GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<קריאה: עורכת הדין שאמרה את זה בערוץ 2, נשלל ממנה הרישיון?
<קריאה: הגשת נגדה תלונה?
<קריאות: את הגשת?
<קריאה: אני לא שמעתי אותה, את שמעת.
עליזה לביא: רפ"ק מאיה מהמשטרה, אני מבקשת ממך להתייחס לגבי הדוח הפנימי שלכם שמצא כשלים חמורים בטיפול המשטרה, בטיפול שלכם, במקרה אלימות בין בני זוג, מקרים שנבדקו על ידיכם בשנים 2010 עד 2011, הדוח שהוגש לשר לביטחון הפנים יצחק אהרונוביץ ולמפכ"ל.
עליזה לביא: למרות זאת מהכשלים ומהליקויים הפנימיים שלכם שמצא המבקר לשעבר יצחק שגב לא תוקנות עד היום.
עליזה לביא: גם על הדברים שנאמרו, גם על הדוח הפנימי שלכם.
עליזה לביא: שמענו פה את הדברים, את הביקורות.
<מאיה יוספוב: אני מאיה יוספוב - פקד.
<מאיה יוספוב: אני נציגת מדור נפגעי עבירה בחטיבת החקירות במשטרת ישראל.
<מאיה יוספוב: אני אתחיל בזה שאגיד שהגעתי לפה היום מכנס לחוקרי אלימות בין בני זוג שכינסנו היום באופן ארצי לכל חוקרי האלמ"ב מכל המחוזות, ויש לנו שבעה מחוזות.
<מאיה יוספוב: בכל מחוז יש לנו מרחבים, יש תחנות, ובכל תחנה ומרחב יש צוותים שמתמחים בחקירת אלימות בין בני זוג בפרט, ואלימות במשפחה, כולל ילדים ואחים ובני דודים וכו'.
<מאיה יוספוב: כאמור, הגעתי לכאן היום משם.
<מאיה יוספוב: ראש המדור שלי דב מאיר ברקוביץ היה בדיון שרים הזה לפני שבועיים.
<מאיה יוספוב: קיבלנו את ההחלטות שהתקבלו משם והיום אנחנו מתרגמים את אותן החלטות לנהלי עבודה.
<מאיה יוספוב: זה לא אומר, ואני אסביר לאדון שדיבר פה לפניי, שאין כיום נהלי עבודה במשטרת ישראל.
<מאיה יוספוב: יש נוהל טיפול המשטרה באלימות בין בני זוג, נוהל 03300219 – למי שמתעניין במספר.
<מאיה יוספוב: משטרת ישראל באמת עברה כברת דרך בטיפול בנושא הזה של טיפול באלימות בין בני זוג.
<מאיה יוספוב: אני חוקרת משנת 98' ואני זוכרת את השינוי ואת התהפוכות.
<מאיה יוספוב: נכון מאוד מה שאמר חבר הכנסת צור.
<מאיה יוספוב: אנחנו נותנים עדיפות מלאה וראשונה לטיפול בנשים, גברים, שבאים להגיש תלונה במשטרה על אלימות מצד בני הזוג.
<מאיה יוספוב: אין אצלנו איפה ואיפה – אם בעל הגיש או אישה הגישה.
<מאיה יוספוב: כמדיניות המשטרה לא רואה תלונת אלימות בין בני זוג כתלונת שווא.
<מאיה יוספוב: 90% מהחוקרים היום יגידו לכם שאישה או גבר שנכנסים בפתח של תחנת משטרה להגיש תלונה על אלימות מצד בן הזוג, בת הזוג, מתקבלים.
<מאיה יוספוב: מקבלים את התלונה, שומעים אותם.
<מאיה יוספוב: נותנים להם להגיד את מה שהם עברו, נותנים להם את כל הטפסים הרלוונטיים.
<מאיה יוספוב: מפנים אותם לאן שצריך להפנות, אם זה לרווחה במקרים של עבירות מיניות, אם זה למרכז הסיוע או למתנדבות כאלה ואחרות.
<מאיה יוספוב: כמובן שנותנים להם את האפשרות לקבל את המידע דרך מערכת מנ"ע, מערכת נפגעי עבירה, שזה סוגיה בפני עצמה.
<מאיה יוספוב: אבל זה לא נכון שאנחנו לא מטפלים, זה לא נכון שאין נוהל.
<מאיה יוספוב: אחד הדברים שהנוהל מורה לנו כחוקרים זה לאתר את החשוד בביצוע העבירה ולחקור אותו תוך שבעה ימים מהגשת התלונה.
<מאיה יוספוב: כמובן שאנחנו לא יכולים לעשות את זה בכל המקרים.
<רן מלמד: אבל זאת בדיוק הבעיה - שבעה ימים.
<מאיה יוספוב: שנייה.
<מאיה יוספוב: אנחנו לא יכולים לעשות את זה בכל המקרים כי לעיתים – ואין לי את הסטטיסטיקה אם זה לעיתים קרובות, רחוקות, ב-20% או ב-10% - אבל החשודים גם נמלטים ומתחבאים, ואז אנחנו מוציאים צווי מעצר, מכריזים עליהם כדרושים לחקירה ומטפלים במישורים אחרים.
עליזה לביא: הדוח הפנימי הזה התפרסם.
עליזה לביא: אני לא אתחיל לקרוא כאן, אבל הדוח מצא שקציני נפגעי עבירה מחוזיים שאחראים על הטיפול במקרי אלימות במשפחה פעלו במספר מקרים באופן מהותי בניגוד לנהלים.
