GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נדיה חילו: אולי יש פרופיל אחיד או קונספציה כללית של מסגרת, אבל התכנית של כל ישוב וישוב היא תכנית עצמאית, היא קשורה בצוות הנשים, קשורה בצרכים של הישוב ואתם יודעים יותר ממני או מכל אחד אחר מה הם סדרי העדיפויות, מה הצרכים של הנשים, הוועדות שצריכות לקום וכו', דברים שונים ממקום למקום.
נדיה חילו: מה שחשוב הוא שהמודלים האלה מממשים בסופו של דבר את המטרה שלשמה הוקם הגוף הזה, מועצת הנשים, והיועצת בהחלט אמורה להוביל את הגוף הזה ולאחד אותו.
נדיה חילו: יום יום אני מקבלת טלפונים על תקציבים שחסרים ושאלות איך לפעול ואמנם החוק לא הסדיר את הכל אבל הוא מאד חשוב.
נדיה חילו: זאת פעם ראשונה שהחוק הסדיר יחסים פורמליים של חובת תפקיד מסוים במקום מסוים, דבר שלא היה בעבר במועצות הנשים.
נדיה חילו: הדבר היה נתון לשיקול דעתו ולטוב ליבו של ראש העיר ולא כולם ששו לעשות את זה.
נדיה חילו: נכון להיום יש לנו קרוב למאה מינויים שהוקמו בכל מקום ןאמנם לא כולם פועלים באותה רמה, לא כולם נכנסו ממש למערכת מאד מסודרת של עבודה ולא לכולם יש תקציבים, אבל אני רוצה לציין שחלק כן קיבלו תקציבים וברור שתכנון תקציבי הוא פרי של אסטרטגיה ושל הגשת תכנית בצורה מסודרת.
נדיה חילו: אם אנחנו נלמד בקורס איך לעשות את זה, איך להגיש את זה ואיך להתגבר על כל המכשולים ששמים לנו בדרך, ויש כאלה, לדעתי אנחנו באים מעמדה הרבה יותר חזקה והערובה להצלחה הרבה יותר גבוהה.
נדיה חילו: אני רוצה לברך את כולם ולהמליץ לכם להשתתף בתכניות שלנו ובימי העיון שאנחנו מקיימים בים המלח ולהירשם לקורסים כי אלה קורסים מאד חשובים.
נדיה חילו: בעניין הזה אני מביאה גם את ברכת עדי אלדר, יושב ראש השלטון המקומי, שמייחס חשיבות מאד גדולה לנושא הזה.
נדיה חילו: פנינו לכל ראשי הערים ואנחנו מקיימים התכתבויות כדי לקדם את הנושא.
נדיה חילו: הנושא מתקדם, אמנם לא לשביעות רצוננו ולא בקצב שהיינו רוצים, אבל העשיה והשטח גם יכתיבו את הקצב של המינויים החדשים.
נדיה חילו: אני עומדת לרשותכם בהדרכה אישית בכל שאלה ובכל עניין.
נדיה חילו: תודה.
יעל דיין: אני מודה לנדיה.
יעל דיין: רונית הזכירה את נושא הנערות וזה מצטרף לדבריי על מודלים.
יעל דיין: אוכלוסיית הגמלאיות והוותיקות היא אוכלוסיה שנמצאת בכל המקומות ובה יש נשים שעבדו ופרשו מהעבודה, או נשים שילדיהן גדלו.
יעל דיין: אני מקבלת כמות עצומה של טלפונים מנשים שרוצות, כפי שהן מתנסחות, 'לעשות משהו' ואני מפנה אותן לאותה קבוצה דרך מועצת הנשים, שנותנת איזשהו ביטוי ומענה לצרכים של נשים מבוגרות יותר.
יעל דיין: אלה נשים שרוצות לתת ויש להן צרכים משלהן שצריך לתת להם מענה.
יעל דיין: אני רואה בעניין הזה עניין מרכזי לא פחות מהנערות כי אנחנו הנשים, תוחלת החיים שלנו גדלה, שעות הפנאי גם מתרחבות ונשים מרגישות שהן יכולות להמשיך ולהיות חלק ממשהו.
יעל דיין: הייתי רוצה שבין המודלים תהיה התייחסות גם לקבוצה הזאת כמו לקבוצות אחרות.
יעל דיין: אני אבקש מכמה נציגות לדבר ואני מאד מבקשת שיהיה לנו יצוג בדברים לסוגים שונים של מקומות.
רינה בר-טל: אני יושבת ראש שדולת הנשים בישראל ואני נמצאת כאן גם בכובע של השדולה.
רינה בר-טל: כיהנתי עשר שנים כסגנית ראש עיריה ברעננה וב-1991 הקמתי את מועצת הנשים העירונית המקומית.
רינה בר-טל: אני מברכת על המפגש הזה ואני מברכת את כל הנשים הנמצאות כאן היום.
רינה בר-טל: יש כאן נשים שעוסקות בנושא הזה הרבה מאד שנים וזה עושה לנו שמחה בלב והרגשה טובה שיש המשכיות לנושאים שהתחילו בהם לפני הרבה שנים.
רינה בר-טל: כניסתו של החוק מהווה, כמובן, שינוי מאד מאד גדול ודרסטי בין מה שהיה לבין מה שצריך להיות.
