GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עליזה לביא: הוועדה פונה לתת הוועדה למניעת אלימות במשפחה של ועדת השרים, שיצאה לדרכה, שמטרתה בין היתר להשיג סנכרון בין כל הרשויות המטפלות באלימות, להעלות ומיד את הנושא על סדר יומה ולבנות תכנית פעולה שתפעל לצמצום התופעה.
עליזה לביא: תת הוועדה אמורה להגיע ולהציג את המסקנות הראשונות שלה, ביקשנו עד סוף מושב החורף, אבל הייתי שמחה ומבקשת שבסוגיה הזו שלפתחנו, שעומדת כבר יותר מדי זמן על סדר היום, הייתי מבקשת לשמוע המלצות ראשוניות תוך חודש.
עליזה לביא: הוועדה מבקשת לערוך חשיבה לגבי המשך טיפול ומעקב אחרי המשפחה, גם לאחר תום ההליכים המשפטיים והפירוד.
עליזה לביא: אני מבקשת לשוב ולהודות ולחזור על הבקשה שלנו כאן בוועדה – רק יחד נוכל.
עליזה לביא: אנחנו לא נוכל תמיד להגיע לכל דבר, לא תמיד המחוקק יקדים לתופעות האיומות בשטח.
עליזה לביא: זה נכון בהרבה מקרים, אבל בטח בכל מה שאנחנו שומעים כאן סביב שולחן הוועדה.
עליזה לביא: אני רוצה לחזור ולהודות גם לכם, למקלטים וגם למרכזי המחקר, למרכז רקמן ולמרכזים אחרים שנמצאים כאן, גם למשטרה, גם לרווחה, גם למשרד הבריאות, גם לרשות לקידום מעמד האישה, לחברי הכנסת, שהנושא הזה נר לרגלכם ובנשמת אפם.
עליזה לביא: רק יחד נוכל לתקן עולם.
עליזה לביא: יום המאבק באלימות נשים.
עליזה לביא: יום קשה שלנו.
עליזה לביא: אני באה עכשיו מהכנס הגדול של ויצ"ו בתל אביב ואני מתנצלת על האיחור הקצר ועל הניסיון הזה להספיק להיות עם כולם בכולם, ביום לציון המאבק באלימות נגד נשים 2014.
עליזה לביא: אני שמחה לפתוח את היום שלנו כאן
עליזה לביא: בכנסת בנושא – זירת האלימות החדשה – נשים ונערות מתמודדות במרחב הדיגיטלי.
עליזה לביא: כשישבנו וחשבנו בוועדה מה הנושא הבא, איפה אנחנו מתמקדות ביום המאבק נגד אלימות, פרצו לנגד עינינו המופעים החדשים, המפחידים והמבהילים של הזירה החדשה, מהמקום הזה של ההטרדות המיניות, הפגיעה.
עליזה לביא: ממה שהבנו שזו לחלוטין זירה חדשה, שאין כלפיה מספיק מודעות, שאין הבנה, שאין עידוד של אחריות הורית, שאין מערכת שמכילה וביקשנו להציב את הנושא הזה בראש סדר היום, גם כאן במפגש שלנו ובכלל.
עליזה לביא: גם מבחינת חקיקה, גם מבחינת מודעות, גם מבחינת שיתופי פעולה, לעולם המחוקק יהיה אחרי ההתפתחויות הטכנולוגיות.
עליזה לביא: זאת הנחת העבודה שלי, אבל יחד עם זאת, כדי להיות דרוכה, מוכנה וזמינה לכל המופעים החדשים, שאני אפילו לא יודעת איך מכנים אותם.
עליזה לביא: בדרך נסעתי עם טל, שתפגשו אותה יותר מאוחר, ממועצת הנוער בנתניה, שסיפרה לי בדרך על עוד אפליקציה שלא שמעתי את שמה, בה נערות נוהגות לשלוח תמונות עירום שלהן.
עליזה לביא: זו אפליקציה שהתמונה נשלח והיא מיד מתאיינת, נעלמת.
עליזה לביא: וכבר פיתחו שיטה איך כן אוספים את התמונות הללו.
עליזה לביא: כששאלתי את טל, לתדהמתי – תגידי, הנערות הללו ששולחות את התמונות, אני לא מדברת על אפליקציה שגונבים תמונות או שלוקחים תמונות בלי רשות, אבל כששאלתי אותה תגידי, הנערות הללו ששולחות את התמונות, הן לא מודעות לנצחיות של התמונות?
עליזה לביא: הן לא מודעות למקום של הנזק שהן עלולות לעולל לעצמן?
עליזה לביא: הרי גם אם אותה נערה תרצה יום אחד להיות ראשת עיר, מורה בבית ספר, אמא לילדים, מישהו יכול להוציא את התמונה הזאת ולהשתמש בה נגדה – האם היא לא מודעת?
עליזה לביא: ואז התשובה שטל ענתה לי – עליזה, אבל התמונות האלה מחזקות את הביטחון העצמי שלהן וכך הן מקבלות אישור לקיום שלהן ולנוכחות שלהן.
עליזה לביא: וכל ה-10 דקות האחרונות, כשאני הכנתי מה אני רוצה לומר, אני מבינה שהעבודה שלנו היא עוד יותר מורכבת ועוד יותר מסובכת.
