GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יפעת בלפר: אנחנו יודעים שהחוק מטיל אחריות מיוחדת על מעסיקים, גם למנוע וגם לטפל בהטרדה מינית במקום העבודה, ולצערנו, 16 שנה אחרי, מרבית מהמעסיקים עדיין לא מיישמים את הוראות החוק.
<יפעת בלפר: אנחנו יודעים מסקר של משרד התמ"ת משנת 2011 שלמעלה מ-50% מהמעסיקים לא מקיימים את הוראות החוק.
עליזה לביא: אז מה, מה זה הקוד הזה?
עליזה לביא: מה הניסיון הזה לעשות?
<יפעת בלפר: אני רוצה משפט אחד לפני.
<יפעת בלפר: אני לא אמנה את כל הסיבות למה לא מיישמים את הוראות החוק אבל אני כן רוצה להגיד כמה דברים בסיסים: אחד, אנחנו יודעים שהחוק לא מפרט דיו את חובות המעסיק.
<יפעת בלפר: הוא פשוט לא מפרט וגם לא עונה על צרכים שאנחנו יודעים להגיד שהם קיימים ועולים מהשטח.
<יפעת בלפר: דבר שני, האכיפה היא מוגבלת ולצד זאת אין מספיק תמריצים – או אין בכלל תמריצים – שמעודדים מעסיקים לקיים את הוראות החוק.
<יפעת בלפר: זה נכון גם לגבי בתי המשפט, אנחנו יודעים שיש מעט מאוד תביעות שתובעות את המעסיק על ההטרדה שהתרחשה במסגרת מקום העבודה, וזה מלמד אותנו, זה נותן ביטוי למעשה שלא היתה פה הפנמה של חובות המעסיק במקום העבודה ולא ציבור העובדות והעובדים מודעים לכך.
<יפעת בלפר: הקוד – הקוד מנסה בעצם לענות על הכשלים, האתגרים האלה, בכמה רמות: ברמה הראשונה בעצם הקוד מתייחס לחוק ולתקנות.
<יפעת בלפר: הוא לוקח את ההוראות ופשוט פורט אותן, הופך אותן לפעולות ישימות, נותן כלים, נותן סיוע למעסיק כיצד לפעול, פשוט הנחיות ברורות כיצד לפעול.
<יפעת בלפר: לצד הפירוט הזה הוא נותן גם מענה לדברים שלא קיימים ועולים מהשטח.
<יפעת בלפר: אני רוצה לתת דוגמאות יותר קונקרטיות, שנוכל לדבר על הדברים.
<יפעת בלפר: הקוד בנוי ממספר פרקים ואולי הפרק המרכזי והחשוב ביותר מתייחס לדברים שנאמרו פה גם על ידי חברות הכנסת – זה אחריות המעסיק, אחריות ההנהלה.
<יפעת בלפר: הקוד למעשה – בניגוד לחוק, שהחוק פחות יכול לעשות את זה – הקוד דורש מדיניות ברורה באשר למניעת הטרדה מינית, וזה מתחיל באמת, כמו שאמרנו, לא להתעלם מבדיחות גסות בישיבת הנהלה, לא ממיילים שמריצים פורנוגרפיה בין עובדים, לא הערות סקסיסטיות לגבי עובדות חדשות.
עליזה לביא: אבל מי השומרים החברתיים שאתן ממליצות שיהיו בארגון?
עליזה לביא: נניח שחיברתי אתכן לאחד בארגונים הגדולים במשק, ישבתם אתם – תכלס, מה אמרתן להם?
עליזה לביא: תספרי לנו בתכלס, כי אני אומרת שוב, אני רוצה לרדת מרמת התיאוריה.
עליזה לביא: מה ישבת ואמרת להם?
עליזה לביא: תעשו ככה, תעשו עוד השתלמות, עוד השתלמות, או בעצם פיתחתן כלים נוספים שהנה, אתה כמעסיק אולי תלית בחדר האוכל או על לוח המודעות - - -
<יפעת בלפר: זה בדיוק הדוגמאות שאני רוצה לרדת אליהן, אני אשמח שגם אחרי זה השותף היקר שלי ממכון התקנים, ד"ר אייל נצן, יסביר את הדברים מבחינת הליך ההתעדה שמכון התקנים אחרי זה יעשה למקומות עבודה שבאמת יאמצו את הקוד הזה.
<יפעת בלפר: אז בראש ובראשונה דיברנו על מדיניות – ואולי נצן יסביר איך באמת בודקים את אותה מדיניות.
<יפעת בלפר: אבל אני רוצה לדבר על דוגמה מרכזית, על אותו תקנון שדיברתם עליו.
<יפעת בלפר: מעסיקים חושבים עדיין שאם הם תולים את אותו פוסטר במטבח או בשירותים הם סימנו "וי" והם קיימו את הוראות החוק – ולא די בכך.
<יפעת בלפר: הקוד בעצם – וזה מה שאנחנו עושים עם מקומות העבודה – מסבירים מה המשמעות של תקנון מותאם, זאת אומרת, אנחנו רוצים מהמעסיק שיישב ויבחן את הארגון שלו, את המאפיינים שלו, שיסמן את נקודות התורפה, איך הוא מתייחס אליהן והדברים האלה יהיו כתובים בתקנון שלו.