רינה בר-טל: אני אומר מספר מילים על הקשר, כפי שאני רואה אותו, בין היועצת לרשות.
רינה בר-טל: אני חושבת שכל נושא ההדרכה הוא קריטי כרגע.
רינה בר-טל: אשה שממונה לתפקיד הזה על ידי ראש העיריה או ראש המועצה היא, למיטב הבנתי, עובדת של הרשות והיא עובדת בתפקיד שאין לו שום קשר ושום זיקה לנושא המדובר.
רינה בר-טל: אני רואה את זה כנקודה קריטית ומאד חשובה ואני מאד ממליצה להפיק לקחים ומסקנות ממה שקרה במישור הארצי של הממונות על מעמד האשה במשרדי הממשלה.
רינה בר-טל: צריך להתחיל את התהליך הזה נכון מכיוון שיש נשים שתמיד יש להן נטיה לעסוק בדברים שיעל ציינה, הצרכים הנוספים שיש לנשים בקהילה.
רינה בר-טל: אלה לא צרכים מיוחדים.
רינה בר-טל: זה אותו קול, אותו משהו מיוחד או אחר שנשים זקוקות לקבל במסגרת הרשות המקומית.
רינה בר-טל: קורים מקרים רבים בהם אותה אשה שהופכת להיות ממונה לא תמיד יודעת מה הם הצרכים הנוספים, לא תמיד יודעת מה האג'נדה שמתאימה לעיר שלה וזה לא תהליך פשוט.
רינה בר-טל: אני מאד ממליצה לקחת הנושא הזה ברצינות ומתוך חשיבות רבה.
רינה בר-טל: תקציב – אני רואה אחריות מאד גדולה של חברות מועצת העיר לסייע בנושא הזה.
רינה בר-טל: אני רואה חיבור אמיתי ונכון ומבחינתי בלתי ניתן להפרדה בין היועצת למעמד האשה ובין חברות מועצת העיר.
רינה בר-טל: ברוב הישובים יש היום אשה אחת ויותר והנושא הזה חייב להיות על סדר היום של כל חברת מועצה.
רינה בר-טל: לא ייתכן שתקציב עירוני, ולא חשוב אם זאת מועצה מקומית, מועצה איזורית, ישוב יהודי או ישוב ערבי, יעבור ללא התייחסות לנושא הזה.
רינה בר-טל: בחלק גדול מהישובים יש היום תקציב למועצת הנשים, יש שורה בספר התקציב למועצת הנשים וזה לא צריך להיות ברווחה בשום אופן.
רינה בר-טל: צריך להוציא את זה מהרווחה כי נשים לא שייכות לרווחה.
רינה בר-טל: נקודה.
רינה בר-טל: נושא היועצת למעמד האשה חייב להיכנס בתקציב 2001-2002.
רינה בר-טל: באוקטובר 2001 מתחילים דיוני התקציב וכל אשה, שהיא חברת מועצת עיר, צריכה לקחת את הנושא הזה על אחריותה.
רינה בר-טל: איך לעשות את זה ועם מי לעשות את זה?
רינה בר-טל: יש הרבה מחשבות והרבה דרכים לעשות את זה.
רינה בר-טל: אני לא מאמינה שהיועצת שנמצאות כאן, להן הכוח להניע את חברות המועצה וזה צריך לבוא מכיוון אחר.
רינה בר-טל: אני מניחה שרוב ראשי הערים, כדי להיות פוליטקלי קורקט, יגידו שהיועצת זה הדבר הפנטסטי ביותר שקרה להם.
רינה בר-טל: בין זה לבין נתינת תקציב ליועצת ולמועצה יש עוד פער גדול.
רינה בר-טל: לכן אני חושבת שנושא התקציב הוא קריטי וחשוב ולא הייתי שמה אותו בצד וכך גם כיוון היועצת לכיוונים שונים.
רינה בר-טל: החיבור בין חברות המועצה לבין היועצת ומועצת הנשים במקום הוא דבר שצריך להיבנות מההתחלה.
רינה בר-טל: הייתי חושבת להזמין לכנס שיתקיים במהלך חודש יולי גם חברות נבחרות ברשויות ולתת לנקודה הזאת דגש, מכיוון שהן חייבות להוביל את המהלך.
רינה בר-טל: עד שהמדינה תכיר בתקן חבל על הזמן ואנחנו צריכות לעשות את זה לבד.
יעל דיין: תודה רבה לרינה.
יעל דיין: בת-שבע, בבקשה.
בת-שבע אפרים: אני סגנית ראש המועצה האיזורית בני שמעון ויושבת ראש הוועדה הארצית לקידום מעמד האשה במרכז המועצות האיזוריות.
בת-שבע אפרים: אני בהחלט לא יכולה לפסוח על הברכות.
בת-שבע אפרים: יעל, יישר כוח וגם לכן, דנה, נדיה ורונית.
בת-שבע אפרים: הייתי במפגשים רבים במסגרת הוועדה ומידי פעם אני מוזמנת לוועדה מטעם השלטון המקומי יחד עם נדיה.
בת-שבע אפרים: אני מאד שמחה לראות פה אנשים ממגזרים שונים של האוכלוסיה – ערים, מועצות מקומיות, מועצות איזוריות והמועצות הערביות.
