GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שרי סלע: שתיים, צריך לחשוב על כך שהמועצה צריכה להפסיק להיות קואליציה – אופוזיציה, אלא ייצוג ישיר של התושבים בדרך של דירקטוריון.
שרי סלע: צריך לחשוב על להפוך את הרשות המקומית לאזורים, ואז הבחירה תהיה ישירה מול נציג שיכיר את התושבים, הם יכירו אותו, בדומה למה שקורה במועצות, האזוריות.
שרי סלע: ואם אנחנו נחקור את הדברים, אז נגלה שבאמת במועצות האזוריות, הנושא של שחיתות הוא פחות יותר.
שרי סלע: הנושא של קשר בין ראש הרשות לחברי המועצה הוא טוב יותר, הוא פחות לוחמני.
שרי סלע: אז כדאי לחשוב על לשנות את השיטה.
שרי סלע: כמובן נושא של תגמול והחזר הוצאות, זה לא ייתכן.
שרי סלע: הרי אף חבר כנסת לא יושב כאן בלי שהוא מקבל שכר.
שרי סלע: בדומה לכך, לא יכול להיות שידרשו מחברי המועצה, במשך חמש שנים, לשמור על המועצה, כי זה בעצם התפקיד של חברי המועצה, ללא שום תגמול והשתתפות.
שרי סלע: ואחרון חביב זה הנושא של השתתפות בבחירות עצמן.
שרי סלע: חוק הבחירות והתקצוב של חוק הבחירות – חייב להשתנות.
שרי סלע: ללא זה אנחנו לא נצליח להביא את השוויון באופן מוחלט.
עליזה לביא: נורית אבנר, מועמדת לרשות עיריית רמת השרון, בבקשה.
נורית אבנר: תודה רבה.
נורית אבנר: הנושא שאני רציתי לדבר עליו זה הנושא של אלימות מילולית כלפי נשים, אם זה כאלימות פיזית, וערבות הדדית של נשים אל נשים במקרים האלה.
נורית אבנר: שמי נורית אבנר, אני הייתי סגנית ראש העיר של רמת השרון בשנים 2003 עד 2008.
נורית אבנר: החזקתי את תיק החינוך והתרבות, הייתי אחראית על הרכש בעירייה ושימשתי גם כיושבת ראש מועצת נשים יישובית.
נורית אבנר: סיום הקדנציה שלי למעשה נכפה על ידי ראש העיר באוקטובר 2008, כתוצאה מדרישות אישיות של ראש העיר שלי, שהיו קשורות למימון הבחירות ואני לא הייתי רוצה להיות מעורבת בדברים האלה במהלך הקדנציה השנייה.
נורית אבנר: והמחיר היה כואב.
נורית אבנר: רוכברגר הוציא איתי שעתיים לפני הגשת הרשימות למשרד הפנים, וכך מצאתי את עצמי לא יכולה להקים רשימה, לא יכולה לחבור לאף אחד, ואיך אומרים, לא הייתי מסוגלת להשתתף בקדנציה הנוכחית.
נורית אבנר: מאז ועד היום יצאתי לדרכי העצמאית והמשכתי בכל הפעילות הקהילתית, התנדבותית שלי, ברמת השרון ומחוצה לה.
נורית אבנר: בחודש מאי האחרון החלטתי סופית להגיש את המועמדות שלי לרשות העירייה, והקמתי רשימה ואני נקראת מהפך ברמה.
נורית אבנר: אני רצה עצמאית, ללא תמיכה של אף מפלגה, לרשות העיר.
נורית אבנר: ב-30 ביוני קיימה תושבת העיר נורית ורבין, שעומדת בראש עמותת אישית, קיימה עשור לפעילות שלה, שאגב כשהייתי סגנית ראש העיר מאד תמכתי בה, לעודד נשים, נשים רגילות ביישוב שרוצות לפתוח עסק משלהן, וככה הצלחנו לגרום לכך ש-750 נשים מרמת השרון ומחוצה לה, יפתחו עסקים.
נורית אבנר: והיא עשתה אירוע בבית יד לבנים והזמינו לשם גם את האנשים שסיימו את הקורס וגם את ראש העיר, וגם אותי, כמי שסייעה לה בפעילות שלה כסגנית ראש עיר.
נורית אבנר: הגעתי לשם, האולם כבר היה מלא מפה לפה, זה היה בערך שתי דקות לפני שהתחיל האירוע, וראיתי את ראש העיר יושב, לידו המנכ"לית, הסגנית, המנכ"לית של מועצת הנשים היישובית ויושבת ראש אגף הרווחה, שהיא גם יועצת ראש העיר למעמד האישה.
נורית אבנר: ואמרתי, מה יכול להיות יותר יפה?
נורית אבנר: אני כרגע מתמודדת ברשימה עצמאית לרשות העיר, אני אגש לראש העיר, אני אלחץ לו את היד ואני אגיד לו יפה שלום.
נורית אבנר: ניגשתי אליו ואמרתי לו בוקר טוב רוכברגר, ומה שקיבלתי זה – "סתמי את הפה ותעופי לי מהעיניים".
נורית אבנר: אבל זה לא היה בנימה הזאת.
נורית אבנר: זה היה בצרחה, בצווחה, בבוטות, ואני פשוט נאלמתי דום.
נורית אבנר: כאילו, מה עושים בסיטואציה כזאת, שראש עיר מכהן, לפני 300 ומשהו אנשים, רובן נשים.