<יפעת בלפר: זה נכון גם לגבי האחראיות, הממונות במקום העבודה, שמקבלות את המינוי בלי שום הכשרה.
<יפעת בלפר: החוק כרגע לא מדבר על חובת ההכשרה והקוד מפרט בצורה מאוד מאוד ברורה על חובת ההכשרה – מה מספר השעות, מי הגוף המכשיר והחשיבות שתהיה לו מומחיות בתחום, התכנים שחשוב שהוא יעבור ומה התנאים שהמעסיק צריך לתת לאותן ממונות בשביל שהן יוכלו לקיים את התפקיד שלהן כמו שצריך.
<יפעת בלפר: אנחנו יודעים שבלי הכלים ובלי ההכשרות האלה לממונות הן לא יכולות לבצע את התפקיד שלהן.
<יפעת בלפר: זה הרבה פעמים נופל כאן.
<יפעת בלפר: מעבר לזה, אנחנו מתייחסים בקוד גם להליכי הבירור, שמעסיקים מרגישים שאין להם את הכלים או שהם לא יודעים איך לעשות את זה.
<יפעת בלפר: הוא מפרט מהם ההליכים, מהם השלבים, איך לשמור על סודיות, איך לשמור על פרטיות, איך לשמור על זכויות גם המתלוננת וגם הנפגעת.
<יפעת בלפר: אנחנו מתייחסים לנקודה שעלתה פה ושהיא מאוד מאוד חשובה – לסביבת העבודה.
<יפעת בלפר: הדיבור החשוב הוא על אותה אווירה שדיברנו, ליצור תרבות ארגונית שלא סובלת הטרדות מיניות.
<יפעת בלפר: בהיבט הזה אנחנו מדברים גם על סביבת עבודה – זה לא רק נפגעת שנפגעת מהטרדה מינית אלא גם הסביבה שהיא חשופה.
<יפעת בלפר: בהיבט הזה אנחנו רוצים ודורשים מהמעסיק שכמו בכל מקרה אחר לצורך העניין של גניבה, או של כל עבירת משמעת אחרת, שיקיים הליך בתוך סביבת העבודה, בתוך המקום עצמו, לבדוק האם היו פגיעות נוספות.
<יפעת בלפר: אנחנו יודעים שהטרדות מיניות מתרחשות לא רק כלפי נפגעת אחת אלא - - -
עליזה לביא: זה דפוס סדרתי.
<יפעת בלפר: לחלוטין.
<יפעת בלפר: אז לבדוק באופן יזום האם יש פגיעות נוספות, כן לעשות איזשהו תהליך ארגוני לסביבת העבודה שנחשפה, לא רק מההטרדה אלא גם מהאווירה העוינת שמתפתחת במקום העבודה סביב ההליך, סביב הליך הבירור.
<יפעת בלפר: אלה רק דוגמאות קטנות.
<יפעת בלפר: כן חשוב לי להגיד שאנחנו נמצאים בשלב של יצירת וניסוח הקוד.
<יפעת בלפר: בסוף השנה הוא יוגש למשרד הכלכלה ובשלב הבא של הפרויקט אנחנו כן נטמיע את הקוד במספר חברות כפיילוט ונבחן את ההטמעה שלו.
עליזה לביא: נירה, היועצת המשפטית, רוצה לשאול שאלה.
<נירה למאי-רכלבסקי: אני רוצה להגיד שהתקנות, שאגב, רובן מ-98' – היינו כמובן שמחות מאוד אם כל המעבידים היו מקיימים את התקנות ואז באמת בא לציון גואל.
<נירה למאי-רכלבסקי: אבל אני כן חייבת לציין שהקוד האתי הוא מאוד ברור, הוא מאוד מזמין, כלומר, אם הייתי מעסיק הייתי שמחה מאוד שיש לי משהו סדור שנוגע באמת בפינות של תקנות שמנוסחות בדרך חקיקתית-רגולטורית, שהיא קצת יותר רשמית ואולי לא היו בהירות לי לגמרי, וכמו שציינת, ההכשרה ואותם דברים שהם ברקע של האקלים, שאת זה קשה לפעמים להעביר בחוק.
<נירה למאי-רכלבסקי: הקוד הוא גם לא ארוך מאוד, הוא 16 עמודים.
<נירה למאי-רכלבסקי: כלומר, אם היה יוצא משהו כזה שהיה מפחיד מעסיקים הייתי – אני נהניתי באמת לקרוא שלב אחר שלב והרגשתי שבאמת אל מול התקנות, שאני חייבת להגיד שהן גם מפורטות והן דבר חקיקה טוב, הקוד הוא באמת משהו שקל לעבוד אתו.
<נירה למאי-רכלבסקי: לכן מהבחינה הזו אני חושבת שבהחלט הוועדה יכולה לקרוא, להמליץ, לומר למעסיקים שיש כאן מקום - - -
עליזה לביא: כן, כן, אנחנו חלק משיתוף הפעולה.
עליזה לביא: יותר מזה, הבאנו גם חברות במשק שיש לנו קשר יותר טוב אתן וכן ניסינו פה להגביר.
עליזה לביא: כמובן שזה יהיה פה עניין התנדבותי עם מודעות, תרומה לקהילה, נכנה את זה בכל דרך אפשרית שנוכל כדי להעצים את הקוד הזה.