בת-שבע אפרים: לפני פחות משנה מוניתי לתפקיד הזה כאשר יעל פתחה את כנס היסוד שלנו עם האמירה לגבי החוק וזה גרם לראשי הרשויות לאי נוחות.
בת-שבע אפרים: אז מצאנו עשרים רשויות שהיתה בהן פעילות קטנה והיום, אחרי פחות משנה, יש כבר כארבעים מועצות איזוריות שיש בהן אשה שמונתה לתפקיד.
בת-שבע אפרים: אין ספק שהדינמיקה בכל סקטור ובכל מועצה הדינמיקה אחרת והצרכים אחרים, אבל ברגע שיש לנו שם של ממונה, זה הישג רב.
בת-שבע אפרים: בהמשך לעשיה שלנו אנחנו מתכנסות בוועדות מליאה ומשנה ועוסקות בכנסים ארציים ואוספות מודלים שונים של מועצות איזוריות.
בת-שבע אפרים: כל מודל לא דומה לשני, כל מודל הוא שונה, לכל מודל יש צרכים אחרים והאוכלוסיה שונה.
בת-שבע אפרים: בדרך כלל אנחנו לא עוסקות בנושאים הקשורים לרווחה במועצות איזוריות, מכיוון שיש בהן יחוד של ישובים קטנים המטופלים בצורה מיקרוסקופית ואינטנסיבית יותר, אנחנו לא מגיעים לטיפול פרטני באלימות בנשים, באלימות כנגד ילדים וכו', כי מחלקות הרווחה מגיעות לישובים הקטנים.
בת-שבע אפרים: הפעילות האינטנסיבית שלנו היא יותר בהעצמה, במנהיגות, בסדנאות השונות של יזמות אישית ויזמות עסקית.
בת-שבע אפרים: היום הפריפריה והישובים הכפריים עוברים טלטלות רבות וכל הנשים לא יוצאות מן הכלל בעניין הזה.
בת-שבע אפרים: יש כמובן שונות בין מושבים, קיבוצים, ישובים קהילתיים ואנחנו משתדלות להיכנס לתחומים האלה בצורה איטית, קטנה ויסודית.
בת-שבע אפרים: אין ספק שהדינמיקה שנוצרת אחרי כל פעילות היא רבה.
בת-שבע אפרים: יבורכו כל אלה שעוסקים בדבר בכל המדינה.
יעל דיין: כרמלה, בבקשה.
כרמלה פייט: אני חברת מועצה בתל-מונד וניסיתי להקים מועצת נשים בתל-מונד בעזרתה של רינה בר-טל, כשהיא עדיין היתה סגנית ראש עיריית רעננה ויושבת ראש מועצת נשים ולא עלה בידי לעשות זאת.
כרמלה פייט: לפני כשנתיים הקמנו ישראלה רוזן ואני מועצת נשים וניסינו לחבר את כל הנקודות של הישובים המוניציפלים בשרון למועצת נשים, שבסופו של דבר התכנסה מספר פעמים.
כרמלה פייט: לא קיבלתי את ברכת ראש המועצה שלי והוא לא טרח אפילו לבוא לכנס התמיכה והמדיניות שלו היא לא לתמוך בנושא הזה.
כרמלה פייט: במסגרת המודלים שעושים אנחנו צריכים לעשות גם מודלים שיגדירו את הישובים, שבהם נכונות ראשי המועצות לנושא הזה היא איזשהו כיסוי לאי עשיה.
כרמלה פייט: אני באה מהשטח, לא מתל-אביב, מחיפה או מהרצליה, לא במקום שאת הדברים אפשר לראות גם אם הם לא נעשים.
כרמלה פייט: תל-מונד וכפר יונה הם מקומות קטנים בשרון והם מעט מאד מעניינים את המרכז לשלטון מקומי.
כרמלה פייט: תל מונד זה אולי רבע מחלקה בהרצליה וזה באמת לא הדבר הכי חשוב עד שיקרה שם משהו.
כרמלה פייט: לכן, כשמכינים מודלים אני מציעה להתייחס גם לסוגי הישובים וסוגי ההתייחסות בתוך הישובים.
כרמלה פייט: הנציגה שלי ליד ראש המועצה למעמד האשה היא מישהי שאף אחד לא יודע על קיומה.
כרמלה פייט: גם אני לא ידעתי על קיומה עד ששאלתי במקום מסוים.
כרמלה פייט: ראש המועצה מינה את מזכירתו להיות הנציגה למעמד האשה בתל-מונד.
כרמלה פייט: היא לא יודעת מה זה בכלל ואני לא בטוחה שהיא בכלל יודעת שהיא הנציגה.
כרמלה פייט: היא תבוא לפגישה עם ראש הממשלה, היא תבוא לקורס, אם בכלל היא תבוא?
כרמלה פייט: היא לא תעשה שום דבר וזה כיסוי.
כרמלה פייט: את הדברים האלה צריך לקחת בחשבון.
כרמלה פייט: בכפר יונה בכלל לא מינו מישהי כי ראש המועצה החליט שיותר טוב לא למנות מאשר למנות איזשהו כיסוי.
כרמלה פייט: כשחושבים על מודלים אני מבקשת לחשוב גם על מודל של חוסר עשיה או כיסוי לאי עשיה.
כרמלה פייט: מכיוון שיש חברות מועצה והן כן מנסות לקדם את הדברים, צריך לקחת בחשבון שאפילו אם חברת המועצה היא יריב לראש המועצה והוא ינסה בכל מקום לחסום אותה, לנסות ולשתף אותן.