נורית אבנר: מה את עושה בסיטואציה כזאת?
נורית אבנר: רצים לך הרבה סרטים בראש, אבל אני החלטתי שאני אכבד את המעמד ואמרתי לו – חבל שאתה לא מכבד את המעמד.
נורית אבנר: מה שהציק לי באותו הרגע, זה שאף אחת, אבל אף אחת מהנשים שישבה שם באולם, כולל הסגנית שלו, המנכ"לית, זאת שהיא היועצת שלו, ואף אחד מהנשים שישבו מאחוריו, לא קמה ואמרה – תתבייש לך, חוץ מאישה אחת שהעלתה את זה כפוסט אצלה בפייסבוק.
נורית אבנר: ואני שואלת אתכן נשים אחרות – איפה הפרגון, איפה הסולידריות?
נורית אבנר: איפה הקטע של הערבות ההדדית שלנו כנשים אחת לשנייה, במקרים כאלה?
נורית אבנר: עד היום לא קיבלתי טלפון, וזה נשים שעבדתי איתן כסגנית ראש העיר.
נורית אבנר: לא קיבלתי טלפון, לא קיבלתי SMS, לא קיבלתי כלום.
נורית אבנר: ואני שואלת אתכן, איפה אנחנו?
נורית אבנר: גבי, זה מתחבר לדברים שאת אמרת, זה מתחבר להרבה דברים שנאמרו כאן.
נורית אבנר: ואני אומרת דבר כזה, אני בחיים לא אתן מצב כזה שילבינו פני אישה או גבר בפנים.
נורית אבנר: אנחנו צריכים להיות בני אדם ולהתנהג כמו בן אדם.
נורית אבנר: מה שעוד רציתי להגיד לכם זה, שגם היום, כשאני נזכרת במקרה הזה, לא קל לי ואני אפילו הלכתי לחברה טובה שהיא פסיכולוגית וסיפרתי לה את המקרה הזה.
נורית אבנר: היא אמרה לי נורית, מה שאת חווית זו חוויה של אישה מוכה.
נורית אבנר: לפעמים האלימות המילולית הזאת היא יותר קשה מקטע שמכים נשים.
נורית אבנר: וחבל שלא נמצא כאן עכשיו ה - - -
עליזה לביא: את יודעת, את מספרת את זה ואני הייתי שם באולם, אני לא שמעתי ואם הייתי יודעת ואם הייתי שומעת, אני בטח הייתי פותחת את הדברים שלי.
עליזה לביא: הייתי אורחת בכנס, בפאנל, אני לא ידעתי.
עליזה לביא: אני מקשיבה לך, אני רואה את הכאב שלך.
עליזה לביא: אני חייבת לומר לך שכל אחת מאיתנו, אני בטוחה, חווה דברים מהסוג הזה לצערי, ואני מאד מאד מודה לך על הכנות שבה העלית את הנושא הזה, כי אני חושבת שרבות מאיתנו מזדהות עם הדברים שלך.
עליזה לביא: ואם הייתי יודעת את זה שם, אני הייתי מדברת.
נורית אבנר: מה שאני רוצה לבקש להבא, אם אתן נתקלות באלימות שכזאת, שמופנית ישירות לאישה, תפגינו את הערבות ההדדית הזאת, כי אם אנחנו לא נתמוך אחת בשנייה, התופעות מהסוג הזה ימשיכו, והן תתעצמנה, והן יסכלו באמת את היכולת שלנו להשפיע על הציבור.
נורית אבנר: זו הבקשה שלי פה ואני מודה לך על ההזדמנות לדבר.
עליזה לביא: תודה על הכנות, תודה רבה.
נורית אבנר: יש לי עוד דבר אחד לומר.
עליזה לביא: נורית, מחיאות הכפיים האלה אומרות את הכל.
נורית אבנר: אני רק רוצה להגיד שחבל לי מאד שלא נמצא כאן חבר הכנסת גדעון סער, שר הפנים, כי בזמנו, כשהוא היה יושב ראש הוועדה לקידום מעמד האישה הוא היה אורח שלי ברמת השרון.
נורית אבנר: אני עשיתי עצומה שחתמו עליה למעלה מ-12,000 נשים, גברים ובני נוער, עשיתי את זה יחד עם מועצת הנוער היישובית והחתמנו 12,000 אנשים מרמת השרון ומחוצה לה, על נושא של אלימות נגד נשים בארץ, והוא כיושב ראש הוועדה הגיע אלי, לרמת השרון, והגשתי לו את העצומה, וכמה ימים אחרי זה הוא הזמין אותי לכנסת, גם לוועדה וגם למליאה.
נורית אבנר: הנושא היה על אלימות כלפי נשים.
עליזה לביא: אנחנו פשוט חייבים לעצור כאן.
עליזה לביא: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור אליך אדוני, ד"ר שוקי עמרני, המשנה למנכ"ל משרד הפנים, לנסות לענות על חלק מהשאלות ואחר כך נעבור אליך, איילה.
שוקי עמרני: אני אעשה את זה בקצרה.
שוקי עמרני: דבר ראשון אני רוצה לציין שכל הדברים שהועלו כאן, המסרים שהועברו, אני אעביר אותם לשר כלשונם.
שוקי עמרני: עלו כאן למעשה שלושה נושאים שאתייחס אליהם ממש בקצרה.