עליזה לביא: זה קוד חברתי למעשה.
עליזה לביא: ראינו את זה בהנגשה – שהיה פה את הקוד החברתי בהנגשה, התחלה של הבנה שצריך להנגיש את מקומות הבילוי וההסעדה.
עליזה לביא: עכשיו יש את זה בפרויקט של הכשרות עוד ועוד, או כל מיני יוזמות חברתיות כאלה ואחרות שצומחות מהקהילה.
עליזה לביא: כלומר, הקהילה מבינה שאם השומרים נרדמו בשמירה היא צריכה לבוא ולשמור.
<נירה למאי-רכלבסקי: רק לציין לגבי הפיקוח ממשרד הכלכלה – זה נושא שהוא נושא בפני עצמו, קריטי וחשוב, ואנחנו צריכים לחשוב אולי גם לשנות את החוק, כמו לגבי צרכנות, אם יש לנו צורך במפקחים שיוגדרו רשמית בחוק לעניין הזה.
<נירה למאי-רכלבסקי: ברגע שעניין של העסקה הופך להיות רשמי, על השולחן, מחייב, והנושא - - -
<ליאת קליין: או לפחות תמריץ.
עליזה לביא: תראי, זה צומח ממשרד הכלכלה משום שמשרד הכלכלה מבין שזה עולה לו כסף ואנחנו צריכות להבין ששם המשחק הוא כסף.
עליזה לביא: אם המעסיקים ומשרד הכלכלה יבינו שזה בזבוז כסף ואבדן של סוף חודש במאזנים כי הטרדה מינית זה אבדן של עובדת, זה אבדן של ניסיון, של השקעה, של השתלמויות שהושקעו בה, של תזוזה ל עובדים, של עוד ועוד – אולי זאת שפה שלא למדנו לדבר בה עד עכשיו.
עליזה לביא: כלומר, אם למעשה אנחנו רואות כאן אבדן למשק, לא פגיעה אישית נשית, שאוקיי, אז העובדת הלכה הביתה.
עליזה לביא: זה מזכיר לי את הישיבה הקשה והאומללה שהיתה לנו עם הסייעות החרדיות שלמעשה אין להן שום גורם מגן, לא בשכר, לא בהטרדות, לא בכלום, ובעצם מה התשובה שהיתה להן – בסדר, תלכנה, עומדות בתור מלא מלא נשים.
עליזה לביא: אם נמשיך להתייחס לנשים כבודדות, כבעיה של סוגיה אישית נקודתית, הנה – אנחנו לא מגיעות.
עליזה לביא: אבל אם באמת הרעיון הזה – אני מיד מעבירה אליך, ניצן, ממחלקת ההסמכה במכון התקנים, כי אתה בטח בקיא ביישום של עוד תוכניות כאלה בהקשרים אחרים, אולי כלכליים.
עליזה לביא: אולי לא למדנו לחשוב כלכלית בכל מה שקשור לנושא הזה של הטרדה מינית ואולי פה המפתח לשאלות שאני מנסה לקבל עליהן תשובות כבר שנתיים?
<נצן איל: תודה, אני מאגף איכות והסמכה.
<נצן איל: ראש האגף, עו"ד אלי כהן, כרגע לא היה יכול להגיע.
<נצן איל: יפעת ואני עשינו בשנה האחרונה שיתוף פעולה מאוד הדוק ופורה, אני שמח שגם קוראת חיצונית ראתה את השיפור או ההתייחסות.
<נצן איל: אני חושב שהיושבים מסביב לשולחן הזה – וכבוד רב לי אליהם – טועים בגישה.
<נצן איל: הם מסתכלים כעורכים ועורכי דין וכמחוקקים, במקום להסתכל כמעסיק.
<נצן איל: מעסיק – התפקיד שלו להגיע לרווח בארגון, יש לו הון אנושי ויש לו הון כספי וזה מה שמדריך אותו.
<נצן איל: אם יהיה ברור לו שחלק מניהול הסיכונים הארגוני זה הנושא של ניהול יחסים בתוך הארגון – וזו הטרדה מינית, וזו התנכלות – וחלק מהחובות שלו בתור המנכ"ל או בתור המעסיק זה להתייחס לנושאים האלה.
<נצן איל: כמו שמכון התקנים לקח בעבר את הנושא של איכות ואמרנו: מספיק עם תרבות ה"סמוך עלי, יהיה בסדר", נבנה מערכת של ניהול איכות בארגון והאיכות הזאת תהיה חלק מזרם הדם הארגוני, ואין יותר שכל אחד עושה מה שהוא חושב אלא ישנם כללים ברורים, אותו דבר אם נצליח להכניס את המפרט הזה למניעת הטרדה מינית כחלק מזרם הדם הארגוני.
<נצן איל: זה לא שיש אחראית – אין אחראית, יש מנכ"ל, והמנכ"ל אחראי גם על הכספים, וגם על האיכות, וגם על הבטיחות, וגם על איכות הסביבה, וגם על הנושא של הטרדה מינית, וזה חלק מהדברים שנמצאים אצלו במרכז השולחן.
<נצן איל: זה לא שיש למישהו – וכבוד רב לי לעוסקות במלאכה – אבל זה לא התפקיד שלה, זה התפקיד שלו.
<נצן איל: ברגע שהוא יבין את זה, ברגע שזה יוטמע, זה יעשה לדעתי את השינוי.