כרמלה פייט: לא יכול להיות שנדע את הדברים מצד שלישי, רביעי או חמישי.
כרמלה פייט: אני רוצה להגיד לבת-שבע אפרים שברגע שיש שם של ממונה זה לא הישג והרבה פעמים זאת התחלת הכשלון.
כרמלה פייט: ראי את שתי הדוגמאות שנתתי לך.
כרמלה פייט: יפה שהפורומים קיימים אבל הם לא פעילים.
כרמלה פייט: הפורומים של נבחרות ברשויות המוניציפליות התכנס בפעם האחרונה בשנת 99'.
כרמלה פייט: אני חברה בו ולא קיבלתי שום הודעה על פעילות מאז 99'.
כרמלה פייט: אני מציעה שנעשה ואחר כך נצהיר.
רונית לב-ארי: היינו מודעות מראש לצורך ביצירת סולידריות ובחיזוק.
רונית לב-ארי: במקומות שיש מה טוב ובמקומות שקצת רופף צריך לחזק.
רונית לב-ארי: מובן מאליו שאותו ארוע ב-5 בספטמבר מיועד לנבחרות הציבור ברשויות המקומיות עם היועצות.
רונית לב-ארי: על פי החוק, היועצת למעמד האשה ברשות המקומית, הכתובות שלה ברמה הממלכתית הן הוועדה לקידום מעמד האשה בכנסת והרשות לקידום מעמד האשה במשרד ראש הממשלה.
רונית לב-ארי: זה הקודקוד אבל אנחנו רואות בנשים הנבחרות ובמי שעומדות בראש מועצת נשים ובחברות מועצת נשים את הקבוצה שצריך להתייחס אליה.
רונית לב-ארי: מובן מאליו שאנחנו מתייחסים אליה בכל הפעילויות עם פילוח.
רונית לב-ארי: לכנס הזה יוזמנו כל אותן נשים שהזכרתי.
כרמלה פייט: הכנס הוא חגיגה והפעילות השוטפת היא החשובה, לא החגיגות.
יעל דיין: אני מבקשת לומר שכל העניין הזה הוא בראשית הדרך, מלבד המקומות בהם אנחנו מדברים על סיפור מתמשך, בדרך כלל סיפור הצלחה.
יעל דיין: בדרך כזאת יש נקודות של שפל ועליה והכי חשוב הוא שתהיינה נקודות תמיכה ונקודות שעונות למצוקות, להתלבטויות או לסימני שאלה.
יעל דיין: אף אחת מכן לא לבד, לא כשיש לה חשש ולא כשיש לה הצלחה ולא כשיש לה צורך להגיד שדברים לא בסדר.
יעל דיין: אני אומרת את זה לא רק אפרופו וכפר יונה.
יעל דיין: קיבלנו את הרשימה של כל היועצות שמונו ושל כל ראשי הרשויות שלא מינו.
יעל דיין: יצא מכתב אישי, ולצערי הרבה פעמים מדובר בראש רשות שאני מכירה אישית, שפונה לכל אחד מהם להזכירם את חובתם למנות מישהי מבין ארבע הדרגות הבכירות.
יעל דיין: אנחנו יושבים פה היום בשביל לבדוק שאכן מונו ויש סנקציה בחוק, כי אם ראש הרשות לא ממנה רשאי שר הפנים למנות מישהו לפי בחירתו.
יעל דיין: אתם יכולים לצחוק ולהגיד שהוא לא ימנה ושר הפנים לא ימנה, אבל אם ראש הרשות לא ממנה הוא מחוייב למנות ואנחנו נחזור אליו.
יעל דיין: אני לא יודעת באיזו דרגה בסולם נמצאת המזכירה, אבל אם היא בדרגה שהיא איננה דרגה רביעית, הוא צריך לעשות אחת משתיים – אם היא בדרגה יותר נמוכה אבל היא מאד מוכשרת ועומדת בכישורים האחרים, צריך לשקול ולדרוש שהוא יעלה את התקן שלה.
יעל דיין: הוא לא יכול לקחת מישהי שהיא בארבע הדרגות העליונות אבל אין לה שום קשר לנושאים האלה.
יעל דיין: יהיה פער בין הדברים ובשביל זה אנחנו קיימות.
יעל דיין: לרוב הנשים שנמצאות בדרגות הבכירות יש חיבור לנושאים שלנו.
יעל דיין: אולי זה לא החיבור האידאלי אבל כאן אנחנו נכנסות לתמונה כדי לעשות את החיבור.
יעל דיין: זאת אחת הסיבות לישיבה הזאת וגם הקשר עם נבחרות הציבור.
יעל דיין: זה מובן מאליו וכל הקמפיין הבסיסי שלנו להקמת הרשות, להקמת המערכת של ממונות במשרדי הממשלה והיועצות ברשויות התחיל מהוועדה שהקמתי למעמד האשה בכנסת, דבר שלא היה קיים קודם.
יעל דיין: אנחנו פועלים מהמקום המרכזי, הוועדה בכנסת דרך הרמה הביצועית – הרשות המבצעת שרונית עומדת בראשה, דרך משרדי הממשלה ודרך הרשויות המקומיות.
