GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד צור: בתחום הזה היה לנו גם שיתוף פעולה בינלאומי עם גורמים שהגיעו מחו"ל ואני חושב ששני הישגים משמעותיים של הוועדה יש חלק בהם וגם מתוך פתיחות מאד גדולה של שר הרווחה שאפשר יהיה להתגעגע אליו רק, כי הוא היה שר רווחה מאד אמפאטי וגם קשוב.
דוד צור: בנדיבותו נפתח עוד מקלט לסחר בבני אדם וגם ניתנו אישורי ב/1 ממשרד הפנים, בשיתוף פעולה טוב מאד שהיה לנו עם רשות האוכלוסין, עם אמנון בן עמי ואנשיו וגם על כך אנחנו מודים.
דוד צור: כמובן שגם עניין הגדר הגבול גם עצר קצת את תופעת הסחר.
דוד צור: הגדר, שאופיר אקוניס אוהב להתהדר בה, היא לא חזות הכל – בוא נאמר.
דוד צור: לגבי הפעילות של היחידה למאבק בחסר בבני אדם – גם נעשו ימי עיון, הגיעו שופטים מחו"ל, הפרלמנט הבריטי שהיה פה וזה בזכותכם ואני מאד מודה לכם על זה.
דוד צור: נראה שקיימנו קשר עם כל המשרדים למעשה.
דוד צור: כמה משרדים היו מאד משמעותיים ואמרתי את משרד הרווחה.
דוד צור: לצערי לא מיצינו את הדיון אל מול משרד התיירות בכל מה שקשור לבתי המלון וכן הלאה.
דוד צור: זה נדחה ובסופו של דבר גם הוועדה התאדתה.
דוד צור: בנושא משרד החינוך, אני חושב שכאן עשינו איזה שינוי ואני מאד שמח גם שהשר פירון יחד עם סגן השר אבי וורצמן קיבלו את העניין.
דוד צור: מהכחשה טוטאלית שזה התחיל, דרך זה שזה עבר ליום עיון והיום יש בעניין כבר טיפול שנכנס ממש למעקב ומיסוד.
דוד צור: היום קיימנו דיון על הצבא, על תופעה – אולי לא תופעה, כי שמענו שזה מינורי – אבל עדיין קיבלנו פה פתיחות יוצאת מן הכלל וראויה מאד לשבח.
דוד צור: בתחום של זנות, בסך הכל אמרתי שמשרד החינוך נהג איתנו בפתיחות גדולה מאד.
דוד צור: עסקנו גם באוכלוסיות מאד ספציפיות – להט"ב למשל ובקיצור, לא השארנו פינה שלא עסקנו בה או הגענו אליה, אם זה בתחומים של אכיפה, סיור בשטח, בחינה של משרד הבריאות כיצד מטפלים.
דוד צור: עדיין, יש הרבה מאד מה לעשות.
דוד צור: החברה הערבית – שבכלל היא חברה מאד מכחישה, מאד שמרנית - וראינו שצריך לגעת בסוף בדבר הזה וכשנוגעים בו – אז זה בפירוש מה שצריך לעסוק בו.
דוד צור: רשויות מקומיות – גם מאילת, באר שבע, ירושלים, תל אביב, חיפה.
דוד צור: איך באטריז אהבה לומר – תבוא גם לפריפריה.
דוד צור: אז הלו, חיפה זה כבר לא פריפריה.
דוד צור: אפילו מכבי תל אביב שיחקו נגד בית"ר ירושלים בסמי עופר.
דוד צור: לגבי מדיניות אכיפה, סיורים, היינו במרכזי הסיוע, סלעית, בצפון כמובן, באופק נשי, במוקדי הזנות.
דוד צור: יש הרבה מאד תכניות לעתיד.
דוד צור: אני לא רוצה להיות על תקן זה שנותן עכשיו עצות לוועדה שתבוא אחרי זה, אבל אם שנינו נהיה בכנסת הבאה, או שנינו לא נהיה בכנסת, או אחד משנינו יהיה בכנסת – ובזה כיסיתי למעשה את כל האפשרויות – אז אני חושב שאסור יהיה בשום פנים ואופן לא להמשיך ולקיים את הוועדה הזאת כוועדה עצמאית וחשובה ולכן גם אם נהיה בחוץ נשפיע על כך שהדבר הזה ימשיך להתקיים, כי נוצרה פה היסטוריה גזרתית, נקרא לזה בעגה המקצועית שלי.
דוד צור: יש פה שיפור של ידע מקצועי שהוא בלתי יאמן.
דוד צור: אני למדתי המון מאנשים פה.
דוד צור: אני מקווה שהצלחתי גם להביא משהו מהעולם שבאתי ממנו וגם תוך כדי, כי בסוף לוועדה הזאת יש חשיבות גדולה מאד לחולל ולהשפיע.
דוד צור: זה היה ממש בקצרה.
דוד צור: את רוצה לשמוע אנשים, או לסכם?
עליזה לביא: אז קודם כל אני חייבת התנצלות.
עליזה לביא: אני מאד מאד רציתי להיות לפה הבוקר.
עליזה לביא: ביקשתי מאריאלה ומדוד שהוועדה הזאת תתכנס והזימון היה מהיום להיום, ואני ממש מודה לכולם שהגיע ולכאן.
עליזה לביא: אני מבינה שקודם היו פה יותר משתתפים.
