GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא: אני רק אוסיף משפט אחד ואנחנו נעבור לנושא התעסוקה.
עאידה תומא: הצעד הבא שנצטרך גם את עזרתך, חבר הכנסת עפו, זה במינוי קאדיות, נשים בבתי דין שרעיים ואחר כך כניסתן - - - אנחנו התחלנו התכתבויות בנושא הזה.
עאידה תומא: אני חושבת שהבג"צ האחרון הזה יעזור לנו לקדם את הנושא.
עפו אגבאריה: יש מועמדות?
עאידה תומא: יהיו.
עפו אגבאריה: לא, אני יודע שיש, כבר פנו אליי.
קריאה: אם ברשות הפלסטינית העסיקו שלוש מירדן וטורקיה, אני חושבת ש - - -
עפו אגבאריה: כן, אני אומר שיש מועמדות, כבר פנו אליי, אני יודע.
עליזה לביא: יש נשים שיכולות להיות אצלכם שרעיות?
עפו אגבאריה: כן, יש מועמדות.
עליזה לביא: מבחינת ידע והשכלה?
עליזה לביא: מה נדרש כדי להיות שרעית?
עאידה תומא: לפי החוק הישראלי נדרש קודם כל, כתוב, להיות גבר, ואת זה צריך לשנות.
עאידה תומא: כתוב וצריך לשנות את זה.
עאידה תומא: זה העיקר שלנו.
עאידה תומא: אחר כך צריך השכלה משפטית, ידע בדת האיסלמית ואפילו לא מוגדר מה הידע ומה הדרגה של הידע הזה.
עאידה תומא: היה מקרה שאישה ניגשה לתפקיד הזה בעבר ולא התקבלה, אנחנו הגשנו בג"צ.
עאידה תומא: עצם העובדה שהזמינו אותה לראיון זה אומר שאין מניעה חוקתית מבחינת העסקת אישה בתפקיד של קאדיה ואנחנו חושבות שעצם העובדה שבעולם הערבי, גם ברשות הפלסטינית וגם בירדן, יש נשים שמכהנות בתפקיד הזה, אין מניעה שרעית בנושא ואנחנו כבר התכתבנו עם הוועד מקודם ואנחנו ממשיכות ואנחנו נלך על זה.
עפו אגבאריה: אלה שניגשו, יש להם השכלה משפטית והשתלמות בשריעה.
נבילה אספניולי: הייתה השתלמות מיוחדת בבית ברל לקאדיות וקאדים שרעיים בזמנו.
עפו אגבאריה: אבל אלה שביקשו, יש להם השכלה משפטית, הן משפטניות שהשתלמו.
עליזה לביא: אני רוצה רגע לסגור את הנושא של האלימות ואחרי זה אני רוצה להעיר הערה על השרעיות.
סמאח אגבאריה: אפשר הערה אחת?
סמאח אגבאריה: אני חושבת שמאוד חשוב להגיד שהרבה אנשים פה והרבה ארגונים התאגדנו יחד והקמנו ועד מיוחד, עם נשים ש - -- כולנו בעצם, ואנחנו מארגנים פעילויות ברמה הארצית ואנחנו רק בהתחלה.
עאידה תומא: ואנחנו ממשיכות דרך ומאבק של 20 שנה בנושא הזה.
עליזה לביא: אני מאוד שמחה שאמרת את ההערה שלך.
עליזה לביא: אני הקשבתי קשב רב לדברים שנאמרו פה בנושא של אלימות, בעיקר הדברים הוצגו בביקורת מתמשכת על המענה שהמדינה לא נותנת ועל נושאים שלא מטופלים כראוי, אם זה בהתאמה תרבותית, אם זה ברגישות, אם זה חוסר שפה.
עליזה לביא: אני פחות שמעתי על ההתארגנות הזאת, שמעתי את זה רק בשולי הדברים.
עליזה לביא: לא שמעתי, אני סיכמתי לי, אני לא מכירה.
עליזה לביא: אני לא שמעתי.
עליזה לביא: אני שאלתי קצת על בית ספר, שאלתי על מסגרות חברתיות, מה עושים הארגונים למען מניעה, איך תמורות בתוך הקהילה - - -
חנין זועבי: בכל אלה מעורבות כל הנוכחות - - -
קריאה: אי אפשר לספר את הפעילות של - - -
עליזה לביא: אני לא אומרת ביקורת, אני עדיין לא בשלב של הביקורת, אני בשלב של הלימוד.
עליזה לביא: אני אומרת מה חסר לי.
עליזה לביא: אני אשמח לקבל אם יש ניירות של הארגונים, את הזכרת כמה דוחות, אני לא מכירה את הדוחות הללו, אני אשמח לקרוא אותם.
עליזה לביא: זה דבר ראשון שחסר לי.
עליזה לביא: דבר שני שמעניין אותי מאוד, החוק הראשון שהעברתי יחד עם חברת הכנסת שולי מועלם, זה חוק שעבר, החוק הפרטי הראשון בכנסת במושב הזה, זה חוק שהוספנו ארבע נשים לבחירה בוועדה למינוי דיינים.
עליזה לביא: אבל זה לא דיינות, זה ארבע נשים בוועדה שבוחרת.
עליזה לביא: אנחנו בישראל, גם בעולם היהודי, לא נמצאות במצב שיש לנו נשים שאני יכולה להגיד בבטחה שהן יכולות להיות דיינות.
