GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ג'ולייט קייט: כאשר אני מדברת על העברת מידע אני מדברת על איסוף מידע מאותה אישה על-ידי אותו שוטר או העו"ס הכונן שגם בכוננות צריך לבוא ולאסוף את כל המידע.
<ג'ולייט קייט: יש לו את כל הכלים להערכת מסוכנות שהוא יכול לעשות לאישה כי הוא צריך להעביר לנו, למקלטים, למשל, את המידע בצורה מסודרת כדי שאנחנו נוכל לטפל כמו שצריך באותה אישה.
<ג'ולייט קייט: יחד עם זאת, האישה הזו גם צריכה לקבל את כל המידע אודות המקלט, אודות הזכויות שלה, אודות מה שהיא יכולה לקבל, כי הרבה מאוד פעמים האישה מקבלת מידע שגוי ולא מספיק.
<ג'ולייט קייט: למשל, על זה שמקלט לא יכול לטפל בנשים בנשים בדוויות.
<ג'ולייט קייט: למשל, על זה שמקלט לא מתאים לשהייה של ילדים ארוכת טווח.
<ג'ולייט קייט: למשל, הגיעה אליי לפני יומיים אישה מהמגזר הערבי שקיבלה מהמשטרה מידע שמקלט זה מקום לנשים מופקרות והשהייה שלה במקלט יכולה לפגוע בסיכויים שלה ובשמה הטוב בקהילה.
<ג'ולייט קייט: הדברים האלה הורסים את הסיכויים של אותן נשים אמיצות שבסופו של דבר קמות ובאות ורוצות להגן על החיים שלהן להצליח בתהליך הזה.
<ג'ולייט קייט: הרבה פעמים הנשים האלה עושות אחורה פנה בגלל ההתייחסות שהרבה פעמים במקום להיות תומכת היא מאוד מאשימה ומאוד מזלזלת גם מצד השופטים, גם מצד השוטרים, גם מצד אולי לפעמים גורמים אחרים.
<ג'ולייט קייט: כאשר שופט בא ואומר לאישה, וזה אתמול קרה ממה שהבנתי לחברותיי: "היה לך כל כך רע איתו, אבל הבאת איתו שלושה ילדים, נכון?", אז תגידו איך אותה אישה ממשיכה בתהליך.
<ג'ולייט קייט: אז לא משנה איזה החלטה הוא מקבל, אבל יש דרך להתייחס לאותה אישה ולכבד אותה.
<ג'ולייט קייט: כאשר שוטר סיור – נכון, זה שוטר סיור, אבל זה עדיין נציג המשטרה – רואה גבר שמנסה בכוח לפרוץ למקלט ואומר: "מה הבעיה?
<ג'ולייט קייט: הוא רק רוצה לראות את הילדים שלו", אנחנו רואות בזה איזשהו מקום להתמקצע ולהכיר את התופעה של אלימות במשפחה כששוב פעם מדובר לא רק באלימות פיזית, מדובר בכל מיני סוגים של אלימות, ולא רק אישה שהיתה, חזרה ונכבלה הרבה מאוד פעמים מזו שנרצחת, לפעמים האישה שנפגעת גם בצורות אחרות.
<גיא לוינגט: אני גיא לוינגט, פעיל במחאה החברתית, אקטיביסט.
<גיא לוינגט: אני הבנתי שזו חשיבה מחודשת ואני רוצה להתייחס למספר דברים שלא עלו, לצערי.
<גיא לוינגט: קודם כל, חסר לי כאן נציג משרד האוצר ונציג משרד או נציגה בכירה במשרד הרווחה ותיכף אסביר בקצרה מדוע.
<גיא לוינגט: אני חושב שהגישה צריכה להיות תקציבית טיפולית, ואמרו את זה כבר לא מעט לפניי, ופחות אכיפה ופחות ענישה, לא כדי לשחרר אלא כדי לפתור את זה לטווח ארוך.
<גיא לוינגט: אני רוצה לתת כמה דוגמאות קונקרטיות לעניין הזה.
<גיא לוינגט: יש גישה שסבורה שבני אדם אלימים הם אנשים חולים, הם ראויים לשיקום.
<גיא לוינגט: מה שקורה כיום במשטרה, ואני מתייחס לנתונים של אלימות מינית, 50% מעברייני המין משתחררים והולכים הביתה.
<גיא לוינגט: במציאות הנתונים הם הרבה יותר קשים.
