GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמר קליין: זו העזרה הכי גדולה שנוכל לקבל.
בתיה ארטמן: זה כבר מסודר לגבי הוועדה לאלימות.
בתיה ארטמן: הוועדה הזאת החליטה שזאת תהיה ועדה סטטוטורית.
בתיה ארטמן: זה כבר קיים בחוק.
יעל דיין: אני רוצה להודות לכם.
יעל דיין: אני מבקשת להעביר לגברת את תקוותנו שבאמת נוכל לעשות כמיטב האפשר כדי להציע לה הגנה.
יעל דיין: היא נמצאת בידיים טובות אך היד המאיימת היא יד קשה.
יעל דיין: יכול להיות, למרות חוות הדעת על האיש, שאם הוא יראה שאין כאן טרף קל ושיש לה הגנות, זה סוג של שיקום, שיקום על-ידי הפחדה.
יעל דיין: אם חס וחלילה הוא יפר את הצו, מה שברור שהוא יעשה, תוך שניות יעצרו אותו עד תום ההליכים.
יעל דיין: אנשים שמשתחררים מבית הסוהר בנסיבות כאלה יידעו שיש מערכת שהיא הרמטית ככל האפשר.
יעל דיין: היא לא מונעת מהם את האפשרות לחיות את חייהם אבל לא באיזה צורה של אִיום וסיכון של אדם אחר.
יעל דיין: אני מבקשת שתחזיקו אותי בתמונה, גם לגבי הגט וגם לגבי הדיון בבית-המשפט למשפחה.
יעל דיין: מנסיוננו, הדברים האלה הם זוועתיים.
יעל דיין: הוא יוצא מבית-הסוהר, כך שהוא גם כן לא עבר איזה גן עדן ב-6 השנים האחרונות.
יעל דיין: היא בפחד נוראי.
יעל דיין: יש ילד קטן בבית.
יעל דיין: ואז מתחילים לבדוק אם ימכרו את המכונית שלה והוא יקבל חצי או אם איזה חשבון מתחלק באיזה צורה.
יעל דיין: זה מכניס למתחים עצומים.
יעל דיין: יש מקרים של אלימות קשה או של רצח שהם רק על הבסיס הזה, סביב ניתוק.
יעל דיין: בכל אופן, כל עזרה שאני אוכל לתת, אשמח לתת.
יעל דיין: זה לא עניין של הוועדה.
יעל דיין: באשר לוועדה, אם יש איזה הצעה לחקיקה או אם יש צורך בקידום דבר מה, אפילו אם זה תקציב פרטי בנושא לחצנים או דברים אחרים, אנא פנו אלי.
יעל דיין: עסקנו היום במקרה ספציפי בגלל הדחיפות ובגלל הפנייה אבל כמובן שאנחנו מתייחסים בעין בוחנת ובאצבע על הדופק לכל הדברים שעוד עתידים להיות.
יעל דיין: בשום אופן אסור לקחת בקלות מקרה של אשה המפחדת פחד מוות כפשוטו.
יעל דיין: לא להגיד לה: עזבי, יש לנו צו ויש לנו זה ויהיה בסדר, והוא כבר שילם והוא כבר ישב בבית-הכלא.
יעל דיין: התחושות האלה מבוססות לא רק על פסיכולוגיה עמוקה אלא על 6 שנים שהוא שוהה במאסר.
שוש קרק: היא פשוט יודעת.
שוש קרק: אני חושבת שזה אולי המפתח.
שוש קרק: האשה ממש יודעת.
שוש קרק: היא למדה המון שנים והיא מקור ידע מאוד משמעותי.
יעל דיין: אתם אומרים שיש לה תמיכה משפחתית.
תמר קליין: לא נאמר כל מה שנעשה.
תמר קליין: יצרו קשר עם האח שלה ועם המשטרה.
תמר קליין: שוטר יסתובב סביב הבית שלה בהתחלה.
תמר קליין: יש רשימה מאוד ארוכה של דברים שנעשו.
יעל דיין: יש לנו מקרים של צעירות שפוחדות בכלל להוציא את הפחדים וצריך לדאוג להן לליווי.
תמר קליין: לא כך במקרה הזה.
תמר קליין: היא ישבה עם המשפחה ועם הילדים ושמה את הדברים על השולחן.
עדנה גרוס: היא גם עובדת במקום עבודה מאוד תומך.
יעל דיין: זו השנה התשיעית נדמה לי שאנחנו מתכנסים כאן באירועי יום הגאווה.
יעל דיין: אנחנו כבר לא עוסקים בנוסטלגיה עצמית ואנחנו לא חוזרים אחורנית כדי לומר איך זה היה אז ותראו איך גדלנו, איך התפתחנו ואיך השתנינו אלא אנחנו עושים דבר שאולי הוא לא לשביעות רצון כולם כאשר בשעתו אדיר שטיינר ואני הגדרנו את זה כבנליזציה של הנושא.
יעל דיין: מבחינתי, וזה לא לשביעות רצון כולם, בנליזציה של נושא כלשהו אומרת מצד אחד שהנושא הופך להיות לטבעי, לבנאלי, למקובל, למובן מאליו.
יעל דיין: מצד שני אנחנו לא נפרדים מהמאבק, לא נפרדים מרדיפה ולחימה על דברים נוספים, התבטאויות נוספות וכיבוש מקום נוסף מעבר לזה שהוקצה לנו במקור.