עליזה לביא: אני כן רוצה - - -
עפו אגבאריה: אם יש פריצת דרך נשות הכותל, אז יכול להיות שזה יגיע.
עליזה לביא: לא, אלה שני דברים שונים.
עפו אגבאריה: לא, אם יש תנועה כזו, אז זה יגיע בסוף.
חנין זועבי: מבחינת הידע אין בעיה אצלנו.
חנין זועבי: מבחינת ההכשרה המקצועית אין בעיה.
עליזה לביא: זה לא.
עליזה לביא: אני לא מכירה אצלכם, אני כן מכירה אצלנו.
עליזה לביא: מה שאני מנסה לומר, שבשביל להגיע ליום הזה שאצלנו תהיינה דיינות צריך לעבוד על זה.
עליזה לביא: כלומר צריך לפתוח מרכז, לממן אותו, להביא לכך שנשים שיש להן רצון ושיש להן כבר היום השכלה גבוהה יכולות להמשיך וללמוד, כדי שבבוא היום הן תהיינה.
עליזה לביא: אצלכם אתם אומרים שיש לנשים את הידע, הן יכולות להיות.
עליזה לביא: אז אני אשמח מאוד, וגם עמליה, שמרכזת את הנושא הזה אצלי, אל"ף, ללמוד מה קורה בעולם הערבי, זה מאוד מעניין אותנו, אם נוכל לקבל סיכום, הזכרתם את ירדן, הזכרתם עוד מקומות, אני לא מכירה, אני אשמח מאוד.
עליזה לביא: עד האינתיפאדה הראשונה הייתי חברה בוועדה של שיח בין דתי, שלצערי הרב מי שהובילה אותו הייתה פרופ' חנה ספראיי ז"ל, גם נוצריות, גם מוסלמיות וגם יהודיות, למדנו ביחד.
עליזה לביא: אני חושבת שיש הרבה מה ללמוד בין הדתות, במיוחד המקום של נשים.
עליזה לביא: השיח הזה נעצר, הוא נעצר בגלל המתח הפוליטי ולא קיים היום במדינת ישראל ואני חושבת שיש הרבה מה ללמוד ולהעצים בכלל את כל הנושאים שאנחנו הולכים לדבר עליהם היום.
עליזה לביא: זה ככה הערה, ומאחר שזה נושא שהוא שלי אני אשמח מאוד לדעת, להכיר, ואני חושבת ששתיכן, עמליה ושירין, בהחלט יש לכם מה להמשיך הלאה.
חנין זועבי: יש עמותה שמתמחה בענייני פמיניזם ודת, אני אתן לכם את הכתובת, גם יש ועד פעולה לבני היישוב ועוד כמה מסגרות.
עאידה תומא: אני רק רוצה להגיד ואני מבקשת את סליחתן של הנשים, אני בשמכן אענה על הנושא הזה.
עאידה תומא: יש הרגשה אצל העמותות שבמפגש הזה, איפה שנפגשים עם המחוקקים ועם הוועדה למעמד האישה, להעלות את הבעיות שהיינו רוצים לראות אתכם כחברי כנסת, כוועדה, מטפלים בהם הלאה.
עאידה תומא: אולי בגלל זה הדגש הוא דווקא על הבעייתיות ולא על העשייה.
עאידה תומא: העשייה, אני חושבת שכל ארגון שנמצא פה יכול לספר ימים על העשייה המופלאה שהן עושות, כל ארגון שעושה בשטח.
עאידה תומא: יש ארגונים שמטפלים במתן שירותים ישירים לנשים שסובלות מאלימות, כמו הארגון שלנו וכמו ארגון כיאן, שמטפל בצד המשפטי.
עאידה תומא: יש גם ארגונים שפועלים בכל הנושא של מניעה.
עאידה תומא: אנחנו ביחד, כפי שאמרה סמאח, עובדים בנושא הזה.
עליזה לביא: אני אשמח לקרוא על העניין, תעבירו לי חומרים.
עאידה תומא: אז אני מבקשת מהארגונים, יש לכם את הפנייה הזאת, מי שעוסקות במניעה, לשלוח חומר ישר לוועדה.
נבילה אספניולי: יש גם בתוך התיק חומר רקע, ניירות עמדה.
נבילה אספניולי: בניירות העמדה כתוב מה אנחנו מנסות לקדם ואני חושבת שזה ייתן מושג למה שקורה באמת בשטח.
נבילה אספניולי: בשטח יש המון עשייה, אבל אני חושבת שמה שנמצא בעברית, שהוא נגיש, זה הדוחות של cedaw, שהגשנו גם לאו"ם וגם ל - - -
עליזה לביא: מה שהגשתם אלינו אנחנו נקרא, ומה שלא ושקיים, אני מבקשת שיגיע אלינו.
עאידה תומא: טוב.
עאידה תומא: אני מציעה שנעבור לנושא של תעסוקה ואני אבקש שבאמת ההצעות יהיו מרוכזות וישר לעניין, כי אנחנו כבר עוברות את הזמן.
עאידה תומא: אני אבקש ממי שאמורות להציג יציגו אחת אחרי השנייה ואחר כך יהיה דיון.
דב חנין: עאידה, המתכונת הכללית היא תעסוקה ואחר כך?
