GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עבדאללה חטיב: אנחנו הולכים לממן בשנת הלימודים תשע"ד כתשעה וחצי מיליון שקל על-מנת קודם כל לעודד את ההשכלה, את המגמות, לבנות מגמות טכנולוגיות ייעודיות לבנות ואנחנו לא מדברים רק על מגמות שהן מגמות נמוכות, אנחנו מדברים על מגמות שהן מגמות יוקרתיות ולחבר הכנסת חנין זועבי, אני רוצה להגיד לך דבר אחד: אנחנו מדברים היום על מגמות יוקרתיות.
עבדאללה חטיב: למשל, הנושא של מערכות ביו-טכנולוגיה, כאשר באותן מערכות היום לומדות כ- 1,240 בנות מהמגזר הערבי.
עבדאללה חטיב: הן לומדות במסגרת בתי-הספר התיכוניים במגזר הערבי, זה ממש הכוונה לחינוך הטכנולוגי העתידי.
עלי ותד: תודה.
עלי ותד: אני חושב שהנושא הזה הוא נושא מאוד מורכב.
עלי ותד: מורחים אותנו בנתונים ואנחנו שותקים.
עלי ותד: אני רוצה להתייחס לשתי נקודות חשובות.
עלי ותד: עניין קבלת תלמידים, הכשרת מורות ערביות במגזר הערבי.
עלי ותד: לפי דעתי, הבעיה היא בעיה של תכנון.
עלי ותד: מספר התלמידים שמתקבלים, המכסות למגזר הערבי, הן מתוכננות על-ידי משרד החינוך והן בהתאם לתוכנית של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה והן לא יוצרות את הבעיה עצמה.
עלי ותד: כל התלמידים, לפי מה שאני מכיר, לפי מה שאני עובד, הם מתקבלים לפי קריטריון שקובע אותו משרד החינוך.
עלי ותד: אפילו מוסף להם קריטריון חדש, מזה שנתיים, שהוא לא נמצא במגזר היהודי, על בחינת כניסה בערבית לכל מי שמתקבל להכשרת מורים במכללות הערביות.
עלי ותד: הבעיה זה לא המכללות הערביות.
עלי ותד: מכיוון שמספר הבוגרים של בתי-הספר הערביים הוא גבוה מאוד והיום רוב הנשים והגברים, בעיקר גם הנשים רוצות ללמוד, כי כבר אין חקלאות במגזר הערבי, אני רוצה להדגיש את זה, כבר אין חקלאות שהיו מעסיקים אותם בחקלאות, ההורים, היום כולן רוצות ללמוד והן פונות, כשהמכללות יש להם מכסה מוגדרת מראש, הן לא יכולות לקבל את כולם ולא כולם עומדים בתנאי הקבלה של המכללות הערביות או המכללות העבריות, אז הם פונים למכללות כלליות, לא רק להכשרת מורים, כמו עמק יזרעאל, כמו אריאל, כמו מכללת נתניה ושם מתקבלים בתנאים הרבה יותר קלים מתנאי הקבלה של המכללות הערביות.
עלי ותד: הם לומדים שם לכל מיני תארים – קרימינולוגיה, פסיכולוגיה, מדעי התנהגות.
עלי ותד: כולם לומדים, מסיימים את התואר ועוברים למכללות, או הערביות או העבריות, לעשות הסבת אקדמאים מה שנקרא, והם למעשה נכנסו למערכת מהדלת האחורית ובלי תנאי הקבלה הראשוניים וזה אחד הגורמים ליצירת המספר הגדול של בוגרים של מורות ערביות שבאותו זמן אין להם מקום אחר לעבוד, חוץ מאשר משרד החינוך.
עלי ותד: אני רוצה להעלות, איך אנחנו מתקדמים עם הנושא.
עלי ותד: אני סובל מהבעיה הזאת, כיוון שאני אחראי לסטאז' במגזר הערבי, לשנה הראשונה שמתחילים לעבוד.
עלי ותד: אני חושב שצריך לחשוב על הכוונה עסקית שעוסקים בה, עבדאללה, היא נושא מאוד מאוד חשוב ומאוד טוב, אבל אם אנחנו מכוונים אותם למקצועות טכנולוגיים ואחרי שמסיימים את הלמידה, לומדים בטכניון למשל ביו-רפואה והם לא עובדים, אז שוב חוזרים למערכת.
עלי ותד: אז צריך לחשוב איך אנחנו פותחים אפיקים מסוימים בתוך המדינה, לבוגרים הערביים.
עלי ותד: אפשרות נוספת שאני רוצה לחשוב עליה, יחד עם איימאן סייף, לחשוב על המכללות הערביות כמוסדות להכוונה עסקית אחרי התואר.
עלי ותד: כלומר, הבוגרים יכולים לבוא למכללות ושם ללמוד הסבה למקצועות טכנולוגיים, להיי-טק וכו'.
עלי ותד: יחד עם "קו משווה" אפשר לארגן דבר כזה, שיעשה הכוונה.
עלי ותד: בקשה להתקבל ללימודים?
עלי ותד: למשל אצלנו, השנה, לבד אצלנו בלבד, בבית-ברל, נרשמו כ- 400 מועמדים, והתעניינו, פונים, כ- 1,200.
עבדאללה חטיב: מנהל אגף א', לחינוך במגזר הערבי.