יעל דיין: אם כל שנה אנחנו מציינים הישגים ממש רבים בנושא זכויות הומוסקסואלים, לסביות, בי-סקסואלים וטרנסגנדרים, אנחנו רואים את חצי הכוס הריקה וזה טבעו של הבית הזה שהוא בית שצריך לקדם זכויות ולא לשבת על זרי דפנה.
יעל דיין: כמה נושאים שהופכים להיות מובנים מאליהם, עדיין הדרך ארוכה כדי באמת לממש את נושא הזכויות ואת נושא השוויון.
יעל דיין: כמובן שנמצאים אתנו ראשי, מנהיגי, מזכירי ומזכ"לי הקהילה הוותיקים ואני מאוד שמחה לראות מספר גדול של פנים צעירות.
יעל דיין: השנה הגדרנו את הנושא – ואולי זה קצת מסורבל – כאהבה שווה, זוגיות בקהילה ההומו-לסבית, ה-בי והטרנס.
יעל דיין: כשאנחנו אומרים אהבה שווה, כמובן הכוונה היא שהאהבה שווה לאהבות אצל התרו-סקסואלים.
יעל דיין: אנחנו כמובן מקשרים את הזוגיות עם האהבה וכמובן אנחנו אומרים שמה שלא שווה עדיין אלה זכויות לבני זוג וזה קיים במישורים שונים של מאמצים להגיע לשוויון הזה.
יעל דיין: אני מודה לחברי הכנסת המשתתפים.
יעל דיין: מיותר לציין שיש חברי כנסת שבאופן טבעי מקומם כאן אבל נבצר מהם להגיע היום מאחר שיש להם אירועים אחרים שמתקיימים ברגע זה.
יעל דיין: אני רוצה לסטות קצת מההצעה השגרתית שהוצעה לי כאן לסדר הדוברים.
יעל דיין: כולם ידברו אבל אני הייתי רוצה בכל-זאת לשים את הדגש – מלבד התבטאויות של חברינו חברי הכנסת – על ההתבטאות היותר אישית ביחס לזוגיות ואהבה.
יעל דיין: אני אתן אפשרות לצד האקדמי להתבטא יותר כאשר הצד הזה מדבר על הצורך במיסוד הזוגיות, על מיסוד הזוגיות כנדבך המרכזי האחרון בקבלת החברה את ההומו-סקסואלים .
יעל דיין: לצורך זה אני אבקש את אחד הזוגות - ויהיו כאן בהמשך כמה מתנדבים שיגיעו מאוחר יותר - לתאר את הסיפור האישי שלהם.
אריאל: היה מאבק מאוד קשה בעיקר מול ההורים, מאבק שעדיין נמשך, וגם מול הסביבה, מול חברים וחברות שלנו שהכירו אותנו לפני ותהו מה פתאום אנחנו זוג, פתאום אתן ביחד, ובכלל הייתם סתם בחבר'ה הסטרייטים הרגילים, אבל זה היה שווה כל רגע כי היא אישה נפלאה ונהדרת.
אדיר שטיינר: היום אני כבר חמש וחצי שנים חי עם בן זוג ואני יצאתי למאבק חדש והפעם במשרד האוצר, ושוב גליתי שהאהבה שלנו, האהבה שלי, היא עדיין לא שווה.
אדיר שטיינר: אני ובן-זוגי החלטנו במסגרת מיסוד הקשר גם למסד את הנכסים שלנו ולרשום את הדירה שלי על-שמו של בן-זוגי, שזה אקט לדעתי טבעי שכל זוג התרו-סקסואלי שחפץ לעשות כך נהנה מההטבות שהמדינה נותנת בהן פטור ממס רכישה ופטור ממס שבח, נתקלתי לתדהמתי בגישה של משרד האוצר שאומרת שהאהבה שלך לא שווה, האהבה שלך לא מאפשרת רישום של דירה במשותף על-שם בן הזוג שלך ואתה מתבקש לשלם שמונים אלף שקלים כדי שתוכל לבצע את הרישום הזה כעסקת מכירת דירה לכל דבר ועניין.
אדיר שטיינר: עכשיו האגודה לזכויות האזרח, עורך-דין דן יקיר, מייצג אותי בהליך משפטי כנגד מס שבח ואני מקווה שגם במאבק הזה אני אצליח לשכנע את מערכת המשפט, גם אם יהיה צורך להגיע לבית-המשפט העליון, שהאהבה שלי שווה לא פחות מהאהבה של כל אחד אחר ושאין שום סיבה להטיל עליי ועל בן-זוגי מעמסה כספית בלתי נסבלת כדי למסד באופן שלם את האהבה שלנו.
יוסף לפיד: אמרה יושבת-הראש שיש קצת שגרה וחזרה לאותם הנאומים , לאותם הטקסים ולאותן צורות התבטאות אבל בשגרה הזו יש הישג גדול מאוד.
יוסף לפיד: עצם העובדה שפעם התכנסות כזו בכנסת עוררה תשומת לב רבה וגרמה לוויכוחים סוערים ולמחאות מאוד תקיפות, והיום זה חלק משגרת חייה של הכנסת, זה בפני עצמו הישג גדול מאוד.
יוסף לפיד: מבחינת הכנסת קודם כל הישג שלך ושל כל אלה שתומכים בנושא.