עאידה תומא: תעסוקה, אחר כך ייצוג נשים ואחר כך בריאות, אני מקווה שכולם יישארו עד הנושא של בריאות.
דב חנין: העיקר הבריאות, לא?
עאידה תומא: העיקר הבריאות, בגלל זה השארנו את זה לסוף.
עפו אגבאריה: אם שאר הדברים יטופלו אז הבריאות תהיה בסדר.
סאוסן תומא: יושבת ראש הוועדה, חברי הכנסת המכובדים והמכובדות, תודה על הנוכחות והסיור בנצרת בעמותת 'נשים נגד אלימות'.
סאוסן תומא: תעסוקת נשים ערביות הוא אחד הנושאים שהועלו מ'נשים נגד אלימות' בשנת 2004.
סאוסן תומא: חקרנו ודאגנו שהשיח גם ישתנה מחסמים תרבותיים, שכל הזמן בכל המחקרים היו מציגים שהבעייתיות היא בחברה, בתרבות של החברה הערבית, לנושא של חסמי מדיניות מבניים, שכולנו יודעים על החסמים של תעסוקת נשים, שאני לא אפרט פה.
סאוסן תומא: היום הממשלה דואגת גם לתכנן ולהציג מדיניות אחרת, כי תעסוקת נשים ערביות היא תנאי להכנסת המדינה לארגון של ה-OECD.
סאוסן תומא: אני אציג קצת נתונים פה, שמבחינתי הם חשובים וגם לצערי הרב הם מזעזעים, שצריכים ללוות אותנו לאורך כל היום.
סאוסן תומא: יותר מ-50% מהמשפחות הערביות חיות מתחת לקו העוני, 60% מהילדים הערביים הינם ילדים עניים, זאת אומרת 6 מתוך 10 ילדים הם חיים בבתים עניים.
סאוסן תומא: 80% מהנשים הערביות לא עובדות, למרות שיש עכשיו מחקרים שאומרים שהאחוז של תעסוקת נשים ערביות עלה מ-20% ל-23%, ויש מחקרים שאומרים שעלה ל-27%, אבל עם כל המחקרים המצב הוא נוראי ועגום.
סאוסן תומא: לצערי, למרות שיש לנו עלייה באחוז של הסטודנטיות בשלושת התארים, יש לנו עלייה באחוז האקדמאיות המובטלות.
סאוסן תומא: 42% מהנשים האקדמיות לא עובדות.
חנין זועבי: אבל שתדעו לכם שבכנסת, כאשר מציגים נתונים, זה הנתון הכי לא מוסכם עליו.
חנין זועבי: הם אומרים 20% או אפילו 15% לא עובדות.
חנין זועבי: זה הנתון של האקדמיות שלא עובדות.
נבילה אספניולי: לא, חנין, זו ההגדרה של מה זה מובטלות.
נבילה אספניולי: מובטלות - - -
חנין זועבי: לא, לא אומרים מובטלות, לא עובדות.
חנין זועבי: הם משתמשים בלא עובדות, גם רשומות וגם לא רשומות.
סאוסן תומא: נכון, לא עובדות ולא מועסקות, אפילו משתתפות בשוק העבודה.
סאוסן תומא: ועם החלטת הממשלה, מספר 2579, שמדברת על העלאת אחוז העובדים הערבים בשירות המדינה ל-10% עד היום, עד 2012, ב-2013 אחוז העובדים הערבים הוא 7.8% והנשים בשירות המדינה זה רק 1.8% מ-60,000 עובדים.
סאוסן תומא: אי העסקת הנשים הערביות גורמות להפסדים במשק, כ-21 מיליארד שקל בשנה, וזה לפי הדיווח של הרשות לפיתוח כלכלי.
סאוסן תומא: באחד הקמפיינים שעמותת 'נשים נגד אלימות' עשתה בנושא של ההפסד זה אחד הסרטונים שערכנו, כחלק מקמפיין גדול שהיה.
סאוסן תומא: (הקרנת סרטון).
סאוסן תומא: מצחיק, אבל כואב.
סאוסן תומא: אז איפה הבעיה?
סאוסן תומא: מחסור של 6,000 תקנים להוראה בבתי ספר ערביים, מחסור במורים בבתי ספר יהודיים, 11,000 מורות ערביות מובטלות.
סאוסן תומא: הפתרון שלנו: הקצאת תקציבים והוספת תקנים בבתי ספר ערביים, שילוב מורות ערביות בבתי ספר יהודיים ולמרות שאמרתי שיש הצהרה של שר החינוך של העסקת 500 מורות ערביות למשך חמש שנים, אבל לצערי הרב אני צריכה להגיד שבכל שנה הם מכניסים, בלא קשר לתכנית הזו, 70 מורות ערביות ורק הוסיפו 30.
סאוסן תומא: עם כל ההצהרות, ועם כל הכבוד לשר - - -
עאידה תומא: הוסיפו ל-70 שכבר קיימים עוד 30.
סאוסן תומא: אנחנו גם ממליצים על הסבות מקצועיות למורות לתחומים אחרים, כמו היי טק, כמו אחיות, כמו פרא רפואיים.
סאוסן תומא: עוד תקנים חסרים.
סאוסן תומא: 200 תקנים חסרים לפסיכולוגיות חינוכיות בבתי ספר, 250 תקנים חסרים ליועצות חינוכיות, 200 תקנים לקלינאיות תקשורת, 300 תקנים של עובדות סוציאליות בלשכות הרווחה.
