GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מנחם וגשר: יחד עם זה, לעניין הזה אכן היתה הבטחה.
ברוך יפה נוף: אפשר?
ברוך יפה נוף: לשאלה שלך, אנחנו כמובן רואים את כל המאה מיליון כמקשה אחת.
ברוך יפה נוף: יש על זה התחייבות של שר אוצר, לא עולה בדעתנו שלא נקבל את זה וזה מאד הדהים אותנו כשנודע לנו שיש איזה היסוסים.
ברוך יפה נוף: בכל אופן, אם יקרה מצב שאת העלית אותו, שיעבירו לנו רק חלק מהכסף, אני כבר אומר שאז הקריטריון לחלוקה לא יהיה מה הכי חשוב, אלא מה הכי הכרחי.
ברוך יפה נוף: במובן מה?
ברוך יפה נוף: יש דברים שהתחלנו אותם.
ברוך יפה נוף: הרי כל התקציב אושר רק באפריל, אבל אנחנו התחלנו את הפעילות בחלק מן הדברים, בהסתמך על המאה מיליון, כבר בראשית השנה.
ברוך יפה נוף: למשל, מה שכולם קראו בעיתונות, עם המאתיים משרות, הודיעו בתחילת השנה כבר.
ברוך יפה נוף: אז אם חס וחלילה לא נקבל את כל המאה מיליון, אלא רק חלק מזה, נצטרך קודם כל ובראש וראשונה להקצות את הכספים לאותן פעילויות שכבר התחלנו אותן.
ברוך יפה נוף: פעילויות שלא התחלנו אותן יאלצו לחכות.
ברוך יפה נוף: לא כל הפעילויות שהיו צריכות לבוא מהעשרים וחמישה מיליון התחילו והן יאלצו לחכות.
ברוך יפה נוף: לכן אנחנו מאד מקווים לקבל את כל הכסף, כדי שנוכל באמת לתקצב את הכל.
יעל דיין: תראו, אני לא בתחרות כאן עם דברים אחרים וכל הדברים שכלולים במאה מיליון הם נותנים תמיכה אחד לשני.
יעל דיין: הרי ברור שבכל הנושא יש חשיבות ענקית לתקנים נוספים ברשויות ואנחנו מעלים את זה בכל ישיבה.
יעל דיין: אנחנו לא בעבר השני של המתרס, אבל מה זה התחלנו?
יעל דיין: המקלטים שפועלים היום בחסר ושעל סף קריסה, לא התחילו מהשנה.
יעל דיין: אנחנו לא אומרים שגילינו את נושא המקלטים.
יעל דיין: אנחנו אומרים: המקלטים לא יוכלו להמשיך לפעול בלי העדכון הזה של תעריפים, שכולו 3.6 מיליון.
יעל דיין: אז זה לא איזה פרוייקט חדש שהתחלנו ב 2001.
יעל דיין: זה יחסל דברים קיימים.
יעל דיין: אותו דבר עניין של ערבים ונערות במצוקה.
יעל דיין: הרי לא יכול להיות.
יעל דיין: אי אפשר שכל הבית הזה והממשלה יזדעזעו בכל פעם שעולה נושא, כשהוא מגיע לבית הקברות, סליחה, או לבית חולים אחרי אונס חמור.
יעל דיין: אנחנו עוסקים כאן בדבר שאי אפשר לעשות בו הנחות.
ברוך יפה נוף: היא הנותנת.
ברוך יפה נוף: לכן, אנחנו חייבים לקבל את כל הכסף.
יעל דיין: אז בינתיים אנחנו עובדים יחד.
יעל דיין: זו כבר תוצאה של סדרי עדיפויות.
יעל דיין: הרי דיברנו על חמישים מיליון וזה כבר הקיצוץ לחצי, אחרי הנחה שבלי זה אי אפשר.
יעל דיין: בלי זה יקרסו מערכות שלמות.
יעל דיין: אני מקווה שלא יגיע המצב לידי כך שחס וחלילה, אנחנו נצטרך להפעיל את הלחץ שלנו ושל השטח על שר העבודה והרווחה, כי יהיה לו באמתחתו והוא יגיד: אתם תחכו ואני אעביר את זה לדבר אחר.
יעל דיין: אני אעזור ואנחנו נתמוך שיקבל את כל הסכום.
יעל דיין: אני גם לא נכנסת לפירוט של השבעים וחמישה מיליון.
יעל דיין: אני מודעת לעניין של תקנים ויש נושאים אחרים שאני מודעת להם, אבל זה כבר אחרי קיצוץ ואלה לא פרוייקטים הזויים חדשים.
יעל דיין: אלה דברים שהמצוקה בהם היא מקסימלית ולכן הכנסנו אותם לרשימה הזו.
מנחם וגשר: אם תרשי לי, אני רוצה לומר משפט אחד נוסף שיכול להיות שהוא לא לעניין הזה, אבל הוא סוגייה במעגל יותר גדול.
מנחם וגשר: אנחנו עומדים – ואת יודעת על הדבר הזה – לכנס מחדש בסוף החודש הזה ואם לא, אז בתחילת החודש הבא, את הוועדה הבין משרדית למניעת אלימות נגד נשים, אלימות במשפחה.
