמד החברתי של האישה בגיל הזה וכיצד לא להוסיף על זה נושאי בריאות, אלא לשחרר אותה אולי.
יעל דיין: הנושא האחרון שאני מבקשת התייחסות אליו נוגע לגיל המעבר.
יעל דיין: שוב פעם, לא קראתי את הספר מכריכה לכריכה, אבל עברתי על נקודות שמעניינות אותי ושאני מודעת להן.
יעל דיין: לא מצאתי שמחה גדולה בעניין הזה.
יעל דיין: וזו ביקורת שהיא אולי ביקורת שלי אישית.
יעל דיין: הרי הזמן עובר, אין מנוס מזה.
יעל דיין: אנחנו מגיעים לגיל המעבר, לבלות, כפי שקראו לזה, ואחר-כך אנחנו מזדקנים, יש לנו את כל המחושים, הבריאות היא לא מה שהיתה וכן הלאה.
יעל דיין: אבל לא יכול להיות שאנחנו נעסוק רק בדברים האלה מבלי להגיד לאישה: גברתי, הילדים גדלו, יצאו מן הבית, את נראית טוב.
יעל דיין: זה מוטיב שאני הייתי חוזרת עליו: עכשיו תעשי חיים, יהיו לך כל הדברים האלה ואנחנו נגיד לך איך לטפל בהם, אבל זה לא סוף העולם.
יעל דיין: תחשבי, תהיי יצירתית, תנצלי את שעות הפנאי אם יש לך שעות פנאי, תארגני את החיים שלך מחדש לדברים שמתאימים לך.
יעל דיין: את לא יותר משרתת במובן הטוב, את לא נותנת שירותים לדברים שרצית לתת להם שירותים.
יעל דיין: זה לא עניין של: תלכי לקוסמטיקאית, או תיזהרי מהשמש, אלא עם כל הטיפולים והאזהרות, הייתי רוצה למצוא גם איזשהו דבר שאני יודעת שהוא יפה, חיובי וטוב בגיל הזה.
יעל דיין: כשקוראים את הכותרת, אחר-כך את ההקדמה ומדפדפים בספר, יש הרגשה: אוי, למה אני נכנסת כאן, בסדר, אז יעזרו לי להסתדר עם גלי החום, אבל אני נכנסת לאיזה דבר שהוא 300-400 דפים של תלאות.
יעל דיין: אמנם מציעים לי איך לעבור את התלאות, אבל מה עם חיים בינתיים?
יעל דיין: יש כאן באמת התייחסות לאיכות חיים, לא לעשן, לעשות התעמלות וכל הדברים האלה שאנחנו מנסים לעודד.
יעל דיין: זה גם חשוב מבחינה רפואית.
יעל דיין: אבל חסר לי ה"כף".
יעל דיין: אני זוכרת את השנים האלה כשנים טובות מאד.
קריאה: לא מדובר על השנים האלה, אלא על העתיד.
יעל דיין: אני כבר לא אצלך.
יעל דיין: אני כבר עברתי הלאה.
יעל דיין: אני כבר בגריאטריה ויש לי תעודת קשיש שקיבלתי מהמדינה.
קריאה: את כבר מתלוננת.
יעל דיין: לא, אני לא מתלוננת.
יעל דיין: אני מבקשת מנציג ההוצאה לאור לומר כמה מילים, מהמחברים לומר כמה מילים וכן מנציגי ארגונים שנמצאים כאן.
רחל אידלמן: אני רוצה להגיד שכשלוקחים ספר כזה ומוציאים אותו לאור, אזי ההתאמה לתנאי הארץ היא בעצם התנאי הראשון, כי לא יכול להיות שייצא ספר כזה וישלח את האישה לאיזו תיבת דואר באריזונה כדי שיסבירו לה שם משהו.
רחל אידלמן: השתדלנו לעשות מאמץ גדול, בעזרת העורכים שלנו, להתאים את הספר עד כמה שאפשר לתנאי הארץ, כולל החלפת שמות התרופות, מתרופות שמשתמשים בהן באמריקה לתרופות שמשתמשים בהן בארץ, כולל אינפורמציה לאן צריך לפנות ומי יכול לתת עצה.
רחל אידלמן: אני מתארת לעצמי שהעורכות יכולות לתת יותר פרטים.
רחל אידלמן: בעצם זוהי הדרישה הראשונה.
רחל אידלמן: כך גם אפילו בנושא המושגים ושמות המושגים.
רחל אידלמן: יש מושגים שיש להם שם בפי העם, יש להם שם מקצועי בעברית ויש להם שם בלועזית.
רחל אידלמן: ניסינו עד כמה שאפשר להכניס את כולם, כדי שאישה שקוראת את הספר תמצא עצמה שם ולא תחשוב שזה איזה ספר שאי-אפשר בכלל לגשת אליו.
רחל אידלמן: לכן, מבחינה זו אנחנו בהחלט עושים מאמץ.