עליזה לביא: אני פתחתי הבוקר את הכנס הראשון בתל אביב ללב ומגדר, שזה אחד הדגלים שלנו כאן בוועדה לקידום מעמד האישה, כל נושא בריאות הנשים.
עליזה לביא: נושא שעלה כאן והונחל לשטח, להסתדרות הרפואית.
עליזה לביא: אישה מדהימה, קרדיולוגית בחסד לקחה את הנושא הזה לטיפולה.
עליזה לביא: אחת לשלוש נשים נפטרות ממחלת לב, מחלה שאנחנו לא מדברות עליה והיא הרימה היום כנס בפעם הראשונה במדינת ישראל עם מודעות, עם המשרדים.
עליזה לביא: עצוב היה לראות – אני לא יכולה אפילו להגיד – השרה לשעבר, גרמן.
עליזה לביא: אני אומרת לשעבר בהקשר שלך, של הוועדה החשובה, המיוחדת הזאת.
עליזה לביא: זה נורא שחותכים דברים.
עליזה לביא: זה נורא שאין חפיפה.
עליזה לביא: זה עוול.
עליזה לביא: כך מדינה לא יכולה לעבוד.
עליזה לביא: אנחנו 66 שנים מדינה צעירה והיו בה 33 ממשלות.
עליזה לביא: אי אפשר לקחת את ההמשכיות הזאת, את המקום הזה של באמת איך חופפים.
עליזה לביא: אני לא יודעת מי יהיה כאן, אבל עשיתם עבודה נהדרת ואתם - ארגוני השטח – שהובלתם גם בתקופות שלא היו פה אנשים, התפקיד הוא באמת גם לשמר וגם להמשיך, עד שנחזור ונתכנס כאן.
עליזה לביא: כן איתנו, לא איתנו.
עליזה לביא: גם אריאלה המדהימה והוועדה הנהדרת, העבודה שלא תסולא בפז, שרק תמשיך ותגדל.
עליזה לביא: המקום הזה של הוועדה וההרחבה שלה בהקשר של הזנות - על כל ההשלכות ועל כל התופעות החדשות או המתחדשות בחברה בישראל – אתם דנתם לעומק, עם אנשי המקצוע, עם הגופים והמשרדים הרלבנטיים.
עליזה לביא: הייתה פה עלייה לרגל ממש של כל מי שהיה אחראי על נושאים כאלה ואחרים.
עליזה לביא: החלחול למערכת החינוך הוא לא מובן מאליו.
עליזה לביא: הוא לא כמו שרצינו, אבל כן יש כניסה אל תוך מערכת החינוך והכרה בבעיות הללו ובהתנהלות הזאת, שנמצאת בתוך מרחבי החינוך הפורמאלי והלא פורמאלי.
עליזה לביא: זה לא היה פשוט להיכנס.
עליזה לביא: הרבה מהדברים שכן רצינו להכניס למערכת החינוך, בטח בנושאים של מודעות או לדבר על זה, גם בחדרי המורים או בהשתלמויות של המורים, אנחנו עוד לא שם.
עליזה לביא: יש עוד הרבה מאד עבודה.
עליזה לביא: יש עדיין סוגים של איים שצריך לבוא ולראות איך מדברים או איך מתכתבים.
עליזה לביא: יש קבוצות מגזריות שהתופעה קיימת בצורה עוצמתית.
עליזה לביא: דנתם כאן גם במגזרים השונים, אבל עדיין, צריך לראות איך ממשיכים לעבוד שם.
עליזה לביא: רבה העבודה לפנינו, אבל היא נקטעה.
עליזה לביא: היה לי חשוב מאד אלף לבוא ולהודות לכל אחת ואחד, בעיקר אחת, אבל גם למשטרה על כל העבודה.
עליזה לביא: האמת שההיכרות שלי עם הנושא העמוק הזה התחילה בסיור המקדים שלנו במשטרה ועם העבודה הבאמת נהדרת שלכם בתחום.
עליזה לביא: אז תמסור את ההערכה, את התודות.
עליזה לביא: רק הבוקר שמענו על זיהוי הרוצחים ברמלה כנראה, וזה נושא שעלה פה הרבה, גם על האחריות שלנו כלפי החברה.
עליזה לביא: אז זה המקום לברך את המשטרה.
עליזה לביא: היו 10 נשים שנרצחו כאשר האישה מספר 11 יושבת פה, הבאה בתור יושבת פה ונותנת עדות באומץ רב.
עליזה לביא: ביקשנו ממנה שתיתן את קצה החוץ והנה, הבוקר זו באמת הזדמנות להודות לכם על העבודה המאומצת ורבת הפעלים, גם בתחום הזה ובכלל בכל תחומי הוועדה.
עליזה לביא: אנחנו מפקידים בידיכם וביד הוועדה את הידע, את הניסיון, את העשייה המבורכת שהייתה, את ההתקדמות שאסור שתיעצר.
עליזה לביא: ההכרה, גם מחוץ לישראל בדו"ח שנכתב כל פעם ומשמש שוט על מדינת ישראל, על המרכיבים שלו, על היכולת הכלכלית שלו להכות בנו, וזה סוג של שיתוף פעולה עם ארצות הברית ואנחנו רואים פה גם את המעקב.
עליזה לביא: לצערי הרב, שני כנסים גדולים שאמורים היו להיות, שהיינו אמורים להשתתף בהם – גם הכנס הענק של נשים שיתקיים במרס באו"ם, אני לא יודעת מה יהיה עם הייצוג שלנו.