מנחם וגשר: אני בטוח שהפעם, לפי החלטת הממשלה, בצורה שהוועדה הזו צריכה לעבוד, זה לא להכין מסמך ולגמור את העניין, אלא זה לדון את כל הדיונים הקונספטואליים שצריך לעשות אותם, כי באמת המסמך הראשון היה מסמך של 90 מיליון.
מנחם וגשר: לא מסמך של 25 מיליון.
מנחם וגשר: אני לא יודע אם צריך את כל ה 90 מיליון, אני לא יודע אם לא צריך את כל ה 90 מיליון.
מנחם וגשר: אולי צריך 180 מיליון.
מנחם וגשר: אנחנו נקים את הוועדות כדי שניתן יהיה לדון בדברים האלה ולהכין מסמכי עבודה שיהיו מתואמים על כולם בעתיד, כדי שיהיה ברור שעל מה שאנחנו הולכים, זה על דברים מוסכמים, כדי לקדם את הנושא הזה כולו.
מנחם וגשר: חשבתי שחשוב לומר את הדבר הזה.
יעל דיין: ברגע שיקבע תאריך, כמובן.
מנחם וגשר: כן.
מנחם וגשר: אנחנו מנסים לקבוע כרגע תאריך אתך.
יעל דיין: בבקשה, חברת הכנסת רונן.
נחמה רונן: משהו אני מבינה בענייני תקציב וגם בענייני קיצוצים בתקציב, איך זה עובד.
נחמה רונן: כל הדיבורים פה על הוועדות שיהיו בעתיד ועל התקציבים העתידיים ושיתופי הפעולה, זה יפה וחשוב - - -
יעל דיין: לא, זה במישור אחר.
מנחם וגשר: זה מכאן והלאה.
מנחם וגשר: זה לא במקום.
נחמה רונן: אני אומרת: הלוואי שכך יהיה, אבל ברגע שיש מסמך שכבר אושר ויש קיצוץ – אני מניחה שהקיצוץ הוא קיצוץ "פלט" בין היתר לכל המשרדים ויכול להיות שמשרד העבודה והרווחה הוא הנפגע הגדול מהקיצוץ הזה, בגלל שיש פה איזושהי הבטחה שאני מבינה שלא מולאה – העניין הוא סדר העדיפות של השר ופה זה בהחלט כן קריטי, בהתייחס למה שאמרת.
נחמה רונן: משום שאם בסופו של דבר במלחמה של משרד העבודה והרווחה על המאה מיליון - שהם להרבה מאד צרכים, לא רק לצורך הזה – שר העבודה והרווחה לא יראה בזה Top priority, אז כמובן שזה עוד פעם ירד לאמצע סדר העדיפות.
נחמה רונן: אני לא רוצה להגיד לתחתית, אבל לאמצע.
נחמה רונן: אני חושבת שהרבה יותר פרקטי היה לו הייתם באים ואומרים: אין שום אפשרות לקבל את ה 25 מיליון, עשינו קיצוץ בכל הדברים האחרים, אנחנו יכולים לתת עשרים מיליון.
נחמה רונן: זה התקציב שלכם לעניין הזה, בואו נראה איך מחדש עושים קוסמטיקה לסעיפים.
נחמה רונן: עכשיו, זה כאילו להגיד ולא להגיד כלום, כי בעצם מדברים על אם בכלל יהיה ועוד לא ברור כמה יהיה, זה תלוי בסדרי העדיפות ותלוי מה יהיה בסוף עם התקציב, זה נראה לי באוויר לגמרי.
מנחם וגשר: צריך לשמוע את האוצר.
ברוך יפה נוף: עמדת השר היא שלא עולה בדעתו שהוא לא יקבל את המאה מיליון.
ברוך יפה נוף: זו עמדתו נכון לרגע זה.
ברוך יפה נוף: לכן אנחנו צריכים לצאת מנקודת הנחה שנקבל את כל המאה.
ברוך יפה נוף: אם לא את כל המאה, אז כמובן שהקלפים יטרפו באיזשהו אופן.
יעל דיין: אני רוצה לומר משהו על השר בניזרי.
יעל דיין: היה לנו סבב קודם אתו כשהוא היה שר בריאות והוא היה היחיד שהפך שולחן.
יעל דיין: אני מוכרחה להגיד.
יעל דיין: הוא לא שר של מפלגתי וזו היתה ממשלה "שלנו", מה שנקרא, אבל בעניין ההרצפטין ובעניין הפוסלן, בתקציב הקודם, הוא היה השר היחיד שהפך שולחנות.
יעל דיין: גם בנושא של אלימות.
יעל דיין: תוקצבו לו מאה שלושים, או מאה שמונים תוספת לאלימות ותוספת לבריאות.
יעל דיין: התוספת לאלימות אלי ישי הפך שולחן וקיבל כמעט הכל - - -
מנחם וגשר: לילדים בסיכון.
יעל דיין: ובנושא של הבריאות השר בניזרי פשוט הודיע שהוא לא ימשיך אם לא יקבל את הכסף.
יעל דיין: זה תקין ומתוקן.
יעל דיין: אתה יושב בממשלה, אתה אחראי על תחום, אומרים לך שבתחום הזה תהיה נסיגה ולא תהיה התקדמות, אז אתה כאחראי, בבקשה תלך עד הסוף עם זה.
יעל דיין: מאחר ומדובר, באמת, בדברים כאלה, אז היה ההרצפטין ופוסלן ודברים שבמקרה נגעו, בחלקם, לבריאות נשים ואנחנו עסקנו בהם.
