GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ענת מאור: הרבה נשים התייאשו.
ענת מאור: הרי כשהקימו את הרשות לעסקים קטנים, היו פניות במאות ובאלפים, אבל כמה אתה יכול לפנות ולהידחות שוב ושוב?
ענת מאור: היא ריקה כי מתברר שגם גברים בקושי פונים היום והבנקים עברו לקרנות הון סיכון.
ענת מאור: התקשרויות הממשלה לא ירדו, ולכן זה הסעיף העיקרי, ולכן רציתי להעביר אותו למעלה.
ענת מאור: אני לא רוצה להיכנס עכשיו לעניין ההעדפה המתקנת.
ענת מאור: אני מבקשת לומר לאנשי משרד המשפטים, שגם בזה אנחנו מפגרים אחרי אירופה ואחרי ארצות-הברית.
ענת מאור: אני ממליצה לכם לקרוא את הספר "המין השני" של סימון דה-בובואר, שנכתב ב-1949 ותורגם השנה לעברית.
ענת מאור: שנית, האקדמיה בישראל אימצה את ההעדפה המתקנת בשנתיים האחרונות, זה כבר לא רק בכלכלה.
ענת מאור: יש העדפה מתקנת באוניברסיטאות בירושלים ובתל-אביב.
ענת מאור: נדהמתי לחיוב, כי הם גילו שכל מגדל השן מתמוטט להם.
ענת מאור: מדברים גבוהה גבוהה, והכל אליטיזם אחד גדול.
נחום לנגנטל: אפילו בפרקליטות החליטו על העדפה מתקנת.
ענת מאור: אין מקום במדינה שבו זה לא קיים.
ענת מאור: הרי בחברות הממשלתיות הכנסנו את זה בחקיקה מ-1992.
ענת מאור: בשירות הציבורי הכנסנו את זה ב-1995 ולצערי הרב לא מיישמים את זה.
ענת מאור: באקדמיה, לשמחתי הרבה, זה מהפך של השנתיים האחרונות.
ענת מאור: משהו משתנה במדינת-ישראל, לא רק אצל סימון דה-בובואר.
ענת מאור: לסיכום, אני בעד שנצביע בעד הצעת החוק לקריאה ראשונה.
ענת מאור: אני פונה למשרדי הממשלה, אם אפשר לפני הקריאה הראשונה ואם לא אז לקראת קריאה שנייה וקריאה שלישית, שיתחילו לבדוק את עמדתם ולעדכן אותה.
ענת מאור: יש לי הרבה חוקים בהרבה ועדות, משרדים מתנגדים, אבל בכל הדוחות שקיבלנו פה נראה כאילו לא נאמר דבר בישיבות.
ענת מאור: אני מוחה בשמי ובשמה של חברת הכנסת לבני, שהשקיעה פה הרבה עבודה.
טלי מהל: אני מנהלת מט"י תל-אביב, שהוא מוקד יזמות נשים.
טלי מהל: הוא מתעסק הרבה מאוד עם הקרן ומייצג גם את הרשות לעסקים קטנים.
טלי מהל: יש לנו ניסיון של כמה שנים עם הקרן לעידוד עסקים קטנים, בערבות המדינה.
טלי מהל: יש המון צורך בשיפורים בקרן עצמה, בלי כל קשר לכך שעל-פי מחקרים שאנחנו עשינו, חד-משמעית בא לידי ביטוי הצורך גם להפשיר איזשהו מסלול מיוחד לנשים בנושא של קרן, מפני שלנשים יש בעיה בגיוס בטחונות, בגיוס ערבויות, יש להן חסם בנושא של גיוס הון.
טלי מהל: זה בא לידי ביטוי במחקרים, ויש לי כל המחקרים הקיימים.
טלי מהל: בסוף 1999 נעשה מחקר על-ידי דוקטור מינה צמח בקרב 500 בעלות עסקים, ויש לי כל הנתונים.
טלי מהל: אם תרצו, היריעה רחבה.
ענת מאור: פרופסור רות בן-ישראל הוציאה לאוניברסיטה הפתוחה סדרת קורס על שוויון בעבודה, בשלושה כרכים, ויש שם פרק על העדפה מתקנת, כל התיאוריה הפילוסופית כולל נימוקים נגד, כולל החסרונות והיתרונות, כך שיש במה להיעזר.
נחום לנגנטל: סיימנו לדון בהצעת החוק.
נחום לנגנטל: בישיבה הקרובה של הוועדה לקידום מעמד האישה תיערך הצבעה על הצעתה של חברת הכנסת מאור, כדי להביא את הצעת החוק למליאה לקריאה ראשונה.
יעל דיין: כדרכן של הצעות החוק בהכנה לקריאה שניה ושלישית, זאת התכנסות למשהו שהוא כבר למעשה סופי.
יעל דיין: אני רוצה להביא לתשומת לבכם את הדיון שנערך במליאה לקראת קריאה ראשונה.
יעל דיין: כצפוי, גם אלה שהביעו תמיכה הביעו את ההסתייגויות הצפויות.
יעל דיין: היה נאום קצת קוריוזי של חבר הכנסת נסים זאב, שאמר שזה נותן אפשרות לאשה שישנה עמוק ובעלה בועל אותה להגיד פתאום אחרי 3 ימים, בגלל רצון לנקמנות, שהיא לא רצתה בכך והיא הסכימה כי היא פשוט ישנה עמוק.