<גיא לוינגט: כלומר, המשטרה בסוף משחררת אותם, אין שיקום באמת ראוי לאנשים האלה.
<גיא לוינגט: התקציבים עלובים.
<גיא לוינגט: אני מדבר על תקציב של מיליון וחצי ב-2013 לעברייני מין קטינים - זה מגוחך לחלוטין.
<גיא לוינגט: אני מדבר על 14 מיליון שקלים ב-2013 מאבק באלימות מינית שמדינת ישראל מקצה כשאין כסף ואין כסף לעמותות האלה במהלך המון זמן, אני לא מדבר על לפני עשור, אי-אפשר לנהל שום דבר.
<גיא לוינגט: אז זה נחמד, כל כך הרבה אנשים הגיעו לכאן ורוצים לעזור ומקשיבים.
<גיא לוינגט: אבל המדינה לא מתייחסת למאבק באלימות ברצינות, ובטח, ואני אומר את זה מהיכרות של נתונים, אין שום התייחסות רצינית של המדינה למאבק באלימות מינית.
<גיא לוינגט: מאבק באלימות מינית הוא דבר מאוד קריטי.
<גיא לוינגט: התייחסו פה לאלימות במשפחה.
<גיא לוינגט: אלימות במשפחה זה גם אלימות מינית?
<גיא לוינגט: אני לא שמעתי פה היום שום דבר על אלימות מינית, אני מקווה שבהמשך יהיה.
<גיא לוינגט: הדבר הנוסף שחסר לי הוא עניין דירות הרחקה.
<גיא לוינגט: אני לא בקי בנתונים, הנתונים לא חשופים.
<גיא לוינגט: אין דיון על זה.
<גיא לוינגט: יש שלוש דירות בישראל שהן דירות הרחקה לגברים.
<גיא לוינגט: צריך יותר להרחיק גברים ולתת לנשים להסתובב חופשי ולאכוף את הגורם המאיים.
<גיא לוינגט: לפני שנה, שנה וחצי, נסגרה דירת הרחקה בחיפה בגלל 200,000 שקלים.
<גיא לוינגט: אז זה נורא נחמד, אבל אין כסף.
<גיא לוינגט: דבר נוסף - תסלח לי, אני בטוח שיש לכם כוונות טובות.
<גיא לוינגט: אני מאמין שהגישה צריכה להיות שכל הוועדה צריכה להיות בראשות משרד הרווחה ולא בראשות ביטחון הפנים.
עליזה לביא: ועדה משותפת לשני השרים, כל המשרדים.
עליזה לביא: לכל המשרדים יש נציג.
<גיא לוינגט: אני טוען שקורת הגג מתוך תפיסה טיפולית תקציבית לטווח ארוך צריכה להיות תחת ראשות משרד הרווחה מכיוון שלמשטרה ולמשרד המשפטים יש אמצעים מוגבלים.
<גיא לוינגט: הם לא צריכים לפתור את הבעיה הזאת לטווח ארוך, הם כבולים בתוך נסיבות.
<גיא לוינגט: לכן, חשוב שהוועדה הזאת תהיה תחת ראשות הרווחה.
<גיא לוינגט: עוד הפעם, זה דורש מכם לוותר כנראה או לעשות חשיבה מרעננת לחלוטין.
<גיא לוינגט: תודה.
עליזה לביא: ממש שלוש הערות קצרות, אנחנו חייבים לסיים.
<עדי רז: עו"ד עדי רז ממרכז רקמן מאוניברסיטת בר-אילן.
<עדי רז: אני מנהלת את הקליניקה לסיוע משפטי לנשים בענייני משפחה.
<עדי רז: אנחנו התכנסנו כאן בעקבות הרצח הנורא של אביטל רוקח ז"ל, אבל אני רוצה להזכיר שהלקוחה שלי נרצחה לפני ארבעה חודשים.
<עדי רז: שמה של הלקוחה שלי הוא קרן לוי והיא נרצחה על-ידי בן זוגה כאשר היא שלחה את שני ילדיה בארץ והם נרצחו כאן במושב ישרש, ולמה?
<עדי רז: היה שם רקע של אלימות במשפחה.
<עדי רז: אני ליוויתי אותה במהלך ההליכים של ההגירה.
<עדי רז: הילדים האלה ישבו אצלי במשרד ואני הכרתי אותם באופן אישי, ולכן גם מאוד קשה לי היום.