יעל דיין: אותו דבר כאן.
יעל דיין: אני בטוחה שהשר בניזרי בעניין הזה לא יוותר.
יעל דיין: אני מבקשת מאנשי משרדו להגיד לו שאנחנו נותנים לו את כל הגיבוי ואנחנו נאבק מבפנים אם יהיה שינוי, אם יתנו לו פחות, או אם ה 25 מיליון הראשונים לא ילכו לצרכים האלה.
יעל דיין: אין כאן שאלה של לעורר את מודעותו.
יעל דיין: אני לא מכירה את המנכ"ל החדש, אבל מבחינת הידע של השר בניזרי, כולל הביקור של אתמול, אין לי ספק שהוא יודע בדיוק איפה דברים עומדים.
יעל דיין: חברת הכנסת רונן אמרה קוסמטיקה.
יעל דיין: אנחנו מדברים על סכומים שהם המינימום, אחרי כל הקיצוצים.
יעל דיין: כי באמת התחלנו בחמישים מיליון, שגם זה לא בשמיים.
יעל דיין: הוועדה הבינמשרדית זה במישור אחר, מישור רב שנתי.
יעל דיין: הוועדה הזו הוקמה בזמן נתניהו, היא יצרה את המסמך החשוב ביותר לטיפול באלימות, עם פירוט, עם רציונל מאחורי זה ועם תקצוב.
יעל דיין: שתי הממשלות אישרו את זה.
יעל דיין: גם נתניהו וגם ברק.
נחמה רונן: אלה דברים קדימה, אנחנו צריכים לדבר "תכל'ס".
יעל דיין: אלה דברים קדימה והם מתוקצבים בנפרד על ידי מספר משרדים.
יעל דיין: חלק כבר בוצע.
יעל דיין: מנחם הזכיר את זה כי אנחנו מאד לוחצים לחדש את העבודה של הוועדה.
יעל דיין: אוצר, בבקשה.
יעל אנדורן: אני חושבת שיש פה שני מישורים לדברים.
יעל אנדורן: מישור אחד זה פשוט המישור העובדתי, לגבי המאה מיליון ועלו כל מיני התבטאויות שמדובר על קיצוץ.
יעל אנדורן: אני רק רוצה להבהיר את העובדות: לא מדובר על קיצוץ.
יעל אנדורן: אכן ניתנה מחויבות של שר האוצר הקודם בכתב לשר העבודה, על תוספת תקציב משרד העבודה, של כמאה מיליון שקל, שכללה עוד נושאים נוספים.
יעל אנדורן: יחד עם המחויבות הזאת ניתנו עוד מחויבויות רבות וארוכות.
יעל אנדורן: בנוסף למחויבויות האלה, בחודשים האחרונים נוצרו עוד מחויבויות חדשות תקציביות שלא היו קיימות באותה עת, כמו הדרישות של מערכת הביטחון, פסק בוררות בנושא מורים ועוד "איומים" אחרים – כמו שאנחנו קוראים להם – על תקציב המדינה לשנת 2001.
יעל אנדורן: אנחנו, מבחינתנו, הבאנו וגם נביא, בפני שר האוצר ואולי אפילו הממשלה, את כל אותן התחייבויות תקציביות ויצטרכו לקבל החלטה לגבי איזה מהם הממשלה מחליטה להקצות כסף ואיזה מהן לא.
יעל אנדורן: זאת אומרת, התוכנית לא קוצצה, כי היא מעולם לא תוקצבה.
יעל אנדורן: היו אכן דיבורים על כמאה מיליון שקל.
יעל אנדורן: אף אחד לא מכחיש אותם והם היו על הפרק.
יעל אנדורן: אנחנו כרגע נצטרך יחד – לא רק שר העבודה והרווחה הוא חבר בממשלה – הוא יראה גם את כל אותם הצרכים ויחד, הממשלה תצטרך לקבל החלטה למה היא כן מקצה ולמה היא לא מקצה את אותם תקציבים.
יעל דיין: אני רוצה לציין שה 25 מיליון היו מחצית הבטחה לחמישים מיליון, שני ראשי ממשלה התחייבו לזה, המכתב של שר האוצר אלינו היה לא בנושא המאה מיליון, אלא ה 25 מיליון.
יעל דיין: הוא אמר – יש לנו את זה - אכן, ראש הממשלה הבטיח חמישים מיליון, נבצר מאתנו, אנחנו נתחיל ב 25 מיליון והודיע לשר העבודה: נא תיצור את הפירוט והסימון של אותם 25 מיליון.
יעל דיין: אז אני ממש לא נכנסת, ודאי לא לביטחון.
יעל דיין: הרי אני לא יכולה להגיד: זה לא מעניין אותי, אבל לצורך זה זה ממש לא מעניין אותי.
יעל דיין: ממש לא מעניין אותי אם תוסיפו לכאן או תוסיפו לשם.
יעל דיין: גם המאה מיליון, מעניינים אותי מבחינה חברתית, אבל גם זה לא מעניין אותי.
יעל דיין: מעניין אותי סכום של 25 מיליון שהוקצב באישור שר אוצר, ששני ראשי ממשלה אישרו אותו, שממשלה שלמה זועקת: "וואלה", אונסים את הנשים, דבר איום ונורא – בסוף השבוע האחרון – ובשעתו: "וואלה", רוצחים את הנשים, כשהיו ארבע-חמש רציחות בסריה.