סאוסן תומא: הפתרון: הקצאת תקציבים והוספת תקנים חסרים.
סאוסן תומא: אם אנחנו נעסיק 10,000 אקדמיות זה מכניס לאוצר 422 מיליון שקל בשנה וזה מחלץ 84% מהמשפחות העניות מתחת לקו העוני.
סאוסן תומא: זה מחקר שעשתה עמותת 'נשים נגד אלימות'.
סאוסן תומא: סכום זה גם ייתן לנו לממן בניית והכנת 1,400 כיתות בשנה.
סאוסן תומא: זה גם ייתן מקומות עבודה למורות ערביות, גם ייתן רווח בכיתה, לא להכניס 40 ילד בכיתה, אלא 25, כמו בבתי הספר היהודיים.
עליזה לביא: היהודים זה לא 25.
סאוסן תומא: 30?
סאוסן תומא: לא 40.
עליזה לביא: 30, 35, 36.
סאוסן תומא: לא 40, לצערי הרב, וגם יש כיתות שהן - - -
עאידה תומא: אנחנו מדברים על הממוצע הרשמי של משרד החינוך.
עליזה לביא: זה לא 25, הממוצע.
סאוסן תומא: הוספת 300 תקנים לעובדים סוציאליים עולה 34 מיליון שקל לקופת המדינה.
סאוסן תומא: ניתן לספק בסכום הזה של 422 מיליון שקל 300 מיטות אשפוז נוספות בכל שנה, כולל הפעלתן על ידי כוח אדם.
סאוסן תומא: מה שאנחנו מציעות, הארכת החלטת הממשלה 2579 לייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית בשירות המדינה, לעידוד שילוב נשים ערביות בשירות המדינה; הוספת תקנים במערכת החינוך, שילוב מורות ערביות, כמו שאמרתי; הכשרה בהסבה; הקמת ועדה בין משרדית שתיתן תכנית הוליסטית ופתרונות לכל מערך תעסוקת הנשים, עד היום אין תכנית מיוחדת להעסקת נשים ערביות; הרחבת תכנית התחבורה הציבורית.
סאוסן תומא: אנחנו יודעים על קיום יישובים שנכללים בתכנית החומש של הרשות לפיתוח כלכלי, שיש עלייה באחוז הנשים העובדות בכפר קאסם וכפר טמרה, בסכנין ואום אל פחם.
סאוסן תומא: ברגע שסידרו תחבורה ציבורית יש עלייה בתעסוקת נשים.
סאוסן תומא: מידע נוסף יש בנייר העמדה ותודה על ההקשבה.
עאידה תומא: תודה.
עאידה תומא: אני נותנת לוופאא, מעמותת אלזהראן, מנהלת העמותה.
ופאא שאהין: רק כמה הערות לגבי הנשים הערביות המובטלות.
ופאא שאהין: סאוסן הציגה את הרוב והמידע הזה היה על נשים אקדמיות ואי אפשר להתעלם שהרוב של ה-80% מהנשים הערביות הלא מועסקות הן נשים לא אקדמיות, הן נשים שאין להן הזדמנויות להשלים לימודים אקדמיים וכל הזמן, במיוחד בשנים האחרונות, מדובר על תכנון אסטרטגי מהמדינה, ממשרד ראש הממשלה, ועל תכניות בשטח למען קידום תעסוקת נשים ערביות בחברה הערבית.
ופאא שאהין: בסופו של דבר גם מהנתונים נראה לנו שכל עניין המגמה לא משתנה, עשר שנים שום דבר לא משתנה.
ופאא שאהין: אני עובדת בשטח עם הנשים הערביות בצפון, אני לא מרגישה שמשהו זז, לצערי הרב, אפילו הנשים האקדמיות, וזה אור אדום גם בשבילנו, כנשים ערביות, על כל העניין של זכות הלמידה, שהן חוזרות וגם נשארות כמובטלות.
ופאא שאהין: העניין של התכניות, שאנחנו מרגישות שרוב התקציבים, מדובר במיליונים בכל שנה תקציב לתעסוקת נשים וזה הפוטנציאל האדיר שלנו להתקדם, גם בחברה וגם כמדינה, אבל מהתוצאות ומהנתונים, אם אנחנו חוזרים אחורה עשר שנים, אנחנו רואות את אותם נתונים של תעסוקת נשים שהם מפחידים.
ופאא שאהין: בסופו של דבר אני רוצה להגיד דבר אחד ויחיד, קודם כל תנו לנו לעבוד.
ופאא שאהין: אני אישה וכל אחת מאיתנו רוצה מקום עבודה ליד הבית, איפה מקומות העבודה שלנו כחברה ערבית בכפרים הערביים ובערים הערביות?
ופאא שאהין: עדיין אין קידום תעסוקה בכל מובן המילה ביישובים הערביים שייתן הזדמנויות אמיתיות לנשים ערביות להשתלב בשוק העבודה.
ופאא שאהין: הדבר השני, גם יש את עניין השוני בכל מקום ומקום.
ופאא שאהין: למשל היצע העבודה לנשים, אם זה בנצרת או בסכנין או בצפון או במרכז, שאנחנו יודעות שרוב מקומות העבודה המתאימים נמצאים במרכז, בצפון אנחנו רחוקים, אבל גם בצפון יש שוני בין נצרת לבין, למשל בשנה האחרונה עבדתי באזור אל בטוף, ארבעה כפרים.