דליה איש-שלום: אגב, זאת עבירה היום, עוד לפני התיקון שלנו, כי היא לא בהכרה והיא לא מודעת למעשים.
יעל דיין: הוא דיבר על כך באריכות והוא היה גם המתנגד היחיד.
יעל דיין: מי שהביעו התנגדויות היו כצפוי - אם כי הצביעו בעד - חברי כנסת מהמפד"ל וחבר הכנסת דהאמשה.
יעל דיין: אנחנו מוצאים כאן דפוס, שמצד אחד יש תמיד קונצנזוס בכל נושא האלימות.
יעל דיין: מצד שני, מכיוון שב-99% מהמקרים זה נופל על גברים, לפיכך עדיין יש שם מחשבה שאונס זה אומנם דבר איום ונורא, אבל מה אם היא הסכימה, ומה אם היא תנצל את זה לדברים אחרים?
יעל דיין: נשאלנו גם על חקיקה בארצות אחרות.
יעל דיין: עלתה האפשרות לקולת עונש במקרים שאין הוכחה לשימוש בכוח, גם מצד אלה שהבינו שעצם המושג "אינוס" כבר כולל אלמנט של כוח, ובוודאי אי-הסכמה כוללת את אלמנט הכוח.
יעל דיין: נאמר שיכול להיות שאם לא יטרחו להוכיח לחלוטין את אי-ההסכמה ואם יחשבו שלא צריך להוכיח שהיה שימוש בכוח אז הסנגוריה תדרוש זיכויים ויש כאן מקום רחב מאוד לספק.
יעל דיין: היו הערות של אנשים שלא התנגדו אלא העלו את העניין, שגם אנחנו דנו בו, של סוגים שונים ודרגות שונות והאם זה לא יעשה זילות של האונס כאשר הוא בדרגה יותר גבוהה.
יעל דיין: מאחר והיה אז מאוחר בערב וחברי הכנסת רצו כבר להצביע אז אני אשיב על זה כשאני אעלה את הצעת החוק לקריאה שניה ושלישית.
יעל דיין: זה לא שולל את הוכחת אינוס בכוח, אבל יתכן שהיא היתה משותקת מפחד כי היא היתה מאויימת בסכין.
יעל דיין: זה עדיין משאיר את המצב הקודם אבל נותן לה אפשרות להוכחת אי-הסכמה מבלי שישאלו למה לא מצאו שערות של התוקף מתחת לציפורניה.
יעל דיין: זה יחייב להיערכות מחדש, גם של הסנגוריה.
יעל דיין: הטענות שנשמעו, שנשללת כאן זכות הנאשם, למעשה זה גם עובד להיפך.
יעל דיין: כל הפחדה עד שיתוק נותנת לנאשם את הזכות להגיד: "למה היא לא צעקה?
יעל דיין: אין הוכחה שזה באמת היה בכוח" - וזה חוזר לתחום המסובך של מלה מול מלה.
יעל דיין: נצטרך כאן בוודאי היערכות של המשטרה, של התביעה ושל בתי-המשפט.
יעל דיין: אני חושבת שזאת היערכות שנעשתה כבר, בוודאי בבתי-המשפט.
יעל דיין: השופטים מבינים שאונס זה אונס, זה אונס.
יעל דיין: מאחר וחל על זה עונש מינימום אז במקום כלשהו יתכנסו יחדיו, גם הפסיקה וגם החוק החדש.
יעל דיין: אני מציעה שנעבור על הסעיפים.
יעל דיין: אנחנו נפנה למציעת החוק, חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, ונשאל אם היא רוצה להירשם להסתייגות לצורך דיבור.
יעל דיין: אולי זה הוגן לפנות גם למתנגדים שהצביעו בעד, להגיד שהצעת החוק עולה לקריאה שניה ושלישית ולשאול אם הם רוצים לרשום הסתייגויות.
יעל דיין: המתנגדים היו חברי הכנסת נסים זאב, נחום לנגנטל, זבולון אורלב, בנימין אלון, אחמד טיבי ועבד-אלמאלכ דהאמשה.
יעל דיין: נשאל גם את חברת הכנסת זהבה גלאון שוויתרה על זכות הדיבור כדי לזרז את ההצבעה.
דליה איש-שלום: אני חושבת שהתשובה לחשש שלהם היא העובדה שיש טווח שבין 4-16 שנים.
דליה איש-שלום: ברור שבקצה העליון יש שימוש בכוח, בקצה שמתקרב ל-16 שנים, ואילו בקצה התחתון יש את הדברים שלא היו מלווים בכוח והם עדיין עבירת אינוס.
דליה איש-שלום: באנגליה למשל יש עונש של מאסר עולם בלי דרישה לשימוש בכוח.
דליה איש-שלום: כתוב בהנחיות לשופטים ששימוש בכוח הוא נסיבה לחומרה.
דליה איש-שלום: כך גם באוסטרליה, זאת עבירה חמורה שאין בה דרישה לשימוש בכוח.
דליה איש-שלום: נכון שזה לא בכל המדינות.
דליה איש-שלום: הייתי נזהרת לא להגיד שזה בכל המדינות כי באירופה ברוב המדינות יש עדיין דרישה להראות שימוש בכוח.
יעל דיין: אמרתי שיש מספר מדינות.
דליה איש-שלום: גם בארצות-הברית זה לא קיים בכל המדינות.