יעל דיין: זה עולה במליאה, זה עולה בכל מקום, כולם חייבים להילחם בנגע.
יעל דיין: אז בערך כל יום, כל היום, כולם מזדהים עם הנושאים.
יעל דיין: לכן, אני מרגישה ממש מושפלת כשאני צריכה להתחנן מחדש על דברים שהובטחו, או שהוכחה הנחיצות שלהם, שפותרים – על קצה המזלג, לא ממש בצורה מסיבית – בעיה שכולם אומרים שחייבים לתת לה קדימות.
יעל אנדורן: חברת הכנסת דיין, אין לך ויכוח על זה.
יעל אנדורן: אני רוצה להעביר רגע את הדיון למישור אחר.
יעל אנדורן: הוויכוח אתנו הוא לא אם יש נחיצות, או אם ראש הממשלה הבטיח או לא הבטיח.
יעל אנדורן: כל מה שאני אומרת – וזו פשוט עובדה – זה שיש שורה של דברים ואני לא אומרת שהם פחות חשובים או יותר חשובים.
יעל דיין: אני מדברת על 25 מיליון ששר האוצר הבטיח לפי הפירוט הזה.
יעל אנדורן: אז אני פשוט נותנת את הרקע העובדתי.
יעל אנדורן: יחד עם אותם 25 מיליון יש שורה של נושאים אחרים.
יעל אנדורן: לא אני אחליט אם הם חשובים פחות או חשובים יותר.
יעל אנדורן: יכול להיות שבאמת האלימות הרבה יותר חשובה למקבלי החלטות מדברים אחרים, אבל אותה החלטה צריכה להתקבל על ידי שר האוצר הנוכחי, במסגרת כל אותם נושאים אחרים שגם לגביהם הוא יצטרך לקבל החלטה.
נחמה רונן: זה ריטואל שחוזר על עצמו.
נחמה רונן: אני לא באה בטענות לאוצר, כי אני זוכרת את ההגיגים האלה, שחוזרים כל פעם בדיונים, אבל זה ממש ציני לשמוע את זה כפי שזה נשמע, כי תמיד בסוף זורקים את זה על כך שהממשלה תחליט.
נחמה רונן: יש צרכים.
נחמה רונן: הרי צורכי ביטחון יש תמיד, בכל ממשלה, דרך אגב וכל שנת תקציב.
נחמה רונן: זה לא משהו חדש.
נחמה רונן: ההסכם עם המורים – פעם יש הסכם כזה ופעם זה הסכם אחר ואם אלה לא היו המורים, אז העובדים הסוציאליים.
נחמה רונן: כל פעם הרי יש סיפור כזה ואיכשהו הדברים האלה תמיד הופכים להיות הזניחים ואלה ש "הממשלה תחליט אם זה מה שחשוב לה".
נחמה רונן: אני לא יודעת מה יכול לצאת פה מהדיון, כי נראה לי שפשוט אין פה את האנשים שמסוגלים לקבל את ההחלטה, כי גם אתן הרי אומרות שזה צריך לבוא לשולחן ששם יקבלו את ההחלטה, אבל הלחץ, לדעתי, פשוט צריך להיות עכשיו על ראש הממשלה, יעל.
יעל דיין: ללא ספק, אבל אני דורשת שמבחינת האוצר, לפחות ברישומים שלכם ובהגשת הדברים שלכם, אל תכניסו את זה לתוך איזשהו סל.
יעל דיין: שר האוצר הקודם דיבר בפירוש, כתב, על 25 מיליון לטיפול באלימות.
יעל דיין: אני מבקשת לשמוע באוזניים שלי את הכן ואת הלא או את האולי, לגבי ה 25 מיליון לטיפול באלימות כלפי נשים.
יעל דיין: האוצר יודע שזה מיועד לזה?
יעל אנדורן: תראי, יש מכתב בכתובים שמפרט את החלוקה של המאה מיליון – אני לא אתכחש לשום דבר – בתוך המכתב, למיטב ידיעתי, יש את הפירוט של אלימות במשפחה, זה הסעיף של 25 מיליון ומפורט שם הסכום של 25 מיליון.
יעל אנדורן: אותו מכתב יובא בפני שר האוצר.
יעל אנדורן: שוב, אנחנו לא מתכחשים, אנחנו לא אומרים שלא הובטח ולא אומרים שאין מכתב.
יעל אנדורן: קודם כל, להגנת שר האוצר הקודם ואולי הנוכחי, בהקשר למה שאמרה חברת הכנסת רונן, אותם צרכים של מערכת הביטחון הם צרכים שהועלו, אכן, בתקופות האחרונות.
יעל אנדורן: המצב הביטחוני הוא כזה שעד חודש אוקטובר הצרכים האלה של מערכת הביטחון, לא רק שהם לא עלו, אלא תקציב הביטחון קוצץ.
יעל דיין: זה ממש – תסלחי לי שאני מתקנת אותך – היתה בקשה אדירה לתקציב אחרי היציאה מלבנון וזה היה באותו זמן שאנחנו קיבלנו את המחויבות.
יעל דיין: אז אם זה לא לבנון, אז זה משהו אחר.
יעל אנדורן: רק בשביל העובדות: הבקשה לתקציב ליציאה מהלבנון ניתנה, ניתן לה ביטוי, בתקציב 2001.