עליזה לביא: משום שאם נערות בשנת 2014, או אם יש נערות בשנת 2014 שחושבות שהרצייה החברתית היא הממדים של הגוף שלהן והדרך שבה הן מחפיצות את עצמן, אז אל לנו כי נלין.
עליזה לביא: כלומר משהו פה לא נכון.
עליזה לביא: ובאמת ביום הזה שביקשנו להתכנס יחד לחשוב מה עושים, מה עושות, איך מתקדמים, איך מתקדמות – גם המחוקק, גם הארגונים, גם עדויות שנשמע כאן – זה מתוך תקווה שבסוף היום הזה נצא עם הבנה של מה הוא השלב הבא שלנו.
עליזה לביא: הזמנו היום אנשי מדע ואקדמיה ומחקר ומשרד החינוך ונציגי מועצות תלמידים ומחוקקים וחברי כנסת ואנשים מהבית הזה ואנשי הוועדה ומורים ומורות ופעילים חברתיים ומי לא – כדי באמת לבוא ולראות גם איך מתקדמים, גם בבהילות אחורה, את מי ומה השארנו מאחור, אבל גם את מה אנחנו עדיין לא יודעים וכדאי שנדע בהקדם.
עליזה לביא: אני חייבת לשתף אתכם שהרעיון ליום הזה תפס אותי בבית שלי, אחרי שהבת שלי סיפרה לי שבמקרה נודע לה שחברה מאד מאד טובה שלה עברה סוג של גניבת זהות במשך שלוש שנים.
עליזה לביא: היא לא שיתפה אף אחד – לא את בני הבית וגם לא אותי והיא יודעת מי אני ומה תפקידי והיא הרבה אצלנו.
עליזה לביא: ואז, לפני כמה ימים היא מקבלת טלפון מיחידת הסייבר של משטרת ישראל (שנמצאים איתנו).
עליזה לביא: היא מקבלת טלפון מיחידת הסייבר ואומרים לה תשמעי, מישהו גנב לך את הזהות.
עליזה לביא: עכשיו, זה אחד הסודות שהיא נושאת שלוש שנים, שהיא לא משתפת אף אחד.
עליזה לביא: היא יודעת שהיא מקבלת פרצי אלימות, מיניות, בכל מיני סוגים אינטרנטיים וטכנולוגיים.
עליזה לביא: היא מחליפה במשך השלוש שנים כמה פעמים את מספר הטלפון שלה.
עליזה לביא: הוא תמיד מוצא אותו.
עליזה לביא: ואז אתם מתקשרים.
עליזה לביא: קודם כל היא לא ידעה שיש כזה דבר, היא ניתקה את הטלפון, היא פחדה שזה הוא.
עליזה לביא: והיא מתקשרת ומבקשת אינפורמציה.
עליזה לביא: ציידנו אותה באינפורמציה ואז היא חוזרת אליכם, למספר שהיא קיבלה והיא מזהה שיש מישהו שיכול לעזור לה.
עליזה לביא: ואז אתם אומרים לה – את אחת משרשרת של קורבנות, יש לנו דפוס פעולה ומצאנו את הזהות שלך מסתובבת באתרים פורנו-גרפים, מישהו השתמש בה שלוש שנים, ואתם חושפים אותה לאחד הסודות היותר שמורים שלה, שחיבלו בעולמה.
עליזה לביא: ערערו לחלוטין את הביטחון שלה, אבל יותר מכל – היא התביישה.
עליזה לביא: היא התביישה לשתף, היא התביישה לספר, היא התביישה לבקש עזרה, היא לא אותתה על מצוקה החוצה.
עליזה לביא: המבט המלווה שאנחנו מדברות עליו לא מעט כאן בוועדה, שהיה אמור להיות כלפיה, לא היה והיא גם לא שידרה את זה.
עליזה לביא: ואני תפסתי את עצמי ואמרתי לעצמי רגע, זאת הטרדה מינית חדשה שאנחנו לא קראנו לה בשם.
עליזה לביא: אם עד שנות ה-90 גם בארצות הברית לא קראו לבעיה הטרדה מינית, לא היה את המושג הזה גם כאן בישראל נתנו שם.
עליזה לביא: לפעמים בחיים - ובטח כל חוקרות המגדר שבחדר יודעות – שיש הרבה מאד תופעות, אבל אין לנו את ההגדרה הרשמית.
עליזה לביא: אנחנו מספרות אותה במילים, אבל לוקח זמן להבין שיש פה דפוס שצריך לתת לו שם.
עליזה לביא: אז גם הטרדה מינית – לא היה את השם, את ה-Naming לא היה, למרות שהתחושה הייתה קיימת.
עליזה לביא: רק בראשית שנות ה-90 כל הסיפור של אניטה היל, רק בשנות ה-90 באמת יש את Shaming הזה - חבר הכנסת דב ליפמן מכיר בוודאי את הסיפור, תודה שהצטרפת אלינו - מקבלת ההגדרה הזאת שם בעברית הרבה יותר מאוחר.
עליזה לביא: והנה זירה חדשה שאנחנו צריכים, חייבים, מוכרחים לחדור ולהיכנס אליה.
עליזה לביא: חברי הכנסת, אתם רוצים לומר משהו לפני שנשמע?
עליזה לביא: אני הייתי מציעה שנתחיל בסדר היום שלנו, כי גם ככה אנחנו קצת באיחור.