יוסף לפיד: אני רוצה שוב לתקוף מזווית אולי קצת אחרת נושא אחד שבו אני הופך את הקערה על-פיה ובמקום רק להביע תמיכה והסכמה בא אליכם בטענה.
יוסף לפיד: הטענה שלי היא שאתם ציבור מספיק גדול, מספיק חזק ומספיק מודע לעצמו כדי שיוכל להיאבק גם על דברים שלא נוגעים בו במישרין ובאופן מיידי.
יוסף לפיד: אני אומר שבמישור הפילוסופי אתם לא תשיגו שוויון מלא להומו-לסבים עד שזאת לא תהיה חברה שוויונית בכללותה.
יוסף לפיד: לא מתקבל על הדעת שלנו תהיה פה חברה לא שוויונית, אבל בתוך החברה הלא-שוויונית דווקא להומו-לסבים יהיה שוויון מלא.
יוסף לפיד: יותר כל, זה נוגע לנושא הנישואין.
יוסף לפיד: אני חושב שכבר אמרתי לכם שנפלה הצעת חוק שאני הצעתי להכרה במעמד של זוגות הומו-לסבים והשוואה לזוגות התרו-סקסואלים, אבל במדינת ישראל גם לזוגות התרו-סקסואלים אין שוויון זכויות.
יוסף לפיד: היום דנה ועדת חוקה חוק ומשפט בנושא זה ובארץ יש אפליות קשות מאוד בנושא ההתרו-סקסואלים.
יוסף לפיד: בני דתות שונות לא יכולים להינשא כאן, רבנים רפורמים לא יכולים להשיא וכולי.
יוסף לפיד: כיצד אפשר לצפות לכך שהממסד שהוא משופע בנציגים של ממש כוחות החושך, שהממסד הזה ידלג על הדבר המאוד שגרתי של זוגות התרו-סקסואלים, לא יעשה ביניהם שוויון אבל יגיד ששוויון עם ההומואים כן נעשה.
יוסף לפיד: זה לא יהיה.
יוסף לפיד: לכן רק לדרוש ולבקש ולומר שלנו מגיע, זה לא מספיק.
יוסף לפיד: אני אומר שהציבור שלכם חייב להצטרף לאלה שנלחמים כדי שבענייני הזוגות בפרט אבל בכלל החברה הישראלית תהיה חברה שוויונית.
יוסף לפיד: כמו קאטו הזקן אני בא לומר לכם שכל עוד הדתיים והחרדים ישלטו במדינה הזו, לא יהיה שוויון לא להתרו-סקסואלים, לא להומואים וללסביות ולא לחברה הישראלית.
יוסף לפיד: לכן אני מברך אתכם ואני מבטיח לכם שסיעת שינוי – ויושבת כאן חברת הכנסת נאות ויושב כאן חבר הכנסת פריצקי - תיאבק למען הזכויות שלכם באופן בלתי מסויג.
יוסף לפיד: אנחנו יודעים שבזה נהיה שותפים של מרצ ונהיה שותפים למקצת חברי מפלגת העבודה ובזה בערך מסתיימת הרשימה.
יוסף לפיד: אני קורא לכם, תעזרו לנו לנהל את המאבק היותר רחב, היותר גדול, היותר מקיף של המסגרות שמאיימות על הזכויות שלכם לא פחות מהדעות הקדומות המוכרות לכולנו.
יוסף לפיד: אני מציע את השותפות שלנו ואני קורא לשותפות שלכם.
יעל דיין: אמר חבר הכנסת לפיד, ואני מצטרפת אליו, שהמאבק הוא לא רק בקטע שלכם אלא המאבק הוא מאבק כללי ולכן אנחנו שותפים.
יעל דיין: לא הייתם רוצים להצר את צעדינו וגם אנחנו רוצים להרחיב את המאבקים שלכם ולהיות שותפים ביותר מדבר אחד.
איתי פנקס: הייתי רוצה לומר כמה מלים לגבי השנה האחרונה.
איתי פנקס: נפגשנו כאן לפני כמה חודשים, במרץ, אז חגגנו 25 שנה לאגודה, עשור לעשירון ושנתיים לבית הפתוח.
איתי פנקס: במשך השנה האחרונה קרו דברים מאוד גדולים מחוץ לתל-אביב וחברת הכנסת דיין הזכירה זאת.
איתי פנקס: הגיעו אנשים מסניף באר-שבע שסיפרו על האירועים שלהם וחנוכת הבית שלהם תתקיים בשבוע הבא.
איתי פנקס: אני מזכיר את קריית שמונה, פתח-תקווה, אילת, כאשר במקומות האלה כבר התחילו פעילויות גם לקראת יום הגאווה וגם פעילות שתהיה פעילות שוטפת ואני חושב שזה מאוד חשוב לאנשים שלא רוצים או לא יכולים לצאת מהפריפריה ושם חייהם.
איתי פנקס: האנשים האלה לא צריכים להגיע לתל-אביב לא כדי לקרוא עיתון של הקהילה ולא כדי לפגוש אנשים מהקהילה ואני חושב שזה מאוד נכון שתהיינה אפשרויות גם בערים גדולות, גם בערי שדה ובישובים קטנים יותר שהם מחוץ לתל-אביב.
איתי פנקס: יש נקודה חשובה שהייתי שם לה כותרת של שיתוף פעולה בין הארגונים.