<נצן איל: אין מצב שבו מנכ"ל אומר: אתה, איש הכספים, לך תעשה מה שאתה צריך לעשות, תבוא אלי בסוף שנה עם איזשהו דוח – אין דבר כזה, הוא עם האצבע על הדופק יומיום.
<נצן איל: אין דבר כזה שמנהל האיכות לא נפגש עם המנכ"ל ברמה שבועית.
<נצן איל: אני לא יודע כמה פעמים האחראיות נפגשות – לא כשיש תלונה אלא כדי לראות מה נעשה בחיי היומיום.
<נצן איל: המפרט הזה מדריך את המנכ"ל ואומר לו: זה מה שאתה צריך לעשות בפעילות היומית שלך, לא באיזשהו סקר לקראת סוף שנה או איזשהו דיווח שצריך לעשות.
<נצן איל: לדעתי זה ייצור את השינוי.
<נצן איל: לסיום, מכון התקנים עושה את העבודה שלו עם למעלה מ-8,000 ארגונים ואנחנו חושבים שאם יצא קול קורא מהוועדה הזו או מהמוסד הזה לארגונים לבוא ולאמץ את המפרט הזה – יהיה לזה הד.
עליזה לביא: אחרונת הדוברים, יפה סולימני, מנהלת מינהל ההסדרה והאכיפה במשרד הכלכלה.
<יפה סולימני: הפתעה שאתם משתפים אותי.
עליזה לביא: זאת הפתעה שלנו שמשרד הכלכלה פה, אנחנו מברכים על זה, זה לא כל יום קורה.
<יפה סולימני: תודה.
<יפה סולימני: אני באה פה מהפן של שיתוף הנושא של הקוד.
<יפה סולימני: מעבר לאכיפה שנעשית והשותפות של היחידה לשוויון הזדמנויות במשרד שלנו, שפועלת בנושא הזה, היה חשוב לנו בשנה האחרונה לצאת עם הקול קורא הזה בנושא של התמיכות, כדי לנסות לפתח איזשהו קוד שהמעסיקים ילכו אתו.
<יפה סולימני: אחד הדברים שעלה זה הנושא של הטרדה מינית ואכן היתה פניה של ארגוני הסיוע והלכנו יחד אתם.
<יפה סולימני: אני מאוד מקווה שהקוד הזה כן יצליח ונשמח מאוד לעוד ארגונים שיפתחו קודים נוספים דומים שיהיו בנושא הזה.
<יפה סולימני: אנחנו הולכים לפרסם בקרוב שוב מבחני תמיכה לשנה הבאה וכל ארגון שרואה את עצמו בנושא הזה, שיכול לפתח איזשהו קוד נוסף עם כלים נוספים לנושא של הטרדה מינית, או כל כלי אחר דומה, אנחנו נשמח לצרף אותו לתהליך שלנו.
עליזה לביא: אני חייבת לתת רק מילה לעו"ד סיגל סודאי מאיגוד לשכות המסחר, לשמוע את זה מהצד שלכם, אני אשמח.
<סיגל סודאי: כן, סך הכול מדברים על המעסיקים.
<סיגל סודאי: הרגשתי שפה כולם מדברים עלינו כשלנו אין - - -
עליזה לביא: כן, את צודקת.
<סיגל סודאי: זה היה נראה לי קצת דיון חסר.
<סיגל סודאי: אני קראתי את הקוד, גם השתתפתי אז בשולחן העגול, אני העברתי לכם את ההערות שלי.
<סיגל סודאי: המוטיבציה שלנו כמעסיקים, כמו שאתה אמרת, ההסתכלות שלהם – אצל חלקם באמת היא ערכית, מוסרית, חברתית, שרוצים למנוע הטרדה מינית בעבודה, אבל מה לעשות, השיקול שלהם הוא באמת רווח והפסד.
<סיגל סודאי: אם הקוד באמת יעזור להם לצמצם או למזער עלויות שלהם אז הם בוודאי יאמצו אותו, אבל כמו שאני קראתי את הקוד – והעברתי לכם את ההערות שלי, ואני אשמח גם להעביר למי שיהיה מעונין – הוא בירוקרטי.
<סיגל סודאי: אין ספק שהוא יותר מפורט מהתקנות ומהחוק להטרדה מינית, שלי, כיועצת משפטית, הרבה פעמים קשה לתת ייעוץ משפטי כשאני נשאלת בעניין.
<סיגל סודאי: אני כבר 12 שנה נותנת ייעוץ בתחום, אני חושבת שלא היו לי פניות יותר מכף יד אחת בעניין של הטרדה מינית.
<סיגל סודאי: זאת אומרת, אני חושבת שזה אומר משהו.
<סיגל סודאי: היו אלי אלפי פניות ממעסיקים, בעניין של הטרדה מינית כמעט ולא התמודדתי.
<סיגל סודאי: זאת אומרת, גם מבחינת מומחיות וידע קשה לי לתת אפילו ייעוץ מעצם זה שאין גם ניסיון.
<סיגל סודאי: מה שחשוב לי – לצמצם בירוקרטיה, לצמצם את הרגולציה בסיפור הזה ולמזער עלויות.
<סיגל סודאי: ככה תהיה יותר מוטיבציה ליותר מעסיקים לאמץ את הקוד הזה באופן וולונטרי.