עליזה לביא: אנחנו נהיה בבחירות.
עליזה לביא: זה בדיוק יוצא בשבוע שלפני הבחירות ואני אומרת את זה בכאב מאד גדול.
עליזה לביא: לקח לנו הרבה מאד זמן לקבל במה.
עליזה לביא: הכנסנו את הנושא הזה של סחר, הוא בטח יעלה על ידי אנשי המקצוע.
עליזה לביא: אני שוב מזכירה את העניין הזה, שארגונים יכולים להצטרף למשלחת המקצועית שתהיה.
עליזה לביא: אריאלה, אם יהיו פה אנשים שירצו להצטרף, אנחנו לא נוכל לרכז את כפוליטיקאים, אבל הקשר עם משרד החוץ ייעשה דרככם.
עליזה לביא: יש כתובת.
עליזה לביא: יצרנו כבר את התשתיות, יהיה מקום ותהיה במה והנושא של הסחר בהחלט יעלה.
עליזה לביא: לגבי הנושא השני, שזה הנושא בחודש מאי, של כנס חברות פרלמנט מכל העולם, אני מניחה שבימים הקרובים תתקבל החלטה אם לקיים את הכנס הזה וגם שם ייעדנו מקום לנושא החשוב הזה שהוועדה דנה בו.
עליזה לביא: אז אני מאחלת לכולם הרבה מאד הצלחה וסמוכה ובטוחה שנחזור וניפגש – גם אם לא בכנסת – אבל כל מי שהנושאים הללו קרובים לליבו תמיד מוצא את המקום, את הזמן ואת היכולות, גם ההתנדבותיות וגם המודעות לבוא ויחד לתקן עולם ולתקן את החברה בישראל.
עליזה לביא: אז תודה רבה לכל אחד ואחת מכם והמשך עבודה ברוכה.
עליזה לביא: תודה אריאלה על הכל ועל כל מה שיהיה, ולך דוד על כל האנרגיות והידע – גם הקודם שלך וגם העכשווי ועל האחריות שלקחת פה בוועדה.
עליזה לביא: שרק יהיה טוב ותחזור מהר.
דוד צור: עוד מישהו רוצה להגיד משהו?
<באטריז רוזן כץ: אני רוצה להגיד משהו שאולי ברור לכולם.
<באטריז רוזן כץ: אני עובדת בשירותי הרווחה 29 שנים בעיריית חיפה ורק כשהצטרפתי לתכנית שציפי פתחה, של סיוע לנשים הלכודות במעגל הזנות, נחשפתי לכנסת והוזמנו להשתתף בוועדות, מקום שלא היה לי כעובדת בשירותי הרווחה במשך שנים.
<באטריז רוזן כץ: אני רוצה להגיד שזה אפשר לקדם תהליכים שבשום דרך אחרת לא היינו יכולים לקדם אותם.
<באטריז רוזן כץ: אני חושבת שהמפגש הזה הוא לא בנאלי, הוא יוצא מן הכלל.
<באטריז רוזן כץ: שאנשים שנמצאים במקום של לקבל החלטות, של לקבוע מדיניות, של לחוקק חוקים – נפגשים עם העובדות שיוצאות לשטח ופוגשות את הנשים במועדוני חשפנות.
<באטריז רוזן כץ: ואתן פוגשות את אותן נשים ואתן מזמינות אותן והן מרגישות כאן בוועדה הזאת במקום בטוח.
<באטריז רוזן כץ: אני חושבת שהיכולת הזו של לאזן בין הכוחות, שגם אני, כאיש שטח, אני מרגישה שיש מישהו שמקשיב לי.
<באטריז רוזן כץ: שאני יכולה להשפיע.
<באטריז רוזן כץ: שאנחנו יכולים לקדם חוקים, שאנחנו יכולים להביא לשינוי.
<באטריז רוזן כץ: שאין נתק.
<באטריז רוזן כץ: אני חושבת שהוועדה הזאת מצמצמת את הנתק שקיים בהרבה תחומים אחרים בין השטח לבין מי שקובע, לבין הממשל או מי שקובע את המדיניות.
<באטריז רוזן כץ: אני רוצה להגיד לך תודה, דוד.
<באטריז רוזן כץ: זה לא ברור.
<באטריז רוזן כץ: זה לא ברור גם היחס שלך, הפתיחות שלך, המוכנות שלך לקדם נושאים, להקשיב, להיות כאן.
<באטריז רוזן כץ: היו דרך אגב הישגים בלתי רגילים לוועדה.
<באטריז רוזן כץ: אני חושב שאחד ההישגים וציפי יכולה להצביע על כך, זה העניין של ההועדות.
<באטריז רוזן כץ: אנשים לא יכולים להבין את החשיבות וזה היה בחלק גדול בהשפעה גם של הוועדה.
<באטריז רוזן כץ: שלנשים בזנות יש 100% מימון ממשלתי לטיפול.
<באטריז רוזן כץ: שאנחנו לא נכנסים לשיח הזה של לדווח לרשות – כן יקבל, לא יקבל.
<באטריז רוזן כץ: זה דברים נפלאים.
<באטריז רוזן כץ: שיתופי הפעולה הקיימים, גם עם רובי, אנחנו זכינו ברובי.