דליה איש-שלום: באנגליה בהחלט כבר שנים לא נדרשת הוכחת שימוש בכוח.
דליה איש-שלום: דרישת הכוח כאן עוברת לפסים של ראיה על כך שלא היתה הסכמה, שזאת לא הראיה היחידה, יכולות להיות ראיות אחרות, או כנסיבה לחומרה.
דליה איש-שלום: חשוב להדגיש שהיעדר הסכמה לא מספיקה.
דליה איש-שלום: צריך מודעות של מבצע העבירה להיעדר ההסכמה.
דליה איש-שלום: החשש שהעלו הוא שאם אנחנו לא נגיד "כוח" אז מי שטעה כבר יישא באחריות.
דליה איש-שלום: זה לא נכון.
דליה איש-שלום: אם הוא באמת טעה, הוא לא נושא באחריות.
דליה איש-שלום: את זה כדאי להבהיר כתשובה משום שזה בעצם החשש שלהם.
דליה איש-שלום: הם חוששים שיתפסו אנשים שלא היו מודעים להיעדר ההסכמה.
יעל דיין: מאוד עזרו לנו הציונים של הפסיקה.
יעל דיין: זה כאילו עיכב לנו קצת את החקיקה, אבל זה כדאי מפני שאנשים רוצים להתחבר למשהו שקיים ולא לאיזה דבר מופשט.
יעל דיין: חבר הכנסת בנימין אלון שאל אותי האם אני בטוחה שמשרד המשפטים איתנו.
יעל דיין: ברגע שאמרתי "כן" הוא אמר שהוא יביע את מחשבותיו אבל הוא יצביע בעד.
יעל דיין: היינו צריכים לעשות גיוס ברגע האחרון, שמא יצטרפו לחבר הכנסת נסים זאב עוד כמה חברי כנסת מש"ס ולא ילכו הביתה, ולפיכך הבאתי חברי כנסת ממרצ.
יעל דיין: חבר הכנסת דהאמשה דיבר נגד הצעת החוק.
יעל דיין: הוא דווקא דיבר מאוד בתבונה, לא כל-כך מההיבט הדתי ומההיבט של זכויות הבעל ודברים כאלה אלא באמת על זכויות נאשם.
נורית זיו: לנו במשטרה אין התנגדות.
נורית זיו: אנחנו מצטרפים.
נורית זיו: עו"ד דליה איש-שלום אמרה נכון: ראיה היא ראיה.
נורית זיו: אם יש שימוש בכוח, בוודאי כראיה זה ייאסף.
נורית זיו: אם לא יהיה שימוש בכוח אלא הסכמה או אי-הסכמה, נצטרך להתרכז בצורה של אי-ההסכמה ובמודעות.
נורית זיו: מבחינת המשטרה זאת עבודת חקירה רגילה, כמובן עם הפניית הזרקורים כלפי החוק החדש והדרישות שהוא מציג.
נורית זיו: לנו זה לא משנה.
נורית זיו: זה משנה מאוד בבית-המשפט.
נורית זיו: אנחנו צריכים להיערך מבחינת חקירה אבל האלמנטים האלה במילא יחקרו.
נורית זיו: גם היום הם נחקרים.
יעל דיין: אבקש לפנות לסנגוריה הציבורית ולהביא להם את נוסח החוק.
דליה איש-שלום: הם היו שותפים עם משרד המשפטים.
דליה איש-שלום: היתה ישיבה משותפת.
יעל דיין: אני יודעת שזה עלול להכביד עליהם אבל אני בטוחה שהם מבינים את רוח החוק, שיהיה שיתוף פעולה ושהם ידריכו את שלוחיהם בהתאם.
נחמה רונן: אני מקבלת כל מלה.
יעל דיין: חברת הכנסת נחמה רונן, יש לך הזדמנות להירשם לדיבור במליאה.
יעל דיין: נרשום הסתייגות שלך לשם החוק, או משהו כזה.
יעל דיין: בהכנה לקריאה שניה ושלישית אנחנו לא צריכים לקרוא את נוסח הצעת החוק.
הלית ברק: ניתן לומר שהנוסח הזה זהה לנוסח הכחול.
יעל דיין: אני מבקשת לאשר את הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 61) (אינוס), התשס"א-2001.
יעל דיין: הצבעה על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 61) (אינוס), התשס"א-2001 בעד - 2 אין מתנגדים אין נמנעים הצעת החוק נתקבלה.
יעל דיין: אני רוצה לציין שההתעקשות שלי להביא חוקים לוועדה הזאת היא לא סתם בשל שיקולי יוקרה או בשל כך שאני מנכסת משהו.
יעל דיין: באופן רגיל עד לפני זמן לא ארוך כל חוק שעניינו בדין הפלילי היה אוטומטית הולך לוועדת החוקה, חוק ומשפט.
יעל דיין: יש לי תיקוני חוק בוועדת החוקה, חוק ומשפט, לא גדולים מזה, שעברו קריאה טרומית לפני שנתיים - זה לא קדנציה אחרת אבל זה ממשלה אחרת ושר אחר - ועוד לא הגיעו לדיון לקראת קריאה ראשונה.
יעל דיין: זה נכון במחשבה אבל אני רואה ממש בלתי אפשרי לקדם שם הצעות חוק, כולל כאלה שיש עליהן הסכמה.
