GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מנחם וגשל: דווקא בגלל שהמשרד משלם על בסיס הוצאה, סביר להניח שעכשיו הם יקבלו את כל ההוצאה שהיתה עד עכשיו.
מנחם וגשל: אנחנו נעשה כל מאמץ שזה ילך הכי מהר שאפשר.
אורית עירון: אני רוצה לומר משפט.
אורית עירון: אני אמנם גם מייצגת את נעמ"ת, אבל גם מדברת כנציגת 28 מרכזים לטיפול באלימות.
אורית עירון: התקצוב שלנו מדבר על 120 בתי אב לשנה.
אורית עירון: זה כולל טיפול בנשים ובגברים.
אורית עירון: 120 בתי אב, 220 אלף שקל ויש אחר כך כל מיני תוספות.
אורית עירון: ברגע שיבוא בית האב ה 121 נגיד לגברת: תודה רבה, סליחה, אין לנו מקום לטפל בך.
אורית עירון: למחרת היא תרצח ואז נשאל את עצמנו איפה היינו.
אורית עירון: זאת אומרת, יש לנו בעיה אמיתית, גם לנעמ"ת וגם לכל המרכזים ואני רוצה לייצג אותם פה.
אורית עירון: אנחנו מוגבלים בקבלת פונים.
אורית עירון: היום יש יותר פניות של גברים.
אורית עירון: נגיד לגבר שיוצא מהכלא: אין לך טיפול, אז מחר יקרה אסון ואז כבר הכלא לא יעזור.
אורית עירון: אז כאן הקטע של המרכזים, שהוא גם במצב מאד קשה.
יפה פרנק: אני מייצגת כאן את הדסה ישראל.
יפה פרנק: אני יושבת ראש הוועדה למניעת אלימות במשפחה ומדובר בערך בליווי.
יפה פרנק: אני לא עומדת לספר מה, אבל בעיקר זה ליווי אישי של נשים שנמצאות בקהילה.
יפה פרנק: שיצאו מהמקלטים, שנמצאות בבית ובקהילה וחוות עדיין אלימות, הן וילדיהן.
יפה פרנק: אנחנו נותנות את הזמן שלנו, אנחנו מנסות לגייס כספים, אבל אני רוצה לדבר מצד אחר.
יפה פרנק: אנחנו רואות את המשפחות.
יפה פרנק: אנחנו נכנסות אל המשפחות.
יפה פרנק: אנחנו החברות שלהן.
יפה פרנק: אנחנו היחידות שנכנסות אליהן הביתה ולפעמים מוציאות אותן מהבית.
יפה פרנק: אנחנו משלימות, לפעמים, ממה שאנחנו יכולות לגייס, את מה שהרשויות נותנות.
יפה פרנק: זה הדבר היחידי.
יפה פרנק: במועדוניות, אלה לפעמים גופים אחרים שנעזרים.
יפה פרנק: לפי מה שאני שומעת כאן – ואני בפעם הראשונה כאן – אם לא יהיה הצבע החזק האדום, של אלה שקולם נשמע, או צריך להישמע, במשרדים – באוצר וברווחה – הציבור לא יכול לגייס את כל הכספים.
יפה פרנק: בשום פנים ואופן.
יפה פרנק: עכשיו הזמן יותר ויותר גרוע.
יפה פרנק: אנחנו נותנות זמן כמה שאנחנו יכולות.
יפה פרנק: יש לנו עכשיו פעילות בשלושה מקומות: בהרצליה, מתחילים בנתניה, זה מגיע קצת למודעות, אבל חוץ מהזמן שלנו, זה לא כסף.
יפה פרנק: אנחנו מנסים להכין ערכת הישרדות.
יפה פרנק: ערכת הישרדות לכל אישה ואישה, לילד.
יפה פרנק: דברים אבסורדיים.
יפה פרנק: קשה לפעמים לבוא לציבור ולהסביר למה אנחנו רוצות לגייס כספים.
יפה פרנק: אם אתם לא תהיו שם כדי לזעוק ולצעוק – אנחנו בהחלט נבוא.
יפה פרנק: נבוא ונעזור – לצעוק ולהראות שאם לא זה, אני לא יודעת מה יקרה.
יפה פרנק: הן ברחובות.
יפה פרנק: אני לא מדברת על רצח, אבל הן פשוט ברחובות.
יעל דיין: אני, כמובן, מברכת אותך אם את פעם ראשונה כאן, אבל אנחנו עובדים – ובלעדיהם לא היינו יכולים להתקיים – עם ארגוני מתנדבים ומתנדבות וזה לא משנה אם זה הדסה או נעמת, ויצו או אמונה, או השדולה.
יעל דיין: הבסיס שלנו היא עבודה עם מתנדבים.
יעל דיין: במרכזי הסיוע ודאי רוב העבודה היא מתנדבים, במקלטים יש עבודת מתנדבים.
יעל דיין: העניין הוא שלא יכולים להחליף תקצוב ממשלתי ועבודה ממשלתית במתנדבים.
יעל דיין: בכל העולם.
יעל דיין: אני לא מציעה גם להפך, אני לא מציעה מאה אחוז ממשלה, אבל השילוב הזה יצא מכלל איזון.
יעל דיין: עכשיו סומכים עליכם, על הרצון הטוב, על דחיית תשלומים, על קיצוץ כזה ועל קריסה כזו, משום שהאוצר לא מאשר.
