GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ענת בר-כהן: אני אשתדל לתמצת כי זה נושא שאפשר לדבר עליו המון.
ענת בר-כהן: תכנון טוב, לדעתי, זה תכנון שהוא טוב לכולם.
ענת בר-כהן: אבל, כשאנחנו מדברים על תכנון לקוי, אז תכנון לקוי פוגע עוד יותר בנשים.
ענת בר-כהן: כשאנחנו מדברים על נשים, כולנו יודעים שנשים הן רוב האוכלוסייה.
ענת בר-כהן: ככל שאנחנו עולות בגיל, בעצם הנשים הן חלק גדול יותר מקבוצת הגיל שלהן.
ענת בר-כהן: כשאנחנו מדברים על קשישים, בד"כ אנחנו מדברים על קשישות.
ענת בר-כהן: תמיד אנחנו אומרים שהנגישות והניידות וכל החשיפה, הרבה יותר קשים בגילאים האלה וצריך להיות מודעים גם לזה.
ענת בר-כהן: תכנון טוב זה גם תכנון שמתחשב בשיקולים סביבתיים.
ענת בר-כהן: באופן לא מקרי, תכנון שהוא תכנון בר קיימא, הוא גם תכנון שהוא טוב לנשים ולהיפך.
ענת בר-כהן: ברגע שהתכנון הוא לקוי, בהמשך לדברים החשובים שארזה אמרה פה, זה מקשה על הנשים, מצמצם את מרחב הפעולה שלהן, את ההזדמנויות שלהן, את איכות החיים שלהן.
ענת בר-כהן: אנחנו גם יודעים שנשים יותר רגישות לכל המפגעים והמטרדים הסביבתיים.
ענת בר-כהן: דיברנו קודם על-כך שבריאות נשים שונה מבריאות גברים.
ענת בר-כהן: גם בהיבט הזה של חשיפה למזהמים סביבתיים, נשים הן יותר בריאות.
ענת בר-כהן: לכל הדברים האלה יש השלכות מעבר לזה.
ענת בר-כהן: בעצם כל הדברים האלה משליכים גם על המעמד הכלכלי שלהן כי יש להן פחות הזדמנויות.
ענת בר-כהן: זה משפיע גם על הסטאטוס החברתי שלהן.
ענת בר-כהן: זאת אומרת, הכול פה קשור בכל.
ענת בר-כהן: כשאנחנו מסתכלים על כל ההיבט הזה, אני חושבת שצריך ללכת מלמעלה למטה, לכל הרמות של תכנון ברמה הארצית.
ענת בר-כהן: אנחנו יודעים שתכנית המתאר הארצית המרכזית היא תמ"א 35.
ענת בר-כהן: אנחנו גם יודעים שבימים אלה נעשה ניסיון – זה לא בדיוק עדכון בנוסח המקובל, זה איזה מחטף לשנות את המדיניות של תמ"א 35.
ענת בר-כהן: עכשיו אנחנו צריכים לראות מה אומר המחטף בתמ"א 35.
ענת בר-כהן: צריך להסתכל עליו מנקודת מבט מגדרית ולראות האם מה שמציעים שם זה טוב מבחינת הנשים או לא?
ארזה צ'רצ'מן: לא.
ענת בר-כהן: גם לדעתי.
ענת בר-כהן: לדעתי זה גם לא טוב.
ענת בר-כהן: אני לא אכנס לכל הדברים אבל בעיקרון מה שקורה עכשיו זה שיש איזו היסטריה שאני לא יודעת על מה היא מבוססת, שחסרות יחידות דיור.
ענת בר-כהן: אם חסרות בכלל יחידות דיור, זה לאו דווקא יחידות דיור מאושרות, אבל יש מן אטרף כזה.
ענת בר-כהן: לכן המחטף שמנסים לבצע עכשיו אומר שצריך לבנות הרבה יחידות דיור ולא לפזר את כל הפיתוח על פני כל הפריפריה ולהקטין פערים בין המרכז, בין מדינת המרכז לפריפריה, אלא להיפך, לרכז את זה במרכז, לבנות מסות של יחידות דיור.
ענת בר-כהן: נעזוב לרגע שזה על חשבון שטחים פתוחים וזה פוגע ברווחת האדם ואמרנו שנשים הן יותר רגישות.
ענת בר-כהן: מעבר לזה, ברגע שלוקחים שטחים ובונים עליהם מאסות של יחידות דיור, מה בעצם עושים פה?
ענת בר-כהן: אנחנו יודעים, שארזה סיכמה את זה יפה, אנחנו צריכים לעשות להיפך.
ענת בר-כהן: אנחנו צריכים לחזק את העירוניות, ליצור יותר הזדמנויות, יותר בינוי, יותר צפיפות במרחב הבנוי כי כך לאישה יהיה יותר קל.
ענת בר-כהן: אני לא חושבת שיהיה לה יותר קל אם היא תצטרך לנסוע שעות מהעבודה שלה לביתה שבפרברים.
ענת בר-כהן: אחרי זה, אם היא תרצה ללכת לקניות או לבידור, היא תצטרך לנסוע עוד פעם ולבזבז את הזמן שאין לה, כי אנחנו יודעים שלנשים יש הרבה מטלות, יותר מהגברים, למרות השאיפה שזה יהיה שוויוני.