איתי פנקס: השנה, ואני מקווה שגם בהמשך, באירועי הגאווה אנחנו עובדים בשיתוף פעולה הרבה יותר גדול מאשר בשנים קודמות למרות שיש חריקות כי זה לא קל והתיאום הוא מורכב אבל אני חושב שזה מאוד חשוב לכולנו גם כלפי פנים וגם כלפי חוץ ואנחנו רואים שיש ארגונים חדשים שמתווספים.
איתי פנקס: שיתוף הפעולה הזה, אני מאמין שהוא זה שיראה את הדמות היותר הרמונית של הקהילה כלפי חוץ וזה נראה לי קריטי.
איתי פנקס: נוצרה פה איזושהי קואליציה, גם בכנסת וגם מחוץ לכנסת, של ארגונים שמטפלים בנושא של מיסוד אזרחי של זוגיות ולקואליציה הזאת הארגונים שלנו לא הוזמנה, הקהילה לא הוזמנה במקור.
איתי פנקס: אני יוצא בקריאה לאוהדים שלנו, עם או בלי מרכאות, אנשים שמאוד בעד אבל, תמיד יש להם איזשהו אבל, כי צריך להבין שלהשאיר קבוצה כזו או אחרת בחוץ כל פעם שזה מסתדר יותר מבחינה פוליטית, זה לא יביא ליותר.
איתי פנקס: אמרתם פה נכון, שאי-אפשר לקבל את כל הזכויות לפני שלכולם יש את הזכויות, לפני שיש איזשהו שוויון מלא.
איתי פנקס: המחנה האזרחי בחברה הישראלית צריך ללכת ביחד ולא לחפש כל פעם את מי אפשר להוריד מהעגלה כדי להקל קצת על העומס ועל הצפיפות ולגרום לעגלה של זכויות האדם ושל החברה האזרחית להיראות יותר אסתטית.
איתי פנקס: הסיפור של אדיר מאוד מדגיש את הנקודה שהמיסוד של הזוגיות, ולא רק השוויון, הוא מאוד חיוני מכיוון שאותם פקידי אוצר אומרים נכון, שיגיעו אנשים שיטענו שהם בני זוג, אבל הם הרי לא יכולים להוכיח שהם בני זוג כי הם הרי לא יכולים להינשא, והדבר הזה בעצם מהווה עוד מחסום בנוסף למחסום הבסיסי של חוסר השוויון בחוק.
איתי פנקס: רציתי לומר תודה ליעל דיין על האכסניה, על המסורת, לומר תודה לחברים ולחברות שנמצאים כאן ובאים באופן קבוע, ושוב להביע צער על אלה שלא נמצאים ואני עושה זאת בלי עוקצנות.
איתי פנקס: זה חבל כי אנחנו מדברים כאן על דברים מאוד בסיסיים בדמות של החברה, של המדינה, וגם בדמות של הכנסת וזה פשוט הפסד לנו וגם להם.
איתי פנקס: לאותם מברכים ותומכים שהגיעו אני רוצה לומר שהרבה פעמים אנחנו נראים קצת תובעניים ודורשניים, אבל דעו שאנחנו לא לוקחים את התמיכה שלכם כמובנת מאליה למרות שאנחנו יודעים שהיא באמת מובטחת.
איתי פנקס: נקודה אישית.
איתי פנקס: אימא שלי נמצאת כאן היום וזאת הפעם הראשונה שהיא באה לאירוע כזה, כך שרציתי לומר לה תודה על היום ועל הרבה שנים טובות, וכך גם לשאר המשפחה שלי שתומכת בי גם אם היא לא נמצאת פה.
איתי פנקס: אני באמת חייב לומר שאני בר מזל בנקודה הזאת ואני יכול לומר שאף חבר, קרוב משפחה או מישהו שהייתי אתו באיזשהו קשר לא שינה את טעמו ביחס אלי בעקבות הנטייה המינית שלי ואני חושב שבהחלט צריך לברך גם על זה.
איתי פנקס: יש לנו גם משפחה דתית, בירושלים ובאשקלון, והיחס הוא באמת נעים וכמו שהיינו רוצים שיהיה לכולם כי לכולם מגיע.
יעל דיין: חבר הכנסת לפיד, ואנחנו ותיקים בקטע הזה, שמדובר ב-מרצ, בשינוי, שותפות של
יעל דיין: קשה לומר שאנחנו יכולים לראות כאן שותפים מהימין וזה לא בגלל שלא נעשה מאמץ.
יעל דיין: אם למישהו יש מחשבות, לא כל כך מדוע זה קורה אלא באמת האם יש שם אנשים ואנחנו לא פונים אליהם נכון, או האם אנחנו נראים – אנחנו השמאל, או המרכז שמאלה – כמנכסים את הנושא בצורה כזו שאנחנו מרחיקים אותם.
יעל דיין: אני חייבת לומר שבבית הזה הדלת כמובן פתוחה בפני כולם.
יעל דיין: אני קוראת מכאן לאנשי הליכוד שבשיחות אישיות אומרים לכולנו שהם מזדהים ותומכים וכמובן הם לא נגד.
יעל דיין: אני חושבת שגם הם יכולים לצאת מהארון.
ענת מאור: אני מבינה שהפעם ממש לראשונה יש פעילות של גאווה ישראלית-פלשתינאית ולדעתי זה סימן מאוד חשוב ואני מברכת עליו.