שוקי עמרני: דבר ראשון נושא שקשור למענה לפניות.
שוקי עמרני: אז ישנם נהלים מאד מאד ברורים במשרד הפנים לתת תשובות לפונים, ובאותם מקרים שלא ניתנות תשובות, אלה מקרים שאנחנו צריכים לבדוק אותם.
שוקי עמרני: אם ישנם מקרים כאלה, אני מבקש להפנות אלי, אני אבדוק את הנושא.
שוקי עמרני: אני רק מבקש לסיים את דבריי.
שוקי עמרני: לעתים חשוב לציין, גברתי יושבת ראש הוועדה, לעתים יש לנו תופעה בעידן של הפקס והמיילים, שפונים להמון המון גופים, וישנם כללים מסוימים שכאשר פונים למשטרה או פונים למבקר המדינה, משרד הפנים זז הצידה, בגלל שכאשר גופים כאלה נכנסים לבדיקה וחקירה, אין מקום שגם אנחנו נבדוק, ולו בגלל מטענים של מניעת שיבוש הליכי חקירה, לכן ישנם מקרים כאלה.
שוקי עמרני: ישנם גם מקרים שאנחנו יודעים על חקירות סמויות כאלה ואחרות של המשטרה, ולכן אנחנו נמנעים מלהפעיל את אותם אנשים כדי לעשות את הבדיקות, ויש קושי מסוים לתת תשובות במקרים האלה.
שוקי עמרני: אני באופן אישי נפגשתי עם חלק גדול מהנשים שיושבות כאן, שפנו, כולל עם עמותת כ"ן וגופים אחרים, במטרה לסייע ולתרום ברוח הדברים שהשר דיבר כאן.
שוקי עמרני: לגבי סוגיה של כתבי אישום נגד ראשי רשויות שלדאבוננו הוא בהיקף די גדול.
שוקי עמרני: לנו כמשרד הפנים אין שום סמכות, אין לנו שום אמירה בנושא.
שוקי עמרני: מדובר באמירה משפטית ולנו כמשרד הפנים אין סמכות לא לפטר את ראש הרשות ולא לעשות שום פעולה אחרת.
נורית אבנר: אבל לקדם חקיקה כן.
שוקי עמרני: לקדם חקיקה זו סוגיה אחרת.
שוקי עמרני: אנחנו נמצאים במקום שהמחוקק יושב ולא אנחנו יכולים לעשות.
שוקי עמרני: נקודה נוספת בסוגיה של חוק העיריות החדש, אכן אנחנו נמצאים כרגע במקום שחוק העיריות החדש, שר הפנים גדעון סער מקדם אותו ואנחנו נמצאים בעיצומם של דיונים בנושא, ואני חושב שסוגיות כאלה חשוב שיגיעו אלינו, ואנחנו נתייחס אליהן ברצינות, כדי שבאמת נגיע למקום שהתשתית החוקית והנורמטיבית, שמבוססת היום על אותם חוקים משנת 1934, שזה נתפס כמעט כהזוי, באמת יקבלו את החוק החדש, שמביאים לידי ביטוי את המציאות החדשה שקיימת כאן.
שוקי עמרני: לגבי נשים, כמובן, אין לי מה להוסיף מעבר לדברים שהשר אמר, של לעודד אתה נושא, ואנחנו נפעל כמיטב יכולתנו במסגרת המגבלות שלנו, כדי לא להיות גם מעורבים בהליך הבחירה שישנו, על מנת באמת לסייע באותם מקומות שאנחנו יכולים לסייע בתחום הזה.
שוקי עמרני: תודה רבה.
תמר זנדברג: אני חייבת לומר משהו בסוגיה הזו, עליזה.
תמר זנדברג: כל המתמודדות החדשות עכשיו לסתום אוזניים.
תמר זנדברג: מי שעוד לא הייתה חברת מועצה, אני לא רוצה לרפות את ידיכן, עכשיו אל תקשיבו.
תמר זנדברג: אבל אלה שהיו חברות מועצה, אני חייבת לומר לכן באמת, בתור חברת מועצה ממש עד לא מזמן ועכשיו חברת כנסת, ואני רוצה לומר גם לך.
תמר זנדברג: הנושא של אופן הייצוג הדמוקרטי, של חברות וחברי המועצה, מעבר לשכר שדובר כאן שהוא נושא חשוב מאד, אני לא רוצה להוריד מחשיבותו, אבל נושא הסמכויות והיחס, והיחסים בין המועצה וחברות וחברי המועצה לבין ראש העיר ומשרד הפנים, זה נושא שהוא לא מקרה פרטני של תלונות כאלה ואחרות, אלא התייחסות מערכתית.
תמר זנדברג: ודווקא בתור מי שהיום חברת כנסת, ואני באופוזיציה, אין לי גישה, אני לא כמותכם בקואליציה, שכאילו עבודתכם יותר קלה, ואני אומרת את זה לא בטרוניה, זה בסדר, ככה זה.
תמר זנדברג: אני באופוזיציה ואני אומרת לכם שהכלים שניתנים בידי חברות וחברי הכנסת ומייצגים ציבור, הם לא דומים, הכנסת, הם אחרים לחלוטין ממה שבמועצה.
תמר זנדברג: חברות וחברי מועצה הם מייצגים ציבור.