ענת בר-כהן: אם יהיה שם רק בינוי, איפה התעסוקה?
ענת בר-כהן: הרגע נתנו דוגמה מאוד יפה מבית שמש.
ענת בר-כהן: אנחנו רוצים שתהיה מדיניות של שימושים מעורבים שמשלבת את הכול ביחד.
ענת בר-כהן: כמובן, בתנאי שזה לא גורם למטרדים סביבתיים.
ענת בר-כהן: אנחנו יודעים שהיום הרבה מהתעסוקה היא תעסוקה של משרדים, של מחשבים.
ענת בר-כהן: אני חושבת שזה צריך לשמש לא רק נשים בשכונות חרדיות אלא בשכונות בכלל.
ענת בר-כהן: אני חושבת שגם ברמת המיקרו, צריך תמיד לקחת את נקודת המבט המגדרית.
ענת בר-כהן: זה מתחיל ברמה הכי קטנה, שתמיד במקומות השם מושכי קהל, אנחנו רואים בשירותים של הנשים תור, במקום לתכנן שהשירותים לנשים יהיו רבים יותר מאשר לגברים.
ענת בר-כהן: מילה אחת אישית.
ענת בר-כהן: אני נכנסתי לתפקיד כממונה על מעמד האישה במשרד להגנת הסביבה לפני פחות משנה, ואני גאה שאנחנו המשרד הראשון שפרס חדרי הנקה כמעט בכל יחידות המשרד.
ורד סוויד: בעקבות דוח תומך משפחה יש חדרי הנקה במרבית משרדי ממשלה וההנחיה בכל מבנה חדש מחייבת.
ענת בר-כהן: אני רוצה להרחיב, יש הנחיה של הנש"ם.
ענת בר-כהן: יש משרדים שיש משרד ראשי וזהו ואז מיקמו חדר הנקה.
ענת בר-כהן: יש משרדים, כמו המשרד שלנו שיש לו יחידות בכל רחבי הארץ.
ורד סוויד: תמר, אפילו מעשי ידי נשים, את הכבישים בארץ סללו החלוצות.
ארזה צ'רצ'מן: נעשות תכניות, זה עוד לא לבנות.
תמי סלע: היועצות למעמד האישה בעיריות הן לא חלק מוועדות התכנון?
ארזה צ'רצ'מן: קיים ידע, אבל זאת לא בעיה של ידע.
ארזה צ'רצ'מן: אני לא יודעת על מדינה.
ארזה צ'רצ'מן: יכול להיות בערים שונות.
ארזה צ'רצ'מן: בקנדה יש מספר ערים, בארצות הברית בטח.
ארזה צ'רצ'מן: בטורנטו יש מערכת מאוד מעניינת במטרו שלהם, של תאים על הרציף.
ארזה צ'רצ'מן: אם את מחכה לרכבת ואת מרגישה שאין מספיק אנשים מסביב ואת מפחדת, יש שם טלפון שאת יכולה להתקשר אם מישהו מציק לך.
ארזה צ'רצ'מן: הרכבת עוצרת בצורה כזאת שהמקום איפה שיש עובד רכבת בתוך הרכב, הוא בדיוק שם.
סיגלית רחמן: בהתייחס לדברים שנאמרו פה, האתגר של השילוב של הראייה המגזרית, יחד עם הראייה המגדרית בתכנון – כמו שהוזכר פה, מערכת התכנון היום בישראל היא על המדוכה והתכניות, היקפי התכנון והלחצים הם מאוד גדולים.
סיגלית רחמן: המון תכנון עומד להתבצע בשנים הקרובות במדינת ישראל ובעצם להכפיל את כמות השטח המתוכנן.
סיגלית רחמן: העובדה שהיום התכנון פועל על-פי הנחות יסוד ישנות מוטות רכב פרטי, מוטות תכנון גברי, היא עובדה קיימת, אבל זאת הזדמנות שהיום אפשר לפעול ולשנות ובאמת את כל הרעיונות ואת כל התובנות שעלו פה על הצורך בתכנון מרקמי, תכנון הרבה יותר במיקרו, של עירוב שימושים, של הנגשת - - -
סיגלית רחמן: יש את המטה למאבק בכל הנושא של תכנון אחראי.
סיגלית רחמן: אפשר להתחבר אליו דרך המשקפיים המגדריות ולהביא לשם את כל התפיסה הזאת של ההסתכלות המקומית, עירוב שימושי, גנים ציבוריים, שירותים לאזרח, כולל האזרח הדומם יותר כמו נשים וילדים.
סיגלית רחמן: הוזכר פה הנושא של עירוב שימוש והוא מאוד קריטי כי עירוב השימושים הזה מאפשר גם לאימהות שאוספות ילדים לא להיות נהגות מוניות כל אחר הצהריים.
סיגלית רחמן: זה מאפשר לילדים ללכת לבד ברגל אבל הוא מאפשר גם תכנון שמביא איכות סביבה, איכות חיים, טבע אל תוך העיר ומנגיש אותו אל סביבת המגורים.
סיגלית רחמן: אז גם לא צריך לנסוע מחוץ לערים.
סיגלית רחמן: הם ממש לא בדרך לשם.
סיגלית רחמן: היכולת להשפיע היא מאוד גדולה.
סיגלית רחמן: עכשיו היא גם סביב המשקפיים המגדריות וגם סביב המשקפיים המגזריות.