עבדאללה חטיב: אין מינהל ערבי.
עבדאללה חטיב: ב- 50 בתי-ספר היא התחילה בשנת הלימודים, אני אתייחס.
עבדאללה חטיב: תשע"ג, 2012.
עבדאללה חטיב: לא, הוא דיבר על תנאי סף לקבלה למכללה.
סאוסאן תומא שוקחה: שלום, ותודה על ההזמנה.
סאוסאן תומא שוקחה: אני לא רוצה לחזור על נתונים, כבר דיברו כולם על הנתונים, אבל אני רוצה לעשות כמה הבהרות בנושא של השיבוצים.
סאוסאן תומא שוקחה: משרד החינוך, כשאומר שיבצנו מורים, זה לא אומר שהם נתנו מורה חדשה להיכנס למשרד החינוך או ללמד במשרד החינוך.
סאוסאן תומא שוקחה: זאת אומרת שהיא ביקשה אולי להגדלת אחוז המשרה שלה, מ- 12 שעות לימוד ל- 24 או ל- 30, זאת אומרת, גם העברת מקום מהדרום, שיש לנו גם אלפי מורות שמלמדות מהצפון, מלמדות בדרום, שהן מבקשות לעבור מהדרום לצפון והן נענו, אז מה שנענה, כאשר אנחנו מדברים על נענו 5,000 או נענו 2,500 בקשות, זאת לא אומרת תקנים חדשים.
סאוסאן תומא שוקחה: זאת הבהרה אחת.
סאוסאן תומא שוקחה: הבהרה שנייה בנושא של תוכנית החומש.
סאוסאן תומא שוקחה: עם כל הכבוד להצהרות של שר החינוך והרשות לפיתוח כלכלי, אבל באחת הישיבות עם מר עבדאללה חטיב, העברת לנו שמשרד החינוך קולט בלי התוכנית הזאת, 70 מורות בשנה, מורות ערביות מלמדות בשפה הערבית בבתי-ספר יהודיים.
סאוסאן תומא שוקחה: אז מה זאת אומרת?
סאוסאן תומא שוקחה: תוכנית החומש הזאת, מה, הוסיפה עוד 30 תקן או הוסיפה עוד 100 תקן?
סאוסאן תומא שוקחה: גם זאת שאלה למר עבדאללה חטיב, אני רוצה להבהיר.
סאוסאן תומא שוקחה: ורק הערה אחת, שאנחנו כעמותת נשים נגד אלימות מנהלות - - -
סאוסאן תומא שוקחה: מנהלות אתר לאקדמאיות ערביות שמשתתפות בהן 2,000 אקדמאיות ערביות.
סאוסאן תומא שוקחה: עשינו סקר לנשים שהן עם תעודת הוראה, 80% מהנשים הערביות שעם הוראה, הן כן רוצות לעבוד במשרד החינוך בבתי-ספר יהודי, והן מוכנות ואני יכולה לתת לך שמות עם מספרי טלפון להתקשר אליהן.
רועי אסף: שלום, תודה רבה על הדיון.
רועי אסף: אני חושב שיש בעיה בדיון שלצורך העניין אתם מעלים פה שותף שלא נמצא, שהוא המועצה להשכלה גבוהה.
רועי אסף: יש מדיניות של ניהול של תארים ומה אנשים לומדים ואיך הם לומדים ומה רמת התארים ואתם למעשה ממקדים כל פעם את הדיון שם והמועצה להשכלה גבוהה לא נמצאת.
רועי אסף: אנחנו, משרד ראש הממשלה, גם עם משרד החינוך וגם עם המועצה להשכלה גבוהה, נדרשנו לעניין הזה.
רועי אסף: אנחנו מפעילים את תוכנית חינוך לקריירה כעת במשרד החינוך ובעתיד במועצה להשכלה גבוהה, כיוון שאנחנו מסכימים שהיצע המורים מהמכללות הוא גדול מדי.
רועי אסף: אני מסביר עוד פעם, דרישות הסף זה לא אחריות של משרד ראש הממשלה.
רועי אסף: המועצה להשכלה גבוהה, יש מועצות של פרופסורים שקובעים את דרישות הסף ומאשרים.
רועי אסף: את הוות"ת.
רועי אסף: בתעסוקת מורות.
רועי אסף: כיוון שזמני קצר, אני אנסה פשוט לתמצת את הדברים.
רועי אסף: גם נשלח לחברת הכנסת זועבי לפני שנה וחצי וגם נשלח לוועדה למעמד האישה, ל- ממ"מ מסמך שלנו שיתעסק בכל תעסוקת הנשים הערביות, מדוע?
רועי אסף: כיוון שאם יש לי עכשיו בעיה של תחבורה ב- X יישובים ערביים, אז הבחירה הטבעית של האישה הערבייה היא תהיה ללמוד הוראה, כאשר ייתכן מאוד שאם הייתי מסדר לה אוטובוס, היא היתה הולכת לבחור מקצוע אחר.
רועי אסף: ולכן, צריך, כשמסתכלים על נושא התעסוקה, יש הרבה כלים שעמיתיי במשרד הכלכלה שיושבת משמאלי, מפעילים עם הרשות לפיתוח כלכלי, בשביל לשנות את כיוון הרכבת מההתחלה.
רועי אסף: אתם עכשיו נמצאים ומתנגשים מול משרד החינוך על בעיה שהיא כבר קיימת.