יעל דיין: יש דחיפות בתחום הפלילי, בעיקר בנושא אלימות כלפי נשים, כי זה התחום היחיד, לצער כולנו ולמרות כל העבודה שנעשית, שהוא בקו עלייה.
יעל דיין: היתה עלייה של 18% במספר מקרי האונס משנת 98 לשנת 99.
יעל דיין: בדוח הפשע השנתי לצערנו הרב אנחנו רואים עבירות מין חמורות, כולל אונסים קבוצתיים ואונסים בבתי-ספר.
יעל דיין: אין בעיה בטיפול בשטח, עוצרים עד תום ההליכים וברור שגם הפסיקה השתנתה מאוד.
יעל דיין: אבל אחר-כך כשצריך תיקון חקיקה בתחום הזה, אוטומטית זה הולך לועדת החוקה, חוק ומשפט, שעובדת קשה מאוד.
יעל דיין: קצת שברנו את המונופול הזה, לפחות בענייני אלימות כלפי נשים.
נחמה רונן: אני רוצה לשאול על היבט אחר שלא שייך לזה.
נחמה רונן: האם הוועדה התייחסה לנושא של חוק הבזק ופתיחת שוק התקשורת - שנדון כעת בוועדת הכלכלה - לכך שהכבלים התחילו לשדר עכשיו סרטים כחולים במקביל ללוויין?
נחמה רונן: אז לא למניעת סרטים כחולים אלא להתערבות בנושא התוכן.
נחמה רונן: מראים שם דברים כמו אונסים קבוצתיים.
יעל דיין: הוועדה לקידום מעמד האשה עשתה דיון משותף עם ועדת החינוך והתרבות לגבי העניין של צנזורה ופרסום פוגע.
יעל דיין: זה היה אפרופו שני שידורים: במקרה אחד הראו הקלטה של אונס ואנחנו חשבנו שיש בזה הגברת אלימות ושזה נותן גירוי לאנסים פוטנציאליים ובוודאי לא מפחיד אותם.
יעל דיין: במקרה שני תואר מקרה של גילוי עריות בפרטי פרטים.
יעל דיין: ישבנו עם רשויות השידור ועם הזכיינים והגיעו למסקנה שאי אפשר לעשות צנזורה בחקיקה.
יעל דיין: אבל המועצה הציבורית, מי שאחראי מטעם הציבור, חייבת לראות את החומרים האלה קודם.
יעל דיין: זה כבר לא עניין של פורנוגרפיה.
נחמה רונן: היום הם לא רואים את החומרים לפני השידור.
יעל דיין: באותו דיון זכינו לשיתוף פעולה מלא של העוסקים בדבר, של שני ערוצי הטלוויזיה, מפחד שמא תהיה צנזורה.
יעל דיין: מלבד הגבלת גיל וציון שהסרט לא מומלץ או שהוא כולל קטעים קשים, לא יכולה להיות צנזורה שאוסרת.
יעל דיין: זה עלה עוד פעם בעניין הפלייבוי.
יעל דיין: היו כאן לא מעט דיונים על כל נושא הפורנוגרפיה.
יעל דיין: אני מתנגדת לחקיקה שתאסור פורנוגרפיה.
יעל דיין: החקיקה היחידה שעברה בתחום זה - ואינני חושבת שמיישמים אותה - אמרה שאין למכור חומר תועבה (סרטים כחולים, אביזרי מין וכן הלאה) בקרבת מוסדות חינוך.
יעל דיין: בשעתו חבר הכנסת חנן פורת העלה את הצעת החוק, שהלכה והצטמצמה.
יעל דיין: בחוק נקבע שלאותן חנויות לא יהיה חלון ראווה שפונה למקום ציבורי, כדי שאי אפשר יהיה להראות את הוויברטורים ולהראות סרטים כחולים כלפי הרחוב, ולא בקרבת מוסדות חינוך.
יעל דיין: מעבר לזה, אם תחשבי על משהו שכדאי להתייחס אליו, בבקשה.
יעל דיין: היה דיון שלם בעניין פלייבוי.
יעל דיין: ברגע שזה מוקרן בשעות מאוחרות בלילה וזה לא כפוי על מישהו, אין בזה מניעה.
נחמה רונן: מגיע לשם בעיקר זבל, שאינו מפוקח ולא רואים מה שיש בו.
נחמה רונן: אני לא נגד סרטים כחולים אבל בקטגוריה הזאת של "סרטים כחולים" יש כל-כך הרבה חומרים וחלק מהם בפירוש מושתתים על אלימות, על עידוד של מעשי מין באלימות.
יעל דיין: מסתבר שאי אפשר לבוא למשל לאדם ששוכר קלטות של פורנו קשה ורואה אותן בדל"ת אמות שלו.
יעל דיין: אין אפשרות למנוע את זה.
יעל דיין: גם בשל חופש העיסוק וגם בכלל, בגלל שזה דבר פרטי.
יעל דיין: בקושי הצליחו להוציא מהעיתונים, וגם כן אי אפשר לאכוף את זה, חלק מהפרסומים והמודעות שמגרים למין אלים.
יעל דיין: מועצת העיתונות היתה בעד ועורכי העיתונים היו בעד והם לקחו על עצמם לעשות את זה, אבל מידי פעם משתרבב.
יעל דיין: השבוע קיבלתי מכתב מאשה, זונה, שכתבה שהיא נפגעת מכך.
יעל דיין: היא נהגה לפרסם בעיתונים אך הורידו מהמודעות כמעט הכל.