סיגלית רחמן: זה הוזכר פה כי המגזרים המוחלשים מוחלשים פעמים, גם סביב המגדר וגם סביב העובדה שהשירותים לא מונגשים אליהם.
סיגלית רחמן: בהקשר הזה אני רוצה לציין שהחברה להגנת הטבע פועלת ב-30 יחידות ברחבי הארץ בעיר.
סיגלית רחמן: בדיוק מתוך התפיסה הזאת וההבנה אנחנו יושבים גם בוועדות המקומיות וגם בוועדות המחוזיות.
סיגלית רחמן: רוב הנציגים שלנו הן נשים.
סיגלית רחמן: באמת מנסים להביא את התפיסות האלה ואת ההסתכלות הזאת שמשרתת גם את הנשים, שמשרתת את התושבים של העיר.
סיגלית רחמן: הצפיפויות האלה נכונות והן ישרתו את כולם, אבל הן צריכות להיעשות בצורה מאוד חכמה ונשית ומתכללת, כדי שבאמת הן יהיו איכותיות.
סיגלית רחמן: אחרת, אנחנו נמשיך לתכנן ולפתח את הטעויות של אתמול ושל שלשום ושל השנים הקודמות בראייה גברית, בראייה שלא לוקחת את ההסתכלות הנשית בחשבון.
ורד סוויד: כבוד היושב ראש, לפני שאת נועלת אני רוצה לבקש את עזרתך לפרוטוקול, לא בנושא של הוועדה, אבל חשוב לי שזה יהיה בפרוטוקול.
ורד סוויד: הבוקר התקיים דיון בוועדת החוקה מבלי שהרשות לקידום מעמד האישה הוזמנה בנושא של הדיינים.
ורד סוויד: ההצבעה היתה שהרשות לקידום מעמד האישה תוכל לבחור את הטוענת הרבנית.
ורד סוויד: כרגע נודע לי שהוחלט שמשרד המשפטים יחליט.
ורד סוויד: אני רואה בזה פגיעה מגדרית, למרות שהיום למזלנו יש לנו שרת משפטים שהיא אישה, אבל בעתיד יכולים להיות שרים ללא ראייה מגדרית.
ורד סוויד: אני יודעת כמה חשוב לך הנושא המגדרי וכמה את לוחמת להטמעתו בכל התחומים.
ורד סוויד: אני רוצה לבקש שתסייעי לנו שזה יחזור להתייעצות עם הרשות לקידום מעמד האישה או לבחינת הרשות לקידום מעמד האישה, כפי שזה היה במקור.
ורד סוויד: נעשה מחטף מבלי שהוזמנו ארגונים.
עליזה לביא: אני מאוד מאוד שמחה לפתוח את הישיבה שלנו הבוקר, ישיבה שתחלק בין המקום של הממונות בשלטון המקומי, חיזוק היועצות למעמד האישה וקידום נשים בשלטון המקומי לקראת הבחירות המוניציפאליות.
עליזה לביא: אנחנו נתחום בין שני הנושאים ואני כבר רוצה לומר, בראשית הישיבה, שאנחנו נייחד כנס ב- 22 ביולי, לקידום נשים בשלטון המקומי.
עליזה לביא: אנחנו נזמין את כל המועמדות אשר רצות ברשימות השונות ברחבי הארץ ליום מיוחד, כאן בכנסת ישראל, באולם גדול, רחב, עם הרצאות מעשירות, תומכות, מעצימות, דיון שיהיה כאן, טיפים לדרך.
עליזה לביא: אני אשמח מאוד אם תשמרו, תשריינו, תעבירו הלאה את התאריך, כמובן תצא הודעה מסודרת ממש בימים הקרובים, ב- 22 ביולי, כאן.
עליזה לביא: אני מעריכה שזה יהיה בבוקר, בעשר בבוקר, כדי שנוכל להספיק גם קצת ללמוד, גם להיעזר לשמוע מחברות כנסת פה בבניין, מנשים שמובילות כבר שנים בשלטון המקומי וברמה המוניציפאלית וככה לצאת בצידה לדרך וגם להכיר את המועמדות השניות.
עליזה לביא: אני מעריכה שנושאים ומצוקות משותפים לנשים באשר הן, ברמה המוניציפאלית.
עליזה לביא: אבל קודם כל, כמו שפרסמנו בהודעה שיצאה, אנחנו נקדיש את החלק הראשון של הישיבה שלנו לחיזוק היועצות למעמד האישה בשלטון המקומי, סוגיה לא פשוטה, מורכבת, כי מצד אחד, יש לנו חוק במדינת ישראל, שדורש מינוי של יועצות, של נשים לקידום מעמד האישה, מאז שנת 2000.
עליזה לביא: בפועל, שנת 2013, רק אתמול התראיינתי אצל יעל דן בגלי צה"ל, ופה גם המקום להגיד מילה טובה ליעל דן, השדרנית, העיתונאית לתעדוף ולתשומת הלב שהיא נותנת לנושאים שקרובים אל כולנו כאן בחדר הזה, ובאמת נותנת להם פומביות.