יעל דיין: כל העניין הוא שתהיה רשת במובן הטוב שתומכת אחת בשניה מהקודקוד, המחוקק, ועד אחרון הישובים.
יעל דיין: הקשר הזה צריך להיות קיים ולא כל אחד עצמאי ועובד בפני עצמו.
יעל דיין: זהו קשר שכולל בתוכו גם עזרה הדדית, גם ייעוץ וגם הכשרה ובאיזשהו שלב אני מקווה שתהיה פריסת תקציבים.
יעל דיין: זה מסודר בצורה של קידום מעמד האשה כשמו בכל הארץ ובכל הרמות, כאשר כאן אנחנו מהווים קודקוד אחד, משרד ראש הממשלה מהווה קודקוד שני, משם לשלטון המקומי ולכל מקום ומקום.
יעל דיין: גם נשים בכל מקום ומקום, בין אם הן נבחרות ציבור או שהן "קליינטיות" שלנו, תרגשנה שותפות לזה ואני לוקחת על עצמי לייצג את הבוחרות שלי בנושאים האלה.
יעל דיין: אני, כמוכן, כמו רונית וכמו נדיה, צריכות להעמיד את עצמנו לבדיקה כל יום – מה עשית היום לקידום מעמד האשה?
יעל דיין: זה לא משנה אם את במועצה רחוקה, קרובה, ערביה או יהודיה.
יעל דיין: אני מקווה שיהיה לחץ גם מצד ציבור הנשים להעמיד אותנו בפני השאלה – מה אתה עושה בשבילנו?
יעל דיין: צריך גם להפנות ייעוץ וגם לתת הרגשה טובה כשיש פעילות שהיא משובחת והיא מצליחה, לקבל את הפידבק מהנשים ומהאוכלוסיה באותו מקום.
סלוא מסאריה: חברת הכנסת דיין אמרה הרבה דברים שרציתי להגיד וממש סיכמה את זה ישר ולעניין.
סלוא מסאריה: כעובדת סוציאלית התמחיתי בנערות ונשים ואני זוכרת שהייתי הולכת הביתה, משאירה את העבודה וחוזרת לעניינים המשפחתיים.
סלוא מסאריה: גם כשהייתי צריכה לרוץ בשעות הלילה למקלטים, היה לי כייף.
סלוא מסאריה: היום, בתפקיד יועצת, קשה לי ולפעמים אני הולכת הביתה באפיסת כוחות ועם כעסים כל כך גדולים שקשה לתאר.
סלוא מסאריה: לפעמים בא לי לזרוק את כל העבודה ולהיות רק עקרת בית.
סלוא מסאריה: חיכינו הרבה לתפקיד הזה וכל תחילת דרך היא קשה מאד.
סלוא מסאריה: אם אנחנו לא נילחם על זה ונבנה את זה לאט לאט כמו בית שבונים אותו לאט לאט, אף אחד לא יעשה את זה.
סלוא מסאריה: לכן צריך כל הזמן לקחת עוד כוחות ועוד כוחות ולצאת לדרך.
סלוא מסאריה: ראש המועצה שלי מאד תומך ואפילו שלח מכתב לכל הוועדות שצריך להזמין אותי לישיבות ההנהלה ולכל ישיבות המועצה אבל יש שם עוד דברים.
סלוא מסאריה: אצלנו אין נבחרות ציבור, כולם גברים ויש הרבה גורמים מכשילים.
סלוא מסאריה: הם לא רוצים שאני אשב להם על הראש, כך הם התבטאו, אבל אני נלחמת ומחפשת דרכים כדי לא להיתקל בהם חזק אלא להסתדר.
סלוא מסאריה: לפעמים צריך להיות אסרטיבי ולעמוד על הזכויות שלנו.
סלוא מסאריה: זאת הדרך, היא מאד קשה וכשאתם מדברים על תמיכה, באמת נדיה, רונית וחוסניה באמת מספקות תמיכה.
סלוא מסאריה: כבר הייתי אצלכם במשרד וקיבלתי תמיכה.
סלוא מסאריה: לגבי תקציב אני הולכת לקרנות, מהאגודה לתכנון המשפחה אני עושה קורס איזורי לחינוך מיני למרות שזה נושא מאד רגיש אצלנו במגזר הערבי, אבל זה מאד חיוני.
סלוא מסאריה: לפעמים קשה לנו וצריך ללכת ולחפש, אבל מה שיותר קשה לנו הוא שהגברים שנמצאים במועצה חושבים שהם יודעים מה טוב, מה התפקיד שלנו ומה אנחנו צריכות לעשות.
סלוא מסאריה: הם מחפשים דברים ססגוניים כגון מסיבה, טיול וכו', אבל אני לא יכולה לעשות את זה וזה גורם לי לעוד קושי.
סלוא מסאריה: אנשים רוצים שאני אעשה קורס בישול או טיול ואני צריכה לעבוד גם במישור הזה.
נדיה חילו: אולי תאמרי כמה מילים על הפרוייקט היהודי-ערבי.
סלוא מסארוה: לאור האירועים שקרו בארץ בזמן האחרון, אירגנו ישיבות של נשים בקלנסוואה, טייבה ונתניה.
סלוא מסארוה: היום אנחנו קצת בהפוגה, אבל כבר יש לי תכנית לעשות משהו לנשים, אולי העצמת נשים, אבל אנחנו מחפשים לזה תקציב ותמיד התקציב עומד בדרכנו.