עליזה לביא: מה ההתמודדות שלכם נוכח הדוח הפנימי הזה שלכם?
עליזה לביא: איך אתם מתמודדים?
עליזה לביא: איזה נהלים כבר שונו כדי לעצור היום את הדברים שאנחנו אמורים?
עליזה לביא: יש פה תלונות על עבריינים חוזרים, אין פה סנכרון בין תחנות המשטרה.
עליזה לביא: עוד ועוד ליקויים שנחשפים זה ליווי של תיק מרגע שהוא עובר ליחידת התביעות המשטרתית לצורך הכנת כתב אישום.
עליזה לביא: חלק מהמקרים - דווקא מההתחלה בהכנת כתב האישום נגד החשוד פגעה בתחושת האחריות השוטרים למעקב אחר התיק.
עליזה לביא: עוד ועוד דברים שלכם פנימיים, של מבקר שלכם, של דוח שלכם.
עליזה לביא: ספרי לנו מה הנהלים ששונו בחצי השנה האחרונה.
<מאיה יוספוב: קודם כל, לא בחצי השנה האחרונה, אבל בחצי שנה שקדמה לה חטיבת החקירות יצאה במבצע במירכאות של תיקוף נהלים.
<מאיה יוספוב: בין היתר, גם נוהל הטיפול המשטרתי באלימות בין בני זוג, נוהל הטיפול בעבירות מיניות, צווי הגנה, וכל הנהלים שקשורים באמת לנושא הרגיש והמיוחד הזה שאנחנו מטפלים בו.
<מאיה יוספוב: כל פעם שאנחנו נתקלים במשהו שהוא בניגוד לנהלים, כמובן דברים שגורמים לתוצאות טרגיות כמו המקרה האחרון, אנחנו מבצעים תחקיר, וכך גם מתבצע בימים אלו.
<מאיה יוספוב: אני לא אתייחס לזה כי באמת זה גם תחת חקירה וגם תחת תחקיר, ולכן אני לא אתייחס לנושא של רצח אביטל רוקח זיכרונה לברכה.
<מאיה יוספוב: אבל זה מתקיים.
<מאיה יוספוב: אנחנו בודקים את עצמנו גם ברמת תחנתית, גם ברמה מחוזית וגם ברמה ארצית במקרים האלה, ובמקרים גם שהתוצאות הן פחות דרמטיות וטרגיות.
<מאיה יוספוב: אנחנו מקבלים פניות מעובדי ציבור ומעורכי דין ומחברי כנסת ומוועדות כאלה ואחרות וגם מאזרחים לבדוק למה נעשה צעד כזה או אחר, למה לא נעשה צעד כזה או אחר.
<מאיה יוספוב: אנחנו מבקשים את שיתוף הפעולה ואת התשובות של יחידות החקירה השונות, גם דרך קציני נפגעי עבירות שיש כאלו בכל מחוז ומחוז וגם דרך פיקוד התחנה או פיקוד המרחב, או במקרים החמורים והחריגים יותר פיקוד המחוז, ואנחנו מגבשים מענה והתייחסות, שוב ברמה הארצית.
<מאיה יוספוב: אני מייצגת את המדור ברמה הארצית ואנחנו מגבשים גם התייחסות וגם תיקונים.
<מאיה יוספוב: וגם אם צריך, כן - אנחנו לא חוששים להוריד חזרה למטה, לרמה המחוזית או המרחבית, שיש גם לתת טיפול משמעתי.
<מאיה יוספוב: אני באופן אישי, בלי לציין שמות, טיפלתי במקרה בו קיבלנו תלונה מחבר כנסת על מעצר שווא של אישה שבאה להגיש תלונות על בן הזוג שלה.
<מאיה יוספוב: סליחה, הוא הגיש נגדה תלונות על הפרת צו.
<מאיה יוספוב: בסופו של דבר, היא נעצרה.
<מאיה יוספוב: הוא טען שהמעצר לא היה חוקי וכשאנחנו ראינו שיש מה לעשות כן המלצנו על צעדים משמעתיים, ואם גם צריך צעדים פליליים.
<מאיה יוספוב: ידוע לכולנו על כל מיני מקרים בעבר שבאמת כמו שאמרו קודם במירכאות נערפו ראשים של קצינים בתחנות ובמרחבים בגלל ליקויים.
<מאיה יוספוב: אנחנו באמת בשאיפה וזה מושתת במשטרת ישראל.
<מאיה יוספוב: אני זוכרת את זה כחוקרת ואני עושה את זה היום ברמה הארצית.
<מאיה יוספוב: אנחנו מחדדים נהלים ואנחנו עושים כנסים וימי עיון.
<מאיה יוספוב: חוקרי אלמ"ב באיזה תחנה או מרחב שהם נמצאים, עוברים בקדנציה שלהם כמה וכמה הכשרות.
<מאיה יוספוב: אין חוקר אלמ"ב שמטפל בתיקי אלמ"ב ולא עבר הכשרה בת שבוע, הכשרת אלמ"ב שמייחדת ומיוחדת.
<מלכה גנחובסקי: כנראה שזה לא מספיק.
<מלכה גנחובסקי: אני מלכה גנחובסקי.
<מלכה גנחובסקי: אני עובדת סוציאלית ואני מנהלת המרכז לטיפול באלימות במשפחה, משרד הרווחה, העירייה וויצ"ו.