עליזה לביא: בעצם למדתי שיש מקומות בארץ שעדיין נשים לא יכולות להיבחר להתארגנות המקומית, כלומר לרמה המקומית, משום איזה שהוא חוק מנדטורי שעדיין תופש במקומות הללו ויכול להיות, כמו שדיבר ראש המועצה החדש והנמרץ, שגם היו מספר אנשים שהיה להם נוח לשמר את החוק המנדטורי הזה ויש מצב אנומלי, שלמועצה המקומית שלהן הן לא יכולות להיבחר, אבל למועצה האזורית הן כן יכולות להיבחר.
עליזה לביא: אני לא אכניס אתכם בפרטים האלה, אבל עצם העובדה שהנשים עדיין לא יכולות להיבחר בכמה מהמקומות בארץ, בגלל כשלים בירוקראטיים כאלה ואחרים, מלמדת שקודם כל צריך לפתח מודעות, בלי מודעות אנחנו לא יכולים לזהות, לא יכולות לזהות ודבר שני, גם כמובן אחריות ומוביליות.
עליזה לביא: כי אם אותן נשים שהחליטו שהן רוצות לרוץ ומגלות את החסם הזה, מזהות אותו דבר ראשון, ומתחילות לראות מה אפשר לעשות ואיך משנים תקנות מנדטוריות, מלפני קום המדינה, אז אני מקווה מאוד באמת שהן תצלחנה לעשות את זה לפני הבחירות הקיימות.
עליזה לביא: הנושא של הממונות עלה פה בכמה וכמה ישיבות נפרדות שבעצם שמענו לא אחת שלממונות אין כוח, אין תפקיד מוגדר, לא מעט פעמים הן עושות את זה בנוסף לתפקידים נוספים.
עליזה לביא: קיבלתי כמה וכמה פניות ועדויות של נשים ממונות שהחליטו לעזוב ובעצם לא מעט פעמים גם אין את מי למצוא, שתקיימנה את התפקיד המאוד מאוד חשוב הזה.
עליזה לביא: השאלה, אל"ף, איך מחזקים את מעמד הממונות.
עליזה לביא: לא מזמן קיימנו פה ישיבה שעסקה בנושא של סביבה ומגדר, זה היה יום הסביבה הבינלאומי ואחד הנושאים שעלו כאן, למדנו איך אפשר לתכנן סביבה מגדרית, סביבה יותר נוחה לנשים.
עליזה לביא: ואז ככה חשבתי לעצמי בתוכי, אם הממונות היו נמצאות בוועדה לתכנון ערים, כהחלטה, כמה כוח היה לממונות?
עליזה לביא: תחשבו.
עליזה לביא: לא כל דבר הוא שווה כסף.
עליזה לביא: יש דברים ויש תפקידים בתוך המועצות, בתוך העיריות, ברמה המוניציפאלית, שנותנים כוח.
עליזה לביא: אם אנחנו רוצים ורוצות סביבה מגדרית נכונה, ראויה, הדוגמה הכי פשוטה, הכי פשוטה, הראשונית, זה הרמפות הקטנות לעגלות.
עליזה לביא: איפה יש אותן ואיפה אין אותן ואם יוצא חוק עזר עירוני לכיוון הזה, מי שיושב בוועדות הללו צריך להיות עם חשיבה מגדרית, עם ראייה מגדרית.
עליזה לביא: אז זו דוגמה למשל, איך אפשר לבוא ולהעצים את הממונות.
עליזה לביא: כי אני לא צריכה לספר לכם כמה חשוב לשבת בוועדה הזאת ומה המשא ומתן שקיים בכלל, ומקרין גם על התפקידים האחרים של הממונה ויש עוד דברים.
עליזה לביא: יש עוד דברים בעוד מקומות.
עליזה לביא: אז אל"ף, צריך להתחיל לזהות את זה, ובי"ת, גם להתחיל לראות איך מחזקים את המקום הזה של הממונות.
עליזה לביא: ועוד ראייה בולטת היא שבאמת יש עכירות במקום של הממונות, גם על-פי הערים הגדולות.
עליזה לביא: יש ערים כמו עיריית הרצלייה, שנשמע אני מקווה קצת על מנהלת הנשים שם שקרמה עור וגידים בעזרתה של השרה יעל גרמן בהיותה ראש העיר וערים גדולות, ששם יש מודעות, יש הבנה, כשיש ראש עיר, ראש עיר שמבין, מבינה, שהנושא הזה חשוב ושהוא משליך השלכות משמעותיות, אז כן.
עליזה לביא: אבל רוב הרשויות ורוב המקומות שאנחנו נחשפים פה וגם תלונות שמגיעות אלינו, או בקשות לסיוע נובעות גם כי היועצת עצמה, יש לה תפקיד משמעותי ולא תמיד היא פנויה, גם כי אין תקציב לכל הסוגיות הללו של הממונה, וגם חלק מהיועצות דיווחו לנו שהן משתתפות בדיונים כאלה ואחרים, אבל לא ברורה להם מה מידת השפעתן, כי החוק לא מחייב התחשבות בעמדת היועצת, בעמדת הממונה ולא תמיד ברורה השהות, ההשפעה, השותפות, בחלק גדול מהנושאים.
עליזה לביא: אני לא אחזור על החוק, החוק ברור לכולם ומוכר וידוע, אבל מסמך שהכין ה- ממ”מ המחקר של הכנסת, באמת מדבר פה על היקף משרת היועצת ועל דרך המינוי ועל תנאי העבודה ועל ההכשרה ועל הפעילות עם הרשות.