רחל אידלמן: עבר קצת זמן מאז שקראתי את הספר ואני לא זוכרת אם כל המיעוטין מוזכרים בו או לא.
רחל אידלמן: העניין של הכושים באמריקה בוודאי מוזכר.
רחל אידלמן: אני מתארת לי שגם פה יש קצת התייחסות.
רחל אידלמן: אניטה תמרי וד"ר קפלן בוודאי יתייחסו לכך.
אניטה תמרי: שמי אניטה תמרי ואני תרגמתי את הספר.
אניטה תמרי: שאלת: איפה האישה הישראלית תמצא את עצמה?
אניטה תמרי: היא תמצא את עצמה בכל העמודים שבין הכריכה הקדמית לכריכה האחורית.
אניטה תמרי: קודם כל, הספר כתוב מנקודת מבט של נשים.
אניטה תמרי: הכותבות של שני הספרים הן נשים, שלדעתי הן בקיאות בנושא גם מהצד האישי וכמובן גם מהצד המקצועי.
אניטה תמרי: אני באה משתי התרבויות וכל הזמן נדנדתי להן להתייחס לדברים שקיימים אצלנו.
אניטה תמרי: הגרסה האמריקנית היא, כמובן, מאד POLITICALLY CORRECT, ועונה לכל מיעוט ומיעוט, או מיעוטה ומיעוטה באשר הן.
אניטה תמרי: חלק גדול מהדברים הוצאנו, כי באמת הסטטיסטיקות של ה"נאבהאוז" הן לא רלוונטיות לענייני המדינה.
אניטה תמרי: לאורך כל הדרך, בתרגום, כל הזמן שאלתי: ומה במחוזותינו?
אניטה תמרי: ומה במחוזותינו?
אניטה תמרי: דיתה בוודאי זוכרת את המכתבים האין-סופיים שלי.
אניטה תמרי: בשני הספרים ההתאמה לתנאי הארץ היא באמת מכסימלית, כולל רשימת גופים שאפשר לפנות אליהם, התאמה לתרופות, התאמה לתור בקופת חולים וכו'.
אניטה תמרי: כל הדברים נמצאים שם ובאמת הרבה מהדברים הנוכריים הוצאנו.
אניטה תמרי: בספר על גיל המעבר ההתאמה היא בהחלט לתפריט.
אניטה תמרי: הוצאנו את ה"צ'יז בורגר" והכנסנו את הפלאפל.
אניטה תמרי: זאת אומרת, הדברים מאד מותאמים.
יעל דיין: לא בדקנו כמה אוכלות פלאפל לעומת "צ'יז בורגר".
יעל דיין: סתם הוצאתם את זה כי זה לא כשר...
אניטה תמרי: באשר לשמחה של גיל המעבר – ואני שותפה במלוא הלב להרגשה הזאת שלך – המחברות פה מתייחסות אל משהו שהן קוראות לו P.M.Z -.
אניטה תמרי: הרבה פעמים הן מדברות על שמחת החיים המיוחדת הזאת ועל החירות המיוחדות.
אניטה תמרי: כששואלים אדם מה שלומו והכל בסדר, הוא רק אומר: הכל בסדר.
אניטה תמרי: אבל כששלומו לא בסדר הפירוט הוא מאד גדול.
אניטה תמרי: למעשה כאשר אישה פותחת את הספר הזה היא מחפשת יותר תשובה לבעיה הספציפית שלה, למה היא הזיעה כל הלילה.
אניטה תמרי: זה ש"כף" לה שהילדים יצאו מהבית – את זה היא יודעת לבד.
יעל דיין: זאת אומרת שהיא היתה צריכה להזיע.
אניטה תמרי: אם כן, זה מופיע פה.
אניטה תמרי: אני חושבת שההתאמה לארץ בשני הספרים היא יוצאת מן הכלל.
אניטה תמרי: אני משבחת את העורך המדעי הזה ואת העורך המדעי ההוא.
דיתה אליעז: אני רוצה להוסיף ולומר משהו לגבי הספר הזה.
דיתה אליעז: אם קוראים אותו מתחילתו ועד סופו – אני לפחות יצאתי מהרגשה לגמרי שונה ממה שאת יצאת.
דיתה אליעז: להיפך, היא מספרת על גיל המעבר שזה לא הדבר הכי נורא ושצריך להפיק את הדברים הטובים שיש בו.
דיתה אליעז: התחושה שלי היתה לגמרי שונה משלך.
דיתה אליעז: לגבי המדריך הגדול – נעשה שם מאמץ עצום להתאים את הספר לתנאי הארץ.
דיתה אליעז: יש סטטיסטיקות על נשים ערביות.
דיתה אליעז: יש התייחסות לנשים דתיות.
דיתה אליעז: נכון שאין פרק על סוציולוגיה, כי זה כבר ספר בפני עצמו.
דיתה אליעז: אבל נעשה שם מאמץ מאד גדול כדי שאישה ישראלית תרגיש טוב עם הספר הזה.