סלוא מסארוה: בשבוע האחרון הוצאתי מראש העיר את המשפט שנשים יכולות לשנות ולפחות הוא הכיר בזה, גם בתחום החינוך וגם בתחומים אחרים.
יעל דיין: משפט אחד בהתייחסות לעניין הזה שאין נבחרות במועצה.
יעל דיין: זה קורה בהרבה מקומות, לצערי הרב, ואני בטוחה שזה ישתנה בבחירות המוניציפאליות הבאות.
יעל דיין: אנחנו עומדים להשקיע, להכפיל ולשלש גם במקומות הקיימים וכך היה גם בבחירות האחרונות.
יעל דיין: עשינו צעד גדול מאד ולא מספיק, כמובן, אבל במקומות האלה מועצת הנשים היא התחליף.
יעל דיין: מה זה מועצת נשים?
יעל דיין: מזכירת נעמ"ת ומזכירת ויצ"ו ונציגה של בתי הספר ומפקחת ואירגון כזה או אחר או עורכת דין בכירה ועוד.
יעל דיין: זה הכוח בהיעדר נבחרות ציבור ולכל אחת מהן יש חוג ההשפעה שלה שכולל גם גברים.
יעל דיין: בעלות מקצוע בכיר, כגון רופאות, רואות חשבון, עורכות דין או בעלות חנויות שהן יוזמות, הופכות להיות קבוצה מאד מייצגת ואפשר להפעיל אותה.
יעל דיין: העיריה או המועצה, גם אם אין בה חברות מועצה נבחרות, הופכת להיות תלויה בנשים האלה.
יעל דיין: ביחס לפרוייקט היהודי-ערבי, כמובן שאנחנו מתייחסים לנושא הזה בשני היבטים: היבט אחד של ערים מעורבות או מקומות הנמצאים סמוך אחד לשני ואנחנו מנסים לחזק דו קיום, כאשר ברור שנשים מהוות צינור הרבה יותר טוב מאשר גברים, באותם דברים המשותפים להם.
יעל דיין: זה נעשה בהצלחה באיזורים לא מעטים ואנחנו נותנים לזה את כל העידוד האפשרי.
יעל דיין: יש אוכלוסיה שיש לה בעיות מיוחדות משלה, כגון אוכלוסיה שנמצאת בקו עימות או שהיא נתונה למצב ביטחוני חריג, אי אפשר להגיד שדין כולם, נשים או גברים, אותו דבר.
יעל דיין: יש בעיות ספציפיות של נשים ואנחנו, כמובן, קשובות לזה, וצריך להתייחס גם למודל הזה שנתון בבעיות ביטחוניות או בשכנות ואנחנו רוצים לטפח יחסים מיוחדים.
יעל דיין: זה מאד מתבטא בערים המעורבות עם הצלחה לא קטנה בפעילויות.
יעל דיין: הגב' מינה פנטון, בבקשה.
מינה פנטון: אני חברת מועצת עיריית ירושלים, יושבת ראש המועצה לקידום מעמד האשה בעיריה.
מינה פנטון: אצלנו יש מועצה ותיקה, עם מסורת ועם נשים מצוינות שהיו לפני.
מינה פנטון: אני רוצה לפתוח קודם כל בברכה ממש מעומק הלב.
מינה פנטון: ההישג של יעל, עם חברותיה רונית ונדיה, בנושא מינוי מועצת או מועצה בכל רשות, הוא מהפך.
מינה פנטון: זהו מהפך גדול מאד ונפלא.
מינה פנטון: אני חושבת שאנחנו לא מבינות אפילו את המשמעות שלו וקידום הנושא בזינוק חד.
מינה פנטון: הדבר הזה מעוגן בחוק, הוא עבר חקיקה בכנסת ואף אחד לא יכול להתווכח ולהתמקח על כך.
מינה פנטון: אנחנו חייבים להביא לידי מימוש מקסימלי ואני רוצה לתת עצה בעניין: מספר רשויות נענו מיד, אבל אני יודעת שאם לא הייתי הולכת ומנדנדת שלושה חודשים לפני קבלת החוק, לא היה מתקבל המינוי.
מינה פנטון: אני חושבת שאם יש אשה שהיא לא בארבע הדרגות הרשומות והיא אכן מעורה בנושא מנסיונה האישי, מעבודתה או מתפקידה בעיריה, כדאי לנו לעודד אותה והיא גם תרוויח העלאה בדרגה.
מינה פנטון: אנחנו צריכים לקחת בחשבון שלוש קטגוריות במקומות הגדולים יותר ולא במקומות הקטנים שאנחנו נעזור לטפח אותם.
מינה פנטון: יש לנו נשים חברות מועצה, שעניינן צריך להיות קידום נשים.
מינה פנטון: יש לנו מקומות בהם יש מועצה כמו ירושלים וקטגוריה שלישית, שזהו הישג בלתי רגיל, היא היועצת ליד ראש העיר.
מינה פנטון: איך אנחנו עושות את החיבור בין שלוש הקטגוריות כדי שלא יתחיל מתח של מאבק ותחרות אלא כדי שתהיה עבודה פוריה ומשולבת?
מינה פנטון: חיה רוזנפלד, שהיא היועצת לראש העיר בעיריית ירושלים, ואני ישבנו מיד על המדוכה כדי לראות מה אנחנו עושות בינינו.