<עדי רז: אי-אפשר להפריד בין אלימות כלפי נשים לאלימות כלפי ילדים, וזאת חייבת להיות נקודת מוצא.
<עדי רז: בכל משהו שמתחילים לחשוב עליו בנושא אלימות יש מין נטייה כזאת בעבר, אפילו בתזכירים: הוא היה אלים כלפי האישה, הוא לא היה אלים כלפי הילדים.
<עדי רז: הוא היה אלים רק כלפי הילדים, הוא לא היה אלים כלפי האישה.
<עדי רז: לא יכולה להיות הפרדה, זו הפרדה פיקטיבית לחלוטין.
<עדי רז: במקרה הזה הלקוחה שלי נרצחה כי חייה אינם חיים.
<עדי רז: שני הילדים היקרים שלה הלכו לעולם.
<עדי רז: מה כן ניתן לעשות?
<עדי רז: הדבר הראשון, כאמור לא להפריד בין שני סוגי האלימות האלה שזה אותו סוג בעצם - אדם אלים הוא אדם אלים.
<עדי רז: המשך מעקב אחרי המשפחות.
<עדי רז: הסיבה שאני כל כך מברכת על הקמת רשות כזאת היא מכיוון שצריך לראות את האלימות כמכלול גם לאורך הטיפול במשפחה וגם בהמשך.
<עדי רז: כביכול האלימות נפסקה, כביכול אם ניצמד לאותו מקרה הכול כבר בא על מקומו בשלום.
<עדי רז: היה אפילו הסכם ביניהם.
<עדי רז: אבל האלימות לא מסתיימת.
<עדי רז: אדם שהוא אלים לא פתאום הופך להיות אדם לא אלים.
<עדי רז: נדרש טיפול, וזה עלה פה על-ידי אנשים רבים.
<עדי רז: חשוב לי לומר בעניין הקמת אותה רשות שהחשיבות בטיפול באלימות היא גם לפני וגם אחרי.
<עדי רז: למה אני מתכוונת?
<עדי רז: לפני - מדובר פה על צווי הגנה.
<עדי רז: נכון שצווי הגנה אולי לא יעזרו לאותם מקרי קיצון, יכול להיות.
<עדי רז: אבל הם יעזרו בהמון מקרים אחרים.
<עדי רז: אנחנו פעלנו בשיתוף פעולה עם הנהלת בתי-המשפט לתרגום הבקשות לצווי הגנה לערבית, לאמהרית ולרוסית, בדיוק כדי לתת מענה לאותן משפחות שזקוקות לזה.
<עדי רז: זה הלפני, זה הלטפל, כדי למנוע את הרצח הבא.
<עדי רז: אבל האחרי, האחרי זה אחרי שהמשפחה כבר קיבלה טיפול באלימות וכביכול הכול מסתדר, נדרש מעקב.
<עדי רז: לא ניתן לעזוב משפחה שחוותה אלימות ולתת לה ללכת לדרכה.
<עדי רז: כאן אני חושבת שהרשות תיכנס והיא יכולה לתת את המענה.
<עדי רז: תודה.
עליזה לביא: אנחנו מקדישים דיון מיוחד בנובמבר למניעת אלימות, דיון מיוחד לנושא הנקודתי שהזכרת.
עליזה לביא: אנחנו חייבים לסיים, ממש בקצרה.
<עירית בוטון-אלוני: עו"ד עירית בוטון-אלוני, מרכז נגה.
<עירית בוטון-אלוני: מרכז נגה הוא מרכז שנתן עד עכשיו ייצוג לנפגעי עבירות, בעיקר עבירות חמורות: אלימות, מין במשפחה ורצח, הריגה כמובן.
<עירית בוטון-אלוני: הוא הפעיל מוקד ייחודי יחיד בארץ שאליו פנו כלל נפגעי העבירה וקיבלו סיוע וייעוץ משפטי מה לעשות.
<עירית בוטון-אלוני: אני חושבת שחלק גדול מהבעיה של אותם נפגעים הוא היעדר מידע.
<עירית בוטון-אלוני: אין מידע למי לפנות, מי הגורם שיגן עליהם, איך ממלאים טופס בכלל של צווי הרחקה, החל ממילוי הטופס.
<עירית בוטון-אלוני: מי שהפנה את כל המתלוננים האלה או את הנפגעים לאותו מוקד היו גם גורמי רווחה, גם גורמי חינוך בבתי-ספר, גם משטרה, גם הרבה פעמים הפרקליטויות, והרבה פעמים גם מתוך בתי-המשפט שלחו לתוך המוקד כדי שיעזרו לו.