אניטה תמרי: כן, אבל יש את כל הקטע של חוסר נגישות של נשים עניות יותר, חוסר הנגישות למרפאות וכדומה.
אניטה תמרי: העניין הזה מופיע כאן.
אניטה תמרי: העניין הזה של חוסר נגישות לשירותי בריאות וזה שאישה מתפנה בסופו של דבר לעצמה אחרי כולם – מופיע במדריך "הארווארד" בצורות שונות.
חנה לבנטל: אני חושבת שהבעיה שלנו היא בכלל אחרת.
חנה לבנטל: הבעיה שלנו היא שצריך לשכנע את הנשים במדינה שהן צריכות להתעניין בדברים האלה שקשורים אליהן בלבד.
חנה לבנטל: אני שמתי לב, למשל, בשבוע הספר האחרון, שנשים שראו את הספר "בריאות האישה" הן אמרו: אני רוצה בריאות לכל המשפחה.
חנה לבנטל: זאת אומרת, אין להן בכלל תודעה שהן צריכות לעסוק בבריאות שלהן, או שיש מקום בכלל להתעניין בזה כנושא בפני עצמו.
יעל דיין: אני חולקת על זה.
יעל דיין: הצטרפה אלינו עתה ד"ר רחל אדטו.
יעל דיין: היא עומדת בראש המועצה הציבורית לבריאות נשים במשרד הבריאות.
יעל דיין: היא סגנית מנהל "שערי צדק".
יעל דיין: היא הנציגה אצלנו שבאה אלינו, כשהיא יכולה לבוא, לדיונים בנושאי בריאות האישה.
יעל דיין: אני רוצה לעדכן את רחל ולומר לה שאנחנו דנים בשני ספרים שיצאו בהוצאת "שוקן" – "גיל המעבר ו"מדריך הארווארד לבריאות האישה.
יעל דיין: דיברנו על ההתאמה למצב הדמוגרפי, סוציולוגי, בריאותי של נשים בישראל על עדותיהן וכן הלאה.
יעל דיין: קיבלנו תשובות על התאמה שנעשתה.
יעל דיין: רשות הדיבור לד"ר ברי קפלן, שהוא המדריך המדעי של המהדורה הישראלית.
ד"ר ברי קפלן: קודם כל, מדברים על נשים באמצע החיים.
ד"ר ברי קפלן: זה הרבה יותר מגיל המעבר שאת התכוונת אליו, כי אנחנו מדברים – וחשוב דווקא לכם אנשי הפוליטיקה כאן לדעת – על שלושים שנות אישה.
ד"ר ברי קפלן: אנחנו מדברים על המון דברים שעומדים לקרות לאישה.
ד"ר ברי קפלן: ובאמת איך היא תעבור את אותם דברים בשלום ועם חדוות חיים – זו נקודה מאד חשובה.
ד"ר ברי קפלן: אני הופתעתי מאד כשהתחלתי לערוך את הספר מהדימיון המפתיע בין מה שקורה בארצות הברית לבין מה שקורה כאן.
ד"ר ברי קפלן: אולי זה בזכות המתרגמת.
ד"ר ברי קפלן: אני קראתי בעיקר את התרגום למרות שהיה לצידי גם האורגינל.
ד"ר ברי קפלן: הופתעתי כמה אנחנ מאד דומיםו, לפחות באיזור המרכז – ואני לא יכול להגיד זאת על דימונה, כי אין לי מושג על הנגישות שם – במרכז הארץ, בבריאות כללית, עם כל המרפאות של גיל המעבר ועם כל המודעות לנושא.
ד"ר ברי קפלן: אנחנו מאד דומים להתנהגות שהיתה למחברת או למחברות בספר הזה.
ד"ר ברי קפלן: הדימיון היה ממש מפתיע בשבילי.
ד"ר ברי קפלן: יש כאן המון דברים שאישה שואלת את עצמה, ולאו דווקא כשהיא כבר מגיעה לגיל המעבר.
ד"ר ברי קפלן: יש שם נושא כמו: מה זה גרידת ניסיון?
ד"ר ברי קפלן: מה זה ההרדמה לגרידת ניסיון?
ד"ר ברי קפלן: מה זה רחם שרירני, או מיומה, או "פייברויד" בלשון העם?
ד"ר ברי קפלן: זאת אומרת, שהאישה תדע שכשהיא יוצאת מהרופא ולא תמיד נעים לה, או לא תמיד יש לה אפשרות או זמן לשאול אותו את כל השאלות, יש לה כאן המון תשובות לדברים.
ד"ר ברי קפלן: הרופא אומר לה, למשל: מצאתי לך "מיומה".
ד"ר ברי קפלן: היא יוצאת עם הדבר הזה וחושבת האם ה"מיומה" זה גידול, או לא גידול?
ד"ר ברי קפלן: פה זה כתוב.
ד"ר ברי קפלן: כתוב כאן מה זה כריתת רחם ומהי המשמעות לגבי האישה, איך היא תתמודד עם זה בעתיד.