תמר זנדברג: הם נבחרים דמוקרטית על ידי תושבות ותושבי העיר, זה תפקיד סטטוטורי, יש ועדות, יש מועצה, יש ייצוג, בדיוק כמו כאן בכנסת.
תמר זנדברג: ואני רוצה לומר לכם שאני היום נדהמת, באמת נדהמת, מחולשתה של המועצה ומחולשתם של חברות וחברי המועצה והכלים שיש בידיהם, כנציגות ציבור דמוקרטיות.
תמר זנדברג: וזה דבר שאני חושבת שהבית הזה ובכתיבת חוק עיריות חדש ומשרד הפנים, צריכים לתת עליו את הדעת.
תמר זנדברג: זה לא מקרה פרטני כזה או אחר איך ראש עיר מדבר, אלא יש משהו טבוע, אינהרנטי, בחוסר היכולת לתפקד ולייצג כמו שצריך, של חברות וחברי המועצה.
תמר זנדברג: שזה לא ירפה את ידיכם.
עליזה לביא: הצטרפה אלינו כרגע שרת הבריאות, חברת הכנסת יעל גרמן, ראש עיריית הרצליה לשעבר, מודל חיקוי עבור רבות.
עליזה לביא: תודה שבאת.
יעל גרמן: קודם כל תודה לך, עליזה, אני מתנצלת על הצרידות.
תמר זנדברג: יעל, אני מתנצלת שאני לא יכולה לשמוע אותך, אני פשוט הולכת לוועדה, לדבר על המשטרות העירוניות.
יעל גרמן: חתמת על האמנה?
תמר זנדברג: כן, חתמתי.
יעל גרמן: את שומעת אותי הרבה מאד.
יעל גרמן: אבל תמי, אני אמשיך ישירות את מה שאת אומרת.
יעל גרמן: תמי צודקת, בכלל אין מה להשוות בין הסמכויות שיש לחברות מועצה וחברי מועצה לצורך העניין, לבין סמכויות של חברי כנסת.
יעל גרמן: אבל אני יכולה לספר לכם מניסיוני.
יעל גרמן: אני התחלתי את הקריירה הציבורית שלי כאשר אני נבחרתי למועצת עיריית הרצליה, זה היה בשנת 1993 והייתי באופוזיציה 5 שנים.
יעל גרמן: ונכון שלא היו סמכויות ולא היו חדרים ולא היה כלום, ובכל זאת אפשר לעשות המון.
יעל גרמן: זאת אומרת שאני לא רוצה לרפות את ידיכן.
יעל גרמן: כמו שאנחנו היום, כמו שפקודת העיריות היום, שהיא פקודת עיריות חסרה, ללא ספק וצריך לחזק את הכל, אבל עדיין ניתן לעשות.
יעל גרמן: וזה בכל - - -.
קריאה: זה תלוי בראש המועצה.
יעל גרמן: אני רוצה לומר לכם שאני הייתי חברת מועצת עיר באופוזיציה, כשאלי לנדאו היה ראש עיר, אז אם זה היה תלוי בו, אני לא הייתי שם בכלל ובכל זאת יכולתי.
יעל גרמן: הגשתי בג"צים, בחלקם זכיתי, בחלקם לא זכיתי.
יעל גרמן: כתבתי מכתבים בלי סוף.
יעל גרמן: נעזרתי כמובן, אני הייתי אז חברת שינוי ולאחר מכן מרצ, נעזרתי במפלגה כדי להעמיד דוכנים ולהביא למודעות הציבור נושאים רבים.
יעל גרמן: ואני חייבת לציין שבסוף הקדנציה לא הרבה שמעו עלי, אבל זה כן נתן לי את הקרקע ואת הבסיס, כדי לרוץ לאחר מכן לראשות העיר.
יעל גרמן: כשרצתי לראשות העיר ובסוף החמש שנים החלטתי שאני רצה לראשות העיר, כשרצתי לראשות העיר יכולתי לבוא ולהראות מה עשיתי במועצת העיר.
יעל גרמן: יכולתי לבוא ולומר שיש לי איזה שהוא רקורד ובעיקר יש לי ניסיון ועשייה במערכת הציבורית, כי לאנשים מאד מאד חשוב הניסיון, מאד מאד חשובה העשייה.
יעל גרמן: וברגע שמוכיחים שיש עשייה, אז ניתן לאחר מכן גם לקפוץ קדימה.
יעל גרמן: אז אם יש משהו שאני רוצה לומר לכן זה – לכו, תעזו, אל תפחדו.
יעל גרמן: אני תמיד אומרת שהאגו שלנו הוא תמיד יותר נמוך משל הגברים, ולכן אם אנחנו מפסידות, זה לא נורא.
יעל גרמן: זה ממש לא נורא.
יעל גרמן: אז גם אם תפסידו הפעם, אולי תזכו בפעם הבאה, ויושבות פה לפחות שתיים שאני יודעת שניסו ולא הצליחו והן ממשיכות לנסות, וכל הכבוד.
יעל גרמן: ואני אומרת, להעז, כל אחת, אבל כל אחת מאלה שיושבות פה שווה יותר, אני לא אומרת מכל המועמדים, אבל בוודאי מחלק מהמועמדים.
יעל גרמן: והמועמדים הגברים, זה מה שאני אומרת, אנחנו הנשים, אנחנו תמיד ממעיטות מעצמנו.