יעל דיין: בכל מקרה, תפקידה של הממשלה, או המיקום של הממשלה, אף פעם לא יהיה, לא במאה אחוז ולא בחמישים אחוז של המאבק כולו ושל התקצוב כולו, אבל אנחנו ודאי לא מוכנים לתת לזה עוד ליפול מהרף שזה הגיע אליו, שהוא נמוך מאד.
דפנה גורן: אני ממשרד ראש הממשלה.
דפנה גורן: אני נמצאת כאן בשמה של רונית לב ארי, שהיא מנהלת הרשות לקידום מעמד האישה, שהיא התבקשה להביא את הנושא לישיבת הקבינט החברתי-הכלכלי הקרוב.
יעל דיין: שזה מתי?
דפנה גורן: זה עוד לא נקבע, אבל זה נמצא על שולחנו של ראש הממשלה והנושא הזה יועלה בקבינט הקרוב.
יעל דיין: קבינט קרוב – אני פשוט לא מתמצאת.
יעל דיין: באיזה מונחי זמן זה?
יעל דיין: שבוע, חודש?
דפנה גורן: זה מתקיים בערך כל שבועיים.
יעל דיין: אני מאד אבקש ממך, בשם הוועדה, אנחנו נוציא נייר שמסכם את זה.
יעל דיין: כי אם זה עולה בקבינט הכלכלי-חברתי ואני מניחה שהשר בניזרי יעלה את זה ביתר שאת באותה ישיבה, אני מתעקשת שתעשה הפרדה בין ה 25 ומיקומם בתוך המאה מיליון.
יעל דיין: זה הקטע שחשוב לנו מבחינת הקבינט.
יעל דיין: לייחד את הסכום הזה, כי הקבינט בטח ידון באופן כללי בתוספת – כן או לא – של המאה מיליון.
יעל דיין: מאד חשוב לי שראש הממשלה והקבינט יתייחסו לסכום הזה בנפרד, משום שהם עשו באמת מאמץ להבין את החומרה שבתחום הספציפי הזה.
יעל דיין: לכן אני בטוחה שבשבילם זה לא יהיה רק מספר ואני אעביר נייר דרכך.
יעל דיין: אני גם מבקשת לבדוק לגבי הסכום האבוד של הששה מיליון, שפניתי בגינו למנכ"ל פלד.
יעל דיין: היתה הקצבה של שישה מיליון לקידום נשים ערביות.
יעל דיין: היא נעלמה.
יעל דיין: היא אושרה במסגרת המיליארד, או כמה שזה היה.
יעל דיין: טיפל בה בשעתו עוזי גדור.
יעל דיין: עכשיו אני מבינה שהוא לא שם.
יעל דיין: מדובר על 24 מיליון פרוסים על ארבע שנים, בתוך התקציב המיוחד למגזר הערבי.
יעל דיין: זה תקציב לנשים.
יעל דיין: ביקשנו שזה ינותב דרך רונית לב ארי ודרך הרשות.
יעל דיין: אחרי שהתחלפו הממשלות פניתי עוד פעם לברר איפה הכסף, אמרו לי שמטפל בזה בארי הולצמן.
יעל דיין: פניתי למנכ"ל, הוא לא ידע על זה.
יעל דיין: הוא הבטיח לנסות ולאתר את הכסף.
יעל דיין: בהסכמה שהיתה לנו, גם עם קוצ'יק ועכשיו עם פלד, כאשר יאתרו את הסכום הזה, ינתבו אותו בדחיפות ויקבלו הצעת שימוש מדויקת בו דרך הרשות למעמד האישה, שזה המקום הטבעי לתקציבים מיוחדים בתוך משרד ראש הממשלה לענייני נשים.
יעל דיין: אז מאחר ואת כאן - אני שמחה שאת כאן - אני אשמח אם תתייחסי גם לזה.
יעל דיין: אם יודיעו לנו מתי יושב הקבינט החברתי-כלכלי, אם נוכל לדעת אם זה אכן על סדר היום ונידון, מעבר למה שיופיע לאחר מעשה, אז ננסה להפעיל את האמצעים שלנו – ואני אומרת את זה לכל היושבות כאן – כדי לפנות לשרים החברים באותו קבינט ולראש הממשלה באותו יום, או יום לפני שהם יושבים על זה.
יעל דיין: אני לא מציעה כאן שום דבר מאיים או מסית, אלא לובי טבעי.
לאה אהרונוב: היום אני יושבת פה תחת הכובע של מועצת ארגוני נשים.
לאה אהרונוב: אני פשוט רוצה להוסיף שאם באמת העניין הזה יגיע לאי העברה של התקציב, אני בטוחה שאני יכולה להעביר במועצה שאנחנו באמת נצטרף למאבק, אפילו מאבק קולני על הנושא הזה, כי אני חושבת שזה משהו שמאחד את כולנו.
לאה אהרונוב: בכובע של אמונה, בתקציב, אנחנו באותה זירה.
יעל דיין: יש כאן דברים ספציפיים.
יעל דיין: יש כאן בקיצוץ המקלט של אמונה.
יעל דיין: אז הייתי מצפה מכם - - -
לאה אהרונוב: ללחץ מסיבי.
יעל דיין: תהפכו בבקשה גם אתם שולחנות.