<מלכה גנחובסקי: יש לנו עובד סוציאלי שנמצא יום בשבוע בתחנת המשטרה כחלק מתוכנית.
<מלכה גנחובסקי: יש בליבי פינה חמה למשטרה על כל השינוי והתהליך שהיא עשתה.
<מלכה גנחובסקי: הגיע הזמן שנעצור לרגע ונבין שמה שקרה מבחינת השינוי והתהליך שהמשטרה עברה הוא חשוב, הוא טוב.
<מלכה גנחובסקי: הוא לא מספיק.
<מלכה גנחובסקי: יש משהו חסר בכל ההכשרות שעושים.
<מלכה גנחובסקי: אני יודעת שעושים המון הכשרות, בחלקן אני הייתי שותפה.
<מלכה גנחובסקי: משהו חסר בתוך התהליך.
<מלכה גנחובסקי: דובר קודם על סוגיה של הערכת מסוכנות.
<מלכה גנחובסקי: אני מכירה מקרים שכבר יודעים להעריך מסוכנות.
<מלכה גנחובסקי: במקרה האחרון זה גם היה והיה גם במקרים אחרים.
<מלכה גנחובסקי: מה ההנחיות שמקבל החוקר במקרים שרמת המסוכנות מאוד מאוד גבוהה?
<מלכה גנחובסקי: אני יודעת מה תעני לי.
<מלכה גנחובסקי: הוא הגיע לבית המשפט והשופט אמר שהחשוד ישוחרר.
<מאיה יוספוב: לא, אני לא עונה בשם בתי המשפט.
<מלכה גנחובסקי: בדיון שהשתתפתי בו בשבוע שעבר שהוזמנתי על מנת לתת חוות דעת בנושא הזה, מתוך הדיון הרמתי טלפון ודיברתי עם המשטרה.
<מלכה גנחובסקי: אומר לי החוקר: אנחנו לא מוצאים אותו.
<מלכה גנחובסקי: אני צריכה לומר לתחנת המשטרה מה הן הנקודות בחייו של האיש על מנת שייגשו?
<מלכה גנחובסקי: אין לי שום מידע.
<מלכה גנחובסקי: מה עושים במקרים שהערכת המסוכנות גבוהה והחוקר אומר לי: המסוכנות גבוהה.
<מלכה גנחובסקי: מלכה, הכתובת על הקיר.
<מלכה גנחובסקי: מה ההנחיות?
<מלכה גנחובסקי: בואו נחדד את זה.
<מאיה יוספוב: ההנחיה היא חד-משמעית וברורה.
<מאיה יוספוב: בכלי להערכת מסוכנות למרות שהוא כלי תומך החלטה של קצין החקירה שבסופו של דבר מקבל החלטה לעצור, הכלי להערכת מסוכנות לאחר שממלאים את כל השאלות וההתרשמות הוא נותן מדד מסוכנות מספרי.
<מלכה גנחובסקי: מצוין, הוא נתן מדד.
<מלכה גנחובסקי: החוקר אומר: רמת המסוכנות מאוד גבוהה.
<מאיה יוספוב: אז ההנחיה היא לעצור.
<מלכה גנחובסקי: אבל הוא עצר והשופט שחרר.
<מאיה יוספוב: מלכה, נקודתית אני לא יכולה להתייחס למשהו שלא בדקתי אותו לעומק.
<מלכה גנחובסקי: לא נקודתית, כגורף.
<מאיה יוספוב: כגורף ההנחיה היא לעצור.
<מלכה גנחובסקי: מה עושה החוקר בנקודה שבה הוא הוא מגיע לשופט והשופט משחרר?
<מלכה גנחובסקי: האם יש בתוך המשטרה מערך שמדבר על סנכרון בתוך המשטרה?
<מלכה גנחובסקי: היתה לי ישיבה שדנה - - -
<מאיה יוספוב: אני חייבת לחדד את מה שאני מבינה ממך, אולי אני מבינה לא נכון.
<מאיה יוספוב: אנחנו כמשטרה כפופים לבתי-המשפט.
<מאיה יוספוב: אני יכולה לבוא ולעצור אותו שוב אם בית-משפט הורה על שחרור?
<מלכה גנחובסקי: את יכולה להגיש ערעור.
<מלכה גנחובסקי: לא הוגשו ערעורים.
<מאיה יוספוב: אני יכולה להגיש ערעור וכך אנחנו עושים בחלק גדול מהמקרים.
<מלכה גנחובסקי: חלק גדול?
<מאיה יוספוב: בחלק גדול מהמקרים הוגשו.
<מאיה יוספוב: בחלק לא, את צודקת.
<מלכה גנחובסקי: חלק גדול לא.
<מאיה יוספוב: כדי לתת תשובה נקודתית על אלה שלא אני צריכה לבדוק אותם.
<מלכה גנחובסקי: צריך לתת הנחיה שברגע שהחוקר עצמו אומר לאישה: את בסכנה, צאי למקלט - אכן אחריותה על מה היא עושה עם חייה ואם היא הולכת או לא.
<מלכה גנחובסקי: אבל ברגע שהחוקר עצמו חושב שהיא צריכה ללכת למקלט זה אומר שהוא חושב שהיא חייבת בהגנה מידית.
<מלכה גנחובסקי: ואם היא חייבת בהגנה מידית מי שצריך להגן עליה הוא אותו שוטר שעומד באותו מעמד.