<סיגל סודאי: ועוד משהו – הוא מאוד מאוד קשה ליישום לעסקים קטנים ובינוניים, גם מבחינת תהליכי המשמעת שאני יכולה לנקוט כנגד עובדים או נילונים במקרים כאלה, וגם הרבה פעמים מבחינת ייעוץ משפטי – אני צריכה להיעזר או להסתייע בייעוץ משפטי חיצוני כדי לדעת כמעסיק איך, אין לי עורך דין צמוד או ריטיינר שאני יכול לשלם על זה.
עליזה לביא: מהמקום שאת נמצאת והניסיון שלך – יש אחרות במקומות שמנהלות נשים מול גברים?
עליזה לביא: כלומר, יש התייחסות אחרת לסוגיות שאת מעלה כשמנהלות את המפעלים, את מקומות העבודה, נשים, או כשיש יותר נשים, או שאין את המודעות?
<סיגל סודאי: אין כמעט מודעות.
<סיגל סודאי: אני יכולה להגיד לך שבמקומות עבודה גדולים – השבוע אנחנו פרסמנו בניוזלטר שלנו את ההשתלמויות גם לממונות וגם למרצים פנים-ארגוניים.
<סיגל סודאי: הפניות הן רק מעסקים גדולים, אין כמעט פניות מעסקים קטנים ובינוניים.
<סיגל סודאי: זה רק מעסקים גדולים שיש להם מערך של כוח אדם, של מודעות, את לא תמצאי את זה כמעט אצל מעסיקים קטנים ובינוניים.
<סיגל סודאי: ועוד משהו – אני כן חושבת שצריך להיות מנגנון חיצוני, פורמלי.
<סיגל סודאי: עם כל הכבוד למרכז לסיוע – אם אפשר לתת לו את המעמד הזה, אדרבה, אין לי בעיה עם זה – אבל שתהיה למעסיקים וגם לעובדות, אני מאוד מתחברת למה שהיא אמרה, שתהיה כתובת פורמלית שאפשר לפנות אליה.
עליזה לביא: מה עם נציבות שירות המדינה?
<סיגל סודאי: זה לא.
עליזה לביא: זה רק בשירות המדינה.
<סיגל סודאי: איזשהו מנגנון שיהיה פורמלי, שיוקם מכוח חוק - - -
עליזה לביא: שמה ייתן?
עליזה לביא: איזה מענה ייתן?
<סיגל סודאי: שהליך טיפול בתלונה יהיה מהיר.
<סיגל סודאי: אני בוועדת ערר של עיצומים כספיים למשל, שם, כשמגיעים אלינו עררים נגד מעסיקים, אנחנו מטפלים בזה.
<סיגל סודאי: אני חושבת שצריך להיות איזשהם מנגנונים כאלה, אזוריים או בכל שטח המדינה - - -
<נירה למאי-רכלבסקי: את מדברת אצלכם?
<נירה למאי-רכלבסקי: משהו סטטוטורי - - -
<סיגל סודאי: משהו סטטוטורי, שיהיה מנגנון גם כן למעסיקים קטנים ובינוניים, גם לעובדות - - -
עליזה לביא: היא אומרת:
עליזה לביא: אני מרגישה לבד בעצם – זה מה שאני שומעת ממנה.
<סיגל סודאי: למעסיק הרבה פעמים קשה לנהל את הטיפול בתלונה, אין לו את הכלים, אין לו את הידע.
<סיגל סודאי: הרבה פעמים אלה שאלות מורכבות, בעיני אחת זו יכולה להוות הטרדה מינית - - -
<לימור עמית פנקר: כמו שהוא לוקח יועץ בכל תחום אחר שהוא לא מבין בו, גם בנושא הזה הוא יכול לשכור שירותים של יועץ ויש יועצים זמינים בנושא הזה.
עליזה לביא: אבל יש יועצות ויש גם אחראיות על מעמד האישה.
עליזה לביא: להפך, יש היום במקומות עבודה, על פי חוק הם חייבים, אבל זה לא נותן מענה והדברים חוזרים.
<סיגל סודאי: את, כעורכת דין, ודאי רוצה שיפנו אליך, אני לא רוצה, אני רוצה שהמדינה תאפשר לי מנגנון כזה.
<קריאה: אנחנו מעבירים הכשרות במרכזי הסיוע בדיוק בתחום הזה.
<סיגל סודאי: הוא לא פורמלי, הוא לא מחייב, הוא וולונטרי, אני רוצה שיהיה משהו שיהיה מכוח החוק.
<בר יהודה קרן: מכוח החוק חייבים לתלות תקנונים ובלמעלה מ-50% ממקומות העבודה אין תקנונים, את הא'-ב' של החוק, 16 שנה לא הפנימו המעסיקים.
<בר יהודה קרן: אנחנו מדברים על מה לעשות מעבר אבל את הא'-ב' של החוק, שהוא טכני, שאין לו עלויות כלכליות, את זה המעסיקים לא עושים.
עליזה לביא: חברים וחברות, אני חייבת לסגור את הישיבה החשובה שלא הסתיימה.
עליזה לביא: אני קודם כל רוצה לפתוח בדברים הטובים והנעימים.
עליזה לביא: לא תמיד היתה פה שותפות כזאת גדולה, רחבה, עם מנעד תפקידים ומקומות שונים בחברה בישראל ואני רוצה לברך על זה.