יעל דיין: הרי זו עבודה שלנו שנמשכת כבר יותר משנה.
יעל דיין: למעשה, שנתיים אחרונות אנחנו מקדמים את זה, אתם מקבלים את כל הגיבוי והתמיכה שלנו, בסוף זה עובר, מגיע העניין של התקצוב המשלים של זה – ואחר כך זה יכנס למסגרת של הפעלה כמו מקלטים אחרים – ומבחינתנו, זה נושא ספציפי שלכם, אז לא מספיק שתגידו: כן, אנחנו תומכים בכם בנושא תקציב.
יעל דיין: אז בבקשה, תשמיעו את הקול שלכם.
יעל דיין: אנשי אמונה והמפד"ל, בבקשה, הם חזקים מאד בנושאים אחרים.
יעל דיין: הם באופוזיציה ומחזרים אחריהם וכאן זה בית פוליטי, אי אפשר להתעלם מזה.
יעל דיין: כשהמפד"ל רוצה משהו, היא יודעת טוב מאד איך להשמיע קול.
יעל דיין: אז בבקשה, אני רוצה לשמוע את קולה של המפד"ל בעניין הזה, בהקשר הזה.
יעל דיין: זה דבר שמתמשך.
יעל דיין: כשהיה צריך לקבל את הגיבוי לזה, שמענו אותם טוב מאד.
יעל דיין: כשהם היו בממשלה וכשהם לא היו בממשלה.
יעל דיין: אז אני אשמח מאד אם זה לא יהיה עדין כל כך, אלא ממש נשמע את הקול החזק: בסך הכל יש מקלט אחד לנשים דתיות לאומיות, או איך שאתם רוצים לקרוא לזה, של המגזר הדתי לאומי, אז גם את זה לקחתם לנו?
יעל דיין: כפי שבשנה שעברה הוקם המקלט החרדי ובת מלך השמיעה קול, נתנו להם גיבוי והם באו עם כל הכוח שיש להם בכנסת ובכלל לא התעוררה שאלה על הצורך בזה, עכשיו אתם בקיצוץ, אז נשמח לשמוע אתכם.
שרלוט גייטסקל: גם אני מייצגת את מועצת ארגוני הנשים.
שרלוט גייטסקל: אני רואה מולי שתי תמונות של אישה קשורה בתוך שמלה ולא יכולה לצאת מזה ואני רוצה לדבר על איך אני רואה ארגוני נשים.
שרלוט גייטסקל: זה בדיוק הקול השקט הזה.
שרלוט גייטסקל: בעצם העבודה עם מעט כסף, עם כספים שלא מספיקים לכל הדברים הרבים שאנחנו צריכים לעסוק בהם, זה גם מה שמשתיק אותן.
שרלוט גייטסקל: בגלל שבמקלטים, בקווים החמים ובמרכזי הסיוע, אין מספיק עובדות.
שרלוט גייטסקל: אין מספיק נשים שיכולות להקדיש את הזמן לפתוח פשוט את הפה ולצעוק בקול הכי גדול, מה שאנחנו צריכות לעשות.
שרלוט גייטסקל: למשל, בכובע האישי שלי, אני באה מדרום אפריקה, מקום שמקלטים לנשים מוכות בכלל לא מקבלים שום סיוע ממשלתי.
שרלוט גייטסקל: כשבאתי לארץ מאד שמחתי לראות שיש משהו.
שרלוט גייטסקל: אל לנו לחזור כמה צעדים אחורה ולהיות כמו מדינות אפריקה.
שרלוט גייטסקל: אנחנו צריכים להתפתח.
שרלוט גייטסקל: יש לנו עוד הרבה מאד עבודה בתחום הזה.
שרלוט גייטסקל: אנחנו צריכות את הסיוע של הממשלה.
יעל דיין: לא הייתי קוראת לזה אנחנו צריכות את הסיוע.
יעל דיין: זו בעיה ציבורית.
יעל דיין: זה אחד מהיעדים של הממשלה.
יעל דיין: עד עכשיו – זה התחיל קצת לפני, אבל אורה נמיר נתנה את הדחיפה הגדולה – עשינו תוכנית חומש ואז זה נראה בשמים: עשרה מקלטים תוך כמה שנים.
יעל דיין: היום יש לנו בעיה של נושאים יחודיים ופתרון להם.
יעל דיין: אין לנו בעיה של מספר, יש לנו בעיות של נערות במצוקה קשה מאד, של פנימיות לנערות במצוקה.
יעל דיין: יש בעיות ספציפיות, אבל הייתי אומרת שהממשלה לא עמדה אף פעם מהצד השני של המתרס, מבחינת הבנה ודאי שלא.
יעל דיין: הבעיה היא כשזה מגיע כאילו לעדכונים ופרטים.
יעל דיין: כאילו שעלה התאנה כבר קיים.
יעל דיין: יש מקלטים, המקלטים משובחים, כוח אדם מצוין, יש מתנדבים, כולם הולכים לבקר, זה מן ספינת דגל כזו.
יעל דיין: היום בוויצו, מחר אצל רות, מחרתיים בבית גליקמן, זה על המפה מבחינה זו שזאת עבודה משותפת לממשלה ולארגונים ורוב השנים הארגונים גם לא רצו לוותר על חלקם ובצדק.