מינה פנטון: דיברתי עם חברות מועצה על כך שחשוב שנשב יחד וגם חשוב שאתן תיתנה את הדעת בתכנית ההדרכה, איך אנחנו מנצלות את הדבר לטובה.
מינה פנטון: כדי לנצל את זה לטובה אנחנו חייבות להגדיר את התפקיד.
מינה פנטון: יש יועצת, יש יושבת ראש המועצה לקידום מעמד האשה, כולן רוצות לעשות את המקסימום, כולן רוצות "לחלוב" את ראש העיר ואת המועצה או את הרשות הן מבחינה תקציבית והן מבחינת התחברות אל גורמים שיכולים לסייע לקידום.
מינה פנטון: אני מבקשת שתוציאו לעיתונות איזה רשויות ומועצות נענו.
רונית לב-ארי: תגמול חיובי לבנים, זה עובד.
מינה פנטון: נעבוד על תגמול חיובי כדי שאחרים ילמדו.
מינה פנטון: לגבי הנושא של ערביות ויהודיות נכון שיש הפוגה וכולנו מצטערים על כך.
מינה פנטון: בירושלים היה לי קשר מצויין עם בית צפפה ועם בית חנינא לגבי תכניות משותפות ואנחנו צריכות לצאת בקריאה להמשיך את הפעילויות ולדרוש גם יותר.
נעמה שפטר: אני חברת מועצה וחברת הנהלת מועצה איזורית מטה בנימין ויושבת ראש עמותת נשות בנימין ויש"ע.
נעמה שפטר: אני רוצה לייצג סקטור שהוא יחודי ושונה והיום הצרכים שלו יחודיים הרבה יותר.
נעמה שפטר: היום, כשאנחנו רוצות להתכנס יחד במועצת נשים או בפורום נשים, יש נשים שיוצאות לדרך ולא בטוחות שהן תחזורנה הביתה.
נעמה שפטר: צריך לקחת את זה בחשבון וצריך להבין שהקשיים שם הרבה יותר גדולים.
נעמה שפטר: סקר צרכים הוא עניין מאד חשוב וכשנכנסתי לתפקידי חשבתי שבאמת אחד הדברים החשובים הוא לעשות סקר צרכים.
נעמה שפטר: סקר צרכים הוא נכון, אבל צריך להיות מאד גמישים וקשובים לשטח מפני שצרכים משתנים.
נעמה שפטר: עשינו סקר צרכים והפעלנו הרבה מאד קורסים להעצמה ולפיתוח מנהיגות נשים, ואני מוכרחה להגיד לכם שהיה מאד קשה לדבר על קידום נשים, באיזור שהחשיבה הגברית השולטת בו היא שבאמת כל מה שחשוב הוא עוד בית, עוד עץ ועוד כביש.
נעמה שפטר: כשזה סדר היום האיזורי, צריך להתחיל את נושא קידום הנשים מההתחלה.
נעמה שפטר: במקומות אחרים ברור שהנושא הזה נמצא על סדר היום אבל אנחנו צריכות היינו להמציא את הגלגל במקום שבו אנחנו גרות.
נעמה שפטר: סקר הצרכים משתנה והיה חשוב לנו להיות קשובות לשטח ולגלות שאחד הצרכים שנדרשנו לתת להם מענה היה קו לנשים במצוקה.
נעמה שפטר: נשים שלא יוצאות לסרט, לבית קפה או לחברה מפני שמאד מסוכן לנסוע.
נעמה שפטר: סליחה שאני חוזרת על הסיכון אבל זה חלק מהחיים שלנו.
נעמה שפטר: היינו צריכות לעשות קו מצוקה לנשים שאי אפשר למקם אותו בשום מקום כי אף אשה לא תוכל לנסוע.
נעמה שפטר: הצרכים שונים לחלוטין ואי אפשר לשים במועצה חדר עם טלפון ולהגיד שנעשה משמרות כל שלוש שעות.
נעמה שפטר: זה לא עובד כי אשה מדולב או מעלי או מעפרה לא תסע לשם כי יכול להיות שהיא באמת לא תגיע לשם או לא תגיע הביתה.
נעמה שפטר: לכן היינו צריכים לעשות חשיבה אחרת ולעשות מענה טלפוני סלולרי, לבנות תכנה חדשה כי דבר כזה מעולם לא היה במדינה.
נעמה שפטר: תנו לנו משהו שנוכל להקשיב לנשים אחרות בלי לצאת מהבית או מהישוב.
נעמה שפטר: עזרה הדדית היא דבר שאנחנו, הנשים טובות בו.
נעמה שפטר: דווקא עכשיו כשהרבה יותר קשה וכאשר אי הוודאות שלנו הרבה יותר גדולה והחשש הקיומי הולך וגובר כל יום, הרבה יותר נשים פעילות אצלנו כדי לשמוע מצוקות של אחרות, כדי לומר מילה חמה ולקדם נשים.
נעמה שפטר: לפני שהיה התפקיד הנוכחי הקמנו עמותה, מפני שזאת היתה דרך להתחיל להפעיל ולהריץ דברים, גם תקציבית.
נעמה שפטר: לגבי ייצוג נשים – במועצה שלנו יש 39 נבחרי ציבור ו-37 מהם גברים.