רועי אסף: החינוך לקריירה, אתה לא תראה את התוצאה שלו עכשיו, אתה לא יכול לקבל עליו נתונים.
רועי אסף: אתה תראה אותו בעוד שלוש ארבע שנים.
רועי אסף: אני מסביר לך עוד פעם, חבר הכנסת, שהנקודה היא שאתה צריך להסתכל - - -
יעקוב איברהים: בוקר טוב.
יעקוב איברהים: אני רוצה להגיד על פרויקט יא סלאם שהוא פרויקט שפועל בשיתוף פעולה עם משרד החינוך מ- 2008, של שילוב מורות ערביות שמלמדות אמנם את השפה הערבית, אבל כן משתלבות.
יעקוב איברהים: כיום יש 100 מורות שעובדות במספר בתי-ספר, כמעט 200 ומשהו, ובטח הם גם במשרה מלאה.
יעקוב איברהים: זה תוכנית שפיתחנו ביוזמות קרן אברהם, אבל כן במשרד החינוך.
יעקוב איברהים: חלקית, אני לא כל-כך יודע בכמה.
יעקוב איברהים: אני לא מדבר על שילוב המורות העתידיות, אני אומר על פרויקט שעובד מ- 2008.
יעקוב איברהים: למשל, הכשרות והכל שנעשות דרך קרן אברהם, אבל גם, המשכורות והכל דרך משרד החינוך, שהן עובדות, הרבה מהן השתלבו בצורה יוצאת מן הכלל, חלק מהם הפכו אפילו להיות גם מחנכות בתוך בית-הספר, ואנחנו מאוד מברכים על היוזמה הזאת.
יעקוב איברהים: לא לא, אנחנו התחלנו את זה אבל כנראה שזה, בגלל ההצלחה, החליטו.
יעקוב איברהים: בזכות ההצלחה.
עבדאללה חטיב: אנחנו בתוכנית החומש לא מדברים על שפה ערבית בכלל.
עבדאללה חטיב: זה עיקר העבודה שלנו במסגרת הפרויקט, לפתוח אופק תעסוקתי.
עבדאללה חטיב: מה שאנחנו עושים, שאנחנו נותנים להם גם את חוויית ההצלחה.
עבדאללה חטיב: הם מסיירים בכל מיני מקומות, אם זה במפעלי היי-טק, אם זה באוניברסיטאות, אם זה במכון מחקר, במקומות שונים, על-מנת להראות להם שחוץ מתחום ההוראה יש גם כן מקצועות או אופני תעסוקה עתידיים שמיועדים גם לנשים.
עבדאללה חטיב: אני אומר לך מה שאמר לך רועי, התוצאות – אי-אפשר לראות אותם במיידי.
עבדאללה חטיב: את התוצאות אפשר יהיה לראות אחרי שלוש שנים.
עבדאללה חטיב: אני אומר לך, אם אנחנו היום רואים למשל שאחוז הביקוש למכללות, למכללות, אני רק מכללות שהם שייכים למשרד החינוך, הוא בירידה, משמעות הדבר שהיום אנחנו רואים שהם הולכים דווקא למקומות שהם מקומות אחרים והן הולכות דווקא לאקדמיה והן הולכות דווקא לטכניון והן הולכות דווקא למקומות - - -
עבדאללה חטיב: נראה תוצאות.
עבדאללה חטיב: עכשיו אני רוצה להתחבר למה שאתם התחלתם פה.
עבדאללה חטיב: קודם כל, הפרויקט הזה שאנחנו דיברנו עליו, אנחנו הולכים להרחיב אותו לכל בתי-הספר במגזר הערבי, תוך שלוש שנים.
עבדאללה חטיב: תוכנית החומש שעליה דיבר השר והמנכ"לית הוא לא רק להוראת השפה הערבית.
עבדאללה חטיב: אנחנו לא התייחסנו לנושא של שפה ערבית, אנחנו התייחסנו למקצועות שהם מקצועות מדעיים, אנחנו דיברנו על פיסיקה, על כימיה, על ביולוגיה, על אנגלית, על מתמטיקה, ואין שום בעיה למשרד החינוך, לא היו הנחיות שהן אוסרות על העסקת מורים מהמגזר הערבי, במסגרת בתי-הספר במגזר היהודי.
עבדאללה חטיב: היום אני אומר לכם, הרבה בתי-ספר מהמגזר היהודי פונים דווקא למורות מהמגזר הערבי וחוץ מהתוכנית הזאת, אני רוצה להגיד לכם שלפי הנתונים שקיימים היום במשרד החינוך, מעל ל- 300 מורים מהמגזר הערבי מועסקים במגזר היהודי, לא רק בהוראת השפה הערבית.
עבדאללה חטיב: יש מורים, ואני מכיר מורים למתמטיקה, אני מכיר מורים לאנגלית, אני מכיר מורים למדעים, אבל זה אופן תעסוקתי שהוא - - -
גאלב מג'אדלה: שלום לכולם, קודם כל אני מברך את היושבת ראש, מברך את חבר הכנסת מסעוד גנאים על עצם קיום המפגש והגשת הבקשה לדיון שהוא לעניות דעתי, כאוב וכואב למורות הערביות ואני חושב שזה פצצת זמן מתקתקת ונזק מצטבר למדינה.