יעל דיין: גם כשזה מאה אחוז, לא רצו את המאה אחוז שליטה, כי יש קונספציות שונות, יש קונספציות טיפוליות שונות, גישות שונות ורוצים לשמור גם על העצמאות והגיוון.
יעל דיין: גם אותך אני מברכת.
יעל דיין: את פעם ראשונה כאן?
שרלוט גייטסקל: כן.
יעל דיין: אני מקווה שתרבי להשתתף אתנו וכשתכנסי לעומק הדברים ודאי תסייעי לנו.
חיותה שנאבל: אנחנו מאותו צד, אבל אני, כמי שמנהלת את השירות שמטפל בכל האוכלוסייה הזאת, גם של נשים וגם של נערות, חושבת שכל מה שמזערנו כאן בסופו של דבר ובתוכנית משותפת הצלחנו להגיע אליו, אל ה 25 מיליון האלה, זה באמת המינימום שבמינימום לכל הצרכים שלנו.
חיותה שנאבל: אני לא רוצה לחזור על כל אותם הנתונים שהועלו כאן, אבל השלב שבו אנחנו כולנו נמצאים, שהמודעות כבר קיימת וכולם יודעים שזה ישנו - כמו שאמרת: נכנס שר, עושים מיד את הסבב, רואים ומתרשמים וכולי – כמו כל תופעה שמתחילים לגלות, מתחילים להתייחס אליה ולטפל בה, גורמת לכך שהצרכים ממשיכים לעלות ולגבור.
חיותה שנאבל: גם את הקיים צריך להמשיך לטפח ולהעמיק הן את הכלים והן את איכויות הטיפול.
חיותה שנאבל: כל מה שכאן מופיע, ברשימה הזאת, באינוונטר הזה, זה באמת כמעט המינימום, כדי שהמערכת הזאת שמטפלת ב 17 אלף נערות במצוקה בקהילה - 13 המקלטים הקיימים ושני המקלטים המתוכננים - תוכל לפעול.
חיותה שנאבל: כמו שאמרה נציגת אמונה, המקלט של המגזר הדתי לאומי נמצא כאן בתוכנית ואנחנו רק בשבוע הבא עומדים לצאת ולראות את המבנה שהם רוצים להכין לצורך הקמת המקלט הזה, אבל אם התקציב הזה לא יינתן, אנחנו לא יכולים לעשות שום דבר.
חיותה שנאבל: לשבת, לשוחח ולדבר, זה מאד יפה ומאד מכובד.
חיותה שנאבל: כנ"ל לגבי כל אחד מהנושאים האלה.
חיותה שנאבל: אז אני, לפחות, מקווה כמו שמנחם אמר, שמבחינת המשרד שלנו הנושא הזה יהיה בסדר עדיפות גבוה, עליון וחשוב והפנייה שלי כמו של כולם כאן היא באמת לאוצר, שלמרות ההבטחות שניתנו - וזה אמנם לא ניתן בספר התקציב, לכן זה לא אומר שהיום קיצצו את זה - אבל הבטחות שניתנו בנושאים כאלה צריכים להיות בסדר עדיפות גבוה, עליון וחשוב ואני מאד מקווה שנקבל את זה.
יעל דיין: טוב.
יעל דיין: אני מבקשת מנציגי המשרדים, קודם כל מנציגי הרווחה, מבלי שנצטרך להעביר ניירות – אם אני אספיק היום אני גם אוציא את זה בכתב – פשוט להבהיר את הבקשה שלנו לעשות את ההפרדה בתוך הסכום של המאה מיליון, כי זה הפך להיות מין חבילה שעליה אומרים: אבל יש לכם מיליארדים, אז המאה מיליון האלה יחכו.
יעל דיין: אנחנו מדברים על הרבה פחות, סכום שהוא באמת זניח בתקציב, עם צרכים שהם ראשונים בחשיבות ושוב – המשרד יקבל את כל הגיבוי מול האוצר והממשלה, אבל בהחלט נאבק גם בתוך המסגרת על העדיפות שיש לסכומים האלה מתוך המאה מיליון.
יעל דיין: לאוצר, כפי שאמרתי: זה לא מסר ערטילאי.
יעל דיין: זו ועדה של הכנסת ואני מבקשת להעביר בצורה חד משמעית לשר האוצר שאנחנו רואים בהבטחה של ה 25 מיליון, שהתקבלה על ידי השרים ושני ראשי ממשלה, נושא שלא ניתן לדחייה או להפחתה בשום צורה שהיא.
יעל דיין: אני לא איזה זרוע נוספת למשרד העבודה.
יעל דיין: אני לא הקרובה של בניזרי, שאומרת: תשמעו, בניזרי לוחץ אז אני מצטרפת.
יעל דיין: אני בפני עצמי, אני כנסת, אני ועדה בכנסת ובעניין הזה אנחנו נפעיל את ההשפעה שיש לנו גם כלפי הרווחה וגם כלפי האוצר.
יעל דיין: זה לא שאנחנו נלווים למישהו.
יעל דיין: אנחנו בפני עצמנו.
יעל דיין: שמעת טיפה את הדברים שנאמרו כאן, גם אם זה לא מעניין אותך יותר מאשר סעיף תקציבי אחר.
יעל אנדורן: למה?
יעל אנדורן: זה מאד מעניין.
יעל דיין: גם נושאים של איכות הסביבה מעניינים.