עליזה לביא: אחרי הפתיח שלי, פרופסור יאיר עמיחי המבורגר, פסיכולוג, ראש המחקר לחקר הפסיכולוגיה של האינטרנט במרכז הבינתחומי בהרצלייה.
עליזה לביא: המרחב הדיגיטאלי – הזדמנות, סכנה, איום או התחלה של מערכת יחסים חדשה?
עליזה לביא: תודה שאתה איתנו.
<יאיר עמיחי המבורגר: תודה.
<יאיר עמיחי המבורגר: מה שאני אציג היום בכמה דקות, עבודה של 18-20 שנה של מחקר, אני אציג למעשה את התשתית הפסיכולוגית למה האינטרנט למעשה יוצר סביבה פסיכולוגית ייחודית והמשמעויות שיש לדבר.
בשפה העממית: על אותה מטבע לשון כתבנו מאמר שנקרא - Internet - no one knows I'm an introvert The.
בשפה העממית: כלומר, האדם יכול לברוא את עצמו מחדש.
בשפה העממית: באינטרנט יש לנו גם בהרבה מאד מגרשים היעדר של חשיפה פיזית, וגם במגרשים שבהם אנחנו למעשה נחשפים, אנחנו הרבה פעמים יכולים לעצב את הצורה שבה אנחנו נחשפים ברמה הפיזית.
בשפה העממית: אני לא יודע, בטח יש לכם חבר או חברה שמשקיעים הרבה מאד זמן בבחירת התמונה שהם שמים בפייסבוק.
בשפה העממית: יש כאלה אנשים.
בשפה העממית: אתם עושים את זה באופן איך אומרים מהיר, בשלוף, אבל יש כאלה שמשקיעים.
בשפה העממית: אז יש לנו הרבה מאד שליטה באיך אנחנו באמת נחשפים ברמה הפיזית.
בשפה העממית: בכלל, יש לנו הרבה מאד שליטה באינטרנט בעיצוב המסר.
בשפה העממית: אנחנו רואים אותו לפנינו, ולא שאני אומר דבר שטות – יצא, ברח, כולם יודעים שאני כך או אחרת, באינטרנט אתה יכול לעצב את המסר שלך.
בשפה העממית: אתה מרשה לעצמך גם להיכנס לכל מיני עולמות תוכן שלא היית מרשה לעצמך להיכנס אליהם בחיי היום יום, ב-Off Line, מכיוון שיש לך תחושה של שליטה ואתה יכול כל רגע לקטוע, לצאת.
בשפה העממית: אתה יכול לנתק את הצד השני, אתה יכול להעלים אותו.
בשפה העממית: זה נותן לנו מרחב מחיה מאד מאד גדול להתנסויות, כל מיני מקומות שלא היינו מעיזים להגיע אליהם בחיי היום יום.
בשפה העממית: הקלות במציאת קבוצת דמיון היא מדהימה.
בשפה העממית: אני יכול למעשה לפתח כל אלמנט, כל אספקט שמרתק אותי.
בשפה העממית: אני במשך שנים הייתי משחק עם הסטודנטים שלי את המשחק הזה, הייתי אומר מי אוסף פה בולים של פולינזיה הצרפתית?
בשפה העממית: כמובן שאף אחד לא היה מצביע חוץ מאיזה שהוא נודניק תורן.
בשפה העממית: אמרתי להם בוא ננסה באינטרנט.
בשפה העממית: נכנסתי לאינטרנט, יש קבוצה – פולינזיה הצרפתית.
בשפה העממית: כלומר, כל נושא שבעולם תמצא לעצמך חברים בכפר הגלובאלי, מאות מיליונים של אנשים.
בשפה העממית: אתה יכול למצוא חברים לכל דבר.
בשפה העממית: תחשבו איזו העצמה אדירה זאת שאתה יכול למצוא לכל מרכיב בזהות שלך חברים, לפתח אותו וזה יכול להפוך למשהו פשוט מדהים.
בשפה העממית: בנוסף, הנגישות והזמינות הם למעשה כל הזמן.
בשפה העממית: פעם היינו שואלים אנשים מתי אתה – On Line, היום צריך לשאול אותם מתי אתה – Off Line.
בשפה העממית: זאת אומרת, אנחנו חיים למעשה במרחב אינטרנטי כל הזמן וזה מדהים.
בשפה העממית: תחשבו אתם על הקבוצות המדהימות האלה, שהולכות איתנו לכל מקום.
בשפה העממית: פעם, כשהתחלתי לחקור את האינטרנט, לפני 18 שנה, אמרו לי יאיר, מה זה קבוצה אינטרנטית?
בשפה העממית: איזה תחליף למסכנים, לגיקים, לכאלה אנשים ביזאריים.
בשפה העממית: היום אף אחד לא שואל את זה, כי כל קבוצה, מה שנקרא מסורתית, רגילה, שחפצה בחיים, צריכה למעשה לשכפל את עצמה לאינטרנט.
בשפה העממית: הקבוצה האינטרנטית הולכת איתכם לכל מקום.
בשפה העממית: היא משפיעה עליכם, יוצרת גיבורי תרבות, יוצרת חיזוקים חיוביים לכיוון מסוים.
בשפה העממית: זה למעשה הקבוצה הכי חשובה שיש לך בחיים וזה פשוט מדהים.
בשפה העממית: האינטרנט הוא פאן.