יעל דיין: אסור לפרסם שהיא קטינה ואסור לפרסם את מוצאה, אסור להגיד "רוסיה עם תחת משגע תעשה לך את זה מלפנים ומאחור", או דברים כאלה.
יעל דיין: נשאר משהו מאוד אנמי.
יעל דיין: היא כתבה שהיא מאבדת לקוחות כי היא לא יכולה לפרסם.
דליה איש-שלום: יש הצעת חוק אחרת שהפוקוס שלה היה ילדים, שנדונה בוועדת החינוך והתרבות, ושם יש סעיף האומר שיש איסור על שידורים שמעודדים לעבריינות.
דליה איש-שלום: זה בעצם עונה על מה שאת אומרת כי ברגע שזה מעודד אלימות זה יכנס לאיסור הזאת.
דליה איש-שלום: מגיעים לזה מהכיוון של הילדים אבל זה בעצם מכסה את הכל.
יעל דיין: זה בעיה בכל העולם.
יעל דיין: יש המון ספרים וספרות וחומרים פורנוגרפיים.
יעל דיין: במקומות שנחקקו חוקים, זה לא עבד כי נדרשו על-פי חוק להוכיח את הסיבתיות לאחר מעשה, שאם היה אונס אלים או רצח זה היה בגלל צפייה בדברים מסויימים.
יעל דיין: זה כמעט בלתי ניתן להוכחה, בעיקר במקרים קיצוניים.
יעל דיין: אמנם אשה יכולה לבוא ולהגיד: צפינו בסרט כחול ואחר-כך בעלי קשר אותי.
יעל דיין: אני נועלת את הישיבה.
יעל דיין: אנחנו נכין את הצעת החוק בהקדם לדיון במליאה לקראת קריאה שניה ושלישית.
יעל דיין: התכנסנו כאן כדי לדון במקרה שבו אשה מוכה שבעלה יושב במאסר מרגישה מאויימת, כאשר האיומים של בעלה ישנם, או שהם גוברים כעת לקראת שחרורו מבית הכלא.
יעל דיין: האשה חיה בחרדה מכיוון שבעלה מבטיח שהוא יחזור.
יעל דיין: יש רק כלים מועטים שיוכלו לתת לה הגנה וכעת אין כלים נוספים.
יעל דיין: מכשול נוסף במקרה זה הוא שהבעל האלים ריצה את כל תקופת עונשו.
יעל דיין: הוא לא קיבל שליש על התנהגות טובה, מאחר והוא המשיך לאיים עליה, וכעת הוא משתחרר בתום תקופת המאסר.
יעל דיין: ידוע לנו שרוב האנשים הנאסרים בגין אלימות במשפחה לא רוצים לחזור לבית הכלא ולכן כשהם משתחררים מן המאסר הם לא ממשיכים בהתנהגות האלימה.
יעל דיין: לא כך במקרה הזה, שבו הבעל ממשיך לאיים על אשתו שהוא יפגע בה.
יעל דיין: הפתרון שהוצע, לשלוח את האשה למקלט לנשים מוכות כאשר הבעל משתחרר מהכלא, לא מקובל עלי.
יעל דיין: אותו דבר לגבי הפתרון של הוצאתה מן הבית.
יעל דיין: אני מבקשת לא להיכנס כאן יותר מדי לזכויות הנידון.
יעל דיין: הבעיה היא הסיכון העצום שבו נמצאת האשה.
יעל דיין: אם הוא לא מיצה את הזכויות שלו והוא מקבל שחרור בתנאים מגבילים, מקבל שליש וממשיך לאיים, אז יש לנו כאן אובייקט בסיכון מאוד גבוה, גם לאשה וגם לילדים.
יעל דיין: באותם מקרים זה כל המשפחה.
יעל דיין: אשמח לשמוע.
מנחם וגשל: ביקשתי מחברת הכנסת יעל דיין שנקיים את הישיבה המשותפת הזאת ביחד.
מנחם וגשל: אני רוצה לומר מה היתה הסיבה.
מנחם וגשל: נכחתי כבר ב-4-5 ישיבות שבהן קיימנו כאן בוועדה תחקור על רצח של נשים לאחר מעשה.
מנחם וגשל: יותר ויותר אני יוצא בתום הישיבות האלה במין תחושה מאוד קשה, כביכול כולם היו בסדר אך האשה נרצחה.
מנחם וגשל: אני לא אומר שכולם היו בסדר כי אני חושב שזה משחק מילים.
מנחם וגשל: כל אחד אומר בדיוק מה הוא עשה, כולם עשו את המצופה מהם ובכל זאת האשה נרצחת.
מנחם וגשל: לפני שאגיע למצב שבו אשלים עם העובדה שיש כנראה מכסה מסויימת של נשים במדינת ישראל שצריכות להירצח בשנה, חשבתי שיש לנו כאן מקרה, ובאמת השם הוא לא רלוונטי כאן, שדרכו אולי ניתן פעם אחת להשתמש בשכל הקולקטיבי.
מנחם וגשל: נשאלתי מה יכול להיות בישיבה הזאת יותר מאשר בכל הישיבות האחרות.
מנחם וגשל: ההבדל הוא אחד, לדעתי אף אחד לא צריך לשבת בישיבה הזאת ולספר מה הוא עשה, כי אם הוא לא יגיד מה הוא עשה בסדר אז עלולים לחשוב שהוא היה אשם ברצח, ואז כל אחד עוטף את הדברים האלה בעשייה.