יעל דיין: גם אותי.
יעל דיין: אבל יש כאן זרם שהוא תת זרם, אולי, שכדאי שאנחנו נזכור.
יעל דיין: העובדה שאנחנו יושבים כאן, בחדר למעמד האישה - חדר סמפטי - ומנהלים ישיבה בשקט ואין כאן תקשורת מתלהמת או גורמת להתלהמות וכולי – שזה לא יטעה אתכם.
יעל דיין: שזה לא יטעה אתכם.
יעל דיין: כוח המחאה וכוח התגובה שנמצא בחדר הזה, אני לא מאחלת לאף אחד שזה יתפרץ נגדו.
יעל דיין: שוב – אני לא אומרת את זה כאיום.
אירית אומנית: אני לא יודעת.
אירית אומנית: יושבים בשקט.
אירית אומנית: אני משתגעת מזה שהדברים עוברים לידך במין חיוך כזה.
אירית אומנית: סליחה שאני אומרת לך את זה, בשבילי את נציגת האוצר פה.
יעל אנדורן: מה זה עוברים לידי בחיוך?
יעל אנדורן: סליחה, יושבת ראש הוועדה!
אירית אומנית: אני רואה אותך יושבת ומחייכת, זה צורך בסיסי שלנו - - -
יעל דיין: אירית, אנחנו לא כאן כדי לחלק ציונים למשרדים.
אירית אומנית: אבל זו לא התייחסות רצינית.
אירית אומנית: בשבילה, סליחה, זה סתם סעיף תקציבי נוסף.
יעל דיין: בסדר, אני מבקשת לא להיכנס כאן לזה.
יעל דיין: אני מבינה את ההרגשה שלך, אנחנו אומרים את זה גם במליאה.
יעל דיין: לצערי, נוצר המושג הזה פקידי אוצר ואני לא הייתי רוצה להפוך את זה לאישי כלפי היושבות כאן.
אירית אומנית: זה לא אישי, אני רק לא רואה את הייצוג שיוצא מפה הלאה.
יעל דיין: זה יוצא מכאן בצורה שבה זה נאמר כאן.
יעל דיין: אין לי בכלל ספק, בין אם אני אכתוב את זה – ואני אכתוב את זה – ובין אם לא.
יעל דיין: זה יצא בדיוק בצורה שבה זה נאמר.
יעל דיין: אני רק מבקשת מכל היושבות כאן והארגונים להיות בהיכון.
יעל דיין: כי אני אבקש לדעת - ואני אבדוק היום ישירות גם דרכך, עם משרד ראש הממשלה – מתי הקבינט.
חיה ליאונוב: מה התאריך?
חיה ליאונוב: עד מתי יש לנו אוויר, אין לנו איזשהו דד ליין או משהו כזה?
יעל דיין: בסדר, אין תאריך אבל יש בדרך כלל לחץ לא רק מצדנו.
יעל דיין: אפשר לומר שבתוך השבועיים הקרובים תהיה התכנסות של הקבינט החברתי-כלכלי.
יעל דיין: אנחנו נקבל את הרשימה של החברים בו, אנחנו נפנה לכל השרים שחברים בו, אנחנו נציג פניה רצינית יחד ואם צריך אז תהיה הפגנה מול בניין ראש הממשלה ששם הם מתכנסים –אני מניחה – באותו יום עם תביעה חד משמעית לגבי הסכום הזה.
יעל דיין: אני מבקשת מכולם: העיתונות והתקשורת מתייחסים כל הזמן למאה מיליון.
יעל דיין: לא שמאה מיליון זה הרבה.
יעל דיין: בואו נשקיע בייחוד של ה 25 מיליון, בגלל שזה סכום זניח, בגלל שזה סכום מובטח ובגלל שזה מחצית הסכום שהובטח.
יעל דיין: כל מי שהולכת לתקשורת בנושא הזה – הם פונים על הבסיס של המאה מיליון .
יעל דיין: התשובה צריכה להיות – ואני עשיתי את זה בכל שידורי הרדיו – המאה מיליון כבודם במקומם מונח, מתוך זה אותנו מעניין, הכרחי, חיוני והמעצור בפני התרסקות זה ה 25 מיליון.
יעל דיין: צריך לחזור לתחום שלנו גם כספית וגם תקשורתית.
מנחם וגשל: אם מותר לי רק מילה – קודם כל אני מבין את התחושה.
מנחם וגשל: צריך אבל לזכור שני דברים.
מנחם וגשל: אחד, ששר האוצר על המאה מיליון – ובתוכם ה 25 מיליון – עוד לא אמר לא.
מנחם וגשל: זה הובהר קודם אבל חשוב להבהיר את זה שוב: זה לא היה חלק מהתקציב שקוצץ, אלא זו היתה הבטחה לתוספת.
מנחם וגשל: הבטחה זו הבטחה.
מנחם וגשל: אני מסכים לזה, כולנו מסכימים עם זה.
מנחם וגשל: אבל דווקא בגלל זה, למיטב ידיעתי, שר האוצר לא נתן תשובה שלילית.
מנחם וגשל: הוא אמר: יש כאן נייר, צריך לדון בו.
מנחם וגשל: דבר שני, שר העבודה והרווחה – ואתם יודעים את זה - אמנם היוזמות הגיעו מכיוונים שונים, אבל הוא פינה את זמנו ולקח אתמול ביקור במקלט ומי שהיה בביקור יודע שהוא נתן את כל הזמן לעניין הזה.