עליזה לביא: אני אחזור ואדרש לנייר המסכם הזה, אבל אני ארצה לשתף כמה שיותר ולשמוע אתכן, שבאות מהשטח, באות מהעשייה ובוודאי בחלק מהמקומות גם מהמצוקה של מעמדן של הממונות.
עליזה לביא: אבל קודם כל ולפני הכל, כמנהגנו כאן בוועדה, אנחנו פותחים בדמות של אישה מההיסטוריה, בכלל אישה, אז היום אנחנו מתכבדים, אתך, גב' סוויד, לפתוח את הישיבה שלנו, עם דמות שאת בחרת.
ורד סויד דאר: גברתי היושבת ראש, ד"ר עליזה לביא, אני קודם כל רוצה להודות לך על המסורת שאת הנהגת בוועדה, הנצחת חלקן של הנשים בהיסטוריה ודווקא ברשויות המקומיות אנחנו רואים בולטוּת להדרה של נשים.
ורד סויד דאר: מעטים האזרחים והאזרחיות במדינת ישראל שיודעות ויודעים שכבר בשנות ה- 50', כיהנו נשים במדינה, גם כראש רשות וגם כראש מועצה מקומית, בכפר יונה ובראשון לציון ובחרתי לדבר על חנה לווין, הראשונה שביניהן.
ורד סויד דאר: היא כיהנה כראש עיריית ראשון לציון בין השנים 1956 ל- 1959.
ורד סויד דאר: חנה נולדה ב- 1897 ברוסיה, היא למדה בגימנסיה ובקונסרבטוריום באודסה ועלתה לארץ ב- 1923 עם הוריה.
ורד סויד דאר: היא היתה חברת הנהלת הארגון הארצי והעולמי של ויצ"ו, כיהנה כסגנית יו"ר וכראש מחלקת הבנייה הארצית והעולמית של ויצ"ו ושימשה גם כיו"ר הסתדרות נשים ציוניות בראשון לציון, נבחרה שש פעמים למועצת העיר, מה ששונה, בישיבה הבאה, אני מניחה, נעסוק בזה, ממשך הרציפות שמתאפשר לחברות מועצה.
ורד סויד דאר: בתקופת מלחמת העולם השנייה היא היתה בין הנשים הראשונות שהתגייסו לשירות בחיל העזר לנשים של הצבא הבריטי.
ורד סויד דאר: לאחר שחרורה מהצבא בדרגת סגן, היא טיפלה בשיקום החיילים והחיילות המשוחררים בלשכת השחרור של הסוכנות היהודית.
ורד סויד דאר: במהלך מלחמת העצמאות היא היתה קצינת המטה בדרגת רב-סרן, במטה חיל הנשים, והיא שימשה כקצינת גיוס ראשית.
ורד סויד דאר: בתום המלחמה, היא היתה הממונה על קציני העיר בארץ.
ורד סויד דאר: בסיום שירותה הצבאי, היא היתה חברת מזכירות איגוד החיילים המשוחררים וחברת הנהלה של הוועד הארצי למען החייל, ובמסגרתו היא הקימה ברחבי הארץ אולמות תרבות לחיילים וגם בבסיסי האימונים.
ורד סויד דאר: ב- 1956 נבחרה לראשות העיר ראשון לציון, כיהנה כראש העיר, ראשת העיר היום אנחנו אומרים, הראשונה במדינת ישראל וכיהנה בתפקיד במשך שלוש שנים.
ורד סויד דאר: בתקופה זו היא פעלה לפיתוח מוסדות חינוך, מועדונים לנוער ברחבי העיר, סלילת הכביש הראשון לחוף הים ועם תום הכהונה שלה, היא כיהנה כיו"ר ויצ"ו ישראל.
ורד סויד דאר: היא היתה נשואה למיכאל לוין, שעמד בראש הרשות המקומית של ראשון לציון לפני.
ורד סויד דאר: היא היתה בין מדליקי המשואה ונפטרה בשנת 1985.
ורד סויד דאר: משנת 2010 אנחנו, עיריית ראשון לציון ואנחנו שותפות לזה, מעניקים אחת לשה פרס נחשונית לנשים פורצות דרך, גם ברמה המקומית וגם ברמה הארצית ובעצם אני חושבת שהסימפטום שלה, כשאנחנו מדברים באמת על הדרת נשים, מסמל כמה חשוב הפרויקט שאת עוסקת בו בהנצחת נשים ובהעלאת דמותן כמודלים לחיקוי לדור העתיד.
ורד סויד דאר: תודה.
עליזה לביא: תודה רבה לוורד סויד, מנהלת הרשות לקידום מעמד האישה.
עליזה לביא: אז כן, אנחנו היום ביום השלטון המקומי, בכנסת ישראל, סימן 75 שנים לשלטון המקומי ומה אם לא היום הזה, לבוא ולשמוע מה קורה בקרב הממונות.
עליזה לביא: אז אני רוצה באמת להזמין אותך, ד"ר אורנה מגר, שאת יושבת ראש איגוד היועצות למעמד האישה לפרוש בפנינו, ככה, תמונת מצב פנוראמית, איפה אנחנו חיות.
אורנה מגר: תודה רבה ובוקר טוב.
אורנה מגר: קודם כל, אני מברכת אותך, גברתי, יושבת ראש הוועדה, על, קודם כל, על תפקידך בכנסת ובכלל בוועדה.