<באטריז רוזן כץ: אמנם לקחו אותו כבר, אבל שיתופי הפעולה עם משרד המשפטים - - -
דוד צור: אנחנו תוקעים אותו בתפקיד, אז זו בעיה.
<באטריז רוזן כץ: אני יודעת שיש לי טלפון ישיר בכל מצב.
<באטריז רוזן כץ: אני לא לבד והיחס הזה נוצר הרבה בזכות הוועדה.
<באטריז רוזן כץ: והרוח של אריאלה, שאין מצב שנתקשר בכל נושא, בכל סוגיה, ותביאי, ותכניסי, ולמה אני לא דיברתי ולמה הוא וכו', והיא תמיד תהיה קשובה.
<באטריז רוזן כץ: אני חושבת שזה הייעוד.
<באטריז רוזן כץ: אני לא יודעת אם כל הוועדות ממלאות כך את הייעוד שלהן, אבל אני חושבת שפה הוועדה ממלאת את ייעודה.
דוד צור: תודה רבה, באטריס.
<מירב שמואלי: אני לא אקח הרבה זמן, אבל גם רציתי להגיד תודה רבה קודם כל לחברת הכנסת עליזה לביא, שראתה את החשיבות בהקמת ועדת המשנה; לחבר הכנסת דוד צור, שהיה שותף מאד אקטיבי, חשוב, פעיל ורציני.
<מירב שמואלי: ואני אגיד שמעבר לישיבות הוועדה, בכל פעם שהזמנו אותך לדבר עם שופטים ופרקליטים – תמיד הייתה היענות, גם כשהיית מאד עמוס; אריאלה כמובן, שאת קולגה מאד מאד חשובה; מריה – תודה רבה על העומק והרצינות בכל המסמכים שלך, זה לא ככה אצל כולם ולא נרחיב, אבל אצלך זה מאד-מאד רציני באמת.
<מירב שמואלי: היה שיתוף פעולה ממש טוב בין הרשויות פה, בין הממשלה לכנסת.
<מירב שמואלי: אני חושב לעתיד, שחשוב מאד שהוועדה תמשיך להתקיים.
<מירב שמואלי: אני מברכת על זה שנושא הזנות המקומית נכנס ותפס מקום חשוב, אבל נא לא לזנוח את נושא הסחר, שעדיין יש בו שאלות מאד קשות שאנחנו מתמודדים איתן ביום יום וצריך שיהיה להן בית בכנסת.
<מירב שמואלי: אגב, סחר זה לא רק זנות.
<מירב שמואלי: יש הרבה דברים אחרים.
<מירב שמואלי: אני גם חושבת שראוי לשקול שתהיה ועדת סחר בבני אדם ולא רק סחר בנשים, כי הפיצול שהיה יצר כל מיני בעיות.
<מירב שמואלי: כנראה שלא תהיה ישיבה על נושא התיירות, אבל אני רק אגיד במילה שזה דבר שבשנה וחצי האחרונות אנחנו מאד קידמנו.
<מירב שמואלי: שיתוף הפעולה של מגזר פרטי, גופים שפועלים למטרות רווח - כולל בענף התיירות – בין היתר בזכות הרבה מידע ושיתוף פעולה של עידית הראל שמש, גם של ורד סויד.
<מירב שמואלי: היה יום עיון גדול בנושא הזה ואנחנו ממשיכים לפעול כדי להכניס את המודעות לנושא.
<מירב שמואלי: אז גם אני מקווה שניפגש עוד פעם, כולם.
<נעמה ריבלין: קודם כל אני אתחיל מהתחושה הזאת שבאמת פה לא היינו לבד, אז התחושה שתופסת אותי עכשיו זה קצת חרדת נטישה, אם אני אדבר רגע בשפה הטיפולית.
<נעמה ריבלין: אני באמת מרגישה שזה היה מקום שאפשר שיח אחר לכל הארגונים ויצר בסופו של דבר גם בשטח - אנחנו הרבה פעמים אומרים את זה פה – אני לא חושבת שיש נושא שהוא כזה נטול אגו.
<נעמה ריבלין: כולנו נרתמים לנושא הזה, ארגונים לא ממשלתיים וכן ממשלתיים וכל אחד מהמקום שלו מנסה לתרום את חלקו.
<נעמה ריבלין: יש ויכוחים מקצועיים, יש עניינים שלא פתורים, אבל זה היה המקום כדי לפתור אותם.
<נעמה ריבלין: אני רוצה מאד להודות לך, דוד צור, על הניהול המאד מאד לא מתפשר.
<נעמה ריבלין: לא ויתרת לאף אחד מאיתנו להביא לכאן את הדברים הקשים ביותר, להתמודד ולהסתכל ללבן בעיניים ובזנות צריך להסתכל ללבן בעיניים, כי רוב הזמן רוצים לא להסתכל לשם.
<נעמה ריבלין: להביא לכאן נשים, לתת להן מקום ובמה וגם לנו לתת כל הזמן את התחושה הזאת – ואני מאד מסכימה עם באטריז – התחושה שלי שיש מקום לשינוי.
<נעמה ריבלין: בלי זה כל המימון הממשלתי הנפלא של משרד הרווחה – 100 נשים בשנה, 200, 400 ועדיין יהיו עוד 15,000 בדרך להיכנס, אז זה המקום לשינוי ואני מאד מאד גאה להיות חלק מהתהליך הזה.
<נעמה ריבלין: עצוב לי מאד שהוא נקטע ואני מקווה שבמהרה זה יחודש.