מנחם וגשל: זה לא שהביקור הזה היה ביקור מאולץ.
מנחם וגשל: הוא רואה את חשיבות העניין.
מנחם וגשל: אני אביא את הדברים של הוועדה בפני השר.
מנחם וגשל: אני בטוח שגם יעל מהאוצר שמעה את הדברים ותביא את הדברים.
מנחם וגשל: אני מציע: כן תהיו בהיכון, לא תהיו בהיכון, זו החלטה שלכם, אבל נכון לכרגע, אנחנו דנים תחת התחושה, לפחות, שהדברים נשמעים והם יעלו על השולחן.
מנחם וגשל: לא צריך לצאת מתוסכל מהדיון הזה.
מנחם וגשל: צריך לצאת מהדיון הזה כעוד מהלך אחד שחייבים לעשות אותו כדי להבטיח, שהמהלך הזה יתמצא.
יעל דיין: אני סוגרת את הישיבה.
יעל דיין: אנחנו ממשיכים במקום בו סיימנו שהוא מעבר מהחוק שעבר בטרומית לניסוח של אחד המשפטים וכן התייחסות לניירות עמדה שהגיעו.
יעל דיין: כתוב כאן עמדת משרד המשפטים, אבל למעשה אלה הצעות לשינוי החוק.
יעל דיין: אנחנו מדברים כאן על הגדרות של סעיפי עבירה.
יעל דיין: עזבו את כל הרטוריקה והדמגוגיה סביב העניין.
יעל דיין: אנחנו מדברים בפירוש על אנשים שמפאת מקצועם – כי הורדנו כאן את "כל אדם" – ידע ולא על השכנים שחושדים שניתנו שתי סטירות, או כאלה שהם נקמנים וכולי.
יעל דיין: מדובר כאן על חשד סביר כמו שיש בחוק לגבי קטינים וחסרי ישע.
יעל דיין: אם למישהו היה מידע או חשד סביר, מישהו שמקצועו מחייב אותו שהוא ידע לאבחן ולהבחין שנעשו עבירות.
יעל דיין: יכול להיות שנצטרך להוסיף – ולא לגרוע – שהעבירות הן רק העבירות החמורות.
יעל דיין: זאת אומרת, תשכחו מהדמגוגיה של שתי סטירות כי אנחנו מדברים על עבירות חמורות.
יעל דיין: אני מאוד מבקשת אתכם לרדת לרמת השטח ולעזוב את כל התיאוריות.
יעל דיין: מי שרוצה לעשות תשדירים או שידורים על העצמת נשים, בבקשה, אבל תעשו זאת בזמנכם הפנוי.
יעל דיין: תחשבו על המקרים הספציפיים כאשר אישה באה לרופא, או אישה בהריון באה לגניקולוג שלה, או היא באה אל רופא המשפחה והוא מאבחן ורואה משהו, או לחילופין היא באה ללשכה סוציאלית בעניינים אחרים, או היא פונה ללשכה לאלימות גם בכן בעניינים אחרים, או באה בהקשר למשהו שקשור בילדים שלה או ברווחה שלה, או באיזשהו הקשר שאיננו ההקשר הישיר של אלימות.
יעל דיין: אם היא באה בהקשר של אלימות, מטבע הדברים זה מתגלגל בעצמו.
יעל דיין: כשהיא מגיעה, אותו אדם, אותו פקיד, אותו איש סעד או אשת סעד או רווחה או מישהו שעקב עיסוקו פוגש באישה, הוא רואה שהיא לחוצה והיא מוטרדת.
יעל דיין: כמו שאנחנו אומרים שבחדר מיון יש חובת דיווח, מה קורה אם היא לא מגיעה לחדר מיון?
יעל דיין: אם הוא לא הרג אותה או לא חבל בה עד זוב דם אלא סתם יש לה סימנים של מכות או התעללות נפשית קשה, והרופא יודע את זה.
יעל דיין: אומר משרד הבריאות, אומרים הפסיכולוגים ואנשי משרד הרווחה שיש חסיון, זה לא ענייננו, למי ידווחו וכולי.
יעל דיין: כשאנחנו אומרים שמישהו ידע ואנחנו בודקים מי זה המישהו הזה, נכון שיש הרבה מקרים שהמישהו הזה הוא בן משפחה ולא ניתן עליו להחיל עליו כי כאן מדובר בנורמה וצריך לקיים דיון ציבורי כדי שאנשים יבינו שהם לא יכולים לעבור לסדר היום וזה כולל את השכנים ואת המשפחה.
יעל דיין: אבל רופאים ועובדי רווחה, היום לא חל עליהם כלום.
יעל דיין: בכל הבדיקות שלנו ראינו שהיו מקרים שטופלו ולא הגיעו למשטרה אבל אחרי רצח או חבלה חמורה בדקנו ומצאנו שהמקרה היה מוכר.
יעל דיין: אנחנו בודקים כל מקרה ומקרה לגופו וכמעט בכל המקרים האלימות הייתה ידועה.
יעל דיין: מלבד מקרים קיצוניים של מקרים מטופלים או השתוללות, לא היה מקרה שמישהו לא ידע או שזה לא היה רשום ואנחנו מדברים על חשד ולא על ידיעה.