בשפה העממית: תחרות בין האתרים, בין הגורמים הכלכליים של האינטרנט, מבטיחים למעשה שהפאן הזה רק ילך ויתעצם.
בשפה העממית: למה?
בשפה העממית: כי חווית המשתמש זה שם המשחק.
בשפה העממית: היום אנשים צעירים, תכניסו אותם לאתר באינטרנט, לא מדבר אליהם כמה שניות – נמחק.
בשפה העממית: לא רק שהם ימחקו את האתר הזה, אלא הם ידאגו שכל החברים שלהם ימחקו.
בשפה העממית: גם ההיפך קורה.
בשפה העממית: כאשר יש אתר אשר בוא נאמר הוא למעשה עושה לנו את זה, זה ויראלי.
בשפה העממית: מיד כולם יידעו, מיד כולם ייכנסו.
בשפה העממית: זה פשוט מדהים והתחרות הזאת רק תלך ותגבר.
בשפה העממית: אנחנו רואים גם את ענקי האינטרנט כמו פייסבוק קונים חברות, כי הם יודעים שההישרדות שלהם תלויה למעשה בהגברה והעצמה של חווית המשתמש.
בשפה העממית: מה יכול להיות יותר טוב מאיתנו?
בשפה העממית: אנחנו כבר התרגלנו לזה שהמודל הכלכלי של האינטרנט הוא הפוך.
בשפה העממית: אנחנו לא משלמים על שום דבר.
בשפה העממית: אנחנו מקבלים כמעט הכל בחינם וזה מדהים.
בשפה העממית: ולמעשה, בעתיד כל חמשת החושים שלנו יחיו בתוך המגרש האינטרנטי.
בשפה העממית: כלומר, ככל שזה עוצמתי עכשיו, למעשה בעתיד נוכל לגעת, נוכל להריח, נוכל הכל.
בשפה העממית: למה בכלל לצאת מהבית?
בשפה העממית: למה בכלל באתי לפה?
בשפה העממית: בוא נאמר חס וחלילה מישהו יתעטש, זה ממש סטרילי, הרבה יותר מוגן לעשות את זה דרך המרחב האינטרנטי.
שוויוניות: מה זה אומר?
שוויוניות: זה אומר למעשה שהגענו לגן עדן.
שוויוניות: אנחנו חיים בעידן של הרחבת האני לדעת הכל, לראות הכל, להיות בהכל.
שוויוניות: המהירות של רכישת המידע היא מדהימה.
שוויוניות: העולם בא אלי, אני בא לעולם, אני שייך בשיא מהירות, העצמה אדירה.
שוויוניות: בקיצור, בוא ניקח דוגמא אחת לאן זה יכול להגיע.
שוויוניות: הבחור הזה שאתם רואים פה, קוראים לו טים רוז.
שוויוניות: הוא יושב בקנדה.
שוויוניות: טים רוז ארגן באמצעות האינטרנט מבצע שלם של חברות שמייצרות מוצרי ספורט.
שוויוניות: הם שולחים את זה לאיזה שהוא מרכז ששם אורזים את זה, עוטפים את זה ושולחים את זה לילדים בזמביה.
שוויוניות: זה מה שארגן טים רוז.
שוויוניות: זאת אומרת פשוט מדהים.
שוויוניות: הקטע ממש עוצמתי והדבר הכי עוצמתי בסיפור הזה זה שטים רוז הוא מוגבל פיזית, הוא יושב על כיסא גלגלים, הוא בחור שהפך להיות מאדם שהוא מקבל לאדם נותן.
שוויוניות: הוא היטב להשתמש במרחב האינטרנטי כדי להעצים את עצמו, וביחד עם אנשים אחרים כמוהו יצר באמצעות האינטרנט, באמת איזה שהוא מבצע של תיקון עולם.
שוויוניות: יש לנו באינטרנט אין סוף דברים כאלה.
שוויוניות: פרויקטים רבים של נשים.
שוויוניות: הפרויקט הזה הוא פרויקט אינטרנטי שלמעשה מחנך אנשים למודעות להתעללות מינית.
שוויוניות: למעשה, התשתית של זה נבנתה באמצעות האינטרנט.
שוויוניות: הם בנו את ערכת הלמידה הזאת, זה נקרא Delta Women's team, זה אחד מהרבה מאד פרויקטים שעוסק למעשה בהעצמת נשים.
שוויוניות: אנחנו הגענו לגן עדן.
שוויוניות: למעשה, פה הדיון צריך להפסיק, כי הגענו לגן עדן.
שוויוניות: אבל האמת היא שלא הגענו, מכיוון ש - - -
עליזה לביא: ואז הגיעה חווה.
<יאיר עמיחי המבורגר: כן.
<יאיר עמיחי המבורגר: אבל למה אני למעשה מציג את הדרמה הגדולה הזאת בהתחלה, כי אני חייב להסביר לאנשים שבאינטרנט יש אלמנטים חיוביים אדירים והאינטרנט הוא מעצים והוא עוצמתי, כי אם לא נקבל את ההקדמה שלפני – לא נבין למעשה את האטרקציה של האינטרנט, ולא נבין באמת מה הם הכלים האמיתיים שאנחנו צריכים לנקוט בהם כדי באמת לשנות את מה שקורה, את מה שמפריע לנו.
<יאיר עמיחי המבורגר: האינטרנט הוא עוצמתי, הוא מושך והוא יהיה עוד יותר.