<מלכה גנחובסקי: בואו נשכלל את האופן שבו ניתן להגן.
<מלכה גנחובסקי: תערערו על החלטות השופט.
<מלכה גנחובסקי: הלקונה המרכזית אצל השופטים היא חוסר הידע.
<מאיה יוספוב: מלכה, זה חייב להיעשות בשילוב זרועות.
<מלכה גנחובסקי: אני מסכימה איתך שידיהם נקיות ולא רוצה לחשוב בשום צורה אחרת.
<מלכה גנחובסקי: אבל הידע לגבי אלימות במשפחה הוא חסר.
<מלכה גנחובסקי: אנחנו מנסים בכוחותינו הדלים בתוך המרכזים לטיפול באלימות להיפגש עם שופטים, לתת יותר ויותר ידע, אבל היריעה לא מספקת.
<מלכה גנחובסקי: שופט שעומד בפניו מקרה של אלימות צריך להבין שהדיאלוג הוא אחר, שההתנהלות היא אחרת, שהסכנה העומדת לפתחה של האישה במקרה הזה היא גדולה, ופה צריך לשלב ידיים - מידע לשופטים ושוטרים שיעזו.
<מלכה גנחובסקי: משטרת שתעז להגיש ערעור וערעור וערעור כדי לומר את דברה: אנחנו חושבים שמדובר בסכנה אמיתית.
<מלכה גנחובסקי: הבעיה שלנו היא לא רק מקרי הרצח, מקרי הרצח הם יחסית מעטים.
<מלכה גנחובסקי: הבעיה שלנו היא עוד הרבה קודם - באותם מקרים שזה לא מגיע לרצח, באותם מקרים שאולי נגיע לרצח.
<מלכה גנחובסקי: גם שם צריך לשכלל את הידע גם של השוטרים וגם של השופטים בהתבוננות בגבר, בהתבוננות ביכולת של הגבר לעשות שינוי - כן או לא, בקול שהגבר צריך לקבל.
<מלכה גנחובסקי: הגיע הזמן להבין שזה לא בעיה של נשים.
<מלכה גנחובסקי: זה בעיה של גברים באותה מידה שזו בעיה של נשים.
<אמי פלמור: זו הבעיה של החברה הישראלית, לא בעיה של גברים.
<מלכה גנחובסקי: הגברים צריכים להתחיל לקחת אחריות על המעשים שלהם.
<מלכה גנחובסקי: אנחנו צריכים להתחיל לתת להם מענים על מנת שהם יוכלו לעזור לעצמם לעשות משהו אחר.
עליזה לביא: תודה לך, עובדת סוציאלית מלכה גנחובסקי, מנהלת המרכז למניעת אלימות של ויצ"ו בירושלים.
עליזה לביא: עכשיו עו"ד רוני סדובניק יועצת ראש לשכת עורכי הדין למעמד האישה, בבקשה.
<רוני אלוני סדובניק: קודם כל, תודה רבה על קיום הדיון החשוב הזה גם בפגרה.
<רוני אלוני סדובניק: אני רוצה להעלות נקודה שלא התייחסו אליה וזה הנושא של אלימות קשה כנגד נשים שהן פעילות רבות בתחום שמנסות להגן על אותן נשים או לקדם דברים.
<רוני אלוני סדובניק: ישנה תופעה של אלימות קשה מאוד גם בתקשורת - באינטרנט הכוונה - פעילות סייבר כשהוגשו הרבה מאוד תלונות למשטרה של פעילות למען נשים מוכות שגם הן חוטפות קמפיינים שלמים של אלימות והמשטרה לא עושה כלום עם התלונות האלה, כולל פרופ' הרצוג וד"ר אינס ועוד רבות אחרות פעילות.
עליזה לביא: חברות כנסת, אנחנו גם.
<רוני אלוני סדובניק: נכון, גם חברות כנסת וגם שופטות בבתי-משפט לענייני משפחה סופגות, כולל אני.
<רוני אלוני סדובניק: גם אני ספגתי כאלה דברים איומים.
<רוני אלוני סדובניק: אמי, זה אלייך – המשטרה את כל התלונות סגרה מחוסר עניין לציבור ביחידת המחשבים של המשטרה.
<רוני אלוני סדובניק: הם אומרים שאין פה עבירה, שיש חופש ביטוי.
<רוני אלוני סדובניק: מדובר באלימות קשה, קשה מילולית, עם תמונות עירום שלנו ועם כל מיני דברים, אני לא רוצה לחזור.
<רוני אלוני סדובניק: אני חושבת שכדי שאנחנו נצליח לגייס עוד פעילות ועוד אנשים שיירתמו למאבק שלנו המשטרה חייבת להבין שגם הסייבר הפך להיות מוקד לאלימות נגד נשים.
<רוני אלוני סדובניק: רדיו 103 מריץ כבר עשרה שבועות על-פי דיווחיו קמפיין מתמשך שנקרא: "אימא, איפה אבא?
<רוני אלוני סדובניק: " בתוכניתו של מישהו בשם גבי גזית.
<רוני אלוני סדובניק: הוא מעלה גם בבלוג באינטרנט עשרות מסמכים חסויים מתוך דיני משפחה על נשים ותוך הפרה בוטה של פרטיות של ילדים ונשים כדי להוכיח את אותן טענות שכביכול יש כל מיני נשים שהן - - - אני חושבת שיש כאן פריצות מוחלטת ואלימות קשה גם בזה שהם מפיצים באינטרנט מסמכים ופסקי דין מתוך דיני משפחה שאמורים להיות חסויים.