ד"ר ברי קפלן: זאת אומרת, יש פה המון דברים שאנחנו בחיי היום-יום שלנו, כרופאים בקהילה, מתמודדים איתם, ולא תמיד בהצלחה אחד לאחד מול האישה.
ד"ר ברי קפלן: חוץ מזה, הגישה הזאת של תפירת הטיפול לפציינט היא גישה מאד דומה לגישה שלנו פה בארץ.
ד"ר ברי קפלן: אנחנו לא אומרים שכולן צריכות לקבל הורמונים וכדומה.
ד"ר ברי קפלן: אנחנו אומרים שכל אישה יש לה את מכלול החיים שלה ואנחנו ניתן לה בדיוק מה שמתאים לה.
ד"ר ברי קפלן: וזה בדיוק מה שכתוב כאן.
ד"ר ברי קפלן: לכן, היתה לי הפתעה מאד לטובה וראיתי שאין לנו מה להתבייש בארץ, להיפך.
ד"ר ברי קפלן: הייתי אומר שאנחנו נותנים טיפול אולי יותר טוב מאשר בארצות הברית.
ד"ר ברי קפלן: זה נתן לי הרגשה מאד טובה לאורך כל העריכה של הספר.
ד"ר ברי קפלן: זה נתן לי הרגשה שלא רק שאנחנו לא פחותים מהם משום ששם נותנים משהו יותר, אלא אנחנו נותנים לפחות כמוהם אם לא יותר.
ד"ר ברי קפלן: היתה לי הרגשה טובה להעביר את המסר הזה לאישה הישראלית, שתקרא ותדע מה היא הולכת לעבור כשהיא הולכת לעבור גרידה פשוטה, או כריתת רחם, או פרוצדורות אחרות, איך היא תעבור את זה בשלום, ואצלנו היא תעבור את זה אפילו יותר טוב.
ד"ר ברי קפלן: לכן, אני מברך על כך.
יעל דיין: אני מודה שכשה
יעל דיין: ביאו לי את הספר הוא נראה ספר יקר.
יעל דיין: השאלה היא אם הוא זמין במקומות שונים.
יעל דיין: אני לא יודעת מה הם הסידורים הקיימים עם ספריות של בתי חולים.
יעל דיין: ואני מדברת לא על ספריות ברמה המקצועית של הספרים העבים יותר.
יעל דיין: האם הוא נמצא במתנ"סים ובמקומות כאלה שנשים שידן אינה משגת תוכלנה להשאיל את הספר?
יעל דיין: האם יש איזשהו סידור לתפוצה של ספר כזה?
יעל דיין: אני שואלת שאלה לא נעימה, אבל זה נראה לי ממש ספר יקר.
יעל דיין: אני לא רוצה לחזור על העניין של רמת אביב ג' ולכן אציין את כפר סבא או רעננה.
יעל דיין: שם אישה אולי תקנה את הספר עם לעצמה ואם כמתנה.
יעל דיין: השאלה היא אם השכנה שלה שלא יכולה לקנות את הספר יכולה לעיין בו?
יעל דיין: האם יש איזו זמינות ציבורית יותר?
רחל אידלמן: שמעתי שרק אתמול עבר פה חוק הספריות הציבוריות.
רחל אידלמן: נתנו להן תוספת של 10 מיליון שקל מתוך 60 מיליון שקל שהם ביקשו בצניעותם, אני מוכרחה להגיד.
רחל אידלמן: אני שואלת את השאלה גם במרכז ההדרכה לספריות ציבוריות.
רחל אידלמן: אני יכולה להגיד שהקנייה היא אפסית, אין תקציבים וגם 10 מיליון שקל לא ישנו הרבה.
רחל אידלמן: אני לא יכולה להיות בכלל בטוחה שכל ספרייה קונה את הספר הזה.
רחל אידלמן: מבחינת אפשרות ההפצה של הספר בין כל הסיטונאים ובכל המקומות, המידע, האינפורמציה והחוזרים שאנחנו מוציאים – אנחנו מגיעים כמעט לכל מקום.
רחל אידלמן: אנחנו מפרסמים מודעות ענקיות בעיתונים.
רחל אידלמן: אבל זה בכלל לא בטוח שהספר מגיע לכל מיני מקומות כפי שציינת.
רחל אידלמן: אני יכולה לבדוק, למשל, אם בשבוע הספר זה נמכר.
רחל אידלמן: אני בטוחה שבדימונה הספר לא נמכר, כי אני זוכרת שראיתי גם את ההזמנות של דימונה וזה לא היה שם.
רחל אידלמן: יש מקומות נוספים שבהחלט לא קונים בהם ספרים, ולא בגלל שאנחנו לא מגיעים לשם, ולאו דווקא בגלל מחיר הספר.
רחל אידלמן: היום הספריות הן מאד חלשות.
פרופ' יעקב מנצ'ל: אבל מחיר הספר קובע.
פרופ' יעקב מנצ'ל: אם המחיר הוא יקר – זה דוחה אותך.
פרופ' יעקב מנצ'ל: כמה עולה הספר?