<נעמה ריבלין: אריאלה, כמעט מיותר לומר, אבל באמת המקצועיות שלך, הסובלנות.
<נעמה ריבלין: תמיד הטבת לשאול איזה נושאים חשובים, לשמוע מאיתנו קודם כל מה כן צריך להביא וזה החיבור עם השטח.
<נעמה ריבלין: תודה לחברת הכנסת עליזה לביא שאפשרה שהוועדה הזאת תתקיים.
<נעמה ריבלין: אני מקווה שזה ימשיך להתקיים גם במתכונת הבאה.
<נעמה ריבלין: תודה גם לכל הארגונים ואנחנו נמשיך לעבוד ביחד.
<אריאלה אהרון: עליזה, תודה שהקמת את הוועדה בכנסת הזו, זה חשוב מאד.
<אריאלה אהרון: אני רוצה להגיד לך דוד שהייתה את הזכות לעבוד לצדך.
<אריאלה אהרון: אני מתרגשת מאד.
<אריאלה אהרון: אני חושבת שאתה אדם מיוחד.
<אריאלה אהרון: פוליטיקאי או לא פוליטיקאי, באת עם המון ערכים, עם רקע מקצועי ענף מאד ופתוח לשמוע כל דבר.
<אריאלה אהרון: כל רעיון שהעליתי תמיד קיבלת והבאת פה לשיתוף פעולה מדהים שהיה קיים גם בכנסת ה-18, אבל העמקת בו יותר, בין הארגונים לרשויות.
<אריאלה אהרון: הרבה הצלחות פה, כל ההצלחות פה הן שלך.
<אריאלה אהרון: קשה לי להתבטא את זה, אבל פשוט תענוג גדול.
<אריאלה אהרון: למדתי המון, אתגרת אותי.
<אריאלה אהרון: תודה רבה.
דוד צור: אנחנו עוד נעריך את הכנסת הזאת ככה.
עליזה לביא: אני חייבת לצאת ואני רק רוצה להוסיף שנושאים שיהיו נושאי חירום, עדיין יש לנו את האפשרות לכנס ועדות.
עליזה לביא: בסמכותי לכנס ועדות לאחר שכמובן אקבל את אישור ועדת האתיקה, אז תיקחו את זה בחשבון.
עליזה לביא: כלומר, לא על כל נושא, שהרי לא נוכל, כדי שגם אחרי לא יגידו שאנחנו עושים באפשרות הזאת שימוש פוליטי כזה או אחר, אבל נושאים משבריים, לאומיים, גם בתחום שלכם, תפנו לאריאלה והיא תפנה את הבקשה.
עליזה לביא: אנחנו כבר נדע לטפל בה.
עליזה לביא: אני למעשה משמשת כיושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, שגם אחראית על ועדת המשנה, וזה עד הבחירות.
עליזה לביא: אז תשאירו לכם את זה בראש.
עליזה לביא: אנחנו פה בכל מקרה.
עליזה לביא: אז תודה רבה ולהתראות.
<ציפי נחשון גליק: כן, זו הזדמנות באמת להגיד לאריאלה שהיא הפכה להיות חברה וגם לך דוד, דווקא כאיש שבא ממערכת גברית, משטרתית וכו' – ניהלת את הוועדה במקצועיות ובחמלה רבה וזה באמת הוביל את קידום הנושא הזה.
<ציפי נחשון גליק: תודה לך.
דוד צור: אני הייתי שמח להמשיך, עידית, מילה אחרונה.
<עידית הראל שמש: אני יושבת פה בוועדה הזאת משנת 2005 ויש לי המון הערכה לחברת הכנסת גלאון ולאורית זוארץ, אבל אני חייבת לספר שבהתחלה הייתי יוצאת מן הוועדות עם כזה גוש בגרון וכל הדרך לאוטו הייתי בוכה.
<עידית הראל שמש: גם כי אף אחד לא רצה לשמוע על זנות מקומית, רק סחר-סחר ואני ראיתי את הזנות הולכת ומתעצמת וחשבתי שגם אם נטפל בזנות אז בהכרח נטפל גם בסחר, אבל גם הוועדה הזאת עברה תהליך.
<עידית הראל שמש: הדמעות היו גם, כי מה שקרה זה שתמיד נתנו את זכות הדיבור לחברי הכנסת ואחרי זה למשרדי הממשלה ואז לאט לאט הם היו עוזבים והינו נשארים הארגונים, בסוף ובסוף היינו מדברים לעצמנו.
<עידית הראל שמש: והייתי אומרת לעצמי רגע, אבל אף אחד לא שמע.
<עידית הראל שמש: אנחנו מביאים את המצוקה וכולם הלכו.
<עידית הראל שמש: ואני חושבת שהצלחת לעשות פה איזה שהוא איזון וכמו קוסם, אתה ואריאלה ניהלתם את הוועדה הזאת ביד מוכשרת, גם בקשיחות כשצריך וגם עם המון רוחב לב ואמפטיה והפעילות שלכם גם לא הסתכמה רק בוועדה, אחר כך מכתבים ומעקבים ועל זה אני באמת – אם אפשר לשבור דיסטנס - - -
דוד צור: אווירת סוף קורס.
<עידית הראל שמש: אז כמו שהחברה אומרים – אתם תותחים ונקווה שיהיה לזה המשך.
דוד צור: טוב, אז מילת הסיכום שלי.