יעל אנדורן: מאז האירועים שהיו, הדרישות, גם של מערכת הביטחון וגם של המשרד לביטחון פנים, הם הגישו צרכים שאני לא אומרת שהם ייענו או שהם יותר חשובים, אני אומרת שהם חדשים, שהם לא היו באותה עת.
יעל אנדורן: לכן, כל שאני אומרת הוא שהמחויבות הזאת ידועה, היא קיימת, היא בכתובים ויצטרכו לקבל החלטה.
אירית אומנית: מתי כבוד השר יחליט מה סדר העדיפויות שלו?
אירית אומנית: אנחנו במאי.
אירית אומנית: אפשר להשתגע.
אירית אומנית: זה סוף של שלוש שנות מאבק.
אירית אומנית: לא שנה, לא שנתיים.
אירית אומנית: לנו זה לא חדש בכלל.
אירית אומנית: המקלטים, מרכזי סיוע, כל הדבר הזה זו עבודה של לפחות שלוש שנים.
אירית אומנית: כל פעם מתקדמים בפסיק.
אירית אומנית: את יכולה לדבר אתנו על צורכי בטחון.
אירית אומנית: אנחנו חלק מהרצון שיהיה בטחון ושלום, שלום ובטחון.
אירית אומנית: כמו כולם, אבל אי אפשר להמשיך ככה.
אירית אומנית: אפשר להגיד למקלטים מצד אחד, אל תצאו למאבק נפרד, אבל מצד שני, אנחנו בנינו תקציב מובנה על ההבטחה הזאת השנה.
אירית אומנית: המקלטים יהיו בגירעון.
אירית אומנית: בסופו של דבר אפשר להגיד: הסל, הסל.
אירית אומנית: אני כבר צועקת למקלטים, לפחות מינואר: בואו נצא לשביתה.
אירית אומנית: בואו נצא למול משרד ראש הממשלה.
אירית אומנית: בואו נעמוד שם עם השלטים, בדיוק כמו הכור הגרעיני בענייני בטחון, או אני לא יודעת מה.
אירית אומנית: אי אפשר לסבול את זה שכל חמש דקות מתחלף השר הזה בשר הזה, בסגן השר הזה ואתו בא מנכ"ל חדש, צריך ללמוד את הסל, צריך ללמוד את הנושא – ואנחנו ממשיכות לתת את השירותים.
אירית אומנית: בשביל מה באנו?
אירית אומנית: לשמוע שהשר לא החליט ושהאוצר תלוי בזה והמשרד תלוי בההוא?
אירית אומנית: אחר כך יעשו גם עוד תרגיל, נורא חשוב: יאשרו את זה ביוני ואחר כך יגידו: טוב, עד עכשיו עבדתם ככה, אז נאשר לכם רק חצי.
אירית אומנית: חצי מה 25 מיליון, מיולי.
אירית אומנית: אנחנו לא נקבל את זה, כי אנחנו עובדות על גירעון.
אירית אומנית: אני מרגישה על סף מין ייאוש.
אירית אומנית: מה, עוד פעם לבוא לפה?
אירית אומנית: זה כל כך מייאש.
אירית אומנית: מה אנחנו צריכות לעשות בשביל שהשרים יאשרו?
אירית אומנית: יופי אז היה עוד ביקור במקלט, של עוד שר חדש.
יעל דיין: לענות לאירית, אנחנו נפנה מכאן בדרישה חד משמעית, קודם כל לשר בניזרי, להגיד שאנחנו ממש רוצים הפרדה ועדיפות בין הסכום שהוקצב לנו בנושאים האלה ובין שאר הסכום שהוא נאבק עליו.
יעל דיין: זה לא יחליש את התביעה שלו לשר האוצר, מפני שיהיה ברור שכל כסף שמגיע, עונה לצרכים המיידיים.
נחמה רונן: וגם ראש הממשלה.
נחמה רונן: הוא פונקציה מאד חשובה.
יעל דיין: גם ראש הממשלה.
יעל דיין: כמו שאת אומרת, לי אין שום בעיה לעמוד עם שלט מול משרד ראש הממשלה ולהגיד: עד כאן.
יעל דיין: גם אותנו רוצחים וגם לנו יש מאבק בטרור ובבקשה לתת לזה עדיפות.
יעל דיין: כמה נשים עוד צריכות להירצח כדי שכבוד הממשלה תבין את העדיפות של זה.
יעל דיין: לעניין של האוצר: אני מנסה לשמוע ואני שומעת את אותם דברים.
יעל דיין: הטענה היא לא אישית.
יעל דיין: אז באות יעל ומירב ומחר יבואו דן ורוני.
יעל דיין: מה זה משנה?
יעל דיין: אתן מייצגות.
יעל דיין: ואתן מייצגות, לצערי, איזשהו קו שלא מתחיל בכלום ולא נגמר בכלום.
יעל דיין: הוא שורה כתובה במין מנטרה שחוזרתף צרכי ביטחון וכולי.
יעל דיין: יש מכתב?
יעל דיין: יש הבטחה בכתב של שני ראשי ממשלה, זה מחולק לפי תקציב?
יעל דיין: אז מה מספרים סיפורים סביב זה?
יעל דיין: אני רוצה לפחות אישור שהנושא הזה יבוא לדיון.
יעל דיין: אני לא יודעת איפה.