<יאיר עמיחי המבורגר: העצמה האינטרנטית תהיה פשוט מדהימה.
<יאיר עמיחי המבורגר: עוד 5, 10 שנים – ה-Virtual Reality, ההדמיה המלאכותית - תיכנס לתוך המגרש האינטרנטי.
<יאיר עמיחי המבורגר: התחושה תהיה כל כך אמיתית, זה יהיה פשוט מדהים.
<יאיר עמיחי המבורגר: אז האינטרנט הוא עוצמתי.
<יאיר עמיחי המבורגר: האינטרנט הוא חזק והאינטרנט הוא פה להישאר.
<יאיר עמיחי המבורגר: לא נמחק אותו, כמו שיש אנשים שחושבים, אלא ההיפך, האינטרנט עוד יעצים למעשה את היכולות שלנו ויהפוך ליותר ויותר אטרקטיבי.
<יאיר עמיחי המבורגר: בוא ניקח עכשיו את כל שבעת הגורמים, שבעת הג'וקרים ונהפוך אותם.
<יאיר עמיחי המבורגר: אז למעשה, בצד השלילי של אנונימיות והעדר חשיפה פיזית – אנחנו לא רוצים שהצד השני יידע מי אנחנו.
<יאיר עמיחי המבורגר: אנחנו לא יודעים גם מי הוא.
<יאיר עמיחי המבורגר: אנשים הופכים להיות מאד תוקפניים באינטרנט, משום שיש תחושה של אין דין ואין דיין.
<יאיר עמיחי המבורגר: אני זוכר, הקטע הראשון, כתבתי פוסט ל-Ynet, נכנסתי אחרי כמה דקות, אנשים כתבו – את ההמבורגר הזה היו צריכים לשים יותר זמן על האש.
<יאיר עמיחי המבורגר: מי מימן את הדוקטורט שלו?
<יאיר עמיחי המבורגר: אנחנו יודעים שהאינטרנט הוא זירה להרבה מאד אלימות בגלל התחושה הזאת שאתה מוגן, ובקטע שלי נשים זה קל וחומר.
<יאיר עמיחי המבורגר: זאת אומרת האנונימיות משרתת הרבה מאד אנשים שיש להם בעיות שלהם, שלמעשה בוא נאמר מוציאים את זה החוצה, ואת כל המטענים, שאולי בקטע של הפרסונה החברתית קשה – במגרש האינטרנטי זה כאילו מותר, זה כאילו סוג של משחק.
<יאיר עמיחי המבורגר: האינטרנט יוצר אין סוף מגרשים לאלימות בגלל תחושת ההגנה.
<יאיר עמיחי המבורגר: מה שאנחנו רואים היום זה רפרטואר שהולך וגדל - החל מסרטים שמפיצים אותם - שאנחנו מצלמים איזה שהוא אקט אלים ומפיצים אותו באופן ויראלי, והטשטוש הזה בין ריאליות למשחק הוא כל כך חזק, שהרבה מאד אנשים משתפים פעולה ולא מבינים למעשה שהם הופכים להיות חלק מהבעיה.
<יאיר עמיחי המבורגר: ודרך אגב, אחד מהעקרונות שאנחנו מנסים להבהיר אותם כשאנחנו עובדים מול מערכת חינוכית, זה שאתם, הקהל הפסיבי, שכאילו לא שותף, אבל רק מסתכל על זה אבל לא עושה שום דבר כדי למנוע את התופעה – אתה למעשה שותף.
<יאיר עמיחי המבורגר: אתה לא יכול לשבת על הגדר.
<יאיר עמיחי המבורגר: או שאתה פה, או שאתה שם.
<יאיר עמיחי המבורגר: אם אתה משתף פעולה, זאת אומרת אם אתה שותק ולא עושה כלום – למעשה בפועל שיתפת פעולה עם הצד התוקפן, עם הצד האלים.
<יאיר עמיחי המבורגר: אנחנו יודעים שתחושת השליטה היא למעשה איזו שהיא אשליה.
<יאיר עמיחי המבורגר: כמו שעליזה סיפרה, הסיפור הזה של התמימות הזאת של הילדה ששולחת איזו שהיא תמונה שלה בעירום מלא או חלקי וחושבת שזה לגיטימי ולא מבינה בכלל לאן זה יכול להתגלגל ואיך זה יכול לרדוף אותה.
<יאיר עמיחי המבורגר: אנחנו יודעים שאנשים שמים תמונות שהם לא חושבים אפילו שבגלל נורמות חברתיות לוקליות או איזה שהוא לחץ חברתי, יש היום מגרשים שבהם יש לחץ חברתי לצלם את עצמךָ, לצלם את עצמך בכל מיני פוזות ולשלוח את זה הלאה, מתוך איזו שהיא תחושה שאתה בתוך איזה שהוא עולם מוגן.
<יאיר עמיחי המבורגר: לפעמים זה גם החבר ששם לחץ, אבל הדברים האלה הם הרבה פעמים מתגלגלים, ואנחנו יודעים באינטרנט – אי אפשר למחוק שום דבר.
<יאיר עמיחי המבורגר: שום דבר אי אפשר למחוק.
<יאיר עמיחי המבורגר: זה יכול לרדוף אותך לא היום, לא מחר, עוד שנה, עוד עשר שנים, עוד 30 שנה ואתה אף פעם לא יודע מאיפה זה יבוא.