קריאה: 65 שקלים.
פרופ' יעקב מנצ'ל: זה לא נורא.
קריאה: המחיר הוא 74 שקלים
פרופ' יעקב מנצ'ל: זה לא יקר.
פרופ' יעקב מנצ'ל: כמה עולה הספר השני?
יעל דיין: לא ניכנס כאן למו"לות, שזה נושא נפרד.
יעל דיין: אבל אחד הפתרונות הוא פתרון שלא נוצר כאן למעשה.
יעל דיין: היה מין שלב ביניים בעיקר לגבי דברים שהם מדריכים, שהם שימושיים וכדומה.
יעל דיין: זה שלב ביניים בין הכריכה הרכה, הזולה, שגורמת לספר להתפרק אחרי כמה דפדופים, לבין הכריכה העבה.
יעל דיין: זה ספר שצריך להיות במתכונת שאתה יכול לפתוח אותו לעתים קרובות, ולא משנה אם זה ספר בישול לצורך זה או ספר בריאות.
יעל דיין: בארצות מסויימות, גם באנגליה וגם בארצות הברית, יש כריכת ביניים.
יעל דיין: זאת אומרת, שמדובר לא ב-SOFT COVER הזול והמתמוסס בידיים ולא ה-HARD COVER היקר, אלא שלב ביניים.
יעל דיין: את כל הקלסיקה הוציאו כך.
רחל אידלמן: אבל השוק הישראלי הוא שוק מאד קטן.
רחל אידלמן: באמריקה אפשר להוציא 3-4 וריאציות ויהיה קהל לכל סוג של ספר.
רחל אידלמן: אחד רוצה רק כריכה קשה, אחד רוצה רק ספר זול ומישהו רוצה ספר שכריכתו היא במקום איזשהו באמצע.
רחל אידלמן: בישראל השוק הוא כל-כך קטן שאם אתה מוציא שתי סוגי כריכות, אפילו אם ההבדל ביניהן יהיה שקל, אז גמרנו, האחד ייגמר.
יעל דיין: הדברים האלה נאמרים במאמר מוסגר, כי אנחנו רוצים שספר טוב וחשוב יגיע למקומות רבים ככל האפשר.
יעל דיין: הערה שנייה היא לגבי המו"ל.
יעל דיין: ברור שספרים כאלה נוטלים על עצמם גם מחוייבות לעידכון.
יעל דיין: אני לא יודעת אם ספר כזה יירד בכלל מהמדפים, או שבעוד חמש שנים תהיה הוצאה נוספת ואז בוודאי יתבקשו עידכונים.
יעל דיין: מיותר לומר זאת.
יעל דיין: זה אולי לא נכון לגבי ספרי בישול.
יעל דיין: אבל זה כן נכון לגבי תחום הבריאות.
12935: ראשית, אני רוצה לברך על עצם הוצאת הספר.
12935: אני גניקולוגית במקורי וכל הנושא הזה של גיל המעבר הוא נושא חשוב.
12935: אני רק רוצה להסתייג ממה שאמר ד"ר קפלן בנושא הנחיצות שלנו והרצון שלנו להשוות את עצמנו לארצות הברית.
12935: אני חושבת שאין לנו שום סיבה להרגיש נחותים.
קריאה: זה לא בדיוק מה שהוא אמר.
12935: אני נגד ניסיון ההשוואה הזה מבחינת המודעות האמריקנית, כי המודעות האמריקנית באמת היתה בקפיצה מטורפת לגבי כל אישה עם ה-H.R.P..
12935: היתרון של הספר הזה הוא בכך שהוא מקיף דברים חוץ מה-H.R.P ולזה אני מצטרפת.
12935: יש לי הצעה לגבי יחסי הציבור שניתן לעשות לספר.
12935: תרשי לי לחשוב על איזשהו רעיון שיכול לקדם את שני הצדדים, גם אתכם וגם את מה שחברת הכנסת יעל דיין הציעה עכשיו.
12935: גם חברות תרופות, כשהן רוצות להכניס לשוק תרופה, אחת הדרכים שלהן היא לעשות ערבי עיון, או ימי עיון בנושא מסויים.
12935: הן מממנות את יום העיון ובמקביל הן שמות את הדלפק שלהן עם התרופה, במידה שזה אפשרי וכדומה.
12935: האם אפשר לחשוב על זה שאתם תארגנו – ולאו דווקא במרכז רמת השרון, או במרכז רעננה וכדומה, אלא דווקא במקומות כמו דימונה, נתיבות, שהנשים שם פחות נגישות – ימי עיון בנושא גיל המעבר.
12935: כתמורה לזה אתם תעמדו שם עם הספרים שלכם, למשל עם מבצע של שלושה תשלומים לספר וכדומה.
12935: כך נרוויח משני הכיוונים.