יעל דיין: מי מביא את זה לדיון, איפה, מתי?
יעל אנדורן: התקיימה פגישה בין שר העבודה ושר האוצר והנושאים עלו.
יעל אנדורן: הועלה הנושא של המאה מיליון שקל וגם הנושא הזה.
יעל אנדורן: הנושאים עלו.
יעל אנדורן: אנחנו נעלה את זה בפני שר האוצר, נעדכן אותו ונביא לידיעתו את כל מה שנאמר פה.
יעל דיין: ומה השלב הבא?
יעל אנדורן: זו לא מנטרה, יעל.
יעל אנדורן: זו המציאות.
יעל דיין: אבל איזה פורום ומתי יחליט?
יעל דיין: זה סופי?
יעל דיין: הקיצוץ של המאה מיליון, סופי?
יעל דיין: בואו נתחיל מהרע מכל.
יעל אנדורן: אני אומרת את זה בצורה ברורה.
יעל אנדורן: צריכה להתקבל החלטה - אתם רואים את המאה, אני מכירה את המיליארדים – מה מתכוונים לתת מהסכומים האלה ואיך מתכוונים לתת אותם.
יעל אנדורן: האם מתכוונים לעשות קיצוץ בתקציבי כל המשרדים או אם לא.
יעל אנדורן: ההחלטה הזאת, אני מניחה שתתקבל בשבועות הקרובים, כי היא רלוונטית לגבי כלל המשרדים.
נחמה רונן: אני אגיד לך למה זה כן מנטרה.
נחמה רונן: כי כשהיה קיצוץ בתקציב והיה רפרנט למשרד לאיכות הסביבה שהיום הוא מנכ"ל משרד התיירות והיו חשובים לו דברים שהיו אחרים ממה שהיה חשוב למשרד – להם היה חשוב במשרד לאיכות הסביבה לקדם דווקא איזשהו נושא של טיפול בפסולת שהיה אמור להפחית עלויות למשק וכולי – אז את זה לא קיצצו, כי על זה הם עמדו.
נחמה רונן: קיצצו דברים אחרים.
נחמה רונן: לכן, כן חשובה פה העמדה שלכן, כי אתן פה הרפרנטיות של הוועדה.
נחמה רונן: אז כן חשוב, בכל הנושא הזה של המאה מיליון הכוללים, מה העמדה שלכן לגבי העניין הזה.
נחמה רונן: משום שבסופו של דבר אתן צריכות להיות – בדיונים הפנימיים אצלכם – הפה שמייצג אותנו, בעצם.
נחמה רונן: נכון שזה מגיע לשולחן ממשלה ונכון שיש סדרי עדיפויות ונכון שבסוף מישהו יכול להחליט לגמרי אחרת, אבל השאלה מי אצלכם מייצג את הנושא הזה.
נחמה רונן: השאלה היא איך אתן רואות את זה.
נחמה רונן: האם אתן באמת מכירות ומייצגות את שיא החשיבות של העניין הזה?
יעל אנדורן: מבחינתי, יש תקציב למשרד העבודה.
יעל אנדורן: יש לו כמעט ארבעה מיליארד שקל, אבל את הנושא של צרכים, של מה יותר חשוב למשרד העבודה, אני חושבת שבשביל זה יש שר עבודה ורווחה.
יעל אנדורן: אפרופו מנטרה – כל הזמן באים למשרד האוצר ואומרים לו שהוא מתערב בחלוקת המשרדים, אומר מה יותר חשוב ואומר שמשרד זה או אחר יעשה דבר כזה בתקציבו או דבר אחר.
יעל אנדורן: אני באופן אישי חושבת שבדרך כלל מי שצריך להחליט זה המשרד הייעודי, בשביל זה יש מנכ"ל, בשביל זה יש אגפים, הם אמורים לעשות את ההחלטות המקצועיות.
מירב שביב: דרך אגב, הרשימה זו הוכנה רק על ידי אנשי משרד העבודה.
מירב שביב: אני פשוט רוצה לציין שלא היה איזשהו דיון שהתקיים אתנו.
יעל דיין: לא צריך דיון אתכם.
מירב שביב: אני לא אומרת שצריך.
יעל דיין: אתם אישרתם את ה 25 מיליון, הפניתם את זה למשרד.
יעל דיין: יש הבטחת שר ל 25 מיליון.
יעל דיין: זה לא עניינכם איך לחלק את זה.
מירב שביב: ברור.
מירב שביב: רק שכששואלים אותי מה חשוב יותר או מה חשוב פחות, אני באה ומציינת שאלה הם סדרי העדיפויות שהיו בזמנו למנכ"ל המשרד ולשר העבודה והרווחה הקודם.
מירב שביב: אלה לא דברים שאנחנו, מבחינת הדרג המקצועי, היינו שותפים להם באיזושהי צורה או שהחלטנו אם הם חשובים יותר או פחות ומהי לדעתנו החשיבות שלהם.
מירב שביב: זה הכל.
מירב שביב: אין פה שום מקום לשאול את השאלה הזאת עכשיו, אותנו.
יעל דיין: א', יש מקום לשאול כל שאלה.
יעל דיין: מה זה אין מקום לשאול?
יעל דיין: יש מקום לשאול.
יעל דיין: אתם באים ומדווחים.
יעל דיין: השאלה היא אם יש איזשהו צבע בדיווח שלכם, לגבי הצורך עצמו.