יעל גרמן: תמיד אנחנו מסתכלות ואומרות – אוי, אבל אנחנו לא מתאימות, ואוי, מה פתאום?
יעל גרמן: כן אנחנו מתאימות וכן אנחנו יודעות וכן אנחנו מסוגלות ואם נעז, אז גם נצליח.
יעל גרמן: שיהיה לכן בהצלחה.
עליזה לביא: תודה רבה, באמת תודה שהגעת, זה מאד מאד חשוב, והמון תודה על הדרך.
עליזה לביא: אני מעבירה לך את רשות הדיבור, אמנם טיפה באיחור, אבל אני מבטיחה שנחזור אחר כך לשאלות.
עליזה לביא: העיתונאית הפוליטית, המון תארים, ובאמת המחשבה הראשונה להזמין אותך נבעה באמת מהמקום המאד מאד מיוחד שלך, כאילו לכאורה מהקומה השנייה כמשקיפה, כמתבוננת, גם על התהליכים, גם על המהפך הגדול הזה שמתרחש וקורה, וללמוד מהזווית שלך, מהמבט הפנוראמי שאת צברת לאורך השנים, ממה יש להיזהר, איפה כדאי ללחוץ.
עליזה לביא: מה לדעתך המהפכה הנשית הזאת מבשרת, האם זאת פריצת דרך, הוא שגברים עוברים לדבר הבא והם מפנים את המקום.
עליזה לביא: על זה עוד לא הספקנו לדבר.
עליזה לביא: תודה רבה לשרת הבריאות.
יעל גרמן: אני עכשיו חותמת.
עליזה לביא: אז באמת גם על המהפכה הזאת ועל כל התהליך שמתרחש, ובטח לשאלות ששמעת בקשב רב, אני מוכרחה לציין.
עליזה לביא: אז קודם כל תודה שבאת.
אילה חסון: בשמחה רבה, זה מספיק חשוב.
אילה חסון: צהריים טובים.
אילה חסון: העשייה העיתונאית המיידית שלי וגם לאורך השנים, לאורך תפקידים שונים, לא נגעה בנושא של רשויות מקומיות, למעט סיקור של ראשי הערים עם כתבי אישום, בפרק שלי ככתבת משפט.
אילה חסון: כך שאין לי איזו שהיא הבנה יוצאת דופן, או אפילו מיוחדת, בנושא של רשויות מקומיות.
אילה חסון: אבל אני רוצה לומר לכם משהו דווקא כאישה.
אילה חסון: אני רוצה לומר לכן משהו.
אילה חסון: בעיני ראשת מועצה מקומית, ראשת עיר, זו מנהיגה, נכון?
אילה חסון: עכשיו, אנשים רוצים שמי שמנהיג אותם יהיה אדם מלא עוצמה.
אילה חסון: יהיה אדם בעל יכולות.
אילה חסון: לא אדם שבוכה כי עשו לו ושתו לו.
אילה חסון: הוא צריך להגיע לשם בזכות ולא בחסד.
אילה חסון: ולכן רבותי הנשים, אני חושבת, אני הזדעזעתי, קראתי המון על הרשויות המקומיות, הגעתי אפילו לחייקה גרוסמן, שהייתה הראשונה בישראל, בשנת 1950, ראשת מועצה.
ליאל אבן זוהר: הייתה לנו מחלוקת על זה, כי גברת פוחצ'בסקי נבחרה בראשון לציון.
קריאה: בואו נגיד ככה: שתיכן צדקה.
ליאל אבן זוהר: אנחנו מקדמות את הדיאלוג הנשי.
אילה חסון: טרום הקמת המדינה, נשים תמיד צודקות.
אילה חסון: טרום הקמת המדינה ואחרי הקמת המדינה.
אילה חסון: זה דבר אחד.
אילה חסון: ולכן אני אומרת, כל ה-STATE OF MIND של אישה שמתמודדת על תפקיד, צריכה להיות מתוך אמונה עמוקה בעוצמה שלה, ביכולות שלה.
אילה חסון: ברצון שלה לתקן, לשפר את הדברים הכי חשובים בחיים שלנו.
אילה חסון: מה זה מועצה מקומית?
אילה חסון: מה זה עיר?
אילה חסון: זה הדברים הכי חשובים בחיים שלנו.
אילה חסון: הדברים שהכי מעניינים אותנו, שהכי קרובים אלינו, לגידול, למשפחה, לחיי היום יום, לא בדברים של המקרו, אבל הם יותר חשובים לפעמים מהדברים של המקרו, בסך הכל.
אילה חסון: ולכן, כל הגישה הזאת של עשו לי, שתו לי, אכלו לי, רבותי, היא צודקת במובנים רבים, כי היה פה קיפוח של שנים.
אילה חסון: אני אומרת היה בלשון עבר, ואולי אני טועה כשאני משתמשת בלשון עבר.
אילה חסון: אבל זה לא מקום שיכול להביא מנהיגה למקום שלה.
אילה חסון: אף אחד לא ייתן קול למי שחושב שהוא מסכן והוא צריך איזה פרוטקציה כדי להגיע.
קריאה: איילה, ככה התרשמת מאיתנו?
אילה חסון: חס וחלילה.
אילה חסון: ממש לא.
אילה חסון: קודם כל הצטרפתי רק מאוחר, ממש לא.
אילה חסון: רמת השרון, נורית, הוא לא אמר לך את זה כאת אישה.