מנחם וגשל: הפעם, ברוך השם, הכל עדיין בסדר.
מנחם וגשל: אולי בשכל הקולקטיבי נוכל פעם אחת לנסות לחשוב על איזה פתרון יצירתי.
מנחם וגשל: אני לא אחזור על כל מה שאמרה חברת הכנסת יעל דיין.
מנחם וגשל: למה להוציא אותה מהבית?
מנחם וגשל: אולי צריך להוציא אותו מהבית?
מנחם וגשל: אבל הרי אי אפשר להוציא אותו מהבית.
מנחם וגשל: האם נחזיק אותו כל חייו בבית-סוהר?
מנחם וגשל: אז הוא יחזור הביתה.
מנחם וגשל: את כל הדברים האלה אנחנו יודעים.
מנחם וגשל: השאלה היא האם אנחנו מסוגלים להגיע לאיזה חשיבה יצירתית - אולי טעונה חקיקה ואולי לא - שתאמר מה אנחנו צריכים לעשות במצבים האלה.
מנחם וגשל: זאת הסיבה שפניתי וביקשתי שכל הקבוצה הזאת תשב ביחד לנסות לבחון את הדברים.
מנחם וגשל: האשה הספציפית היא באמת לא ה-issue.
יעל דיין: רציתי לציין שהבעיה של הפחד הנורא קיימת גם לגבי חופשות (חופשות רגילות וחופשות בחגים).
יעל דיין: אנחנו נתקלים בפניות, אך אז ניתן לספק כמעט שמירה אינדיבידואלית ואת זה יותר קל לעשות.
יעל דיין: בכל מקרה יש קשר עם המשטרה המקומית.
יעל דיין: לא מצאנו מקרי רצח שקרו בחופשות על אף שהיו איומים.
יעל דיין: הבעיה היא באמת בזמן השחרור מבית הכלא.
יעל דיין: למרות שיש פניות לא מעטות האומרות שהנה אדם זה השתחרר, יש מקרים בהם אותו אדם מצליח לממש את האיומים אחרי ישיבה בבית-סוהר.
נורית זיו: יש לנו נסיון עם מספר מקרים בה טיפלנו בשנה האחרונה.
נורית זיו: אתאר באופן כללי מה נעשה, ובאופן ספציפי את המקרה הזה, בלי להזכיר שם, משום שאפשר מזה ללמוד על איזה מודל עבודה.
נורית זיו: היו מספר מקרים - מקרה אחד בתל-אביב, מקרה שארע לאחרונה במחוז הדרומי, המקרה שלפנינו במחוז המרכז - בהם אדם אלים עומד להשתחרר מהכלא ואז יש איזה מידע - האשה פונה או מישהו אחר פונה - ותוהים מה לעשות.
נורית זיו: זה מגיע בדרך כלל לשולחני - אני ראש מדור נפגעי עבירות במטה הארצי, אחראית על נושא אלימות בין בני זוג.
נורית זיו: במקרה זה חבַרְנו לגברת דפנה בוסתן, שהניעה מהלך של נעמ"ת בכל הארץ, אשר סייעה לאשה להוציא צו הגנה או צו מניעה.
נורית זיו: גיבו אותה מבחינה משפטית.
נורית זיו: ביקשנו משירות בתי-הסוהר את הערכת המסוכנוּת - על-פיה הוא ישב בבית-הכלא ולא היה מוכן לקבל טיפול - וכיצד הם מעריכים את המסוכנוּת שלו היום.
נורית זיו: את הערכת המסוכנוּת הזאת פיזרנו בין כל האנשים שאמורים לטפל מיידית כאשר תהיה הפרה של אותו צו.
נורית זיו: אין דרך חוקית אחרת.
נורית זיו: נתנו בידי האשה את השמות ומספרי הטלפון של כל האנשים הרלוונטיים עבורה בתחנה.
נורית זיו: הם תודעו לגבי האירוע, זאת אומרת שהמת"ח (מפקד תחנה), חוקר מסויים וקצין מסויים ידעו שהאשה הזאת יכולה לפנות אליהם.
נורית זיו: הם קיבלו לידם את הערכת המסוכנוּת ונאמר לאשה שהם יהיו הכתובת שלה בתחנה.
נורית זיו: במקביל - בדרך כלל זה נושא של תביעות, כי זה הפרה של צו - התביעה המשטרתית מיודעת.
נורית זיו: הם מקבלים תמונת מצב, מקבלים את שמות האנשים בתחנה שמטפלים במקרה, את שם האשה ואת הערכת המסוכנוּת ונפגשים עם האשה.
נורית זיו: בדרום בינתיים לא קרה שום דבר, לשמחתנו, ונקווה שלא יקרה.
נורית זיו: פה - כולנו מקווים.
נורית זיו: בתל-אביב היה מקרה מזעזע של אדם שפשוט לא היה מוכן להרפות, בדיוק אותו דבר, הוא ויתר על שנתיים (שהם שליש מהמאסר).
נורית זיו: בסופו של דבר הוציאו צו מניעה וכולם תודעו, לרבות התביעות המשטרתיות.
נורית זיו: לא נקפו לדעתי 10 ימים וכל מה שהוא עשה הוא להגיע למקום עבודתה של האשה, זה הכל.