ופאא שאהין: לצערי הרב, בושה להגיד, שיותר מ-50% שם מהנשים הן אנאלפביתיות וגם אין אפשרויות קידום תעסוקה.
ופאא שאהין: זה נתן לנו לחשוב באמת מאיפה להתחיל, האם להתחיל עם הדור החדש, או לעבוד ולהעצים גם את הנשים שעדיין מדובר בנשים שהן צעירות.
ופאא שאהין: זה היה בעקבות זה שאין להן בתי ספר, רק ב-2004 נפתח בית ספר תיכון בארבעת הכפרים שם.
ופאא שאהין: אני מצטערת, עאידה, אני יוצאת והייתי חייבת לדבר.
ופאא שאהין: באמת הייתי מקווה להישאר, אבל תסלחו לי.
ופאא שאהין: תודה.
רפאה ענבתאוי: אני רפאה, מנהלת עמותת כיאן.
רפאה ענבתאוי: ההערה היא למה שאמרה ופאא.
רפאה ענבתאוי: אני אגיד אותה בקצרה מאוד.
רפאה ענבתאוי: הנושא של תכניות של המדינה, היום זה בא, ממה שהבנתי, איך לפתור את הבעיה, אני חושבת שיש בעיה עקרונית, כל הנושא של שיתוף תושבים כמעט לא קיים, אם בכלל לא קיים, ואנחנו כארגונים, אני כיאן, ארגון שטח שעובד בשטח, אפילו בתכניות שאנחנו מקדמות בארגון, זה מתבסס בעיקר בהסתמך על הצרכים של האנשים בשטח ועל בדיקה שאנחנו והנשים עושות ולא אנחנו, האקדמיות בארגונים שלנו, מבצעות בפועל.
רפאה ענבתאוי: אז לדעתי כל התכניות שהמדינה נותנת, המיליונים שבאמת נותנים למועצות המקומיות, שגם לא יודעות כל כך לנהל את זה ולהתאים את זה לצרכים של השטח, אני חושבת שחסר משהו מאוד מאוד בסיסי, שזה לשתף את התושבים, לבנות את התכניות לפי נקודת ראותם ומבטם של האנשים בתוך הקהילה.
רפאה ענבתאוי: לדעתי העניין הוא לא עניין של לתת כסף ותקציבים, זה לא הנושא של תקצוב מגדרי, אנחנו לא רוצות לתת סתם כסף לנשים, אנחנו רוצים נשים מודעות, שותפות לתהליכי קבלת ההחלטות, קובעות מה התכניות המתאימות להן.
רפאה ענבתאוי: אם יש אקדמאיות, או לא אקדמיות, עובדות/לא עובדות.
רפאה ענבתאוי: אני שמה את הנקודה הזאת כנקודה שמבחינתנו כארגון, אנחנו דורשות לשתף, גם את ארגוני הנשים, ודרך ארגוני הנשים אפשר לשתף את התושבים באמת, כי הם אוכלוסיית היעד.
עאידה תומא: אני רק רוצה להדגיש, לפני שאני עוברת, שכל התכניות היום, כל מי שמדבר על תעסוקת נשים ערביות, מעבירים אותו לרשות לפיתוח כלכלי במשרד ראש הממשלה ואומרים לנו שם התכניות.
עאידה תומא: בתכניות שם אין אפילו תכנית אחת שמוקדשת לנשים הערביות.
עאידה תומא: התכניות הן לכלל האוכלוסייה, מדברים שם על מרכזי תעסוקה, התחילו כבר עם חמישה מרכזי תעסוקה, אנחנו באופן ישיר ישבנו עם מרכזי התעסוקה, עוד לא מפעילים שום תכנית בתוך המרכזים.
עאידה תומא: בינתיים הם עסוקים בהתאמה, עוד לא התחילו לפעול בנושא.
עאידה תומא: מאוד חשוב לדעת שבעצם כל התכניות הממשלתיות שקיימות, אין בהן שום התייחסות מיוחדת לתעסוקת נשים ערביות.
קריאה: - - - מגזר ערבי במרכזים?
עאידה תומא: כן, כל הרשות היא לאוכלוסייה הערבית, ככה מגדירים את זה, ערבים, דרוזים וצ'רקסים ובדואים, לרשות הזו.
סאוסן תומא: הם אפילו מחולקים בתור נגב - - -
עאידה תומא: וצפון.
עאידה תומא: אבל סליחה, ראויה מדברת עכשיו.
עאידה תומא: ראויה ממרכז אלטופולה.
ראויה לוסיא שמאס: אני ראויה ממרכז אלטופולה, אני רכזת פרויקטים של נשים.
ראויה לוסיא שמאס: אם התמונה עדיין ככה קצת ורודה, אז אני אתן את התמונה היותר עגומה.
ראויה לוסיא שמאס: הפרויקט שאני מדברת עליו, או אוכלוסיית היעד שאני עובדת איתה זה נשים עם מוגבלויות ומצב התעסוקה שלהן.
ראויה לוסיא שמאס: קצת, נתון כזה קטן, אם נשווה בין אנשים עם מוגבלויות בחברה היהודית ובחברה הערבית אז 49% עובדים בחברה היהודית, בחברה הערבית 21% אנשים עם מוגבלויות שעובדים.