גאלב מג'אדלה: ולכן אני רוצה להיות קצת פרקטי ולא לחזור על כל מה שנאמר כאן ונאמרו כאן הרבה דברים שהם מאוד נכונים.
גאלב מג'אדלה: קודם כל, אני חושב שפה זה לא נושא רק של משרד החינוך לבד.
גאלב מג'אדלה: פיתרון הבעיה זה כרוך בכמה משרדי ממשלה.
גאלב מג'אדלה: אני חושב שפה צריך להיות על הקמת פרויקט משולש, של משרד החינוך, משרד התמ"ת או מה שנקרא היום משרד הכלכלה, משרד המדע והטכנולוגיה ועל הקמת מטה בראשות האוצר ולמציאת פיתרונות לנושא הזה, היות ומשרד החינוך לבד לא יכול לפתור את הבעיה.
גאלב מג'אדלה: קודם כל, הנושא שדובר עליו, על קליטת מורים ומורות ערביים בבתי-ספר יהודיים.
גאלב מג'אדלה: בכל הנושאים שיש אפשרות לקלוט אותם, אם זה אנגלית, אם זה מתמטיקה, אם זה מדעים, וכל מה שמשתמע מכך.
גאלב מג'אדלה: שנית, נושא של הסבה מקצועית ולכן אני הכנסתי פה גם את משרד הכלכלה.
גאלב מג'אדלה: בניית כיתות לימוד, בכדי שזה יביא לצמיחה ולצמצום מספר התלמידים בכיתות ואז נוכל לקלוט גם מורים ומורות חדשים למערכת.
גאלב מג'אדלה: רביעית, נושא הפרישה.
גאלב מג'אדלה: היום אנחנו יודעים, מכסות הפרישה השנתיות שמוסכמות עם האוצר זה בסביבות 1,200 – 1,250 פורשים לשנה, כולל המגזר היהודי.
גאלב מג'אדלה: אז מתוכם, כמה יוצאים במגזר הערבי?
גאלב מג'אדלה: איזה 150 מורים ומורות לפרישה?
גאלב מג'אדלה: כמה מכניסים במקומם?
גאלב מג'אדלה: 300, בחצי משרה?
גאלב מג'אדלה: זה לא יביא לפיתרון הבעיה.
גאלב מג'אדלה: אני חושב שפה צריך לפעול.
גאלב מג'אדלה: הם כבר שחוקים.
גאלב מג'אדלה: אני חושב שפה צריך לפעול על הקצאת מכסת פרישה בתוכנית חומש למגזר הערבי, לא פחות מ- 300 עד 400 פורשים במגזר הערבי בחמש שנים, אז אתה מפריש פה 2,500 מורים שאתה תוכל להכניס במקומם בתוך פרק זמן של חמש שנים, בין 2,000 עד 2,500 מורים ומורות.
גאלב מג'אדלה: והמורים שפורשים, אפשר גם פה לקלוט אותם בחינוך הבלתי פורמאלי.
גאלב מג'אדלה: ושתי הערות, רק בשביל להעיר את עיני החברים הנכבדים שיושבים כאן, למה שנאמר כאן.
גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת עיסאווי פריג' דיבר על נושא הבחינה בערבית.
גאלב מג'אדלה: השאלה פה ואני אומר כאיגוד מקצועי, אם מגישים את בוגר המכללה לבחינה בערבית אחרי ארבע שנות לימוד במכללה, איפה היו כל הזמן, איפה היינו כל הזמן בנושא הזה במכללות?
גאלב מג'אדלה: אני לא מדבר על המכללות כאן.
גאלב מג'אדלה: אני חושב, זה נעשה רק בכדי להקל על הבעיה לקליטת המורים לשיבוצים במגזר הערבי.
גאלב מג'אדלה: מורה שעובר את הבחינה הוא מורה שעובר את הבחינה, מקבל 15 נקודות פור לשיבוצים.
גאלב מג'אדלה: אני חושב שפה אחרי סיום ארבע שנים לקיים בחינה, אני חושב שזה עוול לבוגר או לבוגרת.
גאלב מג'אדלה: אני חושב שפה צריך לפעול לפני זה.
גאלב מג'אדלה: מורה שרוצה להתקבל לעבודה במכללה ערבית, צריך להיות עם מינימום ארבע יחידות בגרות בערבית.
גאלב מג'אדלה: לא עם שלוש יחידות.
גאלב מג'אדלה: אולי עוד שנייה, ואני מסיים.
גאלב מג'אדלה: עוד הערה על מה שנאמר כאן.
גאלב מג'אדלה: עוד הערה, כבד היושבת ראש, הערה קצרה, על מה שנאמר כאן.
גאלב מג'אדלה: על מורות שהועסקו ונכון שהן לא מובטלות, במסגרת גנים פרטיים או צילה או תוכנית החומש, וזה נכון ופה הם מקבלות משכורת והן לא מובטלות, אבל מה הנקודה כאן, מה הבעיה כאן?
גאלב מג'אדלה: כל המורות שעובדות במסגרות האלה, זה לא נותן להן, לא זכויות סוציאליות, זה לא נותן להן נקודות לשיבוצים, הן לא יכולות להתקבל לעבודה במשרד החינוך.
גאלב מג'אדלה: היות ומורה, אחרי סיום לימודים במכללה, שלא עובדת ולא מלמדת באותה שנה, היא מקבלת רק נקודה אחת לשיבוצים, לעתיד, למשרד החינוך.