<עירית בוטון-אלוני: לצערי, בהיעדר תקציב המוקד הזה נסגר וגם המרכז הפסיק לייצג נפגעים.
<עירית בוטון-אלוני: הבעייתיות של הנושא עלתה גם בדיון אצל חברת הכנסת אורלי לוי בוועדה לזכויות הילד.
<עירית בוטון-אלוני: שם דובר על היקף האלימות כלפי קטינים והתופעה, והתלוננו על כך שאין במדינה, למעט המוקד במרכז נגה, גוף שמרכז את הפניות ואת הידע מה הן הזכויות, למי לפנות, איך לטפל בזה ואיך להתמודד עם זה.
<עירית בוטון-אלוני: דבר נוסף הוא כמובן מחסום השפה.
<עירית בוטון-אלוני: היינו עדים לדיון שהגיע אליו בחורה אתיופית שהיא אישה מוכה.
<עירית בוטון-אלוני: היא סבלה שנים רבות מהתעללות על-ידי בעלה.
<עירית בוטון-אלוני: בסופו של דבר, ללא ידיעתה בהסדר טיעון נסגר התיק על-ידי התביעה המשטרתית כאשר אותו גבר אלים מופיע בבית-המשפט עם אתיופית אחרת שכרסה בין שיניה והיא אומרת: "סלחתי לו, מחלתי לו".
<עירית בוטון-אלוני: זאת אומרת, בכלל הגיעו אנשים אחרים.
<עירית בוטון-אלוני: אף אחד לא וידא שמדובר באותה אישה, שאותה אישה יודעת על סגירת התיק הזה - באמת מקרים קשים ונוראים.
<אביב יהלום: אביב יהלום מאסל"י, ארגון סרט לבן-ישראל, ארגון שקם לפני כשנה במטרה לעודד גברים לקחת אחריות ולהצטרף למאבק באלימות נגד נשים כחלק מקמפיין עולמי שנקרא "סרט לבן – White Ribbon".
<אביב יהלום: אני חושב שההתייחסות לתופעת האלימות במשפחה כחלק מתופעת האלימות נגד נשים באופן כללי, חייבים להסתכל עליה כתופעה על רקע מגדרי, ועל כן לטפל בהיבטים המגדריים שלה שלצערי לא הודגשו כאן מספיק היום.
<אביב יהלום: הכוונה היא לכל תהליכי החברות, הסוציאליזציה והבניית המגדר שבה מעוצבת תפיסת הגבריות של בנים, נערים וגברים במדינת ישראל בפרט, ובעולם בכלל, שבנויה על שליטה, על יחסי כוח, על אי-לגיטימציה להבעת רגשות, על יכולות מוגבלות לפתרון סכסוכים בדרכים לא אלימות, וכן הלאה.
<אביב יהלום: זה כמובן חינוך, הסברה ואיתור מוקדם.
<ברוך בורשטיין: ברוכי בורשטיין, מנהל קו הייעוץ לגברים, קו של ויצ"ו.
<ברוך בורשטיין: אני רוצה לדבר על המרכזים למניעת אלימות במשפחה שזה הגוף שמטפל במסה של כל המטופלים, גם התוקפים וגם הקורבנות של אלימות במשפחה.
<ברוך בורשטיין: 89 מרכזים כאלו יש ברחבי הארץ והם עובדים בתת-תקינה.
<ברוך בורשטיין: זה נושא שאני חושב שהוועדה הזאת חייבת לבדוק.
<ברוך בורשטיין: הם מוצפים בפניות ובמקרים.
<ברוך בורשטיין: אין עובדים סוציאליים שעסוקים רק במניעת אלימות למרות שהמרכזים הללו אמורים לעסוק במניעת אלימות.
<ברוך בורשטיין: הנושא הזה חייב להיבדק בצורה רצינית.
<רותי אלדר: אני היועצת המשפטית של ארגון "משפחות נרצחים ונרצחות".
<רותי אלדר: אני רואה שכולם כבר חסרי סבלנות פה וזה באמת סוף הישיבה, אני לא רוצה להרבות בדברים.
<רותי אלדר: הטיפול של הארגון במשפחות שלאחר מעשה לא ימנע את המעשה הבא שזה למעשה מטרת ההתכנסות כאן.