12935: אתם תפיצו את הדברים למקומות שבהם ממילא יותר קשה להפיץ אותם, כי הספרים שם הם בטח לא ב-BEST SALER של האיזורים האלה, ומצד שני, ניתן יהיה להגיע למודעות בצורה ממשית על-ידי מרצים שיבואו וידברו על אספקטים שונים בנושא גיל המעבר.
12935: מנגד, אתם תעמדו שם עם דוכני הספרים, עם המחיר, בתשלומים וכדומה.
12935: כך שני הצדדים ייצאו נהנים.
12935: אני מבינה שמדובר בדבר מסחרי ולכן אני לא חושבת שאני יכולה לבוא אליכם בדרישה להוריד מחירים, כי אתם עושים זאת אולי לשם שמיים מצד אחד, אבל בוודאי זה נעשה מהאספקט המסחרי לחלוטין, שזה "סופר" לגיטימי מבחינתי.
12935: אבל אולי בדרך הזאת אפשר לשלב את הדברים ואז שני הצדדים יוצאים נהנים מזה.
יעל דיין: אני מבקשת לדעת על הפריסה של מרפאות לגיל המעבר.
יורם לוטן: המודעות קיימת ואני חושב שכל קופת חולים רואה לעצמה חובה שיהיה לה מרכז לבריאות האישה בצורה כזאת או אחרת, כשגיל המעבר הוא אחד המרכיבים החשובים בתוך מרכז כזה.
יורם לוטן: שלא לדבר על כך שבכל בית חולים בינוני ומעלה, שמכבד את עצמו, יש מרפאת גיל המעבר כמרפאה מיוחדת ונפרדת משאר המרפאות בתחום הגניקולוגי.
יורם לוטן: לכן, מודעות ונגישות יש למי שבאמת רוצה.
יורם לוטן: לפעמים מרפאות גיל המעבר בבתי החולים הן שוממות וריקות, וזה לא בגלל שאין קהל יעד, אלא בגלל שלא מקבלים טופסי 17 וקופות החולים מטפלות בנושא לא דרך בתי החולים, אלא דרך המרכזים שלהן.
יעל דיין: במרכזים של קופות החולים יש מרפאות גיל המעבר?
קריאה: כן, ב"מכבי" יש, בקופת חולים כללית יש.
יורם לוטן: אמרתי שזה קיים או במסגרת מרפאות ייחודיות רק לגיל המעבר, בריכוזים הגדולים, או שבכל מרכז בריאות האישה יש גם התייחסות לנושא, כי מרכז בריאות האישה בא לתת מענה לאישה כל חייה ולכל הצרכים שלה.
יעל דיין: האם יש לנו נתונים על מספר מרפאות ספציפיות לגיל המעבר?
יורם לוטן: לנו אין רישום.
יורם לוטן: אבל יש זאת בוודאי לנציגי קופות החולים.
יעל דיין: אני מבקשת, אם אפשר, שמשרד הבריאות או הקופות יעבירו לוועדה נתונים בנושא זה.
יורם לוטן: הקופות צריכות להעביר את הנתונים, בגלל שלנו אין רישום בנושא זה.
יורם לוטן: אין חובת רישום ולכן אנחנו לא יודעים.
יורם לוטן: אני רוצה להזכיר שמשרד הבריאות ראה את הצורך במודעות לנושא ואת החשיבות של הנושא.
יורם לוטן: אני רוצה לתת דוגמא.
יורם לוטן: יש כנס שנקרא כנס הסכמה.
יורם לוטן: זה דבר חדש לחלוטין.
יורם לוטן: עד עכשיו היו בסך הכל שני כנסים.
יורם לוטן: אחד מהם היה בנושא המניעה והטיפול באוסטיאופרוזיס.
יורם לוטן: ה-OUT COME של הכנס היה שבאמת בשנת 2000 בחוזר מנכ"לי שיצא לגבי הרחבת סל הבריאות נכנסו למעשה כל ההמלצות בנושא גיל המעבר שהיו בכנס ההסכמה.
יעל דיין: עם שינוי קל.
יעל דיין: אנחנו נמצאים עכשיו בשנת 2001.
יעל דיין: פנינו גם להורדת הגיל וגם להקטנת הטווח ל-2.5.
יורם לוטן: קודם כל, יש להודות על כך שהיתה דריסת רגל בעניין ושהוא התחיל בכלל.
יורם לוטן: הרי כל השנים התרופות האלה הסתובבו בקופת חולים מבלי שהן היו בסל.
יעל דיין: זו לא היתה מחלה.
יורם לוטן: עכשיו הכירו בזה.
יורם לוטן: אני מניח, כמו כל דבר, שהעניין יתקדם בשלבים, לפי כלל הצרכים שיש באותה שנה.
יורם לוטן: אבל ברגע שהתחילו את זה אזי קודם כל זה קיים בפנים ויש לנושא את המעמד שלו, גם מבחינת הבדיקות וגם הטיפולים.
יורם לוטן: הרי היתה בעיה לתת את הפוסלן כתרופה מן המניין.
יורם לוטן: זה אחד הדברים שהתקדמנו בו.