<יאיר עמיחי המבורגר: המלכודות הן פשוט אין סופיות.
<יאיר עמיחי המבורגר: התחושה הזאת של השליטה, שאתה יכול להיכנס לאיזה שהוא מגרש ואתה כאילו מוגן, אתה יכול לצאת – יוצרת איזו שהיא אשליה פרדוקסאלית שבה אתה למעשה נכנס עוד יותר ועוד יותר.
<יאיר עמיחי המבורגר: אנחנו גם יודעים היום שבני הנוער הם למעשה עוסקים ביחצנות.
<יאיר עמיחי המבורגר: זה חלק מהמגרש הזה, והקטע הזה של מכירת הפרטיות ומכירת האינטימיות שלך היא למעשה אינסופית, אבל המחירים של זה הם מאד מאד יקרים.
<יאיר עמיחי המבורגר: הקטע של קבוצות דמיון - יכולה להיות קבוצת דמיון מדהימה, כמו של טים רוז, אבל יש גם קבוצות דמיון מפחידות.
<יאיר עמיחי המבורגר: אנחנו יודעים היום שיש קבוצות דוגמת פרו-אנה שמעודדות בנות לאנורקסיה.
<יאיר עמיחי המבורגר: מלמדות אותן איך לעבוד על ההורים, איך לעשות כאילו שאת אוכלת, איך להצר את השמלה, מיליון ואחד דברים.
<יאיר עמיחי המבורגר: תחשבו על זה.
<יאיר עמיחי המבורגר: אנחנו צריכים רגע אחד לעצור ולחשוב.
<יאיר עמיחי המבורגר: הקבוצה הזאת הולכת עם הילדה הצעירה הזאת כל הזמן.
<יאיר עמיחי המבורגר: היא כל הזמן איתה.
<יאיר עמיחי המבורגר: היא נותנת לה חיזוקים חיוביים.
<יאיר עמיחי המבורגר: היא יוצרת מודלים לחיקוי.
<יאיר עמיחי המבורגר: ההשפעה שלה היא אדירה.
<יאיר עמיחי המבורגר: אם אנחנו לא מפנימים, לא מבינים באמת את המשמעות של הקבוצה האינטרנטית, שהיא למעשה ה-קבוצה, אנחנו לא נבין לאן הדברים, ההשפעות השליליות האלה יכולות להתגלגל.
<יאיר עמיחי המבורגר: אנחנו רואים את זה גם בקטע של התעללות.
<יאיר עמיחי המבורגר: התעללות בבתי ספר, שזה פשוט מפחיד איך שמתארגנת במהירות קבוצת דמיון כזאת ומתחילה באיזה שהוא מסע אין סופי, כשלמעשה באמצעות הנגישות והזמינות – אי אפשר לברוח ממנה יותר.
<יאיר עמיחי המבורגר: אין יותר ביתי הוא מבצרי.
<יאיר עמיחי המבורגר: אותה בחורה שעכשיו מתעללים בה באמצעות האינטרנט, אז למעשה אין לה לאן לברוח.
<יאיר עמיחי המבורגר: פעם זו הייתה סביבת בית הספר, פעם זו הייתה הסביבה ברחוב.
<יאיר עמיחי המבורגר: היינו מגיעים הביתה, היינו מוגנים.
<יאיר עמיחי המבורגר: היום הבית הוא מחורר.
<יאיר עמיחי המבורגר: ההורה יכול להיות בחדר הסמוך, אבל הילד עכשיו קורבן להתעללות ב-Real Time, בבית המוגן לכאורה.
<יאיר עמיחי המבורגר: והילד לא יפנה להורה.
<יאיר עמיחי המבורגר: הילדה הזאת לא תפנה לאמא שלה ולא לאבא שלה, כי הפחד הגדול שלה זה שינתקו אותה.
<יאיר עמיחי המבורגר: היום ילדים תגידו להם להתנתק, זה כמו ששמתם א ותם בחושך מצרים.
<יאיר עמיחי המבורגר: עם כל הבעיות שהם חווים ועם כל הדברים האלה שהם חווים – זה למעשה חושך מצרים.
<יאיר עמיחי המבורגר: הקטע של היחצנות זה למעשה ההיפך של השוויוניות.
<יאיר עמיחי המבורגר: אנחנו כל הזמן צריכים להוכיח שאנחנו שווים והמחיר שאנחנו שילמנו בפרטיות, במכירת האינטימיות שלנו אתמול, הוא למעשה לא שווה שום דבר היום.
<יאיר עמיחי המבורגר: היום אנחנו צריכים למכור יותר.
<יאיר עמיחי המבורגר: היום אנחנו צריכים בוא נאמר להתאמץ יותר, ואז אנחנו למעשה כל הזמן עוסקים ביחצנות כאשר למעשה זה פוגע בנכסים הכי הכי אישיים, הכי אינטימיים שלי ויש לזה מחירים מאד מאד כבדים.
<יאיר עמיחי המבורגר: אנחנו יודעים היום שקורים הרבה מאד מקרים של הטרדה מינית, של תקיפה מינית, שהם הרבה פעמים תוצרים של דברים שמתחילים להתגלגל במגרש האינטרנטי, פשוט נאיביות טוטאלית.