<רותי אלדר: אני רק רציתי להעיר הערה קטנה לגבי הסנכרון של כל הנושא הזה.
<רותי אלדר: יש מודל בארצות-הברית של בתי-משפט מיוחדים לאלימות במשפחה שהם מטפלים גם בנושא הגירושין וגם בנושא האלימות, בכל הנושאים.
<רותי אלדר: זה באמת אחת האפשרויות לסנכרון המקסימלי.
עליזה לביא: עם זה פתחנו, ייצגנו, דיברנו.
<רותי אלדר: אני גם מתנדבת במינהל נשים בהרצליה שהוא מודל ייחודי של תכלול של כל הנושא של הטיפול באישה.
<רותי אלדר: אני היועצת המשפטית שם לעניינים של נפגעות עבירה.
<רותי אלדר: יש שם הנגשה של כל הסיוע המשפטי לתוך המינהל הזה שנשים לא צריכות לרוץ לתל-אביב ולהירשם, זה בא אליהם.
<רותי אלדר: יש נושא של העצמת נשים שזה הצד השני אולי של היכולת שלהן להתמודד עם אלימות במשפחה.
<רותי אלדר: אני חושבת שיש ללמוד גם מזה.
עליזה לביא: אין ספק שהמודל שקיים בהרצליה, הרבה בזכות חברתי שרת הבריאות יעל גרמן, הוא ראוי שערים רבות תאמצנה.
עליזה לביא: בכלל, המודל הקהילתי.
עליזה לביא: הלוואי והיינו חוזרים למודל הקהילתי שהוא קיים בקהילות.
עליזה לביא: לא אפתח פה בהרצאה, אבל הרבה מהדברים, כולל הסוגיה מהעגונות ומסורבות הגט, ברגע שרבני הקהילה הכירו, ידעו מקרוב ולא היתה בירוקרטיה קשה אז חלק גדול ומעטפת ההגנה היתה הרבה יותר חזקה.
עליזה לביא: אנחנו מכירים אותה.
עליזה לביא: בובה לוי, הדוברת האחרונה, בבקשה
<בובה לוי: תודה.
<בובה לוי: בובה לוי – "הקול הנשי".
<בובה לוי: אני דווקא רוצה להביא בקצרה את הקול של אותן נשים, את אותם קולות שאנחנו יודעים שהן נמצאות והם המקרה הבא.
<בובה לוי: אני לא יודעת מי מכם ניסה פעם להתקשר ל-100 וכמה זמן הוא המתין.
<בובה לוי: כשאישה נמצאת במצוקה וכל שנייה היא קריטית והיא צריכה לחכות רבע שעה על הקו אז ספק אם היא יכולה באמת להינצל.
<בובה לוי: לצערי, היום אני יכולה למנות מקרים שהכתובה הבאה היא על הקיר.
<בובה לוי: אני רוצה להביא מקרה של אישה שברחה אחרי שהוא שבר לה את הרגל, שפך עליה מים רותחים.
<בובה לוי: הוא היה אלים אליה בצורה מאוד מאוד קשה.
<בובה לוי: הוא עדיין ממשיך באלימות אחר הגירושין.
<בובה לוי: היא החליטה שהיא בורחת לעיר אחרת והיא לא בורחת למקלט.
<בובה לוי: כשהיא באה לרשום את הילדים לבית-הספר הוא עשה לה צו מניעה.
<בובה לוי: בצו מניעה היא הוכרחה לחזור ולגור איתו באותה עיר.
<בובה לוי: היא כרגע מחכה לדיון שיתקיים רק ב- 2.2.2015.
<בובה לוי: זה אומר שספק אם האישה הזו תגיע לדיון.
עליזה לביא: תודה, בובה.
עליזה לביא: אמי, בבקשה.
<אמי פלמור: קודם כל, אני באמת רוצה להודות על הדיון הזה מכיוון ששמעתי בו לא מעט דברים חשובים שבהחלט נוגעים למשרד שלנו ואני מתכוונת לפעול, כי כמו שאמר רן צריך גם לפעול מיד, לא רק לעשות באיזשהו חזון ארוך שנים.
<אמי פלמור: אני רק רוצה להזכיר שהקמנו יחידות סיוע משפטי בבית-משפט בבאר-שבע בתור פיילוט ועומדת להיפתח עוד יחידה כזו בצפון.
<אמי פלמור: מרכז נגה הגיע אלינו עם המרכז שנמצא גם בבית-משפט בפתח-תקווה.