גאלב מג'אדלה: ומורה שעובדת בפועל, היא מקבלת ארבע נקודות.
גאלב מג'אדלה: וזה לא נותן לה גם זכויות לשיבוץ עתידי.
עבדאללה חטיב: פתרנו את זה.
עבדאללה חטיב: זה נפתר.
עבדאללה חטיב: הוקם מרכז מידע ולא במחוז, הוקם מרכז מידע במטה בצפון.
עבדאללה חטיב: זה היה לפני שנתיים.
עבדאללה חטיב: השנה פרסמנו את זה בצורה מאוד אינטנסיבית, כי התמונה שתיאר אותה חבר הכנסת חנא סוייד היא תמונה נכונה, היא תמונה אמיתית ויש לנו אינטרס שאותם מורים ומורות, בעיקר מורות ואימהות, שיקבלו גם כן שירות נאות ויקבלו גם כן מקום שהוא נאות.
עבדאללה חטיב: ולכן הקמנו מרכז מידע בצפון שייתן להן מענה בנושא הזה, עם ניקוד, עם מיקום, והמרכז הזה פתוח כל ימי השבוע, כל המורים יכולים אפילו להתקשר ולזמן, על-מנת לא להמתין.
עבדאללה חטיב: אני רוצה לתת תשובות לחבר הכנסת.
עבדאללה חטיב: אני רוצה לתת לך תשובות קצרות.
עבדאללה חטיב: לגבי נושא של ההישגים הלימודיים, מחר אנחנו בוועדת החינוך של הכנסת, מתאר את העלייה בהישגי התלמידים הערביים, הן במבחני הבגרות, הן במבחנים הבינלאומיים והן במבחני המיצ"ב, בראייה שהיא חמש שנים.
עבדאללה חטיב: בנושא של מבחן הבקיאות.
עבדאללה חטיב: אנחנו מלפני שלוש שנים, אנחנו עשינו מבחן והגדרנו פרמטרים שהם מנבאי איכות למורים במגזר הערבי.
עבדאללה חטיב: דיברנו על ממוצע ציונים ודיברנו על מבחני בקיאות בשפה הערבית למועמדים בהוראה.
עבדאללה חטיב: 50% מהמורים שניגשו למבחן במגזר הערבי, נכשלו.
עבדאללה חטיב: 50% מהמורים.
עבדאללה חטיב: בנושא של תוספת שעות, אני רוצה להגיד - - -
עלי ותד: צריך להבדיל בין מכללות, לא כולם בוגרי המכללות הערביות.
עלי ותד: יותר בוגרי מכללות יהודיות.
עבדאללה חטיב: שני דברים.
עבדאללה חטיב: בנושא של תוספת שעות, אני רוצה להגיד שב- 2010, המשרד קלט כ- 1,800 מורים והיום אנחנו מדברים על 3,000 מורים שנקלטו במערכת החינוך במגזר הערבי וזה בשל תוספת כ- 10,000 שעות, למערכת החינוך במגזר הערבי.
עבדאללה חטיב: אני מציע שעיקר הדיון הזה לא יתמקד רק במשרד החינוך, כי עיקר הבעיה היא לא רק במשרד החינוך.
עבדאללה חטיב: צריך להקים פורום משותף של כל משרדי הממשלה.
עבדאללה חטיב: הבעיה היא בעיה של אקדמאים ערבים.
עבדאללה חטיב: זאת אומרת שחלק מהאנשים שבאים להוראה, הם לומדים תואר ראשון במדעי המדינה, הם לומדים תואר ראשון במשפטים, הם לומדים תואר ראשון בסוציולוגיה, הם לומדים תואר ראשון בהנדסה ולא מוצאים תעסוקה במקומות אחרים ולכן מה הם עושים?
עבדאללה חטיב: הם עושים הסבה במסגרת המכללות ובאים להוראה ולכן הבעיה היא לא רק במשרד החינוך.
עבדאללה חטיב: כלומר, אם אנחנו עושים פילוח לאותם מועמדים ואנחנו רואים שחלקם הם עורכי-דין וחלקם הם רופאים, חלקם הם מהנדסים, חלקם הם סוציולוגים, חלקם שסיימו מדעי המדינה.
עבדאללה חטיב: ולכן ההצעה להקים מין פורום שיטפל בנושא של האקדמאים במגזר הערבי, כולל מורים היא ההצעה הנכונה שיכולה גם לבנות תוכנית אסטרטגית לחמש-שש שנים, על-מנת לקלוט יותר אקדמאים מהמגזר הערבי.
עבדאללה חטיב: הן במשרד החינוך והן במשרדי הממשלה השונים.
טלי יוגב: בוקר טוב לכולם ותודה על ההזדמנות.
טלי יוגב: אבל אני דווקא לא רוצה לדבר בעצמי כי אני יכולה לתת לכם דברים מאוד כלליים.
טלי יוגב: נמצאות פה שתי מנהלות יקרות של הוסטלים שמופעלים עם "חסות הנוער", ואני רוצה להעביר את רשות הדיבור לרונית לב ארי ולרותי רואי, שתיהן מנהלות הוסטלים, והן יספרו לכן.
רונית לב ארי: תודה, בוקר טוב.
רונית לב ארי: אני רונית לב ארי, מנהלת מקצועית של עמותת "בית רות" שאיריס טברסקי מנהלת אותה.