ענת מאור: אני חושבת שלא צריך להטיף לאנשי הקהילה ההומו-לסבית והאחרת ולומר להם שהם צריכים להיות מעורבים במאבקים אחרים.
ענת מאור: אנחנו נמצאים אתכם בשטח הזה לאורך השנים ואנחנו יודעים שאתם שם.
ענת מאור: אני רוצה לציין שהבחירה בנושא המאבק על הזכות להורות, למשפחה, לזוגיות זה נושא מאוד חשוב.
ענת מאור: כרגיל בית-המשפט מסייע לנו רבות וצריך לברך על כך כאשר ניתנו שתי פסיקות לגבי לסביות שהקימו משפחה ואנחנו רואים בזה הישג אדיר למרות הניסיון של שר הפנים רק לאחרונה לבטל את ההישג הזה.
ענת מאור: אני לא מציעה שנהפוך את נושא החקיקה לזירה, אבל נדמה לי שכל חקיקה שמקדמת נישואין אזרחיים או פתרונות נוספים, יש בה גם קידום של זכויות הומו-סקסואליים ולסביות ואני מציעה שנמשיך לדון בזה.
ענת מאור: אני חושבת שלגבי החתמה על עצומות ומיד לחייב בזה, יכול להיות שאנחנו טועים אבל יכול להיות שאתם טועים, צריך להמשיך לדון ולבדוק את זה.
ענת מאור: הנושא של זכות להורות ומשפחתיות הוא חלק מן המאבק המאוד חשוב בנוסף לדברים רבים אחרים שעסקנו בהם ואנחנו גם פתוחים לקידום חקיקה נוספת.
ענת מאור: אנחנו יודעים שהדברים הם לא שחור-לבן בהרבה מאוד תחומים ואני מציעה שנבחן מה באמת בולם קידום ומה אפשר לעשות ביחד.
ענת מאור: הרבה ברכות ואנחנו אתכם.
אסף בן-רף: בחברה, כמו בחברה, ישנם חוקים שונים המאפשרים לה להתקיים בתור חברה.
אסף בן-רף: במהלך השנים לכל אורך ההיסטוריה הראו חברות שונות בכל רחבי העולם את עליונותו של חוק אחד העולה ונובע בכל מקרה של אי-סדר, אי-ביטחון, אי-יציבות.
אסף בן-רף: חוק זה עליו אני מדבר הנו חוק הג'ונגל, אכול או היאכל.
אסף בן-רף: חוק זה מתפקד לצערנו כברירת המחדל של כל חברה באשר היא, דבר הנובע אך ורק מטבעו של האדם.
אסף בן-רף: כבר אמר איש חכם לפניי "ומותר האדם מן הבהמה אין".
אסף בן-רף: לפי חוק הג'ונגל יש הכרח בהימצאותו של החלש.
אסף בן-רף: החלש חיוני להישרדותו של החזק.
אסף בן-רף: תמיד יתנכלו אל החלש, השונה, המיעוט.
אסף בן-רף: האדם בתור אדם נמדד בעצם יכולתו להתעלות מעל קרבתו למוצאו, מעל הדחף החייתי הקדמוני שבו וכך גם נמדדת חברה בתור חברה וזה בדיוק מה שמבדיל חברה מחברה מתוקנת.
אסף בן-רף: לפני כששים שנה הגיע לשיאו מימושו של חוק הג'ונגל.
אסף בן-רף: שנאה מרוכזת כלפי מיעוט תוך הכוונה ממוקדת דרך חינוך, דרך אמצעי תקשורת וכיוצא בזאת הסתיימה ברצח עם של אותו המיעוט שנפל חלל, יותר נכון ששה מיליון חללים.
אסף בן-רף: שואה נוספת תקרה ביום שנאמר שבימינו כבר לא יכולה לקרות שואה נוספת.
אסף בן-רף: שאננות היא האויב מספר אחד של החברה ואינני מדבר בהכרח על שואה מצד גויים דווקא.
אסף בן-רף: לצערי אנשים רבים מדיי, אף אנשים מלומדים המכירים את השואה על בוריה, מגלים בדו-פרצופיות מוחלטת יחס מפלה לעומת מיעוטים אחרים.
אסף בן-רף: ביום זה באנו אנו ההומוסקסואלים, הלסביות, הבי סקסואלים והטרנסג'נדרים לתבוע מן החברה את זכויותינו.
אסף בן-רף: אנו תובעים אותן בשמנו, בשם זכותנו הטבעית למימוש כל בני האדם נולדו שווים ולזכר כמאתיים אלף מחברי קהילתנו שהושמדו באכזריות בשואה הנוראה לצד מיעוטים אחרים כמובן, היהודים, הצוענים ועוד, על-ידי החיה הנאצית.
אסף בן-רף: נקודתי כאן היא שאנשים נרתעים מאנטישמיות, הם מגנים אותה בפה מלא אולם במה בעצם שונה אנטישמיות מהומופוביה?
אסף בן-רף: האם אפשר לתת ציון לחומרתו של רקע לשנאת מיעוט זה או אחר?
אסף בן-רף: האם ניתן להעדיף שנאה על רקע מיעוטי זו או אחרת?
אסף בן-רף: אכן הדבר נשגב מבינתי.