אילה חסון: הוא אמר לך את זה כי הוא איש גס רוח.
אילה חסון: זאת ההשקפה שצריכה להיות.
נורית אבנר: השאלה אם הוא היה אומר את זה לגבר.
אילה חסון: כן.
אילה חסון: את לא שמעת איך בקריית מלאכי הם רבו אחד עם השני – אתה אנס, אתה סוטה, אתה זה.
ליאל אבן זוהר: אנחנו לא ביום עיון חגיגי שיש לו אורחות מכל הארץ.
אילה חסון: אני אומרת שאנחנו - - -
קריאה: הבעיה היא שלו, לא שלנו.
יפה יגר: אפשר, רק שנייה?
יפה יגר: לפני 20 שנה הייתי חברת מועצה בהרצליה, אני מתמודדת לרשות היום.
יפה יגר: בתקופתו של אלי לנדאו, בתקופה מאד סוערת של המרינה - - -
אילה חסון: ספגתי את נחת זרועו ככתבת.
יפה יגר: תקשיבי, אם הייתה פעם אחת שאני, והייתי 10 שנים חברת מועצה באופוזיציה, אגב כשהנחתי את התשתית המאד בסיסית לגברת גרמן להיבחר לרשות.
יפה יגר: אבל הפעם היחידה בחיים שלי שישבתי ככה וידעתי שאני הולכת לחטוף בוקס על הראש, הייתה בישיבת מועצה, סביב ציבור המרינה, כשאלי לנדאו עבר סביבי וידעתי שזה הולך לבוא, ומנכ"ל העירייה משך אותו.
יפה יגר: הוא אמר לי אז – המקום שלך בתל ברוך.
יפה יגר: אני הגשתי תלונה למשטרה.
יפה יגר: התיק נסגר מחוסר עניין לציבור.
יפה יגר: הגשתי ערעור ליועץ המשפטי לממשלה בתקופתו של אליקים רובינשטיין, שכתב לי שזה השיח בשלטון המקומי.
יפה יגר: אליקים רובינשטיין אמר לי – זה השיח בשלטון המקומי.
נורית אבנר: אילה, אני לא רצה לרשות העיר של רמת השרון בגלל הדבר הזה.
עליזה לביא: חברות, בואו נקשיב.
אילה חסון: בואו נכבד את המקום ואת האירוע החשוב מאד הזה, ואפילו הייתי אומר המכונן הזה, כי ככל שנשים ירוצו לרשויות עיר, לרשויות מועצות מקומיות, כך ייטב.
אילה חסון: עכשיו, אני לא יודעת למה הבאת דוגמא את המקרה הזה.
יפה יגר: בעקבות - - -
עליזה לביא: סליחה, אני מבקשת, בואו ניתן את הזמן, אני מבקשת לא להתפרץ.
עליזה לביא: אני אתן את רשות הדיבור.
אילה חסון: לא צריך להרחיב מילים על ראש העיר ההוא.
אילה חסון: הכל ידוע, ברור ונהיר.
אילה חסון: זה מה שאני רוצה לומר לך.
אילה חסון: כשאדם, ודווקא איש דתי אמר לי את זה פעם, אחרי פרשת בר-און, כי אני חטפתי הלבנת פנים, השפלות, רדיפה, מעקבים, מה שתרצו.
אילה חסון: מה שאתן רוצות ולא רוצות.
אילה חסון: וחטפתי את זה גם בין השאר על רקע זה שאני אישה, אבל לא בגלל שאני אישה, אלא בגלל שאני עיתונאית.
אילה חסון: את חטפת את זה לא בגלל שאת אישה, את חטפת את זה בגלל שאת מפחידה אותי.
אילה חסון: בגלל שאת מאתגרת אותו, שאת מעיזה להתמודד.
אילה חסון: אדם שמדבר כך, בנות, אל תחפשו את זה אצלכן.
אילה חסון: חפשו אצלו.
אילה חסון: מי שגזען, גזען.
אילה חסון: מי שחזיר שוביניסט, הוא חזיר שוביניסט.
אילה חסון: זו בעיה שלו, זו לא בעיה שלנו.
אילה חסון: למה צריך לקחת גם את זה על הכתפיים שלנו?
אילה חסון: אל תתמודדו מתוך המקום הזה, וזה מתחבר לדברים של גרמן.
אילה חסון: תתמודדו מתוך עוצמה, מתוך אמונה ביכולות שלכן.
אילה חסון: אני ככה עשיתי את העבודה שלי, אפילו לא מתוך מודעות.
אילה חסון: הרדיפות הכי קשות שעברתי בקריירה שלי היו מצד גברים.
אילה חסון: ואני לא שונאת גברים, יש לי בעל ויש לי בן ואני לא מיליטנטית ולא שום דבר.
אילה חסון: אבל אני סבלתי אינתיפאדה.
אילה חסון: בפירוש.
אילה חסון: וזה כלל גם עלבונות סקסיסטיים.
אילה חסון: אגב, רבותי, לפעמים לא ידעתי מה יותר סקסיסטי, או גזעני, דרך אגב.
ברוריה לקנר: גזעני על מה, על רקע עדתי?
אילה חסון: על רקע כבוד המשפחה.
אילה חסון: ואני אומרת, אדם שהוא נחות זו בעיה שלו.
אילה חסון: זו לא בעיה שלי.
אילה חסון: אדם שהוא חשוך, זאת בעיה שלו.