דוד צור: קודם כל אני אומר שהנושא הוא כל כך כואב וכל כך רחב, שמאד מאד קשה לטפל בו רק עם גורם אחד מוביל וגורם אחר שמנסה לטפל באזור ולכן גם אמרתי את זה קודם.
דוד צור: מילת המפתח - ואני אומר את זה גם בפורומים בין לאומיים שאני מדבר בהם, בעיקר בנושא של תופעת הסחר שהצלחנו די לדכא אותה, אבל גם בתופעת הזנות, ששם היא יותר מורכבת לטעמי, כי היא לא מובהקת במובנים האלה כמו סחר.
דוד צור: היא גם פחות "אטרקטיבית" לטיפול, כי זה נושא שמעדיפים איפה שהוא קצת לדחוק אותו.
דוד צור: אז דווקא בנושא הזה, שיתוף הפעולה בממשקים בין הגופים, ככל שייעשו יותר הדוקים ויותר חלקים, אפשר יהיה להגיע לתוצאות.
דוד צור: יש פה גורמים שאמרתי, הצטבר אצלם ידע ומידע עצום וניסיון והוא בין גורמים טיפוליים ממוסדים לבין גורמים וולונטריים שמתגייסים, עמותות למיניהן, חברי כנסת וחברות כנסת ואני חייב להזכיר פה את חברת הכנסת שולי מועלם, שלא נמצאת פה, שבאמת גם הייתה מאד דומיננטית בוועדה הזאת ותרמה תרומה משמעותית.
דוד צור: היא לא ידעה כלום על התופעה הזאת, כי היא באה מבועה בתוך בועה בערך, מהמגזר שהיא מגיעה ממנו.
דוד צור: היא הייתה מאד פתוחה לשמוע ולהיחשף לעניין הזה.
דוד צור: בסך הכל יש הרבה מאד עבודה בהמשך.
דוד צור: צר לי שזה נקטע, אבל אני בטוח שמי שיישב פה במקומי, או אם אני אחזור לכאן, זה נושא שאני תמיד מבחוץ גם אהיה מוכן לסייע ולהסתייע באחרים כדי לקדם אותו.
דוד צור: אני מאד מודה למנהלת הוועדה, אריאלה, שבמסירות תרמה המון מהידע שלה ועזרה לי להיכנס פה לתפקיד.
דוד צור: תודה למרכז המחקר והמידע של הכנסת, שהם גם כן מקצוענים ונעזרנו בהם הרבה מאד.
דוד צור: אני לא אעבור על כל גוף וגוף כדי לא להחסיר מישהו ולכן אגיד לכל מי שבעצם חבר בוועדה הזאת ושותף – תודה רבה לכם.
דוד צור: נתכנס פה במאי עוד פעם.
דוד צור: בהצלחה לכולם.
דוד צור: במסגרת ועדת המשנה למניעת סחר בנשים ובזנות, קיבלנו מספר פניות על כן החלטנו לקיים דיון מיוחד כדי להאיר בזרקור סוגיה מסוימת אחת.
דוד צור: זו סוגיה שעלתה גם בתקשורת על ידי הדס שטייף שנמצאת כאן.
דוד צור: כמו כן, פנו אלינו ממספר מקומות בעניין שקשור בייבוא כלות, בעצם בחלק מהמקרים הדבר הזה גולש לסחר ולעיסוק בזנות.
דוד צור: נמצא כאן עמוס ארבל מרשות האוכלוסין, שממנו נבקש להתייחס למספר סוגיות בכל הקשור לתופעת הייבוא של הכלות, בכלל לגבי כל הסוגיה של מתן היתרים ואשרות לכאלה שמגיעות למטרת קשר זוגי, נישואין.
דוד צור: נבקש לשמוע, אלו כלים יש?
דוד צור: מה הם הקריטריונים וכיצד מצליחות הרשויות בכלל להתמודד בסוגיה הזאת?
דוד צור: צריך לומר, שאנחנו כמובן לא עושים הכללות.
דוד צור: יש הרבה במאוד מקרים, בהם מגיעים בסופו של דבר לקשר נישואין, הדברים האלה צולחים ואנחנו מברכים על כך.
דוד צור: ודאי שלא נרצה שיתחבאו תחת המסווה של הקשר הטבעי, כנראה שמתחבאים, מקרים של סחר וניצול.
דוד צור: אנו ניתן לעמוס לפתוח וגם להציג את הנתונים שיש להם על מספר האשרות והבקשות, כמו כן לקבל התייחסות כללית ולאחר מכן נפתח את הנושא לדיון.
דוד צור: מי שמבקש להתבטא, אבקש להירשם אצל אריאלה מנהלת הוועדה.
דוד צור: בבקשה עמוס.
<עמוס ארבל: בוקר טוב אדוני היושב ראש.
<עמוס ארבל: אני מנהל אגף מרשם ומעמד ברשות האוכלוסין, במשרד הפנים.
<עמוס ארבל: המושג "ייבוא כלות" מבחינתנו הוא לא מושג קביל, הוא לא מושג שאנחנו מכירים בו.
<עמוס ארבל: אנחנו מכירים במושגים מקצועיים, לא שאנחנו לא מבינים את המושג, אנחנו מבינים אותו.
<עמוס ארבל: אנחנו מכירים מושגים שמתייחסים לכלל הזוגות או בני הזוג של זרים עם ישראלים או זרים עם ישראליות.