ראויה לוסיא שמאס: מה שאני אומרת, המצב של נשים עם מוגבלויות הוא מצב באמת קשה.
ראויה לוסיא שמאס: יש הדרה מאוד ברורה, גם חברתית, גם ממשלתית, גם מוסדית, גם פרטית אישית וכו'.
ראויה לוסיא שמאס: נשים עם מוגבלויות, גם בכלל, עם ההדרה שהתחילו לדבר עליה, נשים מופלות בחברה הערבית בשלושת הרבדים שדיברה עליהם עאידה, נוסיף לזה מוגבלות, נוסיף על זה שהן גרות בפריפריה, עם מצב טופוגרפי של הכפרים והערים שאנחנו גרים בהם, הנשים לא יכולות לצאת מהבית.
ראויה לוסיא שמאס: אם יש יכולת כזאת שכן ייצאו מהבית, אין תחבורה שיוכלו להשתמש בה ואין מרכזי תעסוקה.
ראויה לוסיא שמאס: בפרויקט אחר באלטופולה, עתידה, אנחנו כבר ארבע שנים מנסים גם לפרוץ את שוק העבודה היהודי, רק עכשיו עם שותפות עם קו משווה וטבת, עדיין לא התחלנו לפרוץ את שוק העבודה היהודי.
ראויה לוסיא שמאס: אנחנו עובדות גם עם אקדמיות 12 פלוס, לא רק עם אקדמאיות.
ראויה לוסיא שמאס: מה שאנחנו באות ואומרות, אפשר לדבר על באמת חברה שיכולה להכיל ולנסות להביא לתוכה את כל העניין של אנשים עם מוגבלויות, זה מצב עגום בכלל, אבל גם להוסיף על זה כמה הממשלה או כמה המוסדות עושים למען נשים עם מוגבלויות, זה באמת מאוד מאוד רחוק.
ראויה לוסיא שמאס: אנחנו מדברים על תופעה מאוד עגומה.
ראויה לוסיא שמאס: אם נניח עשינו פרויקט של יזמות תעסוקתית לנשים, ידענו שאין שוק עבודה שהן יכולות לצאת, אמרנו אוקיי, שהן ייזמו ויעשו עסק קטן במקום שלהן והגיע מצב של ביטוח לאומי והקשר בין הנשים לביטוח לאומי, מה שהביא למקום שהנשים פחדו לפתוח עסק, בגלל שביטוח לאומי יכול- - - למרות חוק לרון, למרות כל החוקים שכאילו מנסים לקדם, אבל יש חוסר אמון מאוד מאוד גדול עם ביטוח לאומי שהביא למקום שנשים פוחדות.
ראויה לוסיא שמאס: אבל אם יש כבר נשים שכן פרצו את המעגל הזה, זה אחרי שנים ארוכות של הדרכה והעצמה לנשים.
ראויה לוסיא שמאס: אם כן פתחו, אז כמובן זה מאוד תלוי בחוקים המקלים וגם בחברה, כמה היא מקבלת אותן שהן יעבדו בתוך העסק שלהן.
נבילה אספניולי: וכשבאנו לפתוח את מקומות העבודה בעמותות, אז העמותות לא יכולות ליהנות מ-30-30, מחוק שנותן אפשרות להעסקה ב-30% מימון של הממשלה.
נבילה אספניולי: כשהעסקנו מישהי עם נכות ופנינו למשרד לקבל את ה-30% אז אמרו עמותות לא מקבלות את ה-30%, אז איפה להעסיק את הנכים?
ראויה לוסיא שמאס: לא רק עמותות, לא עניין של עמותות יותר מאשר עניין של עסק שהוא צריך להיות עם יותר מ-30 עובדים.
ראויה לוסיא שמאס: כמה יש לנו עסקים שהם כל כך כאלה גדולים, עמותות?
ראויה לוסיא שמאס: אפילו עסקים, העסקים שלנו בדרך כלל הם קטנים, אז החוק הזה הוא טוב בתיאוריה, אבל מעשית בחברה הערבית זה לא כל כך ישים.
נבילה אספניולי: אני רק רוצה להוסיף שבעצם בתכנית הממשלתית לגבי תעסוקת נשים, כשניסו להביא את כל הגורמים ביחד ואני קשורה לזה כבר ארבע שנים בפרויקט הפיילוט שלנו, בעתידה, עם יד הנדיב ועם טבת, בגלל ששם התחילה היוזמה הזאת להביא את כל ה-resources ביחד, כאילו לאחד את הגורמים שתורמים ביחד, בנושא של נשים עוד לא פותחה שום תכנית שהיא מיועדת לנשים.
נבילה אספניולי: אחד מהדברים שאנחנו מנסות לקדם זה להכניס את עתידה, התכנית שפיתחנו, כפיילוט, שהצליח, אנחנו היום בעתידה מצליחות להעסיק 65% מהנשים שמגיעות לעתידה, הצלחנו למרות הקשיים ולמרות הגזענות שמונעת מנשים להיכנס לשוק העבודה היהודי, הצלחנו להעסיק 65% מהנשים שעובדות איתנו, אבל התכנית, כדוגמת הצלחה, עוד לא הצלחנו להחדיר לתוך מרכזי התעסוקה, וזה מה שאנחנו מנסות גם לקדם בעניין של מודלים להעסקת נשים, עם נכויות ובלי נכויות.