יעל דיין: אותו אדם סוגר את היום, הולך הביתה, למחרת קורא בעיתון ורואה שאותה אישה הייתה אצלו וחבל שלא דיווח.
יעל דיין: השאלה שעומדת כאן לדיווח היא מי ידווח וכאן אני חושבת שהרשימה היא רשימה מלאה ומספקת.
יעל דיין: על מה ידווחו, אנחנו מגדירים כאן את העבירות ומגבילים את זה לא לחשד סתמי.
יעל דיין: אם אנחנו מצרפים בנספח ובדיון אחר-כך מה זה אומר 329 ואנחנו יודעים שמדובר בחבלה חמורה בזדון ובכוונה, זה חלק מההסברה שנצטרך לעשות סביב העניין של החקיקה.
יעל דיין: בבדיקה שערכנו לגבי מקרים שונים, אם האישה הגיעה למשטרה, זה כבר לא רלוונטי, ואם היא הגיעה למשטרה בגין אלימות, אומרים לה שהיא תוציא צו הרחקה ושולחים אותה לאן ששולחים ופותחים בחקירה.
יעל דיין: למעט המשטרה, שזה פחות רלוונטי כאן, אם אותה אישה באה לעובד סוציאלי או לרופא, אנחנו רוצים לחשוב שהוא אומר לה את הדברים האלה, שהוא חושב שהיא צריכה להגיש תלונה, אבל אין לו שום חובה לומר, וגם אם תהיה עליו חובה לומר אין לנו שום דרך לבדוק זאת, ובוודאי הוא לא מחויב לעשות מעקב ואחרי שבוע לשאול אותה אם היא הלכה להתלונן וכולי.
יעל דיין: הוא יכול לתת לה איזה חוזר שאומר שאם מכים אותך או אם את נתונה לאלימות כזו או אחרת, תפני למקום זה וזה ובכך ירשום שהוא יידע את האישה.
יעל דיין: אותי זה לא מספק.
יעל דיין: עד כאן יש הסכמה אבל אני אומרת שזה לא מספיק.
יעל דיין: גם אם הוא מיידע אותה ואומר לה לאן ללכת, אני רוצה עוד כתובת שהרופא החושד או עובד הרווחה יוכלו להפנות אותה לשם.
יעל דיין: אני רוצה שהם יחלקו בשלב הזה את החשד הסביר שיש להם שנעשתה כאן עבירה.
יעל דיין: זה לא מספיק שהם אמרו לאישה אלא צריך להיות עוד משהו.
יעל דיין: השאלות שעומדות כאן כרגע לא כרוכות בסעיפי עבירה אלא מדובר ברשימת המקצועות ואלה לא המקצועות של השורה התחתונה.
יעל דיין: כלומר, אלה לא אותם אנשים שממילא באים אליהם.
יעל דיין: זאת אומרת, על אירית אומנית אין חובת דיווח כי אליה מגיע התוצר של האלימות.
יעל דיין: למקלטי הסיוע יש את השיטה שלהם כי הפנייה מופנית אליהם, אבל אני מדברת על רמה אחת לפני כן, על אלה ששולחים לאירית, אלה ששולחים למרכז.
יעל דיין: את הנייר של משרד הבריאות העברנו בישיבה הקודמת וכאן יש נייר שהתקבל מהסתדרות הפסיכולוגים.
יעל דיין: אני מרשה לעצמי לא להתייחס לעניין של פגיעה באוטונומיה של הנשים כי התוצאה של האוטונומיה של השנים היום היא מאתיים אלף נשים מוכות.
יעל דיין: בוועדה הזו אני מציעה שנעזוב את זה.
יעל דיין: אנחנו מחפשים משהו בין אוטונומיה לבין חסרי ישע ואנחנו לא רוצים להגדיר אישה כחסרת ישע.
יעל דיין: מזה לעבור לאוטונומיה המוחלטת, שלא ניקח ממנה את הזכות להתלונן או לא להתלונן, היא כמו הדרישה שלנו מהמשטרה לא לסגור תיקים למרות שלאחר שהוגשה תלונה יש מקרים שהאישה מבקשת לבטל אותה כי מופעלים עליה לחצים.
יעל דיין: יש כאן עניין של שמירה על סודיות רפואית והשאלה על סודיות רפואית של מי שומרים כאן.
יעל דיין: בשעתו רצינו להחיל את זה על הפסיכולוגים שמטפלים בבעלים מכים.
יעל דיין: זאת אומרת, אתה הפסיכיאטר או הפסיכולוג, בא אליך פציינט ודרך השיחות הטיפוליות שלך מסתבר לך שלאיש יש כוונות טובות מאוד לרצוח את אשתו.
יעל דיין: אתה יושב על זה?
יעל דיין: אתה מוסר למישהו?
יעל דיין: אתה אומר ששמירת הסודיות קודמת לפיקוח נפש?
יעל דיין: עברנו את כל זה ובשעתו דיברנו על זה בהקשר של רציחות כי היו שתי רציחות שגברים היו בטיפול, יצאו לחופש מהמוסד המטפל וביצעו רצח.
יעל דיין: נפגשנו בזמנו עם הסתדרות הפסיכולוגים והם אמרו שרופא טוב היה צריך לדעת על כך, אבל גם אם הוא היה יודע, חל על זה חסיון כאן השאלה מה קודם למה.