אורנה מגר: אנחנו מאחלות לך הצלחה רבה וכמובן ששמחות לשתף פעולה ומברכות על הנושא שנבחר היום.
אורנה מגר: אני גם מברכת כאן את כל המשתתפות, כולל חברותיי להנהלת האיגוד וליועצות בכלל ברשויות המקומיות.
אורנה מגר: אני מבקשת, כיוון שהזמן הוא קצר, חשבנו שהדיון יהיה ארוך יותר, כיוון שהזמן הוא קצר, אני אנסה, בחלק הראשון רק לתת פרישה מאוד כללית על מה, על מי אנחנו, כיועצות וכאיגוד, ובחלק השני, לשים כמה נקודות לגבי הדברים שאנחנו חושבות שראוי וצריך לקדם בטווח הקרוב וגם בטווח הרחוק.
אורנה מגר: אז קודם כל, למי שלא מכירה, אנחנו כיועצות, פועלות על-פי החוק משנת 2000.
אורנה מגר: יושבות פה יחד אתי יועצות שמכהנות משנת 2000 בתפקיד הזה, עברנו כאן כברת דרך ארוכה ולכן יש לנו את היכולת היום גם להסתכל בראייה לאחור ולבחון את ההתפתחות, את הכיוונים, את הדברים הטובים יותר ופחות, שאנחנו רוצות לקדם בדרכנו.
אורנה מגר: האיגוד שלנו הוקם לפני כשלוש שנים, לפחות, כשזהו מבחינתנו נקודת חיזוק מאוד משמעותי לתפקידן של היועצות, כי ברגע שיש איגוד מקצועי שממצב את עצמו כפרופסיה, כגוף שמשפיע גם ברמת העל וגם ברמת השטח, ההתייחסות לנושא הזה הפכה להיות אחרת, ואנחנו היום מייצגים את קווי המדיניות שלנו בתעשייה שלנו, בהרבה רמות בכל ה- levels האפשריים.
אורנה מגר: אנחנו פועלים בשיתוף פעולה עם מרכז השלטון המקומי ושולה אגמי שהיא רפרנטית שלנו והיועצת במרכז השלטון המקומי ועם ורד סויד, הרשות למעמד האישה, במשרד ראש הממשלה ולא סתם אני יושבת בתווך בין לבין, זה בדיוק, זה יצא במקרה, אבל בהחלט החיבורים כאן הם חיבורים שבאמת נועדו להוביל את עשיית היועצות לרמות משמעותיות יותר.
אורנה מגר: אני בעצם אגיד מהו כוח ההשפעה הפוטנציאלי שלנו ואחר-כך מהו כוח ההשפעה בפועל.
אורנה מגר: מבחינת החוק, אנחנו עומדות לצידו של ראש העיר, אנחנו יועצות לראש העיר, זהו תפקיד סטטוטורי, שמאפשר לנו את היכולת להתוות מדיניות בכל מה שקשור לקידום שוויון מגדרי ברשויות המקומיות.
אורנה מגר: זאת אומרת, אנחנו על-פי חוק נמצאות בכל הוועדות, את דיברת, גברתי, על הנושא של השתתפות בוועדה אחת כזו או אחרת.
אורנה מגר: על-פי חוק, אנחנו רשאיות וצריכות להשתתף בכל הוועדות ברשות המקומית, לרבות ישיבות המועצה והישיבות, והפורומים האחרים, אלא שאין לנו זכות הצבעה בוועדות, יש לנו יכולת ואפשרות להביע דעה, אין לנו זכות הצבעה.
עליזה לביא: איפה זה?
אורנה מגר: זה על-פי חוק, חוק הרשויות המקומיות.
אורנה מגר: זה מוגדר כיכולת.
אורנה מגר: זאת אומרת, יש לנו יכולת להביע את דעתנו, אין לנו אפשרות להצביע.
אורנה מגר: אנחנו יושבות כאן בוועדות מכרזים של כוח-אדם, מכרזים של תקציב, שוב, היכולת שלנו היא להביע דעה, אבל לא להצביע, שזה דבר שהוא ראוי בהחלט לתיקון, מכיוון שאני יכולה לומר מתוך הניסיון שלנו בשנים - - -
עליזה לביא: את יכולה רגע לחדד את זה, כדי שנדע איך להמשיך את הטיפול?
אורנה מגר: כן.
עליזה לביא: כלומר, איפה זה נמצא?
עליזה לביא: באיזה חוק?
אורנה מגר: בחוק הרשויות המקומיות משנת 2000 וגם בתיקון שלו.
אורנה מגר: יש תיקון שיצא ב- 2008, שם הוגדרה חובת ההשתתפות, זאת אומרת, חובת הרשות להזמין אותנו לכל הוועדות.
עליזה לביא: התיקון נוגע להזמנה, ב- 2008?
אורנה מגר: להזמין לכל הוועדות, לרבות ועדות מכרזים וכוח-אדם, שהן מאוד משמעותיות והאפשרות לתת לנו להביע את דעתנו, אבל לא להצביע.
עליזה לביא: אני רוצה רגע לנצל את הניסיון שלך.
עליזה לביא: 2008 זה עלה הנושא הזה, שתהיה זכות הצבעה?
אורנה מגר: אנחנו העלינו את זה בזמנו בוועדות והובלנו את התהליך של חקיקה לשינוי החוק.