נורית זיו: לולא החבירה של כולם והידע המוקדם מה צריך לעשות, והאפשרות שלה לגשת לאדם מסויים, והערכת המסוכנוּת שכבר היתה קיימת, אני אומרת לכם כתובעת לשעבר שהיו מגלגלים אותה מכל המדרגות.
נורית זיו: אבל מייד האיש נעצר, מייד הוגש כתב אישום, מייד ניגשה תובעת בכירה לבית-המשפט, עם הערכת המסוכנוּת הזאת ביד, עם הסיפור הנוראי של מה שקרה בשירות בתי-הסוהר וחוסר הנכונות שלו לקבל טיפול ומה רמת המסוכנוּת שלו.
נורית זיו: הוא נעצר עד תום ההליכים על עצם העובדה שהוא הגיע וחיפש אותה במקום עבודתה, על אף שהוא כלל לא דיבר אותה.
נורית זיו: על אף שהוא כבר ריצה מאסר של 6 שנים הוא קיבל כעת מאסר בפועל של 9 חודשים, שבערעור הוכפלו ל-18 חודשים, על עצם העובדה שהוא הגיע למקום עבודתה.
נורית זיו: מה יהיה כשהוא ייצא?
נורית זיו: תמיד נשאלת השאלה הזאת.
נורית זיו: אבל זאת מכניקה של עבודה, איך עובדים נכון.
נורית זיו: במקרה שלפנינו פנינו ליועץ המשפטי.
נורית זיו: הועברה פנייה ליחידת המשטרה הרלוונטית.
נורית זיו: מונה קצין משטרה לטיפול בנושא שקישר בין כל גורמי הטיפול המשטרתי, לרבות יחידות החקירה, הסיור, התביעה וכולי, לתדע את כולם.
נורית זיו: המשטרה הונחתה ליצור קשר עם גורמי טיפול בקהילה ועם גורמי רווחה וגורמים בנעמ"ת לצורך הוצאת צו הגנה והפנייתה למקלט במידת הצורך.
נורית זיו: ימסר בידי המתלוננת שם, מספר טלפון ופלאפון של קצין משטרה בתחנת המשטרה במקום מגוריה לצורך מתן מענה מיידי בכל פנייה.
נורית זיו: עם הפרת הצו או ביצוע כל עבירה אחרת על-ידי הבעל הונחתה היחידה הנוגעת בדבר לעצור את הנ"ל מיידית על מנת להגיש כתב אישום נגדו, כולל בקשה למעצר עד תום ההליכים.
נורית זיו: כנ"ל עו"ד רקפת מנעמ"ת, העובדת עם עו"ד דפנה בוסתן, התבקשה לפעול להוצאת צו מניעה.
נורית זיו: נאמר לה שאיש הקשר שלה בנושא הזה הוא רפ"ק מסויים.
נורית זיו: נאמר שיש לדאוג לספק לגורמים המשטרתיים את כל חוות הדעת הסוציאליות.
נורית זיו: פה אני פונה בבקשה כי לפעמים אנחנו נתקלים, אני לא רוצה להגיד בחוסר רצון, כי אף אחד פה לא לוקה לדעתי בחוסר רצון, אבל עובדה שלא מוסרים לנו את חוות הדעת הסוציאליות, את הערכות הסיכון וכולי.
נורית זיו: אנחנו מבקשים לקבל את זה לידינו כדי שנוכל בהחלט לפעול מהר.
נורית זיו: עוד מתבקשים לשקול הפניית האשה למקלט לשם הגנתה, אם יש צורך, ולהודיע לאותה קצינה על כל ההתפתחויות בתיק.
נורית זיו: במקביל מודיעים לאותה רפ"ק מה צריך לעשות: ליידע גורמים, לאסוף חומר לגבי מסוכנוּת, לפנות לעו"ד דפנה בוסתן, ליצור קשר עם הרווחה.
נורית זיו: נפגשו עם המתלוננת ובסופו של דבר כתבו לכולם: באחריות מת"ח ליצור קשר מיידי עם הגברת, ליידע את הגורמים וכולי.
נורית זיו: כל אחד יודע מה תפקידו.
תמר חריף: היתה פגישה בחודש מאי.
נורית זיו: הפגישה היתה ב-3.5 אך אלה דברים מאוחרים יותר, מ-13.5.
נורית זיו: זאת אומרת, כל אחד צריך לדעת מה הוא עושה.
נורית זיו: לדעתי אותו דבר צריך להיות במשרד העבודה והרווחה: פיזור הידע לגבי הערכת המסוכנוּת שלו.
יעל דיין: האם הצו הוצא מראש?
נורית זיו: בעת שהוא עמד להשתחרר, עוד לפני שחרורו מבית הכלא.
נורית זיו: עם השחרור מודיעים לו בשירות בתי-הסוהר ונותנים לו את הצו ביד.
יעל דיין: מה קורה עם הסדרי ראייה?
יעל דיין: מה קורה אם יש הליכי גירושין?
יעל דיין: אנחנו מדברים על מצבים שהם יותר מורכבים מאשר מאויימת ומאיים.
יעל דיין: כמעט בכל המקרים שאני מכירה יש משפחה.
צביה אוחנה: מבחינת המשפחה הספציפית שלנו, העניין של הסדרי ראייה לא היה אף פעם בעיה.
צביה אוחנה: כלומר, גם כשהוא היה בכלא ויצא לחופשות לא היתה התנגדות מצד האשה להסדרי ראייה.