<רוני אלוני סדובניק: לפני שתפרסמו באתר הכנסת את הפרוטוקול של הדיון כדאי להוריד את שמה הפרטי של מי שנתנה כאן עדות כי היו שם פרטים שעלולים להיות מזהים.
עליזה לביא: משפט, בבקשה.
<מורן סמון: עו"ד מורן סמון מהוועדה לתלונות שווא וניכור הורי של מחוז תל-אביב והמרכז, לשכת עורכי הדין.
<קריאה: מספיק, דיברו פה - - -
<מורן סמון: ניתן בקלות להיכנס לעמוד הפייסבוק של 103FM כדי לראות שאין מסמך אחד.
<מורן סמון: ההיפך, כל הקמפיין נועד להעלות את המודעות - - -
עליזה לביא: זו היוזמה שלך הקמפיין הזה ב-103 כך שאת נחלצת להגן?
<מורן סמון: לא, גברתי.
<מורן סמון: אבל אני כן התראיינתי בו אז אני כן רוצה לומר את העמדה שלי בעניין הזה.
עליזה לביא: זה לא עמדה, זה היה - - -
<רוני אלוני סדובניק: זה היה ב-14.8, ביום שנרצחה גברת בר-ציון, באותו יום.
<מורן סמון: איך את משתמשת ברצח כל כך נתעב כדי ליצור כזה מצב?
<מורן סמון: רק להיכנס לעמוד הפייסבוק של 103 ניתן לראות שאין אף מסמך שפורסם אלא באמת גרסאות של גברים ונשים שחוו גם תלונות שווא וגם ניכור הורי.
עליזה לביא: תודה לך, גברתי.
עליזה לביא: אני רק רוצה לשתף את כולם בכך שביום האלימות נגד נשים שנציין אותו בכנסת ישראל ב-25 בנובמבר השנה, הנושא שנבחר על ידינו יהיה אלימות מינית, ובכלל אלימות בסייבר.
עליזה לביא: אנחנו כמובן נוציא סדר-יום, אבל זה הנושא שבחרנו אותו השנה.
<רות רזניק: לציין גם את ההתגברות ההולכת וגדלה של אונס קבוצתי כלפי נערות בבתי-ספר.
עליזה לביא: גם את זה רשמנו.
עליזה לביא: חגי מויאל, מפקח ארצי בתחום האלימות במשפחה במשרד הרווחה, בבקשה.
<חגי מויאל: קודם כל, המשרד שלנו כמובן מברך על הנושא של ההתכנסות וגם על הנושא של הקמת גוף כזה או אחר לנושא של טיפול באלימות במשפחה.
<חגי מויאל: איך הוא ייראה זה כבר בהמשך.
<חגי מויאל: חשוב לי לחדד כאן ולהדגיש שמשנת 98' בהחלטת ממשלה כבר הוקם גוף כזה שהפיק הרבה תוצרים.
<חגי מויאל: בשלב מסוים הגוף הזה הפך להיות גוף אחר שהוא היה רק גוף של ועדה לבחינת מקרי רצח, אבל מאז היו מספר גופים שנקבעו גם על-ידי הממשלה וגם ועדות נוספות שייצרו המון תוצרים בכל הנושא של הטיפול באלימות במשפחה.
<חגי מויאל: מרביתם לא באו לידי ביטוי בסופו של דבר בביצוע בגלל בעיה של משאבים.
<חגי מויאל: אני חושב שאותו צוות, אותה ועדה שתקום בהמשך, חשוב שתדע לקבל את כל מסקנות הוועדות בעבר שהתכנסו בנושא הזה כי יש תובנות מאוד טובות שרק צריך לקדם אותן ולהביא אותן לידי ביצוע.
<חגי מויאל: חשוב לי לציין שלא תקום כאן ועדה שתיצור יש מאין ותמציא את הגלגל מחדש.
<חגי מויאל: תודה.
עליזה לביא: לרה צינמן, יושבת-ראש ארגון משפחות נרצחים ונרצחות.
<לרה צינמן: כפי שהזכירה אמי פלמור, ביתי נרצחה בשנת 96' ומשנת 98' אני פעילה בארגון שעוסק לא רק ברצח נשים אלא ברצח אזרחים תמימים בכלל.
<לרה צינמן: נכון שזה כונה טרור אזרחי, כך אנחנו רוצים שיתייחסו לזה במדינה.
<לרה צינמן: כמו שמשקיעים מיליארדים ב"כיפת ברזל" נגד טרור ונגד טילים כך צריך באמת להשקיע מיליארדים.
<לרה צינמן: הקורבנות האלה לא פחות כואבים מחללי צה"ל.
<לרה צינמן: מיד אחרי שהסתיימה המלחמה הגיע התור של הרציחות ונרצחה דפנה בר-ציון.
<לרה צינמן: לאיזה תגובה זכה הרצח?
<לרה צינמן: מיד התחילו להתראיין החברים של הרוצח ולדבר עליו כאדם נחמד, ובעצם קורבן בעצמו.
<לרה צינמן: שוב חזרו לכותרות של רצח על רקע רומנטי.
<לרה צינמן: היתה כתבה בערוץ 1 על כך שהרבה שנשים שנרצחות על-ידי בני זוג, הרוצחים רוצחים אותן מתוך אהבה.