רונית לב ארי: זאת עמותה שעוסקת רק בניהול מסגרות לנערות בסיכון שמגיעות בצו בית-משפט לנוער.
רונית לב ארי: ההוסטל קיים שבע שנים בראשון לציון, מפוקח על-ידי חסות הנוער.
רונית לב ארי: יש לי רק מילים טובות להגיד על חסות הנוער: מקצועיות, רצינות וכו'.
רונית לב ארי: המקום הוא גם בהשראת השירות לנוער שפעם היה שירות לנערות.
רונית לב ארי: אנחנו עשינו אינטגרציה גם במסרים של השירות לנערות לשעבר שזה חשוב לנו מאוד מבחינת הנערות.
רונית לב ארי: סיפור הצלחה: נערה שכיום היא בת 18, נמצאת שלוש שנים במסגרת.
רונית לב ארי: הגיעה מ"צופייה".
רונית לב ארי: משה רון מנהל "צופייה", אני יכולה להגיד ששכב על הגדר כדי שנקבל אותה כי הפרופיל היה נראה פרופיל ל"מסילה", למעון סגור, והוא הצליח לשכנע אותנו לקבל את הנערה.
רונית לב ארי: אני חייבת להגיד של"מסילה" היה תפקיד מאוד חשוב כסוג של איום.
רונית לב ארי: זה איום להיות במקום סגור שדומה במידה מסוימת בחלקו לכלא.
רונית לב ארי: הנערה הזאת היום אחרי שלוש שנים סיימה בגרויות, עומדת להתגייס ליחידה קרבית, עברה בעמותת "אתגרים" קורס מדריכות אחרי פעולה ממושכת, שילבה עבודה עם לימודים.
רונית לב ארי: לפני שהיא הגיעה אלינו היא קצת עבדה והייתה בורחת מכל עבודה.
רונית לב ארי: עקבית – שנתיים באותו מקום עבודה.
רונית לב ארי: אני חייבת להגיד שמדובר בעבודת צוות מאוד אינטנסיבית תוך התייעצות מדי פעם עם הפיקוח של חסות הנוער.
רונית לב ארי: הלימודים קורים בתוך בית רות.
רונית לב ארי: אנחנו התבקשנו על-ידי חסות הנוער לקיים בית-ספר בתוך המסגרת.
רונית לב ארי: אני מברכת על הבקשה הזאת.
רונית לב ארי: על-פי התרשמותי, הלימודים בתוך המסגרת מאפשרים התייחסות פרטנית לכל נערה ונערה, ולהוציא לפועל את היכולות האמתיות שלה.
רונית לב ארי: אני לא מאמינה בשילוב ברוב המקרים של נערות שלא היו שנה-שנתיים בבית-ספר.
רונית לב ארי: לא נראה לי שמערכת החינוך עם כל היכולות שלה יכולה לתת מענה לנערות האלה.
רותי רואי: אני מנהלת הוסטל של חסות הנוער לנערות מהמגזר החרדי בשם "ניגונים".
רותי רואי: צילית יעקובסון מנהלת - -
ציפי נחשון: - - - במשרד הרווחה והשירותים החברתיים.
ציפי נחשון: למי שלא יודע.
רותי רואי: אנחנו מתעסקים אך ורק עם המגזר החרדי.
רותי רואי: אני אספר סיפור אחד על אחת הנערות שהגיעה אלינו באופן יחסי בגיל מאוחר.
רותי רואי: לא השתלבה בשום מסגרת לימודית.
רותי רואי: נערה ממשפחה חרדית – הגיעה לשוטטות, שתתה אלכוהול, הסתבכה בסחר ברכוש גנוב, הייתה ליד עבריינות כל הזמן.
רותי רואי: היא הגיעה אלינו, לא השתלבה במסגרת, והייתה איזושהי תחושה שמשהו לא מצליח להיעשות איתה.
רותי רואי: ההתחלה הייתה מאוד קשה, לוותה בבריחות, לא ניהלה סדר יום – היה מאוד קשה.
רותי רואי: הייתה גם חשיבה ללכת לכיוונים אפילו יותר סגורים.
רותי רואי: בשלב מסוים הבנו שיש קושי מאוד גדול אצל הנערה לוותר על הבית, והיא מענישה את ההורים שלה, ומשהו שם מאוד קשה ומסובך.
רותי רואי: אחרי שהבנו את הדבר הזה ליווינו אותה בדרך אחרת – גם דרך ההורים שהרגישו שהילדה הזאת מפרקת להם את הבית; הצלחנו לעשות גם איתם וגם איתה איזושהי עבודה, לעזור לה לא לשלם מחירים כל כך כבדים כדי להעניש; לעזור להורים לקבל אותה, לראות צדדים אחרים שלה.
רותי רואי: בעבודה מאוד מאומצת הילדה הזאת היום סיימה 12 שנות לימוד, סיימה תעודת בגרות, קיבלה עבודה מסודרת לראשונה בחייה; ההורים התגייסו ונרתמו ומצאו מענה בתוך המשפחה המורחבת להמשך מגורים בשבילה.
רותי רואי: זאת נערה בת 18.5 ששהתה אצלנו חצי שנה נוספת.
רותי רואי: היום היא מנהלת חיים עצמאיים, סיימה לימודים, לומדת מקצוע – ממש על הדרך.