יעל דיין: אתם רואים נייר וזה צ'קים זהים של 25 מיליון?
יעל דיין: בין אם זה למשכורות, לישיבות, לביטחון, לאלימות?
יעל דיין: אני מחפשת את טיפת פעימות הלב, אפילו של האוצר.
יעל דיין: אם זה סתם צ'קים זהים - - -
נחמה רונן: לכן שאלתי.
יעל אנדורן: מה את רוצה שנגיד?
יעל אנדורן: אם אנחנו חושבים שמניעת אלימות זה יותר או פחות חשוב
מירב שביב: ממפגרים?
יעל אנדורן: מעובדים סוציאליים או ממכסות למפגרים?
יעל דיין: דרך אגב, זה הולך יחד, הדברים האלה.
יעל אנדורן: הכל באותה רשימה.
יעל אנדורן: הכל באותו משרד.
יעל דיין: כדי שלא ניכנס למבוי סתום, לפני שאני מסיימת כאן את הסבב, אני מבקשת ממשרד העבודה וממנחם להבהיר לשר, מבחינת הוועדה, בצורה חד משמעית, שאנחנו עומדים מאחוריו בדרישה שלו לתוספת תקציב הזו, שזה המינימום המתבקש.
יעל דיין: אנחנו מציינים שהפתרון שאנחנו מבקשים זה פתרון לבעיות מיידיות שאי קיום שלו יגרמו לקריסה של מערכות קיימות, שאף הן המינימום לאיזשהו תפקוד תקין של מניעת אלימות.
יעל דיין: לפיכך, אנחנו מבקשים ממנו לעשות הפרדה וזה יעזור גם מבחינה ציבורית וגם מבחינת המאבק שלנו.
יעל דיין: לדבר על המאה מיליון ולהדגיש שבתוכם נמצאים ה 25 מיליון לטיפול באלימות כלפי נשים, כאשר אנחנו ניתן את הגיבוי לעדיפות בקדימות של זה.
יעל דיין: שלא ייבהל מכך שהוא נאבק על כל המאה מיליון.
יעל דיין: אני מבקשת שיעשה את הקו המפריד.
יעל דיין: שיגיד: במאה מיליון האלה יש את ה 25 מיליון, כפי שאתם רואים: אונס, רצח ועניינים, שאני עומד מאחוריהם בהבטחות שניתנו לגביהם, משום חשיבותם.
יעל דיין: אם נראה לו לא בעדיפות ולא בקדימות, שיודיע לנו ואז אנחנו נצטרך להפעיל גם לחץ עליו.
יעל דיין: כרגע אני רואה בו בן ברית שלנו, גם בקביעת העדיפויות בתוך המשרד וגם מול האוצר.
יעל דיין: אם הוא יבוא ויגיד לי: תשמעי, יש דברים יותר חשובים, אם אני אקבל רק שמונים מיליון אז אתם תקבלו רק עשרה מיליון, אז אנחנו פשוט, כמו שאירית אמרה: עד כמה שזה נשמע נורא, אם אין דרך אחרית, נסגור מקלטים.
יעל דיין: נגיד שאין מרכזי סיוע.
יעל דיין: יש כך וכך פניות ביום, אנחנו משאירים שלושה סמלית וסוגרים את השאר.
יעל דיין: כנ"ל לגבי האוצר וראש הממשלה, שאני הבנתי כאן שזה בכלל מספר שאין מאחוריו שום דבר.
יעל דיין: אנחנו מספר והוא נכנס לשורה של מספרים שמחליטים ביניהם.
אורית עירון: גם בלי צבע.
יעל דיין: גם בלי צבע.
יעל דיין: סבב מהיר.
יעל דיין: אני רוצה בעשר לסיים.
יעל דיין: רות רזניק, בבקשה.
רות רזניק: אני רציתי שתי הערות קצרות מאד.
רות רזניק: האחת מהן היא לנציבות האוצר.
רות רזניק: כאשר קוראים בעיתונים שבשנה מסוימת יש גביית מסים בשני מיליארד יותר מהצפי, אז שני המיליארד האלה נמצאים בקופה באיזשהו מקום ואני לא יודעת מה עושים אתם.
רות רזניק: הרזרבה הזאת קיימת.
רות רזניק: אז לא מתייחסים אליה.
רות רזניק: רק הערה, כי כולנו קוראים עיתונים וכולנו יודעים שפתאום היו בשנה שעברה, בשנת 2000, הרבה יותר הכנסות מהצפי.
רות רזניק: צריך גם את זה לקחת בחשבון בשיקלול שלכם.
רות רזניק: דבר שני, אם לא נקבל את מאה אחוז הסל – שלא עונה על מאה אחוז מהעלויות, לפחות לא של העמותה שאני עומדת בראשה –
חיה ליאונוב: של אף אחת.
רות רזניק: אני יכולה לדבר רק על הדברים שאני אחראית עליהם כלכלית ואני יכולה להגיד בפירוש: משרד העבודה והרווחה דרש מאתנו ואנחנו קיבלנו, וקיבלנו בברכה, את הנושא של עבודת לילה במשמרות בשבתות, שהעלויות שלה הן כפליים מהעלויות של עובדת יום.
רות רזניק: בפירוש.
רות רזניק: עבודה בשבת, חג, לילה, עולים לנו כפליים.