יעל דיין: עכשיו הכנסנו לסל את העניין החד-שבועי.
רחל אידלמן: הרי כל הוויכוח על גיל המעבר הוא גם בשאלה מי מטפל בנשים בגיל המעבר.
רחל אידלמן: קיים דיון קבוע בין הגניקולוגים לבין רופאי המשפחה.
רחל אידלמן: הרי בשלב מסויים אישה צריכה דווקא את הגניקולוג שיטפל בה בגיל המעבר, כי ההתייחסות לגיל המעבר היא כאל משהו כוללני.
רחל אידלמן: היא צריכה את הגניקולוג שירשום לה את ה-HRP, אבל גם רופאי משפחה עושים דברים כאלה.
רחל אידלמן: לכן, ההגדרה של מרפאות גיל המעבר היא אולי איזשהו גימיק שיווקי.
רחל אידלמן: השם "מרפאת גיל המעבר", או מרפאת בריאות האישה, הוא לפעמים יותר גימיק שיווקי של הקופות, שזה מצויין מבחינת האטרקטיביות של העניין, אבל הטיפול בנשים בגיל המעבר הוא טיפול משולב של רופא משפחה ורופא נשים.
יעל דיין: מה האפשרות, או מה ההכשרה, או מה מידת תשומת הלב שנותן רופא משפחה לנושא?
ברי קפלן: במחוז מאד גדול במרכז הארץ, מחוז דן, רופאי משפחה משולבים עם הרופאים שמטפלים בנושא.
יעל דיין: נבקש לדעת מה נעשה בנושא, כפי שעשינו בנושא האוסטיאופרוזיס, בנושא האלימות, האלימות בהריון, האלימות כלפי נשים ובנושאים אחרים.
יעל דיין: רופא משפחה היום זה לא מה שהיה פעם.
יעל דיין: אנחנו מטילים עליו התייחסויות הרבה יותר רחבות מאשר בעבר, גם אם ההתייחסות היא כזאת של הפנייה הלאה.
יעל דיין: אבל מבחינת איבחון, מבחינת השאלה שהוא שואל וכדומה – צריך לחשוב על כך.
יעל דיין: רופא המשפחה הוא כתובת קבועה ולא תמיד יבואו אל הכתובת הזאת עם כל המטען.
יעל דיין: רופא המשפחה יודע את הדברים הכלליים על האישה.
יעל דיין: נניח שהיא לא מתלוננת בפניו על דברים שקשורים בגיל המעבר.
יעל דיין: מדוע שהיוזמה לא תבוא מצידו?
יעל דיין: הרי מדובר בעוד חמש דקות של שיחה.
יעל דיין: הוא יכול לנהל את השיחה על הבסיס הגילי.
יעל דיין: נניח שהיא באה אל הרופא בגלל שפעת, במסגרת זו הוא יכול להפנות אליה מספר שאלות.
יעל דיין: מה שאנחנו מנסים לעשות זה לנתב נושאים שהם עדיין חבויים בחלקם.
יעל דיין: דיברנו על זה גם בקשר לנושא בריחת שתן.
יעל דיין: צריך לנתב את הנושאים כך שרופא המשפחה, עם האימון שיש לו, ינסה לפתוח איזו דלת.
יעל דיין: אחר-כך האישה תגיד: כן, בעצם אתה צודק, יש לי כך וכך, לא שמתי לב לזה וכו'.
יעל דיין: בהתאם הוא יחליט אם להפנות אותה למרכז לגיל המעבר, או לגניקולוג, או למי שהוא ירצה.
יעל דיין: אני חושבת שהקשר הראשון והרחב ביותר הוא בכל זאת עם רופא המשפחה.
יעל דיין: השאלה היא אם יש להם בכלל הכשרה, והכשרה אני מניחה שיש להם, או איזושהי הנחייה שאומרת להם את מה שאנחנו מנסים להגיד, למשל: אם אתה רואה פנס בעין, שבוודאי לא קרה בגלל שהאישה נפלה מסולם, תנסה בעדינות לברר אם זה כתוצאה מאלימות.
ברי קפלן: האישה הולכת לרופא נשים הרבה יותר בתקופת הפוריות ואחר-כך בתקופה הראשונה של גיל המעבר, כאשר אל רופא המשפחה היא מגיעה אם יש לה בעיות שהתחילו קודם, כמו לחץ דם, סכרת או דברים כאלה.
ברי קפלן: בעצם היא מגיעה אליו בגלל איזו שפעת, או מימצא מקרי אחר שהיה לה.
ברי קפלן: אבל רוב הנשים עד גיל 60 כמעט לא רואות רופא משפחה בכלל.
ברי קפלן: הן רשומות אצל רופא המשפחה ותו לא.
ברי קפלן: מנקודת מבט של הצורך בשיתוף הפעולה, כדי להוריד את הנוגדנים של האנטי טיפול, או כל מיני דברים כאלה, עשינו את שיתוף הפעולה עם רופאי המשפחה גם במסגרת הסברתית וגם במסגרת שיתופם בוועדות שלנו.