נעמה שפטר: בהנהלת המועצה יש תשעה נציגים ואני האשה היחידה והחילונית היחידה שאי פעם נבחרה לשם.
נעמה שפטר: בוועדות של המועצה עושים את הפעילות ושם מחליטים איך תיראה פעילות המועצה ושם רובם גברים.
נעמה שפטר: נציגי ציבור – לוועדות של מועצה אפשר לבחור לא רק נבחרי ציבור אלא גם נציגי ציבור.
נעמה שפטר: העליתי אצלנו במועצה חוק שהתקבל, שנציגי הציבור יהיו נציגות.
נעמה שפטר: זכותן לבחור וזכותן להשפיע באותה מידה כמו נבחרי ציבור.
נעמה שפטר: דמיון יצירתי וחשיבה אחרת הם שם המשחק ואפשר גם לזה להגיע.
נעמה שפטר: תודה.
יעל דיין: אני מבקשת לצמצם את הדברים לשניים-שלושה משפטים כדי שכולם יוכלו להתבטא.
שבולת אדלמן: אני חייבת התנצלות – אני מזדהה עם כל מה שאמרת ואני התכוונתי לתאונות הדרכים ולא, חלילה, לפגוע.
שבולת אדלמן: רציתי להאיר שתי נקודות קצרות.
שבולת אדלמן: ראשית, אני נתקלתי במחסומים היכן שיש נשים שהן עובדות ציבור במועצה האיזורית שלי.
שבולת אדלמן: זה אומר שצריך להתחיל במקומות מסוימים מנקודה אחת מאחור.
שבולת אדלמן: יש נשים שנמצאות במשרות בכירות והן עוצרות התפתחות מהסוג שהזכרנו ועליו אנחנו מדברות היום.
שבולת אדלמן: נקודה שניה – מכיוון שראש המועצה משהה את המינוי, פנינו אליו וביקשנו לא לעסוק במינויים כי מאד יכול להיות, ואני לא רוצה לפגוע באף אחד שיושבת כאן, שנשים שעובדות בתוך המועצה חלקן לא מעוניינות או לא מתאימות למינוי הזה.
שבולת אדלמן: פנינו אליו כדי שיוציא מכרז לתפקיד הזה.
שבולת אדלמן: אנחנו מקוות שהלחץ ייצא טוב, בין אם זה יהיה במינוי ובין אם במכרז.
שבולת אדלמן: תחושת הלבד היא תחושה לא טובה.
שבולת אדלמן: נעמה דיברה כאן קודם על גיוס נשות המועצה ובעיניי זה חשוב מאד.
שבולת אדלמן: זה מהלך יצירתי ומבורך ואני אלמד ממך.
שבולת אדלמן: תודה רבה שהזמנתם אותי.
מלי פישמן: אני יועצת הרשות המקומית אילת למעמד האשה ואני יושבת ראש מועצת נשים עירונית ומנהלת את מרכז הסיוע לנפגעי תקיפה מינית באילת.
מלי פישמן: כל מה שקשור לקידום מעמד האשה ולמועצת הנשים נעשה בהתנדבות כי אני לא עובדת הרשות המקומית ולא נבחרת ציבור.
מלי פישמן: לפרנסתי אני מורה בישראל.
מלי פישמן: רציתי להעיר שתי הערות.
מלי פישמן: ראשית, כשקובעים השתלמויות צריך לקחת בחשבון מספיק זמן להודעה מראש ובכל זאת יש נשים שהן לא עובדות הרשות המקומית אלא עושות דברים אחרים.
מלי פישמן: שנית, לא שמעתי פה התייחסות לנושא הסחר בנשים.
מלי פישמן: ועדה של הכנסת דנה בנושא - - -
יעל דיין: אנחנו עוסקים בזה במסגרת הוועדה.
יעל דיין: לא העלינו היום נושאים ספציפיים.
רונית לב-ארי: לא דיברתי בכלל על אלימות נגד נשים בכוונה.
יעל דיין: היום אנחנו עוסקים במבנה ולא בתכנים.
מלי פישמן: ההערה שלי בעניין המבנה היא שלא כל מי שעוסק במעמד האשה הוא עובד הרשות המקומית או עובד עיריה.
אילנה שמר: אני מכרמיאל ורציתי להציג דווקא את ההיבט החיובי של התפקיד כאשר מתמנית מישהי מתוך העיריה.
אילנה שמר: אני מנהלת משאבי אנוש ואני בעיריה כבר עשרים שנה.
אילנה שמר: אני נמצאת בוועדת מכרזים פנימית וחיצונית, במועצת עיר, בוועדות העיריה, אני כותבת פרוטוקולים, אני עוזר מזכיר, אני ממונה על נושא מל"ח וממונה על הטרדה מינית, הרבה פעמים כאשר לוקחים מתוך הרשות המקומית מישהי, לא צריך להוסיף תוספת תקציבית ולא מימון נוסף.
אילנה שמר: ממילא בתפקיד שלי אני כל הזמן משתדלת לעזור לנשים.
אילנה שמר: אני לא יכולה לראות נשים שעובדות בנקיון ואם יש לי בתוך העיריה אפשרות לקדם, אני אקדם אותן לאורך כל השנים.
אילנה שמר: מצד שני בכרמיאל הנשים עובדות יפה ויש הרבה אירגונים.