עליזה לביא: אתה יכול לקחת את הדברים קצת יותר למקום הישראלי?
עליזה לביא: יש לנו מאפיינים ישראליים, אם אתה משווה את זה לעולם?
<יאיר עמיחי המבורגר: מבחינת המאפיינים הישראליים, גם בקטע החיובי וגם בקטע השלילי אנחנו נמצאים באותו מגרש.
<יאיר עמיחי המבורגר: זאת אומרת אנחנו סובלים מאותן תופעות, אותן תסמונות שליליות והמחקרים שלנו הם כולם למעשה ישראלים ואנחנו רואים את הבעיות האלה – גם את הצדדים החיוביים, אבל גם את הבעיות כשלמעשה אנחנו מחקים את העולם בצורה די מהירה.
<יאיר עמיחי המבורגר: אם זה היה הסקסטינג, שהתחיל כתופעה בארצות הברית שבנות שולחות תמונה ארוטית במירכאות או לא במירכאות, ואנחנו ראינו הרבה מאד שזה נכנס גם לארץ.
<יאיר עמיחי המבורגר: זאת אומרת ההשפעות בכפר הגלובאלי הזה למעשה אין שום הגנה מהן, הכל למעשה זורם.
<יאיר עמיחי המבורגר: כל תופעה שמתחילה פה או במקום אחר זורמת מיד לכפר הגלובאלי.
<יאיר עמיחי המבורגר: כשאנחנו מדברים על פאן, אז למעשה הפאן שלי זה לא הפאן של מישהו אחר.
<יאיר עמיחי המבורגר: אנחנו רואים באינטרנט פורנוגרפיה מאד מאד קשה, אנחנו רואים משחקים אלימים מאד מאד בעייתיים.
<יאיר עמיחי המבורגר: יש היום מחקרים שמראים על השפעה של משחקים אלימים על המוח, על פעילות המוח שלמעשה למשחק יש פעילות מוח זהה לאדם שעוסק בפועל בתוקפנות, ממש אותו דבר.
<יאיר עמיחי המבורגר: אנחנו רואים שזה הולך ומתחזק, כאשר למעשה הקבוצות האלה הן קבוצות שיוצרות איזו שהיא חממה לאלימות.
<יאיר עמיחי המבורגר: זה לא נשאר שם, זה יוצר איזו שהיא עוררות מאד מאד גבוהה, שבסופו של דבר האדם חווה את החוויה הזאת של להתפוצץ על העולם, מכיוון שזה למעשה איזה שהוא תהליך שכל הזמן מחזק אותו לכיוון מאד מאד מסוים.
<יאיר עמיחי המבורגר: נחשוב על הנגישות והזמינות והדברים האלה למעשה הן חוויות שבסופו של דבר יש להן השפעה מאד חזקה של אלימות.
<יאיר עמיחי המבורגר: יש פה אתרים שמעודדים החפצה, החפצה של האישה, חשיבה אינסטרומנטלית על מערכת יחסים זוגית.
<יאיר עמיחי המבורגר: אנחנו רואים את כל הדברים הלאה מתרחשים הרבה פעמים כתוצאה מהכניסה, מהשהות באותם אתרים.
<יאיר עמיחי המבורגר: צריך גם להבין שלנו כהורים הרבה פעמים קשה לשים את הגבול.
<יאיר עמיחי המבורגר: הרבה פעמים אני עובד עם הורים ואני מנסה ביחד איתם לתת את ההגדרה איזה אתר של אלימות לא היית מרשה לילד שלך להיכנס.
<יאיר עמיחי המבורגר: ואני אומר לכם שהורים עומדים היום בלחצים אדירים מבחינת הנורמות החברתיות והגבולות למעשה כל הזמן זזים ובכיוון מאד מאד מסוים.
<יאיר עמיחי המבורגר: וכשאני מנסה להסביר לאנשים שזה בעייתי, אז אומרים לי – הם כולם שם.
<יאיר עמיחי המבורגר: כולם נמצאים שם.
<יאיר עמיחי המבורגר: לא יכול להיות שהילד שלי ירגיש שהוא שונה.
<יאיר עמיחי המבורגר: התמונה היא מאד מאד מורכבת.
<יאיר עמיחי המבורגר: התמונה היא למעשה תמונה שכזאת שיש לנו גם את הפן החיובי וגם את הפן השלילי.
<יאיר עמיחי המבורגר: מה הפתרון?
עליזה לביא: בדיוק, נעבור לפתרון.
<יאיר עמיחי המבורגר: אם יותר לי להציע בכמה דקות שנותרו לי, איזה שהוא מודל שהוא למעשה תוצר של הפסיכולוגיה החיובית, שהוא מודל שהוא מעבר לאינטרנט, אבל הוא למעשה גם יוצר איזו שהיא רלבנטיות מאד חזקה למגרש האינטרנטי.
<יאיר עמיחי המבורגר: למעשה בספר האחרון שלי – הטוב, הרע והמכוער באינטרנט – אני עוסק בהרחבה בנושא הזה.
<יאיר עמיחי המבורגר: פה אני אעסוק בו כמובן על קצה המזלג.
<יאיר עמיחי המבורגר: למעשה, מה שאני מציע זה איזה שהוא מגדלור של ערכים.
<יאיר עמיחי המבורגר: תחשבו אתם על אניית ענק שמשייטת לה באיזה שהוא ערפל.