<אמי פלמור: באופן חריג משרד המשפטים לא נוהג לחלק תמיכות.
<אמי פלמור: רק לנושא הזה החלטנו לתת סכום שיאפשר את המשך הפעלתו של מוקד הסיוע הזה בבית-המשפט בפתח-תקווה.
<אמי פלמור: בהחלט אני עומדת לחזור לבתי-הדין הדתיים שלנו ולנסות לקיים יום עיון משותף לדיינים ולקאדים ביחד כדי לעשות איזושהי חשיבה משותפת לצד הקמת מרכזי הסיוע שצריכים להיות לצד בתי-הדין כדי לנסות באמת ולרכך את כל התהליך הזה.
<אמי פלמור: לפחות, אמר מי שאמר אי-אפשר להתערב אולי באורך התהליך ובדרך שבה הדתות השונות מתייחסות להליך פירוק המשפחה, אבל לנסות להעלות למודעות את הצורך למנוע את החיכוך אנחנו בוודאי יכולים לנסות ולעשות.
<אמי פלמור: פרויקט נוסף שאנחנו נמצאים בתהליכים מתקדמים שלו – יש עמותה נפלאה שנקראת "כל זכות" ואני מציעה לכל אחד מכם להיכנס לאתר שלה.
<אמי פלמור: זה אתר שמסביר ומנגיש זכויות.
<אמי פלמור: אנחנו עומדים לשתף איתם פעולה עם היחידות השונות שלנו וזה גם יהיה מתוך אתר משרד המשפטים כדי באמת לאפשר לכל מי שרוצה מידע באמצעות האינטרנט.
<אמי פלמור: הראו לי שגם היום בתוך הפורטל הממשלתי אפשר לקבל מידע בנושא של טיפול באלימות במשפחה, אבל אנחנו מבינים שצריך להרחיב ולשפר את הדבר הזה.
<אמי פלמור: שמעתי גם את ההערות על רשות האכיפה והגבייה.
<אמי פלמור: על בתי-המשפט אני אדבר עם שרת המשפטים, הם לא בסמכותי.
<אמי פלמור: אני רוצה להגיד עכשיו משהו חיובי בתוך הדיון שהוא מאוד טעון וקשה ובוועדה למעמד האישה ובתקווה שהכול נרשם לפרוטוקול.
<אמי פלמור: לפני ארבע שנים השתתפתי בקורס של ויצ"ו להעצמת נשים, יושבת פה רונית ארנפרוינד כהן.
<אמי פלמור: אני רוצה לספר לכם וחשוב להגיד את זה בוועדה למעמד האישה, שביום הראשון שהתכנסנו ראינו מצלמה בחדר ועשו לנו איזשהו תרגיל.
<אמי פלמור: אמרו לנו אז: "עכשיו כל אחת יושבת מול המצלמה וכל השאר הן ועדת מכרזים והיא מסבירה למה היא רוצה להיות מנכ"לית המשרד שלה".
<אמי פלמור: מאה אחוז מהיושבות בחדר מנהלות בדרג הביניים במשרד המשפטים ובמשרד הבריאות אמרו: "אבל אנחנו לא רוצות להיות מנכ"ליות, אנחנו נורא אוהבות את מה שאנחנו עושות.
<אמי פלמור: ".
<אמי פלמור: אני התיישבתי ראשונה, ואני גם אגלה לכם סוד.
<אמי פלמור: נבחרתי על-ידי ועדת המכרזים ההיא, אבל בעיקר יצאתי עם כלים והעצמה שבין השאר בזכותן אני יושבת פה היום.
<אמי פלמור: אני מזמינה כל אחד ואחת מכם שפועלת בעמותות השונות.
<אמי פלמור: קודם כל, אני רוצה להגיד תודה לוויצ"ו לפרוטוקול ולרונית לפרוטוקול.
<אמי פלמור: מגיע לה ולחנה האס מנהלת הסניף בירושלים.
<אמי פלמור: אבל אני גם רוצה להגיד לכם כי דיברתם פה על העצמת נשים, בתוך כל התהליכים האלה כל אחת ואחת ואחד שנמצא ובדרך הוא פוגש נשים ויש לו הזדמנות להעצים אותן באיזושהי דרך, לא משנה מהי, בין אם להאמין בעצמה, בין אם לעודד אותה בתוך התהליך, אני רוצה להגיד לכם שכל טיפה כזאת בים בסוף הופכת למנהלת בפועל של בתי הדין הרבניים.