אסף בן-רף: הומופוביה היא מחלה, מחלה המוכרת יותר בשמה העברי בורות.
אסף בן-רף: בורות הנובעת ללא צל של ספק מחינוך לקוי של דורות, גורמת כיום לאפליה חמורה של קהילתנו הן מבחינת החוק והן מבחינת יחס החברה אלינו כמיעוט בחיי היום יום.
אסף בן-רף: הדעות הקדומות המיוחסות להומוסקסואלים הנן רבות ביותר ובעקבותיהן הרתיעה אותה אנו חשים בכל צעד ושעל.
אסף בן-רף: אף בעצם העובדה שעלינו לצאת מן הארון נגלית כאן אפליה עמוקה.
אסף בן-רף: הרתיעה ממיעוט לא כל כך מועט זה יוצרת מצב שאין אנו יכולים עקב כך לממש את זכויותינו הטבעיות כבני אדם מן השורה.
אסף בן-רף: מדוע אין ביכולתו של זוג מבני אותו המין לכרות ברית אהבה כפי שעושים ההתרו-סקסואלים?
אסף בן-רף: מדוע אין מוכר זוג חד-מיני על-ידי החוק כזוג לכל דבר?
אסף בן-רף: האם יש נחיתות כלשהי בנטיותינו?
אסף בן-רף: חברי כנסת נכבדים, אני קורא לכל בעלי ההשפעה קומו והרימו קול למען המיעוט שקולו מושתק, פעלו ביחד אתנו למיגור הבורות בקרב הציבור הישראלי ולייסוד חברה מתוקנת ומדינה השווה לכל אזרחיה.
אסף בן-רף: כידוע ישנה דרך פעולה אחת בלבד להשגת מטרה זו והיא חינוך.
יהודית נאות: אני גם מסכימה שרוב הבעיות ואי-השוויון מתמצה היום במאבק שכולם פה שותפים לו.
יהודית נאות: אם נגיע ליום שבו הכנסת תכיר בחוק נישואין אזרחיים ולכולם, חלק גדול מהבעיות תיפתרנה.
יהודית נאות: לפני שמונה שנים יעל דיין הגיע לחיפה כשהיא נסערת ורתמה אותי - עת הייתי סגנית ראש עיר צעירה בתפקיד בחיפה - לנושא הקהילה בחיפה.
יהודית נאות: באותם ימים, אני רוצה להזכיר, השוטרים עדיין רדפו את חברי הקהילה בגן הזיכרון בחיפה.
יהודית נאות: לחברת הכנסת מאור, זה נכון שלפני שנתיים נפגשנו באירוע הגאווה, אבל זה לא היה האירוע הראשון.
יהודית נאות: נכון להיום בעיר חיפה יש מקום לקהילה להתכנס בו והיינו יחד בחנוכת הבית, יש קו לבן, ואני כן חושבת שלפחות מה שאת עשית, דרך חברותך במפלגת העבודה והפחד של מצנע ממך, עם התרומה הזעירה שלי, בחיפה במובנים רבים הקהילה היא חלק אינטגרלי מהעיר.
יהודית נאות: תמיד לקראת שבוע הגאווה אני רוצה לראות מה יאמר הממסד הדתי כשנותנים את רחבת הסינימטק או כשנותנים את גן האם, אבל הדיבורים הולכים ונחלשים ואני רואה בזה הישג.
יהודית נאות: נכון שיש הרבה מה לעשות עוד, אבל יש גם במה להתגאות ואנחנו עוסקים בגאווה.
יהודית נאות: ככל שאני חשה, ויש לי קצת פרספקטיבה, חלפו הימים שאנשים נאורים הגדירו הומוסקסואליות או לסביות או טרנס כסטייה.
יהודית נאות: אני הייתי רוצה להציע לנו שהגיע היום שדווקא את ההומופוביה עליה דיברת, נגדיר אותה כסטייה.
יהודית נאות: אני רוצה לומר שאלה שלוקים בה, הם צריכים לא רק טיפול נפשי, ואני חושבת שהם זקוקים לשיקום, אלא הם זקוקים לחינוך ואני חושבת שאכן צריך לעזור להם ולשחרר אותם מחרדותיהם והבעיה היא חרדה עמוקה וגם אמונה תפלה.
יהודית נאות: אני חושבת שמעבר לעובדה שאנחנו צריכים להגיש הצעות חוק, יש לנו תפקיד והוא לחנך.
יהודית נאות: קיום יום גאווה, אני רואה בו חלק מעצם החינוך, מההתרסה ומההתייצבות, ואני רואה את עצמי חלק מהקהילה במובן הזה.
יהודית נאות: התקדמנו רבות אבל יש עוד הרבה עבודה.
יהודית נאות: תמיד אני תוהה, הרי אם כל החוקים היו מושלמים, הכנסת תצטרך להיסגר אבל מאחר שאנחנו צריכים להמשיך לקיים את מקור פרנסתנו, בכל חוק שאנחנו מציעים בחפזוננו יש בו טעויות ולקויות ולכן אני חושבת שהמלאכה עוד לא תמה.
יהודית נאות: מעבר לחינוך אני חושבת שתפקידנו לעמוד כחומה בצורה נגד אלה, ואני מונה כמה וכמה נבחרי ציבור בכנסת הנוכחית, שמילות הארס שלהם מכפישות ציבור שלם שבעיני הם אזרחים שווי זכויות בכל המובנים.