<עמוס ארבל: סלחו לי שאני מדבר כל הזמן על נשים עם ישראלים, זה בהחלט יכול להיות הפוך.
<עמוס ארבל: אני לא אציין בכל פעם את שתי האפשרויות, בהחלט ברור שבחורה ישראלית יכולה להינשא או להיות עם בן זוג זר.
<עמוס ארבל: בהכללה, יש הרבה יותר נשים שמגיעות לכאן כדי לנהל מערכת זוגית עם ישראלים מאשר גברים, לכן אנחנו מדברים בלשון נקבה כשמדובר על זרים.
<עמוס ארבל: ההליך נקרא אצלנו "הליך מדורג", שיש לו נהלים מאוד ברורים וחד-משמעיים.
<עמוס ארבל: ההליך המדורג מדבר על מספר אפשרויות: 1- הליך של אזרח ישראלי עם זר שהם נשואים; 2- אזרח ישראלי שמנהל חיי זוגיות ללא נישואין, כולל בני זוג מאותו מין, שזה נוהל חדש יחסית מהעשור האחרון.
<עמוס ארבל: 3 – זו אפשרות המדברת על זוגיות שבה גם תושב קבע שאינו אזרח ישראלי, יכול לנהל זוגיות עם זר.
<עמוס ארבל: ההליך הוא הליך מאוד סביר.
<עמוס ארבל: אנחנו בחנו אותו כולל בדיונים כאן בכנסת במספר מקומות החל מודעת הפנים במשך שנים אחורה.
<עמוס ארבל: ההליך נבחן גם ביחס ליתר המדינות על ידי מרכז המידע והמחקר של הכנסת.
<עמוס ארבל: הראנו וגם מרכז המידע והמחקר של הכנסת הראה שהיקף ההליך או ההליך עצמו די דומה ואפילו סביר לגמרי ביחס ליתר המדינות המערביות.
<עמוס ארבל: אנחנו מעלים אותו בהליך שנקרא 'הליך במדרגות' על פי שני קריטריונים מאוד מאוד מרכזיים: היה ומתקיים מרכז חיים כאן בישראל והיה ויש זוגיות אנחנו מתקדמים עם ההליך עצמו.
<עמוס ארבל: ההליך מתחיל באשרת תייר ולאחר מכן אשרת עבודה ב'1 ולאחר מכן אשרת א5 של תושב ארעי.
<עמוס ארבל: בגדול, ההליך נמשך כחמש-חמש וחצי שנים היה ויש את כל המסמכים והכל תקין.
<עמוס ארבל: בסוף התהליך אותו זר גם יכול להיות אזרח ישראל.
<עמוס ארבל: אנחנו עוסקים בהזמנה של בן הזוג על פי בקשת הישראלי.
<עמוס ארבל: מגיע האדם הישראלי לעמוס ארבל בלשכת רשות האוכלוסין אומר 'אני הכרתי בביקור במולדובה, גרמניה ואני מבקש להזמין את בן או בת הזוג הזר שלי כבן זוג.
<עמוס ארבל: כמובן שמגישים את המסמכים הבסיסיים שצריך.
<עמוס ארבל: היה והכל תקין ואין מניעה ראשונית כמובן מאפשרים לאותו זר להיכנס לארץ.
<עמוס ארבל: בשלב הבסיסי קשה מאוד מאוד לדעת את מהות הקשר כי זה בתחילת מערכת היחסים אחרי הכרות של שבועיים באינטרנט או באיזה מפגש או במועדון בברלין, הוא חזר לארץ וכעת הוא מבקש להזמין אותה כבת זוג שלו.
<עמוס ארבל: קשה מאוד מאוד להכיר ולדעת מה עומד מאחורי אותו זימון או אותה בקשת הזמנה של בת הזוג.
<עמוס ארבל: אין לנו את הכלים, בוודאי לא בשלב הפתיחה הזה,להגיד לאותו אדם שהבקשה מסורבת, היא לא בת הזוג שלך ואין מצב שהיא תכנס למדינת ישראל.
<עמוס ארבל: זו סוגיה מאוד בעייתית ובוודאי בשלב הפתיחה שלה.
<עמוס ארבל: בשלב ההמשך אנחנו עושים כבר ראיונות, בודקים מסמכים נוספים, בודקים מידע משטרתי וכך הלאה.
<עמוס ארבל: כלומר, התיק מתחיל להתעבות ולקבל נדבכים נוספים ואחרי שנה-שנתיים במדינת ישראל קל יותר, קנו בית לא קנו בית, יש ילד משותף, יש נישואין וכן הלאה.
<עמוס ארבל: קל יותר להמשיך ולראות אם התהליך מתעבה ואם הוא מקבל "בשר", סליחה על הביטוי, בהקשר הזוגי שלהם כדי לומר אם יש זוגיות או אין זוגיות, בשלב הבסיסי הזה קשה לעשות את זה.
<עמוס ארבל: בהתאם לכך לגבי אדם שעובד עלינו, מספר לנו סיפורים, היא משתפת אתו פעולה, הוא מבטיח לה הבטחות.
<עמוס ארבל: כמו ששמעתי בבוקר בכתבה של הדס, הוא מספר לה סיפורים שכאן יהיה לה גן עדן ובסוף היא מגיעה לכאן.
<עמוס ארבל: אנחנו לא מכירים את ההבטחות האלה ובוודאי שהרמאים ונוכלים יודעים לעבוד עלינו.