<אמי פלמור: אתה לא יכול לדעת איפה זה נגמר.
<אמי פלמור: לקראת השנה החדשה הזו שתהיה שנת שמיטה ואנחנו אמורים להתפנות בה קצת לענייני רוח ופחות לענייני תחזוקת האדמה הייתי מציעה לכל אחת שכבר עושה את הדברים האלה - קודם כל, לברך אתכם ולהודות לכם.
<אמי פלמור: מעבר לתודה האישית שלי, ובוודאי ליושב-ראש הוועדה על הדיון הכל כך חשוב הזה ערב החג ועם מחשבות לשנה הקרובה, אני מבטיחה לכם בכל מקרה את המחויבות האישית שלי לפעול גם לטווח הארוך, אבל גם בטווח המידי.
<אליעזר רוזנבאום: אני גם מבקש להודות ליושבת-ראש הוועדה על הישיבה החשובה.
<אליעזר רוזנבאום: למדתי הרבה בישיבה הזו.
<אליעזר רוזנבאום: אני מודה לכם על המידע שמסרתם כאן.
<אליעזר רוזנבאום: אנחנו ניעזר, הוועדה תיעזר כמובן.
<אליעזר רוזנבאום: ניקח את הפרטים של המשתתפים כאן ונזמן את הגופים השונים על מנת שנוכל גם לשמוע בצורה יותר מקיפה ומפורטת על המלצות ולקחים, על מקרים שקרו, כדי שנוכל ללמוד מהם.
<אליעזר רוזנבאום: אין ספק שבמבחן התוצאה יש לנו בעיה.
<אליעזר רוזנבאום: נשים נרצחות, נרצחו - נקווה שלא.
<אליעזר רוזנבאום: בהחלט עם העשייה הרבה שהגופים עושים עדיין ישנם מקרים ויש כנראה כשלים, אחרת לא היו קורים המקרים.
<אליעזר רוזנבאום: לכן, נצטרך לזהות את הכשלים ולראות את החיבורים כדי שלא יהיו אותם כשלים.
<אליעזר רוזנבאום: אני לא יודע עד כמה אתם מודעים, אבל אנחנו במשרד לביטחון הפנים משקיעים גם מאמצים רבים וגם עשייה רבה וגם תקציבים רבים בנושא ההתמודדות עם תופעות האלימות בכלל, גם מדיניות השר היא מאוד ברורה, עיר ללא אלימות, מצילה, הרשות למלחמה בסמים - מיליונים של שקלים.
<אליעזר רוזנבאום: רק לאחרונה יחד עם משרד הרווחה ועם המשטרה פיתחנו את המודל של עו"ס משטרה שאנחנו הולכים ומרחיבים אותו על מנת שיהיה הקשר הישיר בין המשטרה לעובדים הסוציאליים.
<אליעזר רוזנבאום: אנחנו מממנים.
<אליעזר רוזנבאום: לא את הכול, חלק גדול.
<אליעזר רוזנבאום: חלק גם קצת הרווחה.
<אליעזר רוזנבאום: אבל כנראה שיש עדיין הרבה מה לעשות וניעזר בכם.
<אליעזר רוזנבאום: אנחנו נראה איך אנחנו ניצור את הקשר מעבר לזה שניקח את רשימת המשתתפים, אבל יכול להיות שניעזר גם באתר של המשרד על מנת לפנות כדי לקבל הצעות או היענות להגיע ולפרוס בפנינו את הדברים שלדע
<אליעזר רוזנבאום: תכם הם טעונים שיפור.
<אליעזר רוזנבאום: וכמובן ועדות קודמות שהיו.
<אליעזר רוזנבאום: ניקח את ההמלצות ונראה מה יושם, מה לא יושם, ביקורות כאלה ואחרות.
<אליעזר רוזנבאום: אני מקווה שנצליח לעמוד במשימה.
<אליעזר רוזנבאום: תודה.
עליזה לביא: אני רוצה להודות לכם על ההשתתפות, גם כמובן לך גברתי, לך אדוני, לנציגים, לנציגות מהארגונים, מהשטח, מהמשרדים השונים.
עליזה לביא: אנחנו עוד מעט שלוש שעות יושבים כאן בסיומה של שנה, בפתחה של שנה חדשה.