אילה חסון: אני לא אומרת שלא היה קיפוח בשכר, או כל מיני דברים אחרים.
אילה חסון: חד משמעית כן.
אילה חסון: אבל אני מדברת ברמה של המקרו, לא ברמה של התיקונים.
אילה חסון: איך מגיעות נשים לעמדות כוח?
אילה חסון: הן הרי לא עסקניות והן לא באו מהצבא.
אילה חסון: אז איך מגיעים?
אילה חסון: איך תפרצו את אותה תקרה?
אילה חסון: איך תגיעו למקומות האלה?
אילה חסון: איך תכבשו את הרשויות.
אילה חסון: אמרה יעל גרמן, שבעיני הייתה ראשת עיר אדירה, איכותית, והיא הגיעה, היא עשתה את הדרך.
אילה חסון: אין קיצורי דרך.
אילה חסון: צריך לעשות את הדרך.
אילה חסון: במיוחד נשים שלא מגיעות מהשבילים של המוביליות, של הצבא לרוב.
אילה חסון: יש מעט.
אילה חסון: של הצבא או של עולם העסקנות.
אילה חסון: אני במקצוע שלי גם עשיתי את הדרך.
אילה חסון: התחלתי ככתבת משטרה ומשפט, שם הכרתי כמה ראשי ערים, כולל הג'נטלמן שהזכרת.
אילה חסון: דרך אגב, בסיקור משפט, נדמה לי.
אילה חסון: בדרך כלל זה היה לסקר את המשפטים שלהם, הפליליים.
אילה חסון: אני לא זוכרת שסיקרתי משפט של אישה.
ברוריה לקנר: אין דבר כזה.
אילה חסון: לא זוכרת את זה.
אילה חסון: ואני מקווה שאני גם לא אסקר בעתיד, לא כי לא יתפסו, כי באות ממקום אחר.
אילה חסון: באות ממקום אחר.
אילה חסון: אבל אני לא רוצה להטיל דופי.
אילה חסון: המערכת סגורה.
אילה חסון: הם נבחרים, יש את הקטע של הנט-וורקינג.
אילה חסון: יש את הקטע של השמור לי ואשמור לך.
אילה חסון: זה ברור.
אילה חסון: אבל אני לצערי בכנסת, שזאת הזירה שסיקרתי, למרות שהכנסת הזאת יש בה איזו בשורה מעניינת.
אילה חסון: אני רוצה לומר לכם שבכנסות אחרות, לדאבוני, המלחמה הקשה תמיד הייתה בין שתי נשים, ואל תגידו לי שזה לא ככה, אני ראיתי.
אילה חסון: למה?
אילה חסון: כאילו שאם אני שם, רק מקום למלכת דבורים אחת יש, ואין מקום לאחרות.
אילה חסון: הכנסת הזאת יש בה משהו אחר.
אילה חסון: יש אנרגיה אחרת.
אילה חסון: אני טועה, עליזה?
עליזה לביא: לא, את לא טועה.
אילה חסון: את לא הכרת את הקודמת, אז איך את יודעת שאני לא טועה?
עליזה לביא: לא הכרתי את הקודמת, אבל תראי, אנחנו חיים בתוך עמנו, אנחנו רואים דברים.
עליזה לביא: יש שרידים מהכנסת הקודמת פה.
אילה חסון: יש פה חיבורים אחרים, מאד מאד מעניינים שאני רואה אותם.
אילה חסון: סוג אחר של אחווה נשית.
אילה חסון: אבל אל תתבלבלו.
אילה חסון: בסוף, כשמגיע המקום האחד, בקצה של הפירמידה, בשפיץ למעלה, יש מקום לאחד או לאחת, ואז יש מלחמה.
אילה חסון: אם היא לגיטימית – זה בסדר.
אילה חסון: ואיך תפרצו בעצם?
אילה חסון: העניין שלכם זה איך לפרוץ.
אילה חסון: איך להגיע לתודעה.
אילה חסון: מי שלא באה מהאקדמיה או מתחום העשייה המוניציפאלי, וזה.
אילה חסון: קשה לה.
אילה חסון: ראיתם, היום זה תקשורת.
אילה חסון: אם לא היית, יפעת ביקשה להצטלם עכשיו, כי נניח שגרמן הייתה חותמת, אבל היא לא הצטלמה, זה כאילו לא היה.
אילה חסון: כאילו.
אילה חסון: לצערנו הרב, ככה זה עובד.
אילה חסון: מי שיש לה בולטות, תנסו לקבל בולטות תקשורתית.
אילה חסון: לא בדרך של כפיים, אם אתן יורדות לעומק דעתי, אלא בדרך של עשייה.
אילה חסון: תנסו לקבל בולטות תקשורתית.
אילה חסון: אתם לא תקבלו ברמה הארצית, כי לצערי הרבה התקשורת הארצית לא תעסוק בזה.
יפה יגר: ברמה המקומית יש ממשק בין ראשי הערים לעיתונים, וזה בעייתי.
שירה ג'רג'י: דווקא הארצית נתנה יותר מהמקומית.
שירה ג'רג'י: המקומית חסומה.
אילה חסון: אז אני מבינה שברמה המקומית - - -
קריאה: העיתונות ברמה מאד ירודה.
קריאה: זאת לא עיתונות שאת יכולה לסמוך עליה.