יעל דיין: עם כל הכבוד לחסיון, וזה כולל גם עובדים סוציאלים ורופאים, יש נקודה שהחסיון לא גובר על פגיעה קשה עתידית, ולכן ציינו את סוג העבירות.
יעל דיין: לכן יצרנו את כל העניין של אבחון מסוכנות.
יעל דיין: ברור שאנחנו מעונינים ביידוע האישה שעל אותו מטפל לעשות זאת בשלבים.
יעל דיין: היה והוא יידע והיא לא עשתה כלום עם זה, השאלה היא האם הוא יצא מהתמונה לגמרי או שהנושא נכנס לאיזשהו מעקב שמתחייב.
בתיה ארטמן: קיימת עבירה של אי-מניעת פשע שחלה גם על העובדים הסוציאלים ועל כל אדם אחר כאשר אם הוא יודע שעומד להתבצע פשע, הוא חייב לדווח.
בתיה ארטמן: לא כתוב בחוק שחייבים לדווח, אבל זו עבירה לגבי מי שלא מנע פשע.
בתיה ארטמן: נגד העובדים הסוציאלים ואני מניחה שגם נגד עובדי ציבור אחרים יש אפשרות להגיש תביעות נזיקין, ונגד עובדים סוציאלים כבר הוגשה תביעת נזיקין במקרה של אישה שנרצחה.
בתיה ארטמן: הוגשה תביעת נזיקין נגד פקידות הסעד על כך שהן כאילו ידעו שהולך להתבצע פשע והן לא דיווחו.
בתיה ארטמן: במקרה הזה בית-המשפט קבע שהן לא ידעו ולא יכלו לדעת.
בתיה ארטמן: בכל אופן, זה לא שעל העובדים הסוציאלים לא חל שום דבר והם לא עושים כלום אלא להפך, חל עליהם.
בתיה ארטמן: אני רוצה להביא את עמדתו הרשמית של המשרד כפי שנקבעה אחרי הדיון שהתקיים כאן.
בתיה ארטמן: אנחנו אכן השתכנענו שצריך לפחות לפעול בנושא של יידוע נשים.
בתיה ארטמן: אם עדיין קיימות נשים שהן נשים מוכות והן לא יודעות שהן זכאיות לקבל עזרה בכל צורה שהיא, אנחנו חשבנו שכן צריך להודיע לנשים האלה ולכן חזרנו לשר והצגנו בפניו מחדש את הבעיה, וטענו שאם אנחנו יכולים במשהו לתרום להצלת אישה אחת, הצלנו עולם מלא.
בתיה ארטמן: השר החליט שהוא רוצה לפנות לארגוני הפסיכולוגים ולרופאים כדי לקבל את עמדתם ועל-מנת באמת לגבש את העמדה הסופית של המשרד.
בתיה ארטמן: המנכ"ל עוסק בימים אלה בכינוס הגורמים השונים ולכן העמדה שלנו כרגע מושעית כשיש לנו רעיונות לדרך.
בתיה ארטמן: העמדה הסופית תגובש רק אחרי שיהיו מסקנות התייעצות השר והמנכ"ל.
אירית אומנית: השאלה היא איך מפנים אותה, האם חובתם או לא חובתם להפנות אותה אל הגופים האלה שכבר מטפלים.
אירית אומנית: במקרה הזה אני מבינה שאנחנו לא מתעסקים במה משרד הרווחה עושה או לא עושה אלא מתעסקים עם איך לעשות את החיבורים האלה.
אירית אומנית: רופאים, פסיכולוגים ואחות של טיפת חלב, אין עליהם חובת דיווח כזאת והשאלה היא איך להביא את זה לכך שתהיה התערבות כרגע בין שהיא רוצה או בין שהיא לא רוצה.
אירית אומנית: קודם כל שיוציאו את הסוד החוצה ויגידו גברת, אנחנו יודעים מה קורה וחובה עלינו לדווח ולכן אנחנו הולכים לדווח למקום מסוים ועכשיו השאלה מה מי שמדווחים לו עומד לעשות עם האינפורמציה שיש לו.
אירית אומנית: למקלטים הגיעו גם נשים שנשלחו על-ידי המורה באולפן, על-ידי הגננת של הילדים שלא הייתה עליהם חובת דיווח אבל הם לא יכלו שלא להתערב.
אירית אומנית: הם ראו את האישה פעם ועוד פעם ועוד פעם והם באו ואמרו שתראה מה קורה לה ומה אפשר לעשות.
יעל דיין: את אומרת לי שאתם תיידעו את האישה על זכויותיה ותעודדו אותה ואת מבטיחה שכך זה יעבוד, אבל אנחנו יודעים שעד עכשיו זה לא עבד.
יעל דיין: אני לא מדברת על לשכה לטיפול באלימות אלא על ביטוח לאומי או מקום אחר, לשם פונה האישה מסיבות אחרות.
יעל דיין: אני אומרת שצריך למצוא כתובת בתוך מערכת הרווחה ואל הכתובת הזו יעבירו את אותו דיווח.
יעל דיין: באותו מקום יהיה מישהו סמכותי בעל ידע ספציפי בתחום הזה, מישהו שיש לו כלים לאבחון מסוכנות יותר מאשר יש לאותו פקיד או אפילו לאותו רופא שמעביר את הדיווח.