אורנה מגר: הצלחנו לקדם את זכות ההזמנה לוועדות, זאת אומרת חובת ההזמנה לוועדות, לא הצלחנו בנושא של זכות ההצבעה.
אורנה מגר: אני רוצה לומר מה המשמעות של התפקיד שלנו וההשתתפות שלנו בתוך הוועדות.
אורנה מגר: את זה אני יכולה לומר, מתוך הניסיון של יועצות ותיקות שנמצאות כאן שנים ומה היכולת שלנו להשפיע.
אורנה מגר: כיוון שאנחנו עובדות רשויות מקומיות, אנחנו יכולות לגעת גם במה שקורה בתוך הרשות, אבל גם מה שקורה לתושבים בתוך העיר.
אורנה מגר: זאת אומרת, מוטת ההשפעה שלנו היא לא רק בתוך הרשות כארגון, אלא גם בתוך העיר ולכן יש לנו יכולת, על-פי החוק, על-פי הגדרת החוק, להיות שותפות לכל מה שקשור בקביעת מדיניות, אם זה תכנון ובנייה ותחבורה ותחזוקת מבנים וגינון וכל דבר שהוא בעצם רלוונטי לחיי היום-יום שלנו, יש לו נגיעה מגדרית ואנחנו יכולות שם להופיע ולהשפיע ולא רק לפי הפרדיגמות של ועדות רק למעמד האישה או רק למועצות נשים או רק בחינוך וברווחה, כי שם יש לנו מה לומר.
אורנה מגר: אנחנו משתתפות היום בכל הישיבות האלו, לרבות תקציב, כשהמטרה שלנו היא להטמיע את החשיבה והתפישה המגדרית, בכל אותם מקומות שבהם מקבלים החלטות שקשורות גם לתוך הארגון וגם משפיעות על התושבים.
אורנה מגר: במידה והיועצת, ואני רואה את זה על-פי העבודה של היועצות הוותיקות.
אורנה מגר: איפה שיש יועצות שהן מואצלות בסמכויות שלהן ומקבלות את היכולת להשפיע, העבודה מקבלת בשטח אפיונים אחרים לגמרי.
אורנה מגר: אנחנו נמצאות שם, אנחנו דואגות לשוויון ההזדמנויות בתוך ועדות המכרזים, אנחנו דואגות לעניין של צמצום פערי שכר, אנחנו דואגות לעניין של הטמעת חשיבה מגדרית בתוך חלוקת העוגה התקציבית.
אורנה מגר: אנחנו יכולות בהחלט להשפיע.
אורנה מגר: למרבה הצער, ועל-פי חוק, בגלל שהחוק הוא לא מספיק מחזק את התפקיד והמעמד של היועצת, יועצות רבות יכולות להיות מה שנקרא בצד, בגלל שאין להן זכות הצבעה או השפעה וקשה להן מאוד להשפיע על החלטות מהסוג הזה.
אורנה מגר: אני חושבת, מתוך הניסיון רב השנים שלנו, שתיקון כזה, זה הזמן להוסיף את התיקון הזה בחוק, כיוון שהוא משדרג באופן משמעותי את מוטת ההשפעה שלנו בתוך הרשות ובמה שקורה בכל התחומים.
עליזה לביא: אני ציינתי את זה בפניי.
עליזה לביא: לקחתי הכל לתשומת לבי ואני אטפל, ננסה לקדם את זה.
עליזה לביא: רק אני רוצה רגע להבין ממך, דווקא, את משנת 2000 בתפקיד ואת מכירה את השדה היטב, את יכולה לתאר לי פרופיל ארצי, איפה להערכתך יש ממונות חזקות יותר ואיפה פחות?
עליזה לביא: במה זה תלוי?
עליזה לביא: בחוזק של עירייה?
עליזה לביא: ברמה הכלכלית של מקום?
עליזה לביא: במודעות של ראשי הערים?
עליזה לביא: איפה היית, אם את יכולה - - -
אורנה מגר: זאת שאלה ממש מצוינת שבדיוק אנחנו בודקות אותה ובוחנות אותה כל הזמן.
אורנה מגר: הייתי מציינת שאנחנו רואים שבמקום, ברשויות שיש מודעות לראשי הרשויות, למשמעות התפקיד של יועצת למעמד האישה והם לא רק מסמנים V על-פי חוק, הם ממנים את פקידת הלשכה שלהם או איזה מישהי שלא יכולה לעשות הרבה ולא תפריע להם בתפקיד, שם זה לא עובד.
אורנה מגר: זאת אומרת, למרות שהן יכולות ורשאיות להיכנס לוועדות, ראש העיר בעצם לא מאפשר להן או הנהלת העירייה לא מאפשרת להן את יכולת ההשפעה הזאת ואנחנו מוצאים מקום לחזק את המשמעות של תפקיד היועצת, כדי לתת לה את האפשרות הזאת, קודם כל שראש העיר ימנה יועצת שכן יכולה לקדם ולהשפיע, ולא רק מינוי של לצאת על-פי מה שנקרא, לצאת על-פי החוק בסדר, ואיפה שהיועצות מואצלות בסמכויות שלהן והן נבחרות מתוך באמת ארבע הדרגות הבכירות כפי שזה מוגדר בחוק, אנחנו רואים שהעשייה היא בהחלט מאוד משמעותית.