ברי קפלן: בעמותה לאוסטיאופרוזיס יש, למשל, רופאי משפחה ורופאים מכל המגוונים, כדי להחליף דעות.
ברי קפלן: גם בפגישות, בישיבות ובהרצאות אנחנו משתפים פעולה ולומדים הרבה מאד מהם.
ברי קפלן: אתן לכם דוגמא קיצונית של רופא משפחה, שקם באחת מהישיבות האלה שלנו בנושא גיל המעבר בהשתתפות רופאי נשים ורופאי משפחה, ואמר: תראה, אני לא יודע על מה אתה מדבר, אבל אצלי אישה מוכנה למות עשר פעמים מהתקף לב ולא פעם אחת מסרטן שד.
ברי קפלן: זאת אומרת, אנחנו צריכים ללמוד גם את ההתייחסות של הצד השני ואנחנו משתדלים מאד ועושים זאת.
ברי קפלן: יש עוד מקום לפתח את העניין.
ברי קפלן: היום הוא מצוי רק בחיתוליו.
ברי קפלן: אבל בלי ספק יש מקום לפיתוח שיתוף הפעולה עם רופאי המשפחה.
ברי קפלן: אבל מאחר שהנשים מגיעות גם אלינו, הרבה מאד פעמים אנחנו דורשים מהרופאים שכשמגיעה אליהם אישה בגיל המעבר שיעשו לה בדיקות אחרות, כמו תיפקודי בלוטת התריס, ספירת דם, או סוכר, למדוד לה לחץ דם, ולאתר בעיות שיכולות להיות שכיחות בגיל הזה, ואז להעביר אותה לרופא המשפחה לטיפול.
ברי קפלן: הרבה מאד פעמים אנחנו מוצאים תת פעילות של בלוטת התריס אצל אישה שהגיעה בגיל 53 עם גלי חום והיא לא ידעה על זה ולא הבינה למה היא כל-כך עייפה, או למה יש לה כל מיני תופעות אחרות.
ברי קפלן: זאת הזדמנות לתפוס את האישה שלא הלכה לרופא המשפחה בגלל שהיא הרגישה בריאה עד כה.
ברי קפלן: היא גם היתה עסוקה כל הזמן בטיפול בילדים ובדברים אחרים.
יעל דיין: מהי הסיבה הכי שכיחה לכך שנשים בגיל הזה מגיעות למרפאות, או לרופאים?
יעל דיין: מהי התלונה הכי נפוצה?
ברי קפלן: גלי חום, הפרעות בשינה, או היעלמות הווסת.
ברי קפלן: זאת אומרת אי-סדירות המחזור לקראת תום תקופת הפיריון מתבטאת בשיבושים במחזור.
ברי קפלן: השיבושים האלה מטרידים את האישה.
ברי קפלן: זה יכול לבוא לעתים קרובות, או לעתים רחוקות.
ברי קפלן: היא לא יודעת מה קורה לה.
ברי קפלן: זאת אומרת, קורה לה משהו והיא עוד לא מבינה מה קורה בדיוק.
ברי קפלן: אז היא באה לרופא כדי לאתר את הבעיה ולמצוא לה פתרון.
יעל דיין: אין מודעות שוטפת בעניין זה?
יעל דיין: כלומר, שהאישה אומרת לעצמה: הנה, הגיעו אליי גלי החום האלה, זה יעבור.
ברי קפלן: אולי היא בהיריון?
ברי קפלן: – בבני-ברק זה קורה.
יעל דיין: בנושא ה-IVF החוק מתייחס לגיל 51.
יעקב מנצ'ל: יש מודעות גדולה מאד.
יעקב מנצ'ל: אני חושב שהחברים מקופת חולים כללית ומקופת חולים מכבי יגידו זאת.
יעקב מנצ'ל: יש מודעות לנושא בכל המרכזים לבריאות האישה, שהתפתחו בצורה מאד יפה.
יעל דיין: אלה מרכזים לבריאות האישה בכלל ולאו דווקא לגיל המעבר.
יעקב מנצ'ל: אלה מרכזים לבריאות האישה בכלל ובתוך זה גיל המעבר.
יעקב מנצ'ל: אני עובד במרפאה כזאת.
יעקב מנצ'ל: במרכזים האלה יש מישהו שעוסק בנושא גיל המעבר.
יעקב מנצ'ל: ב"מכבי" יצאו עכשיו עם פעולה מיוחדת.
יעקב מנצ'ל: נתנו הטבות רבות ועידוד לעשות בדיקות לנשים מעל גיל 45, כמו ממוגרפיה וכדומה.
יעקב מנצ'ל: יש חוברת שלמה בנושא.
יעקב מנצ'ל: יש מודעות.
יעקב מנצ'ל: הקופות פיתחו זאת מכל מיני אינטרסים, אבל זה קיים.
יעקב מנצ'ל: לגבי רופאי המשפחה – נכון אמרת.
יעקב מנצ'ל: זה דור חדש.