אילה חסון: ושזה הולך בתשלום.
אילה חסון: ממש קונים כתבות בתשלום.
אילה חסון: הוכיחו לי שכתבות קונים בתשלום.
שירה ג'רג'י: נכון, זה הזמן שלהם להתפרנס, לעשות כסף.
שירה ג'רג'י: 6,000 שקלים - - -
אילה חסון: אני לא יודעת איך זה, אף פעם לא יצא לי.
קריאה: היא לא רק בתשלום, היא מכורה לבעלי ההון המתמודדים ולמכהנים שנותנים הודעות מהעירייה.
אילה חסון: האמת היא שפה אין לי איזו עצת זהב לתת לכן.
יפה יגר: לתת לנו העדפה מתקנת בבימות שאת יכולה, איילה.
יפה יגר: יש לך את הערוצים שלך, תני לנו.
אילה חסון: אני רוצה לומר - - -
שירה ג'רג'י: אני חייבת להגיד שדווקא התקשורת הארצית,שעשה לי את העבודה פנימה, כי בצפת היה – מה פתאום אישה.
שירה ג'רג'י: ודווקא החיבוק מחוץ לעיר צפת, נתן לצפתים איזו שהיא תחושת גאווה – וואוו, היא משלנו.
שירה ג'רג'י: אז דווקא התקשורת הארצית כן יכולה לעשות עבודה.
אילה חסון: כי מה היה בך מיוחד שסיקרן את התקשורת?
שירה ג'רג'י: כי אני אישה, כי אני דתייה, כי אני פורצת את העין.
אילה חסון: זאת אומרת שאת צריכה להיות גימיק או סיפור כדי להגיע.
יפה יגר: טרנס ג'נדר למשל.
שירה ג'רג'י: אני חושבת שכל אחת צריכה למצוא את הייחודיות שלה, ולהיות משם גימיק.
שירה ג'רג'י: כי גם בתוך המועצה שלה היא חייבת להיות גימיק, אחרת היא סתם עוד אחת.
אילה חסון: לצערי, איכות לבד לא מספיקה.
שירה ג'רג'י: לא איכות, אמרתי גימיק.
אילה חסון: אני אומרת לכן בגילוי לב, איכות לבד לא מספיקה.
שירה ג'רג'י: אחד האנשים הכי חזקים בתחום הקמפיינרים אמר – תעשו פרובוקציות.
שירה ג'רג'י: כל פרובוקציה מייצגת - - - -
אילה חסון: לא, לא.
שירה ג'רג'י: לא פרובוקציה שלילית.
שירה ג'רג'י: כשאני לקחתי את כל הנוער והלכנו לצבוע מבנה, זה יצר פרובוקציה.
קריאה: זה לא פרובוקציה.
שירה ג'רג'י: לא משנה, אבל זו הייתה פרובוקציה נגד העירייה, שלא רצתה לעשות את זה.
שירה ג'רג'י: אז לא פרובוקציה שלילית.
שירה ג'רג'י: יש פרובוקציות שהן חיוביות, שמייצרות את הדברים הפנימיים האלה.
אילה חסון: לא, קשה מאד.
יפה יגר: אילה, אם את מביאה לכתבים מקומיים אייטמים והם אומרים לך – מכיוון שאת מתמודדת אנחנו לא יכולים לתת לך קרדיט במישרין.
יפה יגר: תביאו לנו אנשים אחרים שסובלים מזה.
יפה יגר: אבל כשמדובר בראש עיר מכהן שמביא את האייטם, או סגן ראש עיר שמתמודד לחוד, מביא את האייטמים והם מצוטטים ומקבלים קרדיט, זה בסדר?
אילה חסון: אין לי יכולת להשיב לך.
קריאה: אילה, אני נורא מצטערת, זה תפקיד של משרד הפנים לקבוע קטגורית מה מותר ומה אסור.
קריאה: יש חוק, עוברים עליו.
עליזה לביא: גבירותיי, אני מתנצלת.
עליזה לביא: יש פה נשים מהסבב הקודם, אז אני רוצה לתת למלי פולישוק לומר את דבריה.
קריאה: מי מבין אישה יותר טוב מאישה?
קריאה: ואני גדלתי במפלגות קומוניסטיות, אבל אולי משרד הפנים צריך לקחת קצת ניסיון.
קריאה: במפלגות קומוניסטיות היה ככה: משלושה ראשים של כל חלק מהמפלגה, חובה חוקית היה אישה אחת.
קריאה: אולי משרד הפנים, המנהל של ראשי העיריות, צריך לקבוע את החוק הזה, או הוראה, שאחת צריכה להיות אישה.
עליזה לביא: כן, מלי, בבקשה.
מלי פולישוק-בלוך: שמי מלי פולישוק, אני יושבת ראש איגוד נבחרות הציבור ברשויות המקומיות בישראל, ובדיוק לפי מה שאת אומרת, איילה, לפי הרעיון הזה שכל אחת מאיתנו מנהיגה במקומה, מאלה שכבר נבחרו, בוודאי אנחנו תומכות ומנסות לקדם את כל מי שרוצות להיכנס ורוצות להוות דוגמא ועוזרות למי שרוצה להיכנס, אבל כרגע אנחנו מדברות על אלו שכבר נבחרו.
מלי פולישוק-בלוך: נכון נורא מעט, רק 250 מ-3,500, אבל גם הן צריכות עזרה.