ראויה לוסיא שמאס: וכדוגמה, היה לנו יום עיון לפני שבוע בנושא הזה והגיע ראש המטה של דרוזים, צ'רקסים, איימן סייף.
ראויה לוסיא שמאס: אז כשפניתי אליו ושאלתי אותו, אוקיי, יש המון תקציבים, אני יודעת שיש המון תקציבים, 'בוא תגיד לי מה עשיתם לגבי נשים בכלל ומה נשים עם מוגבלויות בפרט', אז הוא אמר לי, 'לא, לא, תעזבו, אנחנו עשינו 22 מרכזי העסקה, אני לא הכתובת לעשות עוד הפעם'.
נבילה אספניולי: אין עדיין.
נבילה אספניולי: יש תכנית, אבל עוד לא - - -
ראויה לוסיא שמאס: לא, היו כל מיני מרכזים, 4 לבדואים, 7 לדרוזים, איחדו את הכול, הכול עכשיו 22 וזה במימון של הממשלה ושל יד הנדיב ושל הג'וינט ועכשיו התחילו להקים את מנרה כדי להתחיל להפעיל את המרכזים ויש כבר התחלה של 5 מרכזים, אבל שם גם הם עוד בהתחלה של ההתחלה.
ראויה לוסיא שמאס: ההמלצות בעניין תעסוקת נשים עם מוגבלויות, הן לא רק בעניין של תעסוקה, בעניין כללי, כל העניין של לשפר מדיניות ושירותים של הרווחה והמוסד לביטוח לאומי, טיפול הוליסטי בין כל המוסדות והשירותים לאוכלוסיית נשים עם מוגבלות, הקצאת תקציבים למוסדות ממשלתיים.
ראויה לוסיא שמאס: כמובן שהכול כתוב בניירות שנמצאים אצלכם.
ראויה לוסיא שמאס: אכיפת חוקים בעניינים תעסוקתיים, יש אחוז, אני לא זוכרת מה האחוז, שחובה להעסיק אנשים עם מוגבלויות במשרדי ממשלה, זה עדיין לא מיושם.
ראויה לוסיא שמאס: תכנון לימודים לנערות עם מוגבלויות מגיל צעיר, הכוון מקצועי ותעסוקתי לנשים עם מוגבלויות - - -
עאידה תומא: ראויה, הכול כתוב בניירות?
ראויה לוסיא שמאס: כן.
עאידה תומא: קצת קשה לעקוב.
ראויה לוסיא שמאס: אבל נושא אחר שמאוד קשור לעניין של התחבורה, זה בינתיים מי שלוקח את כל העניין של הקצבת הניידות זה רק הנשים שהן מוגבלות בראייה.
ראויה לוסיא שמאס: אני חושבת שחשוב מאוד לקדם גם את העניין, להקצות תקציבי ניידות גם למוגבלויות אחרות.
ראויה לוסיא שמאס: כי אין תחבורה ציבורית, הן לא יכולות לשים כל פעם 50 שקל למונית רק מהבית לתחנת האוטובוס הקרובה.
חנין זועבי: אני רוצה להתנצל, שאני חייבת לצאת.
עאידה תומא: אני מנסה לחשוב איך אנחנו נסתדר מבחינת הזמן, כי יש עדיין שני נושאים, ניהאא גם עשתה דרך די ארוכה מירושלים עד לפה, מסביבות ירושלים, ואני רואה שהנוכחות מידלדלת.
עאידה תומא: אז בואו נעשה ככה, אני מפחדת שאנחנו נישאר בסוף ונדבר עם עצמנו ואת זה אני לא רוצה, אני מציעה שעכשיו נתחיל את מכלול הנושאים, בלי הפרעות, בלי להיכנס לדברי המציגות ואחר כך יישאר לנו זמן לשאלות ולדיונים.
יעלה רענן: תני לי להוסיף משפט.
יעלה רענן: מה שמוצג כאן, שזה הקשיים של הערביות בעיקר בצפון, התמונה בנגב פי אלף יותר קשה.
עאידה תומא: אוקיי.
עאידה תומא: נתחיל עם הנושא של ייצוג נשים, ונסו כמה שיותר להיות ממוקדות.
עאידה תומא: שירין, תוכלי להציג?
עאידה תומא: הנושא של הטרדה מינית במקומות העבודה.
שירין בטשון: כמו שאמרתי קודם, אחד הדברים שבהם עוסקת המחלקה המשפטית בכיאן זה הנושא של תעסוקה פוגענית, שזה זווית טיפה אחרת מהזווית שהוצגה פה, שמדברת על עידוד העסקת נשים ערביות.
שירין בטשון: חשוב גם לדעת, הנשים שהיום עובדות ומועסקות, מה התנאים שלהן, אז אנחנו עובדות על הנושא של סביבה בטוחה במקום העבודה.
שירין בטשון: יש לנו מחקר שהולך להתפרסם ממש בימים הקרובים, מחקר איכותני שעשינו עם נשים ערביות שמועסקות אצל מועסקים ערבים, שאנחנו יודעות שהזכויות שלהן מופרות והתוצאות של המחקר הולכות להתפרסם בקרוב.