אורנה מגר: דיברנו קודם על הרצלייה.
אורנה מגר: ביריה התנצלה, היא היתה אמורה להגיע, היא פשוט לא הרגישה טוב ברגע האחרון.
אורנה מגר: יש את הרצלייה, יש תל-אביב, פתח-תקווה, חיפה, ראשון-לציון, באר-שבע.
אורנה מגר: יש רשויות ששם אנחנו רואות וכמובן אצלי במודיעין, ירושלים יש פה, אני לא אגיד יותר דוגמאות כדי שאני לא אחטא למישהי, אבל בהחלט, מטה אשר, יש עשייה מאוד משמעותית.
אורנה מגר: אנחנו רואים את השינוי בתפישת הרשות המקומית את הנושא, ברגע שלראש הרשות יש מודעות מי היועצת, מה המשמעות של התפקיד שלה ולהאציל לה את הסמכויות על-פי חוק.
עליזה לביא: אני שואלת את השאלה הזאת כי אני תוהה, אל"ף, איך אנחנו יכולים לקום ולסייע, גם בתוככם ותכף אני אעבור הלאה לוורד.
עליזה לביא: שאלה אם לא צריך לעשות איזה שהוא תהליך חונכות או האצלה של ממונות חזקות שתטפחה, תקדמנה, תעטופנה, מה אנחנו יכולים כאן בכנסת לסייע, מעבר לחוק.
חנין זועבי: יש גם בעיה של אכיפה.
עליזה לביא: חברת הכנסת חנין, בוקר טוב.
חנין זועבי: יש גם בעיה של אכיפה ושל פיקוח.
חנין זועבי: כי גם ראשי רשויות שלא ממנים יועצות מלכתחילה, אין עליהם שום פיקוח, נכון?
חנין זועבי: כלומר, אף אחד לא בא אליהם בטענות ולא מעיר להם.
ישראלה בן אשר: משרד הפנים צריך.
חנין זועבי: צריך.
ישראלה בן אשר: צריך, לכן אני אומרת.
חנין זועבי: אבל מאינפורמציה ומהיכרות עם השטח, הם לא מקבלים הערות, הם לא מקבלים שום פיקוח, אין שום תהליך של אכיפה, אף אחד לא שואל אותם.
חנין זועבי: יש הרבה רשויות מקומיות שאין בהן יועצות.
חנין זועבי: קודם כל נתחיל בזה.
חנין זועבי: לפני שאנחנו מדברים על איכות.
חנין זועבי: אכיפת החוק, זו הבעיה.
נועה ויילר: הן מגישות דו"ח לראש העיר על העשייה שלהן.
חנין זועבי: לא לא, המינוי מלכתחילה.
חנין זועבי: זו גם בעיה.
חנין זועבי: לא, אני יודעת על מה אני מדברת.
חנין זועבי: קודם כל, אין אכיפה של החוק.
עליזה לביא: יש לי כאן את הנתונים.
עליזה לביא: מתוך הרשויות, 92% מכל הרשויות מכהנות יועצות למעמד האישה.
עיסאווי פריג': מאיפה יש לך את הנתונים?
עליזה לביא: זה נתונים של ה- ממ”מ זה דו"ח המחקר של ה- ממ”מ
חנין זועבי: תראי, ה- ממ”מ יכול - - -
עיסאווי פריג': זה מוזר.
עיסאווי פריג': נתונים מאוד מוזרים.
עיסאווי פריג': כנראה שזה לא כולל את המגזר הערבי.
חנין זועבי: עליזה, תני לי לסיים את הרעיון שלי, בבקשה, תני לי לסיים את הרעיון שלי.
חנין זועבי: דבר שני, שצריכים לשאול את השאלה האם היועצת שממנה אותה היושב-ראש, היא אכן מתפקדת כיועצת.
חנין זועבי: כי יש הרבה ואני מכירה עשרות, אני יכולה עכשיו להגיד את השמות שלהם, של יועצות מקומיות שהן כאילו מכהנות בתור יועצות, אבל הן לא עושות את התפקיד שלהן, בתור יועצות.
חנין זועבי: הם מזמינים להן, יושב ראש המועצה נותן להן הרבה משימות מעבר והיא יכולה להיות המזכירה, בחלק רב מהמקרים, היא המזכירה של היועץ או פקידה מהרשות, שהוא אומר – אוקיי, אז הנה, את גם היועצת למועצה בעניין קידום מעמד האישה.
חנין זועבי: אתם יכולים להגיד כמה עשרות מקרים אתם יכולים להצביע, שמאשרים את הטענה הזאת שלי.
חנין זועבי: אז אם יש לך את הנתון של 92%, הן לא באמת מתפקדות בתור יועצות.
חנין זועבי: לכן, הבעיה הזאת שהזכרתם על תפקיד מוגדר, אי-הגדרת התפקיד ואין תקציב מיוחד, אני חושבת שזו הבעיה הכי גדולה, שאין תקציב ליועצות, למשרה הזאת ואין הגדרה של תפקיד.
חנין זועבי: לכן הוא יכול לסמן V, לכן הרבה ראשי ערים מסמנים V.
עליזה לביא: כן, אבל את יודעת שמי שמחליט בסופו של דבר על התקציב, זה ראש המועצה או ראש העיר.
עליזה לביא: השאלה היא איך אנחנו יכולות לבוא ולהתגייס לנושא.