צביה אוחנה: כשהוא היה בחופשות ההסדרים בוצעו מחוץ ליבנה וזה אמור להימשך בצורה הזאת.
צביה אוחנה: יש לנו כבר צו מבית-המשפט שאסור לו להיכנס ליבנה ואסור לו להיכנס לרחובות, כי האשה מטופלת במרכז למניעת אלימות במשפחה ברחובות ולא רצינו להגביל אותה מבחינה טיפולית.
צביה אוחנה: יש בעיה עם הבן הקטן, שהסירוב שלו להסדרי ראייה בא ממנו ולא מהאמא.
צביה אוחנה: במסגרת פגישה שעשינו עם המחלקה במחוז שלנו, יחד עם האשה, סיכמנו שאנחנו נעבוד גם עם האשה וגם עם הילד כדי להביא אותו למצב שהוא יסכים להיפגש עם האבא.
צביה אוחנה: ברגע שהוא יגיע לשלב שהוא ירצה, לא תהיה בעיה מבחינת הסדרי הראייה.
צביה אוחנה: עד עכשיו לא היתה בעיה, גם במהלך החופשות שלו.
צביה אוחנה: יש בת בפנימיה והוא היה בקשר ישיר איתה, ללא שום בעיה.
צביה אוחנה: חשוב לציין שהילדים הם גדולים, חוץ מהבן הקטן.
צביה אוחנה: יש ילד בן 20, ילד בן 18, ילדה בפנימיה והבן הקטן שהוא בן 12, שלגביו אנחנו נצטרך לעשות עבודה.
יעל דיין: מה קורה מבחינת הליך גירושין?
תמר קליין: יש בעיות של פירוק שותפות.
צביה אוחנה: זה עדיין בהליך.
צביה אוחנה: יש שם בעיה, מאחר והם לא מסכימים לגבי הרכוש.
צביה אוחנה: העובדת שלנו, פקידת הסעד לסדרי דין, היתה בכלא כדי לכתוב תסקיר משלים לגביו.
צביה אוחנה: הוא מאוד איתן בדעתו לא לוותר על הרכוש.
צביה אוחנה: האשה, מצד שני, איתנה בדעתה שלא לוותר על הבית כי היא חושבת שזה מגיע לה.
צביה אוחנה: יש שם סיפורים שלא יהיו קלים בכלל.
יעל דיין: זה גם כן מוסיף ללחץ.
עדנה גרוס: אם תהיה הסלמה, היא תהיה סביב העניין הזה.
עדנה גרוס: על זה אף אחד מהם לא מוותר.
עדנה גרוס: הבית הזה ביבנה הוא פרוייקט החיים שלהם וכל אחד מהם רואה את זה כחלק מעצמו.
עדנה גרוס: זאת הבעיה ואני מאוד מודאגת ממה שיהיה סביב הבית.
תמר קליין: כשאנחנו ישבנו עם האשה היא העלתה את זה.
תמר קליין: היא היתה מוכנה בשלבים מסויימים לוותר לו וללכת לקראתו אך ככל שהיא ויתרה, הוא רצה יותר.
תמר קליין: היום היא הגיע למצב שלא משנה מה היא תיתן, זה לא יספק אותו והוא ירצה עוד.
תמר קליין: לכן היא אמרה: עצור! עד כאן!
תמר קליין: אנחנו ישבנו איתה קרוב לשעתיים וניסינו לפרק את זה ממש לפרוטות כדי שתבין לאיזה הסלמה זה יכול להוביל אבל היא אמרה: לא יעזור שום דבר.
תמר קליין: גם אם אוותר, גם אם אני אלך לקראתו וגם וגם וגם, הוא לא ירפה.
נאוה קונפורטי: היא בהחלט הגיעה למצבים, בקישור של בית-המשפט, שהיתה מוכנה לפרק את השותפות חצי-חצי, כמו שמגיע, ואז הוא לא הסכים.
יעל דיין: באיזה שלב עומד הדיון?
נאוה קונפורטי: הדיונים מתקיימים בבית-משפט לענייני משפחה ברמת-גן והשופט קבע שהם ילכו ליחידת הסיוע של המגשרים.
נאוה קונפורטי: יחידת הסיוע ניסתה להביא אותם להסכמות בכל מה שקשור לפירוק שיתוף.
נאוה קונפורטי: מדובר על דירה משותפת, על משאית שהוא הצליח להעביר על שם אחיו ועל עוד חסכונות.
בתיה ארטמן: זה היה לפני שהוא נכנס לבית הכלא?
עדנה גרוס: זה ארע לפני שנה, כשהוא היה בבית הכלא.
עדנה גרוס: יש רכוש משותף רב.
יעל דיין: אם הגישור לא יצליח, זה יחזור לבית-המשפט.
צביה אוחנה: עוד לא היה דיון.
צביה אוחנה: בית-המשפט דן עכשיו רק בעניין של ההרחקה.
צביה אוחנה: היה דיון מיוחד.
נאוה קונפורטי: יש פסק-דין חדש על גישור נוסף.
נאוה קונפורטי: בית-המשפט הפנה אותם לגישור נוסף.
נאוה קונפורטי: יכול להיות שאחרי הגישור הזה יפסוק בית-המשפט.
יעל דיין: האם יש בנפרד הליכי גירושין לצורך קבלת גט?