רותי רואי: מצאה את מקומה בתוך פרק זמן יחסית קצר.
רותי רואי: תודה.
ציפי נחשון: יבוא יום, והן לא תהיינה אנונימיות.
אדוה ברקוביץ רומנו: תודה, בוקר טוב.
אדוה ברקוביץ רומנו: אני מאוד שמחה על הדיון הזה.
אדוה ברקוביץ רומנו: זה נושא מאוד חשוב ולא מספיק מדובר.
אדוה ברקוביץ רומנו: אני מניחה שיש פה תמימות דעים בין היושבות פה.
אדוה ברקוביץ רומנו: כנשות מקצוע אנחנו רואות את הצרכים הייחודיים של הנערות, אבל זאת איזושהי בועה שבמערכות אחרות זה לא מספיק מדובר.
אדוה ברקוביץ רומנו: גם התיזה שכתבתי היא בנושא של התכנית הלאומית בראיה מגדרית.
אדוה ברקוביץ רומנו: גיליתי שיש הרבה מאוד מערכות שעובדות בצורה עיוורת מגדר.
אדוה ברקוביץ רומנו: זאת אומרת המגדר הוא לא קטגוריה רלוונטית, מתעסקים בגיל, מתעסקים בתרבות, שזה כמובן מאוד חשוב, אבל ההצטלבות יחד עם מגדר מאוד חשובה.
אדוה ברקוביץ רומנו: זה גורם לפספס הרבה מאוד נערות גם באיתור, גם במניעה וגם במענים.
אדוה ברקוביץ רומנו: יש הרבה מאוד מענים כלליים ולא נותנים נקודת מבט ייחודית לנערות.
אדוה ברקוביץ רומנו: גם בתחום של צעירות וצעירים שזה תחום חדש שמקבל תאוצה, והוא מאוד חשוב, יש פער מחקרי מאוד גדול, ויש חוסר בנתונים ובמענים שמותאמים לצרכים של הנערות ושל הצעירות.
אדוה ברקוביץ רומנו: בנוסף לכך זה לא מספיק לעבוד באופן מופרד עם נערות או להסתכל על נערות באופן מופרד, אלא השאלה היא גם איך עובדים עם נערות.
אדוה ברקוביץ רומנו: ההסתכלות האינדיבידואלית הפרטנית עלולה להיות גם פתולוגית; לשים את הדגש על המשפחה ועל הנערה זה כובד אשמה מאוד גדול, וחסרה התייחסות יותר פמיניסטית, ביקורתית, חברתית לעשות פעולות לשנות את התודעה גם בקהילה; לא רק בקרב אותה נערה או משפחה, אלא לעשות שינוי קצת יותר רחב במובן המגדרי.
אדוה ברקוביץ רומנו: גם נושא של מניעה הוא מאוד חסר.
אדוה ברקוביץ רומנו: מה שכתבתי בנייר העמדה הוא שרוב המאפיינים של הנערות האלה הם מאפיינים מופנמים.
אדוה ברקוביץ רומנו: זאת אומרת שכשמגלים את המצוקה הרבה פעמים זה כשהמצוקה היא קיצונית: בעיות של ניסיונות אובדניים או הפרעות אכילה.
אדוה ברקוביץ רומנו: קשה לראות את המצוקות האלה כשהן בתחילת הדרך.
אדוה ברקוביץ רומנו: לדעתי, תכניות מניעה יותר רחבות יכולות גם לזהות את הנערות בצורה נכונה יותר וגם לתת מענה לנערות שבכלל לא רואים את המצוקה שלהן.
אדוה ברקוביץ רומנו: לכן תכניות המניעה האלה הן מאוד חשובות.
אדוה ברקוביץ רומנו: לצערי, בהרבה מאוד משרדים מטפלים רק כשהנערה כבר אותרה ושולחים אותה להוסטל כזה או אחר ואפשר היה למנוע את זה הרבה לפני כן.
אדוה ברקוביץ רומנו: מה קרה ב-1969?
אדוה ברקוביץ רומנו: לדעתי, יש פה שני קווים מקבילים.
אדוה ברקוביץ רומנו: יש נשות המקצוע והחוקרות שעובדות עם נערות, והן בתוך השפה המחקרית, בתוך התחום.
אדוה ברקוביץ רומנו: מאוד ברור בעולם ובארץ בקרב האוכלוסייה הזאת של העובדות שיש צרכים מיוחדים לנערות.
אדוה ברקוביץ רומנו: יש גם פער גם בספרות כשמדברים על נוער באופן כללי או כשמדברים על תכנית בין-משרדית של התכנית הלאומית שהוא משהו מאוד כללי לנוער, שוכחים את המגדר.
אדוה ברקוביץ רומנו: הנושא המגדרי לא מספיק מדובר.
אדוה ברקוביץ רומנו: יש הרבה תכניות במשרד הרווחה ובמשרד הקליטה והיום גם קידום נוער במשרד החינוך מסתכלים באופן ממוקד על נערות.
אדוה ברקוביץ רומנו: אבל לדעתי, זה סוג של טיפה בים.
אדוה ברקוביץ רומנו: זה לא מספיק רחב.
אדוה ברקוביץ רומנו: יחסית למצוקות ולמאפיינים - -
אדוה ברקוביץ רומנו: זאת לא הכוונה שלי, אני מתנצלת אם ככה הובנתי.