שירין בטשון: בעצם הנשים מספרות בעדויות שלהן דברים שהם באמת ראויים להתייחסות של המדינה על העסקה מאוד מאוד פוגענית, מתחת לשכר מינימום, בלי קבלת זכויות מגן והרבה דברים.
שירין בטשון: אנחנו כמובן נשלח את זה לוועדה.
שירין בטשון: הנושא השני זה הנושא של הטרדה מינית בעבודה.
שירין בטשון: השבוע אנחנו מתמקדות בעיקר בנושא של חובות מעבידים על פי החוק ואנחנו מתמקדות ברשויות מקומיות ערביות.
שירין בטשון: זה היה באמת דרך איזה שהיא פנייה של אישה שהגיעה אלינו, שהיא עובדת של רשות מקומית ערבית וראינו שאין ממונה במקום העבודה והתחלנו לעבוד על זה, וכשהתחלנו לעבוד על זה גילינו שרק 40% מהרשויות המקומיות הערביות בכלל מקיימים את החוק ויש להם ממונה להטרדה מינית.
שירין בטשון: היום המצב הוא הפוך, המצב הוא ש-60% יש להם, אבל עדיין 40% אין להם ואני מזכירה שאנחנו מדברות על חוק משנת 98', 15 שנים ועדיין הרשויות לא מקיימות את החוק.
שירין בטשון: אנחנו כמובן חושבות שזו איזה שהיא אמירה גם, של כל ארגון שהוא לא מקיים את החוק, וגם של רשות שהיא ציבורית, ולכן אנחנו מתמקדות ברשויות ציבוריות, איזה שהיא אמירה כלפי נשים למה הם לא מקיימים את החוק.
שירין בטשון: זה מצד אחד.
שירין בטשון: מצד שני, כשאנחנו התחלנו גם לעבוד על ממונות למניעת הטרדה מינית, ממונות שמקבלות ליווי וייעוץ מאיתנו גילינו גם שיש בחוק המון לאקונות והמון חוסרים.
שירין בטשון: למשל אחד הדברים זה שהממונה לא חייבת להיות מתוקצבת, היא לא חייבת לקבל שכר.
עליזה לביא: זה לא רק במגזר הערבי.
שירין בטשון: אני יודעת.
עאידה תומא: זה החוק.
שירין בטשון: בדרך כלל נותנים את זה למנהלות מחלקות רווחה, שהן הנשים הכי עסוקות והכי עמוסות שיש במקום העבודה, מטילים עליהן את זה וזו אחת הבעיות הקיימות.
שירין בטשון: יש גם עניין של - - -
עאידה תומא: תודה, שירין.
עאידה תומא: כדאי רק להזכיר שמהנתונים של מרכז הסיוע לנפגעות תקיפה פיזית ומינית אצלנו בארגון יש עלייה מתמדת בשנים האחרונות במספר התלונות שמתלוננות על הטרדה מינית במקומות העבודה, דבר שלא היה בעבר.
ראויה לוסיא שמאס: לפני יומיים היה העניין של מרצה באוניברסיטת תל אביב, שנתנו לו חודשיים חופש והחזירו אותו עם מכתב התנצלות לסטודנטית.
עאידה תומא: כן, שהוועדה שדנה בתלונה שלה - - -
ראויה לוסיא שמאס: הוא ערבי והיא ערבייה.
עאידה תומא: ע'ולה, בבקשה, בנושא של ייצוג נשים.
ע'ולה נג'מי: לפני כן אני רוצה להוסיף רק הערה אחת על נשים עם מוגבלויות לגבי חוק לרון וכמה יש אכיפה לחוק לרון, שעוזר לנשים לצאת למקומות עבודה.
ע'ולה נג'מי: אני יודעת שיש הרבה מוגבלויות גם בביטוח הלאומי, הוצאת נשים למקומות עבודה, אז גם צריך לבדוק כמה יש אכיפה לחוק לרון בביטוח לאומי.
ע'ולה נג'מי: עכשיו אני רוצה להתייחס לגבי ייצוג נשים במעמד מקבלי החלטות בכמה מישורים.
ע'ולה נג'מי: קודם כל אני רוצה להתייחס לרשות השופטת.
ע'ולה נג'מי: ידוע לנו שבישראל יש 537 שופטים, 11 מהם נשים ערביות.
ע'ולה נג'מי: מ-537 11 נשים ערביות, רק אישה ערבייה אחת היא שופטת בבתי משפט לענייני משפחה, מ-51 שופטים.
ע'ולה נג'מי: מנצרת.
עאידה תומא: וזו התקדמות של השנים האחרונות.
ע'ולה נג'מי: וכאן אני רוצה לשים דגש, מאוד חשוב לחוקק, לבקש לקדם, אני לא יודעת איך עושים את זה, שיהיו שופטות בבתי הדין הדתיים, לא רק בשרעיים, כפי שדיברתם, גם בכנסייתיים וגם בדרוזים.
ע'ולה נג'מי: זה מאוד חשוב.
עאידה תומא: עקרונית זה אמור להיות אפילו יותר קל.
עליזה לביא: אני שואלת אם אפשר בכלל לדרוש - - -
עאידה תומא: בדת הדרוזית יש המון דברים מאוד חיוביים בעניין הזה, יש אולי יותר סיכוי.
קריאה: יש לה הרבה זכויות.
עאידה תומא: אבל לא עד כדי כך.