<עמוס ארבל: אם הם עבדו על אותה גברת וסיפרו לה סיפורים שם הם ידעו לעבוד על פקידי רשות האוכלוסין בלשכות שלנו כשהם מגישים את הבקשה להבאת אותה גברת.
<עמוס ארבל: צריך להגיד כאן אמירה מאוד חשובה, צריך לזכור שרוב הזוגות, מעל 90%, אומנם אין לי כאן את הסטטיסטיקה, אבל מניסיוני אני צריך לומר שלפחות מעל כ-90% מהזוגות הם זוגות נורמטיביים, הם טובים, הם בסדר, הם לא על השולחן הזה לדיון.
<עמוס ארבל: כלומר, מתבצע לגביהם הליך מדורג, הליך תקין ובסדר.
<עמוס ארבל: יש לעיתים תקלות לוגיסטיות או בירוקרטיות, חסרה תעודה או חסר דרכון – לא כאן העניין איתם.
<עמוס ארבל: מעט מאוד מהאוכלוסייה, פחות מ-10%, בוודאי זה מעט מכלל האוכלוסייה, הם אלה שצריך לראות איך ממקדים את הפוקוס עליהם ואיך בולמים אתה את העניין.
<עמוס ארבל: אנחנו נמצאים במצב מאוד מאוד שברירי עדין ובעייתי, שלעיתים אנחנו מותקפים על ידי עורכי דין, על ידי ארגוני זכויות ועל ידי כל מי שאתם לא רוצים.
<עמוס ארבל: לנו בשלב הבסיסי כשעולה קצת חשד, קצת מהניסיון מתעורר משהו שלא עושה טוב לפקידה שמטפלת בהם כמו 'איך זה שהכרת אותה רק לפני שבועיים באינטרנט וכבר אתה רוצה להזמין אותה כבת זוג', כאן עולות שאלות שהאדם הסביר שואל את עצמו את אותן שאלות.
<עמוס ארבל: והתגובות 'מי אתם שתשאלו, למה שתשאלו, מה אתם נכנסים לחיי הזוגות, איך הם מכירים וכמה זמן הם מכירים' וכן הלאה וכן הלאה.
<עמוס ארבל: כל השאלות האלה הן לגיטימיות וזה בסדר כי יכול להיות שאדם יכול לראות מישהו פעם אחת ולומר 'זו אהבת חיי'.
<עמוס ארבל: זה בסדר ואנחנו לא נכנסים לסוגיות האלה.
<עמוס ארבל: אבל כשאנחנו רוצים לשאול, לבדוק קצת יותר לעומק ובוודאי בשלב הבסיסי כשאין לנו את המידע המלא הבעיות הרבה יותר גדולה והרבה יותר מסובכת לנו כעובדי רשות האוכלוסין.
<עמוס ארבל: תזכרו, אנחנו לא משרד חקירות, אנחנו לא מצלמים, אנחנו לא עושים בדיקות שטח, אנחנו לא שולחים לאוקראינה, מולדובה או לגרמניה צוות שיבדוק האם הגברת באה כבת זוג שלו או לא כבת זוג.
<עמוס ארבל: בכלל לא נכנסים למערכת בדיקות יותר מקצועית של איך הם הכירו ובדיקה מעבר לדיווחים של בני הזוג או של בן הזוג הישראלי שמדווח לנו.
<עמוס ארבל: אם אין משהו בולט וחד-משמעי הבקשה מאושרת והם נכנסים לכאן.
<עמוס ארבל: לאחר מכן מתחילות להיות הבדיקות ואנחנו מעניקים את הוויזה ב'1 שאפשרת לשהות ולעבוד פה.
<עמוס ארבל: לגבי נישואים התקופה היא יותר קצרה.
<עמוס ארבל: זה נוהל שתיקנו אותו לפני כחודש בערך.
<עמוס ארבל: בנוהל מופיעים תיקונים לטובת הזוגות עצמם כדי שההליך יהיה פחות בירוקרטי ושיהיו פחות מפגשים עם רשות האוכלוסין.
<עמוס ארבל: אנחנו משרד ממשלתי שאמור לשמור ולתת שירות לאנשים, שירות לאזרחים כולל שירות גם לאזרח, גם לזר ולכל מי שמגיע לפתחנו.
<עמוס ארבל: להעמיס עליו כמה שפחות וכמה שפחות למרר לו את החיים כדי שהוא ירד מהשאלה וירד מהתשובה.
<עמוס ארבל: במקרים שאנחנו יודעים בוודאות, בוודאי בשלב שהזר מגיע לארץ, שיש כאן תופעת סחר, יש כאן רמאות, שקר וכל מיני דברים לא כשרים, יש הרבה דוגמאות לכך גם מהכתבה וגם מהחיים שלנו בלשכות, כמובן שאותן בקשות מסורבות על ידנו.
<עמוס ארבל: במקרים האלה אנחנו דורשים מאותם זרים לעזוב את הארץ - - -
דוד צור: מעבירים למשטרה?
<עמוס ארבל: אנחנו דורשים להוציא אותם.
<עמוס ארבל: אנחנו לא מעבירים את המידע למשטרה, אנחנו מעבירים את המידע לרשות האוכלוסין, מנהל אכיפה וזרים אצלנו, שעוסק בהרחקה של שוהים בלתי חוקיים - - -