עליזה לביא: זה לא מובן מאליו, זו דרך ארוכה ושיתוף פעולה פורץ דרך באמת בהתמודדות בסוגיה הזאת.
עליזה לביא: אני כן חושבת, ואני מקבלת את הדברים שנאמרו כאן, שהשולחן הזה צריך להתכנס יותר, זה מסוג שיתופי פעולה שרק במעקב צמוד ושכל צד ייקח את האחריות שלו ויטמיע במקומות שהוא צריך להטמיע, תוך סנכרון של כל המערכות המשותפות – באמת נצליח לשנות.
עליזה לביא: אני אומרת לכם, גם כיושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה, פה חוקקנו, בוועדה, חוקים נוספים, תיקנו, אני עצמי באופן אישי הובלתי חוקים יחד עם מרכזי הסיוע ועם עוד ארגונים.
עליזה לביא: אנחנו, במקום הזה של החקיקה, מהמתקדמות בעולם.
עליזה לביא: גם החוק שלנו שחוקק פה לפני 16 שנים זה אחד החוקים המתקדמים ביותר בעולם בסוגיה הזו של הטרדות מיניות, והנה, אנחנו לא רק לא עומדים במקום אלא הולכות והולכים אחורה.
עליזה לביא: חלק מזה כי אנחנו הולכות ולא הולכים במשותף, ואני לא אחזור על הדברים.
עליזה לביא: אבל אני כן רוצה לבוא ולומר על הערך המוסף הזה של שיתוף הפעולה – כי מה זה מזכיר לי?
עליזה לביא: זה מזכיר לי שמדינת ישראל הצליחה בנושא של סחר בנשים.
עליזה לביא: בסחר בנשים המדינה הצליחה משום שהיה פה גם איום כלכלי חיצוני, שארצות הברית אמרה:
עליזה לביא: אם אתם לא תעשו כך וכך, אנחנו נגרע כך וכך.
עליזה לביא: וזה קורה, וזה מקרין – אז יש פה ועדה בכנסת שמתוקצבת ומקבלת חדר, ויש אנשי צוות שעובדים כאן, ויש דוח שהשגרירות האמריקנית עוקבת ואני חוטפת על הראש אם זה לא קורה בזמן, וכולם פה מאוימים, ואז יש טקס בבית הנשיא שכולם מגיעים, כי אם זה לא קורה והדוח לא מוצג שם אז האמריקאים כועסים.
עליזה לביא: אגב אובמה – אובמה לקח את הנושא הזה של הטרדות מיניות והוא יוצא בחוזר, תשדיר שהוא עושה.
עליזה לביא: אני קוראת מכאן להבין שהנושא הזה הוא נושא של כולנו, החל מראש ממשלה, ממשיך בשרי ממשלה ובחברי כנסת ובכל השדרה של ההנהגה, מהמפעלים הכי גדולים עד לאחרון מהמנהיגים בתנועות הנוער הצעירות.
עליזה לביא: כל אחד צריך לקחת אחריות על הקהילה, על המעורבות, על המרחב הציבורי של כולנו, כולל, כמו שאמרתי, עולמות התוכן החדשים שנפתחים חדשות לבקרים בדוגמת אפליקציות או עוד תוכניות כאלה ואחרות, שאנחנו לעולם כמחוקק לא נצליח להקדים את האיומים ואת הזירות החדשות שנפתחות.
עליזה לביא: שיתוף הפעולה פה הוא במלחמה על הטכנולוגיה, על המודעות, על האחריות ההורית שצריכה לחזור חזרה הביתה.
עליזה לביא: אני מברכת את כל העוסקים בדבר.
עליזה לביא: אני מבטיחה לא לחכות עד שנה הבאה.
עליזה לביא: אתם יודעים שאנחנו מתכנסים בסוגיות הללו הרבה מאוד כי זאת הכוונה שלנו, להטמיע יחד את השינוי ואת ההבנה שהשינוי הזה הוא לא רק לא', או לע', או לג', הוא שינוי חברתי והוא גם שינוי שיביא הרבה יותר תקציב למדינה וכסף למדינה – כי זאת השפה שאנחנו מדברים אותה וכנראה מבינים אותה: פחות הטרדות מיניות זה יותר כסף למדינת ישראל.
עליזה לביא: אז כדאי שאולי בשפה הזאת אנחנו נדבר כדי שכולם יבינו שהם צריכים להיות חלק מהעניין.
עליזה לביא: הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי מברכת את איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית על העבודה הברוכה והחשובה ועל הדוח השנתי שמסייע להמשיך במאבק בתופעת האלימות המינית.
עליזה לביא: הוועדה מברכת את האיגוד ואת מכון התקנים על שיתוף הפעולה פורץ הדרך, היצרני, החדשני, בהכנת "קוד מרצון" למניעת הורדה מינית במקומות עבודה וקוראת למעסיקים הגדולים, הקטנים, הבינוניים והזעירים, וגם לכנסת ישראל, לאמץ אותו ולפעול לשינוי אקלים החברתי בארגון.
עליזה לביא: הוועדה תעקוב אחר אימוץ הקוד על ידי משרד הכלכלה והמעסיקים ותקיים המשך חשיבה על יישום והטמעת הקוד בהשתתפות המעסיקים.