<יאיר עמיחי המבורגר: הקצין התורן רואה לפתע אור, איזו שהיא אנייה בנתיב, מנסה לעלות בקשר, מודיע להם תזוזו בבקשה, אין תשובה.
<יאיר עמיחי המבורגר: מעלה את רב החובל, רב החובל הוא איש חשוב, בומבסטי, פומפוזי, הוא כבר לא מבקש, הוא כבר צועק, הוא דורש: אתם חייבים לזוז - - - ואז, אחרי רעשים בקשר פתאום נשמע קול: אנחנו לא יכולים לזוז, אנחנו המגדלור.
<יאיר עמיחי המבורגר: וזה למעשה הצורך שלנו בעידן הדיגיטאלי, ההתקדמות - כמו שעליזה תיארה את זה בצורה מאד נכונה – היא כל כך מהירה, המחוקק לא מצליח להדביק את הקצב.
<יאיר עמיחי המבורגר: צריכים פה איזו שהיא פעילות משולבת גם של החינוך, גם של המחוקק וכמובן גם של ההורים.
<יאיר עמיחי המבורגר: הרבה מאד עבודה באמת על איזו שהיא הגדרה של מגדלור של ערכים.
<יאיר עמיחי המבורגר: הדבר הראשון שאנחנו במגדלור הערכים שלנו מדברים עליו זה יצירה של אוטונומיה.
<יאיר עמיחי המבורגר: כאשר באמת אנחנו צריכים לעבוד מאד קשה על חשיבה ביקורתית, על הקטע של להבין את המחירים של הפרס המיידי – ה-פה וה-עכשיו – לעומת המחיר שאני משלם עליו בקטע של הגדרת הפרטיות שלי, האינטימיות שלי והחברות שלי - מאד מאד קל לוותר על המושגים הישנים, אבל המחירים של זה מבחינה פסיכולוגית הם מאד מאד קשים.
<יאיר עמיחי המבורגר: אוטונומיה זה למעשה מילת מפתח וזאת מילה נפתח בהעצמה נשית ואני שמח שמאחורי יושבת יהודית סידיקמין מארגון אל הלב, שאחד מהדברים שהם עושים זה למעשה הקטע של ההעצמה נשית, שזה באמת במרחב הפסיכולוגי קודם כל הגדרה של ליצור גבולות מה נכון ומה לא נכון ובקטע של המגרש האינטרנטי הדברים האלה מאד מאד חשובים.
<יאיר עמיחי המבורגר: בקטע של משפחה, זה קטע של יצירת ניתוק מהמכשיר.
<יאיר עמיחי המבורגר: אנחנו צריכים הרבה פעמים לקחת את האנשים הצעירים, את הילדים הצעירים וללמד אותם להתנתק מהמכשיר כדי לקבל את הפרופורציות.
<יאיר עמיחי המבורגר: הרבה פעמים, כשאתה טובע בתוך איזה שהוא תהליך מסוים, קשה לך לראות אותו מלמעלה.
<יאיר עמיחי המבורגר: לכן אנחנו מגדירים מושג של איים של אהבה, שזה באמת החזרה לזמן איכות אמיתי, ולא באמת לאיזה שהוא מולטי טאסקינג מטורף, שבו אנחנו למעשה לא נמצאים עם אף אחד.
<יאיר עמיחי המבורגר: אנחנו כל הזמן רודפים אחרי הזנב שלנו ומאבדים למעשה את זמן האיכות האמיתי שלנו, את היכולת שלנו לתת ולקבל ולהיות נוכחים מבחינה פסיכולוגית.
<יאיר עמיחי המבורגר: מרוב הקטע של היעילות שלנו, נכנסו לאטרף פשוט מדהים, שאני באמת רואה אותו לצערי בכל מקום, שאנחנו לא מסוגלים להתנתק, עד כדי כך שאנשים היום נוסעים בכביש ולמעשה מנהלים את המשרד שלהם ואת הכל ביחד.
<יאיר עמיחי המבורגר: אנחנו לא נמצאים בשום מקום.
<יאיר עמיחי המבורגר: מרוב הרצון שלנו - - -
עליזה לביא: אז הבת שלי בטכניון והיא אמרה לי שמפתחים אפליקציה באמת, זה ישראלי, זה חדש, שיזהו אנשים תוך כדי נסיעה – תיזהרו - תיכף היא תהיה במשטרת ישראל, שלאורך כל הכבישים, מי שישלח, מי שה-Wi-Fi שלו יהיה פתוח בנהיגה – זהו, זה רפורטים דרך האינטרנט.
עליזה לביא: אז גם את זה יעשו לנו.
<יאיר עמיחי המבורגר: הפחד מתחיל לדבר.
עליזה לביא: כי מה שחסר לי בהרצאה שלך ואני אשמח אם תתייחס – במרחב הציבורי ובהתמודדות שלנו עם הנושאים הללו, במרחב הציבורי עדיין יש לנו שוטרים, שוטרים חברתיים.
עליזה לביא: גם לגבי אותה שליחה של תמונות במרחב הציבורי, אז יש את המורה שיכולה להעיר על נניח איזה משהו שלא נראה לה.
עליזה לביא: כלומר, יש לנו את הקהילה כמגנה במקרים רבים.
עליזה לביא: יש שוטרים חברתיים.
עליזה לביא: אפשר לקחת המון המון דוגמאות.