רות רזניק: זה הקפיץ לנו את התקציב בכ 30% עד 35%.
רות רזניק: לא נוכל להמשיך לעמוד בזה, נצטרך לחזור למצב הקודם.
רות רזניק: חד וחלק.
רות רזניק: זה הפירוש ואני רוצה להגיד שאני חושבת שזה חשוב ביותר שתהיה עובדת 24 שעות במקלט.
רות רזניק: הדברים הכי חמורים קורים דווקא בחגים ובשבתות.
חיה ליאונוב: נקודת המוצא הבסיסית שלי היא שהבטחות יש לקיים.
חיה ליאונוב: זה אנחנו מלמדים את הילדים שלנו ואני ככה כאישה בחברה.
חיה ליאונוב: הכי קל זה לפגוע באמת באוכלוסייה המטופלת שלנו, אוכלוסיית רווחה, שהיא בסיכון הגבוה ביותר והאוכלוסייה הבעייתית ביותר.
חיה ליאונוב: אני חושבת שהמכתב שיצא מפורום מנהלות המקלטים, זה פשוט בגלל שבנשמתנו הדבר ואנחנו חושבות שאנחנו והאוכלוסייה הזאת נמצאות על המתרס.
חיה ליאונוב: אם אנחנו לא נוכל לעזור להן, אנחנו כולנו, חברות הכנסת, השר וכולם, אז אין לנו מה לעשות כאן.
חיה ליאונוב: באמת, חשוב הביטחון, אבל חשוב גם הביטחון של האוכלוסייה הזאת.
חיה ליאונוב: אם אי אפשר, נצטרך לקצץ בתקנים, נצטרך לסגור מקלטים, נצטרך אולי לצאת להפגנות ולהוציא נשים מוכות וזה משהו מאד קשה.
חיה ליאונוב: מעולם לא היה דבר כזה, אבל כל האנשים שמעולם לא קראו בקול יצטרכו לצעוק את הצעקה הזאת, שזו צעקה נוראית.
חיה ליאונוב: לכן, המכתב שלנו יצא לא כדי לשבור את החזית, אלא כדי - - -
יעל דיין: תשמעי.
יעל דיין: אני עומדת על דברי.
יעל דיין: אני נשארת בדברים שאמרתי.
יעל דיין: זעקת לב זה לא תירוץ.
חיה ליאונוב: זה לא היה תירוץ.
יעל דיין: אז בבקשה, אז שכל אחת תזעק את זעקת הלב שלה ישירות לאן שאתם רוצים.
חיה ליאונוב: אנחנו בהחלט ביחד בעניין הזה.
אירית אומנית: אנחנו היינו צריכות במכתב שלנו לציין שזה רק חלק מ 25 מיליון ואנחנו דורשות את כל הסכום.
אירית אומנית: זה נכון.
יעל דיין: ולשים אותי כמכותבת.
חיה ליאונוב: את היית מכותבת.
יעל דיין: אני צריכה להיות העתק אחרון של מכתב שאתם מוציאים?
יעל דיין: בחייכם.
יעל דיין: מוציאים את הנשמה יחד, אז בבקשה לשמור קצת על הגינות.
יעל דיין: אם יבוא מנחם ויגיד: קיבלתי את מכתבכם, 25 מיליון עפו ברוח, אבל אני אדאג שתקבלו את ה 3.6, תהיו מרוצות?
חיה ליאונוב: טוב.
חיה ליאונוב: בסדר.
יעל דיין: אני חושבת שהנקודה הזאת נקלטה.
חיה ליאונוב: אבל, זה משהו שבנשמתנו.
יעל דיין: אין מה לדבר.
יעל דיין: אני אחזור רגע לטל.
טל קורמן: אני רוצה להתחבר למה שאירית אמרה קודם, שבאופן מאד מצער, יחד עם ההישג הגדול, זה שהובטח תקציב יותר גדול יצר איזושהי תלות שלא כל כך מודעים אליה.
טל קורמן: וזה די חמור בעיני שהיום אנחנו בחודש מאי, אין לנו מושג לגבי ההקצאה של משרד העבודה והרווחה למרכזי הסיוע וכמובן שלא הועבר אלינו אף שקל לשנת 2000.
טל קורמן: נכון לבירור שעשיתי אתמול, המרכזים, נכון להיום, חלקם לא משלמים משכורות, חלקם לא מקיימים פעילויות, חלקם עובדים על התחייבויות דחויות והם יכולים למשוך עד צוואר עד יולי.
טל קורמן: הן אמרו לי: שאי את הבשורה שלנו, ביולי אנחנו סוגרות את המרכזים.
טל קורמן: מה גם שאם וכאשר יגיע הכסף, העבודה מול המשרד נעשית על בסיס הוצאות שהוצאו בפועל.
יעל דיין: את זה עברנו גם בשנה שעברה, זה סיפור בפני עצמו.
מנחם וגשל: אם אני יכול להתייחס, אני פשוט אסגור את העניין הזה.
מנחם וגשל: הסכום שהוקצה לזה זה בדיוק הסכום שהוקצה בשנה שעברה.
מנחם וגשל: יש ויכוח על מאה אלף שקל, מי יגמור את העניין הזה.
מנחם וגשל: בעיקרון, העברנו את זה כבר ועדת תמיכות במשרד, כל הסיפור סגור כרגע ואנחנו מקצים את התמיכות.