<לרה צינמן: משפט הסיום היה שדפנה הצטרפה לעוד קורבן אהבה, לא קורבן רצח.
<לרה צינמן: בקשר לאביטל רוקח ההתייחסות היא שונה.
<לרה צינמן: אנחנו ביקרנו את שתי המשפחות ושמענו את הבנים של אביטל.
<לרה צינמן: אנחנו גם הזמנו אותם ואת המשפחה של דפנה להגיע לדיון.
<לרה צינמן: הם פשוט כל כך שקועים בכאבם הטרי שהם לא היו מסוגלים.
<לרה צינמן: אבל אילו הייתם שומעים את הסיפורים של הבנים של אביטל, ובמיוחד בנה הבכור נאור שהוא בעצמו הגיש תלונות במשטרה והוא טען שהוא לא קיבל שום מענה ראוי.
<לרה צינמן: הוא טען שהשופט שחרר את הרוצח כי זאת היתה הבקשה של המשטרה לשחרר אותו, זה היה על דעת המשטרה.
<לרה צינמן: לא רק שהמשטרה לא הגישה ערעור, אלא היא הסכימה לכך שישחררו אותו למרות שהיו איומים ברורים.
<לרה צינמן: הוא החזיק בבית גרזן, אוסף סכינים.
<לרה צינמן: כל אותם דיבורים שהיא הלכה לבקר אותו בזמן שהוא היה תחת צו הגנה – זה מאוד מאוד כאב למשפחה.
<לרה צינמן: כן, היא היתה נשמה כל כך טובה.
<לרה צינמן: היא סבלה מהבעל מאז שהם התחתנו והם הכירו בגיל 14.
<לרה צינמן: הוא היה אדם מניפולטיבי, סוג גם כן של גואל רצון שהוזכר כאן, שהיא סבלה ורק למען הילדים לא עזבה אותו.
<לרה צינמן: כשהיא כבר סוף סוף עזבה אז התחילו איומים עוד יותר קשים וזה הסתיים ברצח.
<לרה צינמן: אנחנו באמת מברכים על הקמת תת-הוועדה, אבל אנחנו חושבים שהיא צריכה להיות גוף אופרטיבי כדי שבאמת יהיו תוצאות בשטח ושלא נגיד בעוד כמה ימים ששוב הכתובת היתה על הקיר.
עליזה לביא: עו"ד חנית אברהם בכר מהנהלת בתי-המשפט, בבקשה.
<חנית בכר אברהם: שלום, אני מהנהלת בתי-המשפט.
<חנית בכר אברהם: שמעתי כמה התייחסויות לגבי השופטים.
<חנית בכר אברהם: אני לא רוצה להיכנס להחלטות עצמן, אבל כן חשוב לי להגיד שבית-המשפט מקבל את ההחלטה על-פי התשתית הנורמטיבית שמונחת בפניו ועל פי זה הוא נותן בסופו של דבר את צו ההגנה.
<חנית בכר אברהם: תפקיד רשויות האכיפה הוא בסופו של דבר ללכת ולבקר, לעקוב ולפקח.
<חנית בכר אברהם: אולי אפשר לחשוב על רעיונות ודברים נוספים, אבל בסופו של דבר בית-המשפט מקבל את ההחלטה על-פי התשתית שמונחת לפניו.
<חנית בכר אברהם: הועלו פה ספקות לגבי הידע של השופטים או על ההחלטה שלהם.
<חנית בכר אברהם: אם יש איזשהו ספק התפקיד של המשטרה והיא רשאית ולהגיש ערר.
<חנית בכר אברהם: אני לא רוצה להיכנס להחלטה הספציפית שהיתה והועלו פה טענות, יכול להיות שזה היה המקום לבוא ולעשות את זה.
<חנית בכר אברהם: דבר נוסף שחשוב לי להתייחס אליו – שאלת גם את המשטרה לגבי נוהלים וחשוב לי לחדד.
<חנית בכר אברהם: היו דיונים בעבר ובכנסת על הקשר בין בית-המשפט למשטרה.
<חנית בכר אברהם: מוצאים צווי הגנה על-ידי בית-המשפט והיה איזשהו נתק, היה קושי להגיע בסופו של דבר למשטרה.
<חנית בכר אברהם: דובר על ממשק ממוחשב.
<חנית בכר אברהם: זה כרגע ירד מהפרק כי זה באמת נושא מאוד רגיש ויש חשש שזה באמת ידלוף וייצא החוצה.
<חנית בכר אברהם: לכן, יש נוהל שכרגע אנחנו בהנהלת בתי-המשפט ייסדנו.
<חנית בכר אברהם: אנחנו מעבירים, אם זה במסירה ידנית או בפקס, ישירות למשטרה.
<חנית בכר אברהם: אני חייבת לציין שזה עדיין לא מושלם.
<חנית בכר אברהם: יש לנו עדיין קושי במשטרה להשיג את האנשים בצד השני, לשמוע את האנשים, אבל מצד בית-המשפט אנחנו עושים את המקסימום.
<מאירה בסוק: אנחנו מדברים על משהו שהוא ב-2010.
<מאירה בסוק: ארבע שנים אתם לא מצליחים לעשות את זה?
<מאירה בסוק: אני לא מבינה את זה.
<מאירה בסוק: בוועדה לביקורת המדינה היה דיון שבו הייתי נוכחת.
<מאירה בסוק: זה כבר ארבע שנים ואתם לא מצליחים לעשות?