יהודית נאות: אנחנו עוסקים באהבה ותרשי לי לסטות במידה מסוימת לאהבת הורים.
יהודית נאות: אני רוצה לדבר אל אותם הורים שבאהבתם משמשים דוגמה והצטרפו למאבק של הקהילה כחלק ממשפחה ואהבה.
יהודית נאות: אני מסתכלת לכיוון שלכם כי לפחות שליש מההורים אני מכירה ומוקירה מאוד ואני רוצה לומר שמי ייתן ואהבת כל ההורים תהיה כמו אהבתכם שלכם.
אייל גרוס: אני אתייחס לנושא של זוגיות ואעשה זאת בכמה מבזקים.
אייל גרוס: אני לא אחזור על כל ההיסטוריה שמוכרת לרוב היושבים כאן, ההיסטוריה של ההתפתחויות המשפטיות בנושא הזה אבל אני אומר שכיום המצב הוא שעדיין נושא ההכרה בזוגות מאותו מין מבחינה משפטית נמצא במצב עמום של הכרה חלקית ויש מקומות נקודתיים בהם היו הישגים אבל לא הכרה מלאה.
אייל גרוס: כמובן ההכרה הבולטת ביותר היא בכל מה שקשור למקומות העבודה וזה בגלל פסק-דין אילוביץ', אבל בשאר המקומות עדיין ההכרה היא עמומה ואני רוצה להביא כמה דוגמאות של מקרים שהגיעו אליי בתוקף הפעילות ההתנדבותית שאני עושה כיועץ משפטי באגודה.
אייל גרוס: הדוגמאות מספרות על אנשים שנתקלו בבעיות כאשר בחלק מהמקרים הצלחנו ואני אתייחס.
אייל גרוס: מקרה אחד שהגיע אלי היה בעיני אחד העצובים.
אייל גרוס: אדם שחי עם בן-זוגו במשך שנים רבות, בן הזוג נפטר וההורים של בן הזוג גרים בחו"ל כי בן הזוג עלה ארצה.
אייל גרוס: אותו אדם היה צריך תעודת פטירה לדברים הכי בסיסיים כמו ביטוח, להעביר את שם המנוי בכבלים וכולי.
אייל גרוס: לצורך זה הוא הלך למשרד הפנים בעיר מגוריו ושם אמרו לו שנותנים רק לקרובי משפחה מדרגה ראשונה אבל קרובי המשפחה גרים בחו"ל.
אייל גרוס: היה אמנם אפשר להחתים אותם על ייפוי-כוח אבל זה היה מאוד מסובך לעשות זאת, מה גם שכדי לקבל ייפוי-כוח היה צריך ללכת לקונסוליה הישראלית בעיר מגורם בחו"ל וזאת הייתה סגורה בגלל הפגנות של פלשתינאים לרגל האינתיפאדה.
אייל גרוס: פנינו למשרד הפנים, הסברנו שהוא היה בן זוגו במשך שנים רבות והוא קרוב משפחתו היחידי בארץ ואני חייב לומר שמשרד הפנים תוך זמן קצר נענה לפנייתנו ושלח את תעודת הפטירה.
אייל גרוס: לי זה היה עצוב שברגע של מוות של בן-זוג שאתו הוא גר כל כך הרבה שנים הוא היה צריך בכלל להתמודד עם זה, אבל זה ממחיש את אי-ההכרה, זה ממחיש גם את הסוף הטוב שהוא קיבל, אבל זה ממחיש עד כמה בלי הכרה מוסדרת בכל התחומים בעצם הבעיות האלה קיימות וימשיכו להתקיים.
אייל גרוס: מקרים אחרים רבים שהמשכנו לטפל בהם הם מקרים של אנשים שיש להם בני זוג לא ישראלים וגם בנושא זה יש התקדמות.
אייל גרוס: בעבר לחבר הכנסת פריצקי יצא לטפל בנושא ולעוד חברי כנסת ואכן יש התקדמות מסוימת של משרד הפנים להכרה לצורך מעמד בישראל של בני זוג מאותו מין.
אייל גרוס: לדעתנו ההכרה עדיין לא שוויונית ומספקת, אבל יש התקדמות.
אייל גרוס: מקרה נוסף שהגיע וממחיש הרבה בעיות, מקרה של אדם שבן-זוגו נפטר וכאן אנחנו רואים חלק מהבעייתיות בהכרה בזוגיות של בני זוג מאותו מין מכיוון שהוא רצה זכויות מסוימות שקשורות לביטוח לאומי לזכויות שאירים, ומעבר לכל הבעיות החוקיות, ומה היה קורה אם ביטוח לאומי היה מסרב והיינו מגיעים לבית-משפט, הייתה שם שאלה שלא היה את כל המודל שקיים כאשר יש זוג נשוי וכאשר ישנו זוג נשוי הרבה פעמים מן הסתם הם גרים בדירה משותפת, לפעמים היא תירכש במעמד ההורים, אבל שם, בגלל שבן הזוג היה בארון כלפי הוריו, הם גרו בדירות נפרדות כדי שההורים לא ידעו.
אייל גרוס: הייתה גם תקופה שהם נפרדו וחזרו.