עליזה לביא: הוועדה תקיים ישיבה בהשתתפות פרקליט המדינה כדי ללמוד במדויק ובהרחבה על ההשתלמויות ועל ההכשרות של פרקליטים ופרקליטות בנושא עבירות מין והצורך בהכשרות חובה בנושא הזה.
עליזה לביא: אני מבקשת להודות לכולכם, עבודה רבה בפני כולנו, יחד נצליח להביא חברה טובה, ראויה ונכונה יותר.
עליזה לביא: המשך יום פורה.
עליזה לביא: ימים קשים, אבל אנחנו ממשיכים ועובדים ומתקנים.
עליזה לביא: יום רביעי כ"ו בחשון תשע"ה, 19 בנובמבר 2014, אני פותחת את ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה ושוויון מגדרי בנושא של ייצוג הולם לנשים בהרכבי המועצות הדתיות בהשתתפות סגן השר לשירותי דת חה"כ אלי בן-דהן.
עליזה לביא: תודה לך הרב אלי בן-דהן שאתה אתנו כאן הבוקר.
עליזה לביא: הנושא שלנו חזר ועלה גם בתכתובות וגם בבקשות שהיו פה בתקופה האחרונה בנושא מינוי נשים למועצות הדתיות.
עליזה לביא: עוד בבג"צ שקדיאל, הבג"צ המפורסם שלמעשה הכשיר את הדרך ופתח את המסלול לנשים למועצות הדתיות.
עליזה לביא: אנחנו רואים איזו תחילה איטית, מאוד, של כניסת נשים למועצות הדתיות.
עליזה לביא: אין בכך כדי לספר על משהו אחר שאולי קיים במסגרות אחרות שאנחנו מנסות לקדם.
עליזה לביא: אנחנו יודעות שנשים לא מיוצגות בקרב מקבלי החלטות ובסוגיות ועוד משאים ומתנים.
עליזה לביא: גם כאן אנחנו מבקשות שיותר נשים תשתתפנה.
עליזה לביא: בבקשה שלנו יש נדבך נוסף לא רק כדי שנבוא ונגיד שמספר הנשים עלה.
עליזה לביא: התפקיד של המועצות הדתיות באמת לספק את שירותי הדת במדינת ישראל.
עליזה לביא: שירותי הדת במדינת ישראל הם גם לגברים וגם לנשים.
עליזה לביא: שירותים דומים, אבל לא זהים לגברים ולנשים.
עליזה לביא: כל מה שאנחנו מבקשים זה להביא למעשה את מגוון דעות אל תוך אותה חשיבה מה זה שירותי דת בשנת 2014, איך הם צריכים להיראות.
עליזה לביא: גם להתבונן בביקורת על סדר העדיפויות שקיים במועצות הדתיות, סדר שהשתרש והפך אולי מושג והבנה שהדברים צריכים להיות כך בלי ביקורת כזאת או אחרת.
עליזה לביא: אני מדברת על מערך המקוואות, על בתי קברות, כשרות, בתי כנסת, על דיני האישות ובכלל גם לעורר מחשבה מחודשת מהם שירותי דת במציאות חברתית משתנה.
עליזה לביא: יש הרבה מאוד דברים שלא נכללים בסל שירותי הדת.
עליזה לביא: אולי בעבר כשחשבו מה צריכה להיות מועצה דתית המציאות הייתה שונה, הצרכים היו שונים, אבל היום המציאות מאוד מאוד השתנתה.
עליזה לביא: אני חושבת שכדאי וראוי היה אדוני לעשות איזו חשיבה מהם שירותי הדת במדינת ישראל.
עליזה לביא: כשעושים חשיבה כזאת צריך שיהיו גם גברים וגם נשים, גם אנשים שקרובים לקהילה, לקהילה שמשתנה.
עליזה לביא: אולי פתיחת דלתות שצריכה להיעשות לאוכלוסייה שלא גדלה על ערכי היהדות והצטרפה לעם ישראל בעשורים האחרונים.
עליזה לביא: לכן אדוני, הגשתי את הצעת החוק שנוסחה בסיוע המרכז "רק מענה" לייצוג הולם לנשים במועצות הדתיות.
עליזה לביא: הצעה שנמצאת היום בהמתנה בהתאם לסיכום אתך, אתה אדוני בוודאי תרחיב תכף על כל המהלכים שאתה מבקש לעשות.
עליזה לביא: בעצם אמרת שההצעה מיותרת ויתרת אותה בדברים שאתה רוצה לקדם.
עליזה לביא: אני מקווה שנראה אותם בהתאם לעקרונות השוויון של המשפט הישראלי, הקידום וההבנה שנשים הן חלק מהחברה.
עליזה לביא: כמו שפתחתי ואמרתי זה יאפשר השפעה בקבלת ההחלטות ובקביעת המדיניות שמשפיעה על הציבור בישראל.
עליזה לביא: בעקבות ההתמודדויות, הוצאנו בספטמבר מהוועדה מכתב לראשי הרשויות לקראת המינויים החדשים למועצות הדתיות.
עליזה לביא: ביקשתי מהם לקחת בחשבון את סוגיית ייצוג הנשים, בבואם להציע את המועמדים.
עליזה לביא: אתם יודעים שיש שלושה שהם המרכיבים את המתמודדים.