אדוה ברקוביץ רומנו: העבודה היא מאוד חשובה.
אדוה ברקוביץ רומנו: יש נערות שמטופלות גם במשרדים אחרים, כמובן; במשרד הבריאות, במשרד לביטחון פנים.
אדוה ברקוביץ רומנו: הנערות מטופלות, זה לא שהן לא מטופלות, אבל הראייה היא לא ראייה שממוקדת על נערות, למעט במשרד הרווחה ובאיים של הסתכלות ייחודית על נערות.
אדוה ברקוביץ רומנו: הראיה צריכה להיות יותר במאקרו, להרחיב לעוד משרדים, להרחיב להסתכלות יותר רחבה ולשיתופי פעולה, ושזה לא יהיה רק ממוקד תכניות מסוימות, אלא שגם תכנית לכלל הנוער ביישוב כמו למשל מועדון לנוער ביישוב, תהיה לו ראייה מגדרית.
אדוה ברקוביץ רומנו: זאת הכוונה שלי.
אדוה ברקוביץ רומנו: כמו שהמדינה יצאה באמירה על הטיפול בנוער וחסרה התייחסות לצעירים, אבל בעיקר לנוער, צריכה להיות גם אמירה על הנערות באופן מופרד, כי זה פשוט לא אותו דבר.
אדוה ברקוביץ רומנו: המאפיינים של נערות הם שונים לחלוטין ממאפיינים של נערים.
אדוה ברקוביץ רומנו: אנחנו יודעים ממחקרים שנערות נפגעות יותר – יש שיעור גבוה יותר של נפגעות בעיקר באלימות או במצוקות בבית וגם מחוץ לבית, והן לא מבטאות את המצוקות שלהן בצורה מוחצנת; הן לא מפריעות לסדר החברתי, הן לא מתעסקות בעבריינות או באלימות או בונדליזם.
אדוה ברקוביץ רומנו: הן מפנימות את זה, הן פוגעות בעצמן – אם אלה פגיעות של אובדנות, דיכאון, הפרעות אכילה.
אדוה ברקוביץ רומנו: אז גם לא רואים את זה, וזה גם לא מפריע לאף אחד.
אדוה ברקוביץ רומנו: היא יושבת בכיתה והיא שקטה.
אדוה ברקוביץ רומנו: ואם לא יודעים איך לזהות את זה אז מפספסים את זה.
אדוה ברקוביץ רומנו: זה לא רק שהיא מגיעה לעובדת הנערה פעם בשבוע, אלא זה גם כשהיא נמצאת בשכונה ונמצאת בבית-הספר.
אדוה ברקוביץ רומנו: מישהו צריך לראות את זה, מישהו צריך לזהות את זה.
אדוה ברקוביץ רומנו: אחת הדרכים לעשות את זה זה גם על-ידי הרחבה של תכניות מניעה וגם שלתוך התכניות הקיימות ייכנסו יותר תכנים פמיניסטיים ביקורתיים ולא רק תכנים טיפוליים אישיים.
אדוה ברקוביץ רומנו: כי הבעיה היא לא באישיות של הנערה, הבעיה היא שיש אלימות כלפי נשים בחברה וכלפי נערות, ויש גם בעיה נושא של דימוי גוף.
אדוה ברקוביץ רומנו: העצמה זה משהו פרטני.
אדוה ברקוביץ רומנו: גם תכניות מניעה בפועל בתוך בתי ספר במסגרות אוניברסליות יותר זה חשוב, וגם שהפרקטיקה תהיה פרקטיקה פמיניסטית.
מיכל שגיא: שלום, ברשותכם אני גם אעביר רשות דיבור לשירלי אסא.
מיכל שגיא: אני מנהלת פרויקט לצעירים ולצעירות חסרי בית בירושלים.
מיכל שגיא: לנו חשוב מבחינת הראיה של על"ם שאנחנו עובדים עם רצף של אוכלוסיות בכל רצף הסיכון.
מיכל שגיא: חשוב לנו להדגיש שתי נקודות: נקודה אחת זה מה שדובר קודם – הנושא של המיניות והמין.
מיכל שגיא: אנחנו יודעים שצעירים וצעירות ובני נוער לא באמת יודעים דברים על מין ועל מיניות, לא מדברים איתם על זה.
מיכל שגיא: צעירות רבות ונערות רבות פועלות עם הרבה חוסר ידע.
מיכל שגיא: זאת אומרת הן לא באמת יודעות מה קורה, הן מגיבות לדברים ועושות דברים כי זה מה שהן חושבות שנכון.
מיכל שגיא: נראה לנו ששם צריך לשים את הדגש, בנושא של הסברה, בנושא של מניעה, בנושא של מתן מענה הסברתי בנושא של מין ומיניות.
מיכל שגיא: דגש נוסף שחשוב לנו לגבי נערות וצעירות זה גם לשים לב מעבר למגדר גם לתת-קבוצות.
מיכל שגיא: אנחנו יודעים מה ההבחנות לגבי אוכלוסיות חרדיות, ואנחנו יודעים את ההבדלים שיש באוכלוסיות של ערביות, בדואיות ודרוזיות שבנוסף לקשיים הבסיסיים שקיימים כהן מגיעות אלינו צריך לקחת בחשבון מה קורה בתוך המשפחה ובתוך הקהילה.