אייל גרוס: בקיצור, הם לא חיו לפי המודל אלא הם חיו בדירות נפרדות אבל הם היו זוג שאהב, ואנחנו חששנו שאם נלך עם המקרה הזה לבית-המשפט יהיה לנו מאוד קשה להוכיח כי יאמרו שהם לא היו זוג לפי המודל וזה מראה עד כמה המודל הוא עדיין המודל המקובל של נישואין וזאת כל מיני סיבות, בין סיבות רעות של ארון או בין סיבות טובות של כל מיני מודלים אחרים של זוגיות.
אייל גרוס: יתכן שבני זוג לא יתאימו למודל הזה ואז הם לא יגורו ביחד, אולי הם לא יהיו מונוגמים, הם לא יתאימו לסטנדרט מסוים ואז יקשה עליהם לקבל את הזכויות וזה מראה את הבעיה.
אייל גרוס: בעיה שלמרבה הצער בשנים האחרונות עלתה על סדר היום זו בעיה של אלימות בין בני זוג.
אייל גרוס: היו מקרים בעבר וגם בעבר הלא כל כך רחוק שבית-הדין לענייני משפחה נתן צו הרחקה לפי חוק הגנה על המשפחה, חוק למניעת אלימות במשפחה לבני זוג מאותו מין, ואני מצטער שהבעיה הזו קיימת אבל גם היא מראה - שוב הצלחנו בצורות נקודתיות לפתור את הבעיות האלה על-ידי עורכי-דין שטיפלו בתיקים - שעדיין חסרה הכרה רחבה.
אייל גרוס: שני דברים ברמה יותר עקרונית.
אייל גרוס: בהרבה מקרים אני מקבל פניות של אנשים שיש להם בעיה עם אפליה בין אם בנושא משרד הפנים עם הגירה, בין במקום העבודה, ואני אומר להם מה הם צריכים לעשות וכי אפשר להגיע להישגים מאחר שיש חוקים שיעזרו להם.
אייל גרוס: בתשובה הם אומרים שלא יודעים עליהם בעבודה או אלה לא יודעים עליהם.
אייל גרוס: נושא הנוכחות בארון עדיין מרכזית מאוד בחיינו והארון לא נעלם ולא הלך אלא מעצב עדיין את החיים של אנשים רבים.
אייל גרוס: זה מראה כמה המאבק על להיראות הוא הראשון והוא החשוב עוד לפני מאבק על זכות ספציפית זו או אחרת.
אייל גרוס: יש זכויות ואנשים פוחדים לתבוע אותן, וזה קורה המון.
אייל גרוס: כיום יש הרבה מאוד פורומים בכל מיני מקומות שעוסקים בכל מיני הצעות אלטרנטיביות ליחסי דתיים-חילוניים, לרבות נישואין אזרחיים.
אייל גרוס: אני חושב שזה חשוב שבכל הפורומים והמקומות האלה ישמעו גם את האינטרסים והנושאים של הקהילה ההומו-לסבית ואת הצרכים שלה כאשר מנסחים חוקים והצעות שונות לזוגיות, כפי שבזמנו ביילין הציע לא לשכוח את הזוגות מאותו מין, כי אם יעשו את זה בלי לכלול אותנו, לא רק שמצבנו לא ישתפר אלא מצבנו ייפגע.
אייל גרוס: אם נלך לאותו כיוון כפי שהציע בזמנו ביילין לזוגיות רשומה, לשותפות רשומה שלא תכלול בני זוג מאותו מין, התוצאה תהיה שמעט הזכויות שניתנות כיום לבני זוג מאותו מין, על סמך העובדה שיש הכרה מסוימת בזוגיות לא רשומה, ילכו ויאבדו.
אייל גרוס: לכן זה מאוד חשוב לזכור את הנושא הזה.
אייל גרוס: אני רוצה לסיים במשהו שהוא על דעתי האישית בלבד ולא בתוקף תפקידי כיועץ משפטי של האגודה.
אייל גרוס: כאמור, זו עמדתי האישית אבל חשוב לי לומר אותה.
אייל גרוס: אני חושב שאנחנו צריכים – ובטח שיעל דיין היא דוגמה ומופת לכך – לזכור ולקשר את המאבקים השונים על זכויות אדם בישראל.
אייל גרוס: כל עוד אנחנו במצב של כיבוש, לא יהיה מצב של זכויות אדם טובות בישראל, לא לנו ולא לאף אחד.
יעל דיין: אני לא פותחת דיון אבל אני אומרת את הדברים כי לדעתי לא מספיק לבוא ולהגיש נייר עם רשימת חתימות כשהנייר מאוד בוטה וכופה.
יעל דיין: לא הייתי רוצה להתחייב בצורה המוצעת כאן ואני מניחה שגם חברי כנסת אחרים לא ירצו להתחייב בצורה שהיא לא תוצאה מדיון ושיקול.
יעל דיין: לכן מנהלת הוועדה תרשום לפניה שניפגש עוד לפני הפגרה, כלומר במהלך חודש יולי, במסגרת הוועדה ונדון רק בנושאי חקיקה או המשתמע מחקיקות אחרות.
יעל דיין: נדון בזה בצורה אחראית ורצינית כי אני לא רוצה שזה יהפוך ללא צורך להיות נושא למאבק בינינו.
יוסף יצחק פריצקי: אני מוכרח לומר שהדברים שאמרה אריאל על בת הזוג שלך שהיא שנונה ונחמדה, יש לנו טעם דומה מאוד בנשים.