<חנית בכר אברהם: אז אני אומרת שוב, יש נוהל.
<מאירה בסוק: אבל הנוהל לא מתקיים.
עליזה לביא: חנית, מאירה היא הוותיקה פה.
עליזה לביא: כל מה שמאירה אומרת, מבחינתנו זה אורים ותומים.
עליזה לביא: אם מאירה אומרת משהו אנחנו לא הולכים לבדוק בכלל.
עליזה לביא: מה את עונה לה?
<חנית בכר אברהם: אז אני אומרת, נכון.
<חנית בכר אברהם: זה אכן בעקבות דוח מבקר המדינה.
<חנית בכר אברהם: אבל כמו שאמרתי, הסדרנו את זה.
<חנית בכר אברהם: יש נוהל מסודר.
<חנית בכר אברהם: זה שעדיין יש קשיים בממשק מול המשטרה – בסדר, זה משהו שעדיין עובדים עליו.
<מאירה בסוק: זה הסנכרון שעליו אנחנו מדברים כל הזמן ולא קיים.
<רן מלמד: אבל ארבע שנים זה מעט זמן, אפשר לחכות עוד 15.
עליזה לביא: אנחנו חייבים לסיים, אנחנו נחזור וניפגש.
עליזה לביא: אני אוספת חמש הערות.
<דפנה רובינשטיין: עו"ד דפנה רובינשטיין, אני מעמותת "רוח נשית".
<דפנה רובינשטיין: אנחנו מלוות נשים ביום שאחרי.
<דפנה רובינשטיין: אני כל יום שומעת מנשים מה שלא מחלחל לפקידים הזוטרים, לא במשטרה, לא בהוצאה לפועל, לא בביטוח לאומי, לא בשום מקום, תיאטרון האבסורד שפשוט כל הכוונות הטובות שלכם לא מגיעות.
<דפנה רובינשטיין: נשים הולכות למשטרה ולא מאמינים להן כי הקמפיין על תלונות השווא הוא קמפיין חזק.
<דפנה רובינשטיין: הוא מחלחל גם לשוטרים, לא מאמינים להן.
<דפנה רובינשטיין: אם מאמינים להן אז אי-אפשר לאכוף את צווי ההרחקה, צווי הטרדה מאיימת.
<דפנה רובינשטיין: זה פשוט חוזר על עצמו שוב ושוב.
<דפנה רובינשטיין: אני פונה למנכ"לית משרד המשפטים, רשות האכיפה והגבייה, בית-משפט למשפחה - יש יחידת סמך של משרד המשפטים.
<דפנה רובינשטיין: הגופים האלה לא מדברים אחד עם השני.
<דפנה רובינשטיין: אל תשכחו, יש גם אלימות כלכלית.
<דפנה רובינשטיין: אביטל רוקח לא הלכה למקלט כי היא רצתה לפרנס את הילדים שלה.
<דפנה רובינשטיין: יש אלימות כלכלית מאוד קשה, יש סימנים מאוד קשים.
<דפנה רובינשטיין: אחד הסימנים לפני אלימות פיזית הוא אלימות כלכלית.
<דפנה רובינשטיין: בספרות קוראים לזה "לחנוך את האישה".
<אמי פלמור: איך זה מתחבר לרשות האכיפה והגבייה?
<דפנה רובינשטיין: רשות האכיפה והגבייה – יש בעיה.
<דפנה רובינשטיין: היום לפקידות יש סמכויות מאוד נרחבות.
<דפנה רובינשטיין: עשיתם רפורמה מדהימה.
<דפנה רובינשטיין: יש בעיה שלפקידות יש סטיגמות.
<דפנה רובינשטיין: אני כתבתי עבודת דוקטורט על הוצאה לפועל, רשות האכיפה והגבייה, וראיינתי את הפקידות.
<דפנה רובינשטיין: יש סטיגמות של נשים על נשים.
<דפנה רובינשטיין: לא פלא שאנחנו שומעות פה נשים שיוצאות נגד נשים.
<פנינה יחזקאל כחלון: לא יוצאות נגד נשים.
<אמי פלמור: תסבירי מה מצופה מרשות האכיפה והגבייה?
<דפנה רובינשטיין: כשאישה הולכת לפתוח תיק ברשות האכיפה והגבייה המידע לא זורם מהמחשב של בית-המשפט למשפחה למחשב של ההוצאה לפועל.
<אמי פלמור: מידע על מה?
<אמי פלמור: על גביית מזונות.
<אמי פלמור: תסבירי, את לא מסבירה מה הנושא.
<דפנה רובינשטיין: למה פסק דין לדמי מזונות ילדים בישראל לא יכול להגיע ישירות להוצאה לפועל?
<דפנה רובינשטיין: למה צריך לטרטר את האישה?
<דפנה רובינשטיין: זה אישה שעוברת גיהינום, למה היא צריכה לעבור את הטרטור הזה?
<דפנה רובינשטיין: למה המחשבים לא מדברים?
<אמי פלמור: איך זה קשור לסטיגמה?
<אמי פלמור: אם יש פסק דין אז אין פה שאלה של אכיפה או אי-אכיפה.
<דפנה רובינשטיין: יש ויה-דולורוזה שהאישה עוברת מול המערכות.
<דפנה רובינשטיין: הוויה-דולורוזה מתחיל במשטרה, אחר כך בבית-משפט.