עליזה לביא: ראשי הערים בהחלט יש להם מקום בבחירה ובהשפעה.
עליזה לביא: ביקשנו עדכון לגבי מספר הנשים המועמדות למועצות הדתיות ברשויות.
עליזה לביא: אנחנו פועלות לקבל את מכתבי התשובה שחלקם הגיעו אלינו וסיפקו את הנתונים וחלקם עדיין לא הגיעו.
עליזה לביא: בכל מקרה, אפשר לומר שיש שינוי חיובי, אבל אנחנו מאוד מאוד רחוקות מלומר שהוא מספק.
עליזה לביא: הנתונים העדכניים של עמותת "חדוש" מעלים ששיעור הנשים המכהנות במועצות הדתיות גדל בשנה האחרונה פי שלוש לעומת הקדנציה הקודמת של המועצות.
עליזה לביא: לפני כן הנשים היו כ- 6% מכלל החברים במועצות הדתיות, כיום במועצות החדשות שכבר מונו הן מהוות 18%.
עליזה לביא: עם זאת, ברוב המועצות הדתיות שמונו יש רק אישה אחת.
עליזה לביא: אדוני, אני יודעת שלא בכל מהמועצות היו בחירות.
עליזה לביא: גם כאן אשמח שתרחיב - - -
<קריאה: הנתונים שונים, הם מדברים על 20%.
עליזה לביא: תכף נבין גם למה לא היו בחירות בכל המקומות ואיפה עוד אפשר לבוא ולהשפיע.
עליזה לביא: ראשית אני רוצה לאפשר לך אדוני לומר את הדברים.
עליזה לביא: הנתונים שהגיעו אלינו הם מ- 22 מועצות שבהן יש 158 מועמדים מתוכם 28 נשים ו-130 גברים.
עליזה לביא: אלו הנתונים האחרונים שהגיעו אלינו מהאיסוף שאנחנו ביצענו.
עליזה לביא: כלומר, פנינו לראשי המועצות ואל ראשי הערים ואלו הנתונים שקיבלנו.
עליזה לביא: זה לא די ואנחנו חייבים להמשיך ולפעול שבכל מועצה דתית יהיה ייצוג שוויוני והולם של נשים ולהמשיך לפעול גם למינוי יושבי ראש וסגניות של יושבי ראש במועצות.
אלי בן-דהן: אני לא יודע מהי עמותת "חדוש", לא מכיר אותה.
אלי בן-דהן: כפי שציינת בשמה היום מתמנות פי שלוש נשים מהפעם הקודמת.
אלי בן-דהן: לדעתי בסופו של דבר בסיום התהליך אנחנו נגיע לאחוזים גבוהים יותר.
אלי בן-דהן: ראשית, אצלנו יש כלל ברור שלא מאושר הרכב מועצה דתית ללא שתהייה בו לפחות אישה אחת.
אלי בן-דהן: יש מספר לא מבוטל של מועצות דתיות בערים גדולות שיש בהן יותר מאישה אחת.
אלי בן-דהן: ברעננה לדוגמה יש 4 נשים.
עליזה לביא: רעננה זו יוזמה מקומית, זה ריץ'-רץ' שהם עושים אחד אחד.
עליזה לביא: הלוואי וכולם היו רעננה אדוני.
אלי בן-דהן: אני לא מבין, אם זה שום דבר - - -
עליזה לביא: זה שנים.
אלי בן-דהן: לא נכון, זה לא שנים.
אלי בן-דהן: זו הפעם הראשונה שיש 4 נשים במועצה הדתית רעננה.
אלי בן-דהן: בכפר סבא ובערים אחרות יש שתי נשים.
אלי בן-דהן: לא נעים להגיד כאן, כי השלטון המקומי לא מיוצג, אבל האשם העיקרי הוא השלטון המקומי.
אלי בן-דהן: צריך להבין איך מועצה דתית מורכבת, ברשותם אסביר.
עליזה לביא: עכשיו נוציא מכתב לראש המרכז השלטון המקומי ונגיד שהם מזלזלים ואם זאת המציאות שהם מזלזלים ולא משתפים פעולה, אז בוא נראה - - -
אלי בן-דהן: אם תתנו לי כמה דקות אני אסביר בדיוק איך זה עובד.
אלי בן-דהן: ראשית, איך מורכבת המועצה הדתית?
אלי בן-דהן: – המועצה הדתית על פי החוק הקיים הרכבה היום, 45% מנציגי המועצה הדתית ממונים על ידי הרשות המקומית, 45% על ידי שר הדתות ו-10% על ידי הרב המקומי.
אלי בן-דהן: אבל, גם ה- 45% של שר הדתות הם מומלצים על ידי הרשות המקומית.
אלי בן-דהן: הרכב המועצה הדתית הוא לא הרכב שרירותי, שר הדתות לא יכול להחליט למנות את מי שהוא רוצה.
אלי בן-דהן: ההרכב חייב לשקף את יחסי הכוחות של הסיעות ברשות המקומית.
אלי בן-דהן: התהליך, הרשות המקומית בוחרת את 45% שלה וממליצה לשר את ה- 45% שלו.
אלי בן-דהן: ברוב המוחלט של המקרים, אני אומר שברוב המוחלט של המקרים אנחנו מקבלים את המלצתו של ראש הרשות.