<דפנה רובינשטיין: אחר כך היא מקבלת פסק דין והיא מגיעה להוצאה לפועל ואז אומרים לה שזה לא פסק הדין המקורי ושהיא צריכה לחזור לארכיון בבית-משפט למשפחה.
<אמי פלמור: אבל זה לא מכוון כלפי נשים.
<דפנה רובינשטיין: אני מדברת על התוצאה.
<דפנה רובינשטיין: כל הכוונות הן נהדרות, התוצאה היא גרועה.
<אמי פלמור: אני רוצה לעזור ואני רוצה לקבל ביקורת על דברים שאנחנו יכולים לשנות אותם.
<אמי פלמור: את מתארת הליך בירוקרטי שנוגע לכל מי לרשות האכיפה והגבייה, בין אם הוא רוצה לגבות חוב על העסק שלו או הוא רוצה לגבות חוב מזונות.
<אמי פלמור: אין הליך.
<דפנה רובינשטיין: יש פה גם ילדים.
<דפנה רובינשטיין: יש לכם חוב של 9 מיליארד שקל שרשות האכיפה - - -
עליזה לביא: מה שאמי אומרת לך זה שאין פה הבדל מגדרי כי זה תהליך בירוקרטי.
<אמי פלמור: צריך לשפר את ההליך הבירוקרטי, אבל הוא לא קשור נקודתית דווקא לגביית מזונות - נהפוך הוא.
<אמי פלמור: אם נזכיר את הדברים שרוני אמרה קודם על הקמפיינים בסייבר וכן הלאה, גם אני קיבלתי את התואר המחמיא צוררת פמינאצית - -
<דפנה רובינשטיין: גם אני קיבלתי אותו.
<דפנה רובינשטיין: אני אחת המרואיינות בכתבה.
<דפנה רובינשטיין: אנחנו מסכימות על זה.
<אמי פלמור: - -בעקבות קמפיין של רשות האכיפה והגבייה שיצא בנושא הזה של סיוע לגביית מזונות מצד אחד, ובעקבות פעילות של משרד המשפטים לנסות ולהגן על אותן עובדות סוציאליות ושופטים לענייני משפחה שמוגשות נגדם תביעות בארצות-הברית ומתנהלים נגדם קמפיינים באינטרנט, וכן הלאה.
<אמי פלמור: הדברים בהחלט לא נסגרים מחוסר עניין לציבור.
<אמי פלמור: יש בהם טיפול והטיפול הוא מאוד מורכב, ראינו את זה.
<אמי פלמור: חלק מהנושאים או מהכשלים והקשיים קשורים לפעילות כזאת בכלל.
<אמי פלמור: ראינו בקיץ האחרון כשהתגברה ההסתה הפנימית בתוך מדינת ישראל באינטרנט, וכן הלאה.
<אמי פלמור: משרד המשפטים פתח מוקד למלחמה בגילויי גזענות וכו' וכו'.
<אמי פלמור: פתחנו בחקירות בנושאים האלה.
<אמי פלמור: ניסינו להוריד אתרים מסוימים, לסגור דפי פייסבוק.
<אמי פלמור: יש את המדיניות של פייסבוק בנושא הזה.
<אמי פלמור: זה נושא מורכב.
<אמי פלמור: מישהו פה התבדח על זה שהקימו רשות למלחמה בסייבר.
<אמי פלמור: אני רק מציעה להבין שאיכשהו בסוף הדברים קשורים אחד לשני והמאבקים משתלבים אחד בשני, ובראשם המאבק בבירוקרטיה.
<אמי פלמור: יש בירוקרטיה ולא נפתח תיק באכיפה לגבייה באופן אוטומטי רק כי ניתן פסק דין.
<אמי פלמור: זה איזשהו תהליך שבו אדם צריך לנסות לקבל את פסק הדין ולהמתין תקופה עד שהדבר הזה קורה.
<דפנה רובינשטיין: זה לא מה שאמרתי, לא דיברתי על ה-21 יום.
<דפנה רובינשטיין: אין שום סיבה שהאישה תטורטר ואין שום סיבה שמנהלת מחלקת מזונות שאני לא אגיד את שמה פה כי אני לא נגדה תגיד לי שאישה שתובעת חצי מטיפולים פסיכולוגים על ילדים להורים גרושים היא בזבזנית, לוחמנית וביצ'ית.
<אמי פלמור: אם יש פסק דין של שופט אז היא יכולה גם להגיד שהיא מכוערת וזה לא רלוונטי.
עליזה לביא: גברתי, תציגי את עצמך.
<ג'ולייט קייט: ג'ולי קייט, אני מנהלת מקלט לנשים.
<ג'ולייט קייט: אני רוצה להציג את העמדה של פורום מנהלות מקלטים.
<ג'ולייט קייט: יש הרבה מאוד דברים שהוזכרו על-ידי כל החברים והחברות שהיו כאן.
<ג'ולייט קייט: לדעתי, הדיון באיזשהו מקום קצת הוסט ממטרתו המרכזית.
עליזה לביא: המטרה המרכזית היא להמליץ ולהביא בפני מר אליעזר רוזנבאום מהניסיון שלכם, מהידע, מהלימוד בשטח.
<ג'ולייט קייט: אנחנו רואות את חוסר הסנכרון בהרבה מאוד תחומים, בין היתר, בין הגופים שמטפלים באלימות במשפחה, בין היתר, בהעברת מידע ומסירת מידע לנשים והכרת הנהלים והתמקצעות.