עליזה לביא: אולי זה איזה סוג של תשליך חברתי שכולנו צריכים גם לראות אחורה במה טעינו ואיפה לא מילאנו גם בכלים שכן עמדו לרשותנו כי יש לנו מצוקה ויש לנו מועקה.
עליזה לביא: אנחנו לא פה אחד כנגד השני או אחת כנגד השני, שני כנגד האחת.
עליזה לביא: כולנו באותה סירה במקרה הזה.
עליזה לביא: כל המציל נפש אחת כאילו הציל עולם ומלא וכולנו צריכים לשנן את כל זה בפתח של שנה חדשה.
עליזה לביא: אנחנו שמענו פה הרבה מהידע, מהניסיון.
עליזה לביא: גברתי ואדוני, יש לנו הרבה מזה.
עליזה לביא: יש לנו באמת אנשים שמכירים את השדה.
עליזה לביא: במובנים רבים השדה האזרחי משיג את השדה החקיקתי, משיג את השדה הממשלתי.
עליזה לביא: יש לנו הרבה מה ללמוד.
עליזה לביא: יש לנו חוקרים באקדמיה, יש הרבה מאוד אנשים טובים שיכולים לבוא ולסייע בהקמה שכזו, ויש גם הרבה מאוד אנשים טובים במשרדי הממשלה.
עליזה לביא: כל מה שצריך זה לשבת וללמוד ולראות איך עובדים ואיך לומדים לעשות את זה ביחד.
עליזה לביא: הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי מברכת את השר לביטחון הפנים ואת שר הרווחה על הקמת תת-הוועדה לטיפול באלימות במשפחה ומודה לעו"ד אמי פלמור, מנכ"לית משרד המשפטים, ולמר אליעזר רוזנבאום, המשנה למנכ"ל המשרד לביטחון הפנים, על הנכונות, על העבודה ועל הדברים שנאמרו כאן.
עליזה לביא: הוועדה מבקשת מתת-הוועדה להתייחס לכל הנושאים והקולות שעלו בישיבה ולניירות העמדה שהוגשו בדיון והם מוצגים כאן בפניכם.
עליזה לביא: הוועדה רושמת לפניה את הודעת מנכ"לית משרד המשפטים כי תפעל לזירוז הקמת יחידות סיוע בבתי-הדין הדתיים ותמליץ לקיים יום עיון בנושא לדיינים ולקאדים ושופטים לענייני משפחה ואחרים.
עליזה לביא: אני מזכירה לכולם שבשבוע שבו נציין את יום האלימות נגד נשים אנחנו נציין את זה פה ב-25.11.2014 ובאותו שבוע יהיו עוד שני דיונים נקודתיים וכולם כמובן מוזמנים.
עליזה לביא: אנחנו נתאם את הדברים גם איתכם.
עליזה לביא: הוועדה תתכנס שוב בסוף מושב החורף לקבל דיווח על ההתקדמות של עבודת תת-הוועדה.
עליזה לביא: שנה טובה, מאושרת, והרבה הצלחה לכולם.
עליזה לביא: אני שמחה מאוד לפתוח את ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, יום רביעי, י"א בכסלו התשע"ה, 3 בדצמבר 2014.
עליזה לביא: האמת שזו סיבה מרגשת אפילו לפתוח את הוועדה הזאת, להתחיל תהליך – שאני לא יכולה לסיים – אבל אני כן רוצה לבוא ולברך על השינוי ועל שיעורי-בית שקיבלו בשירות הלאומי.
עליזה לביא: הנושא שלנו היום הוא הטיפול בהטרדות מיניות בשירות הלאומי.
עליזה לביא: אני מאוד שמחה שאתה אתנו, שר-שלום ג'רבי, ועומד בראש המנהלת של השירות הלאומי.
עליזה לביא: בחיים, כשאתה מסמן מטרה ורואה שהיא הולכת ומתממשת – גם אם לא עד הסוף – אז יש בכך גם כמובן את ההבנה שאפשר לשנות דברים, גם אם לכאורה נראה שלא, וגם את המקום הזה של האחריות, האחריות על הקהילה, אחריות לבוא ביחד לתקן עולם.
עליזה לביא: אתמול דיברתי בכנס של המקלט לנשים פה, בירושלים, ודיברנו על "והיה מחניך קדוש"- במקומות שבהם נהוג היה לחשוב ולהאמין שאין את זה במוסדות שלנו, במקומותינו, לא יכול להיות, אסור לדבר על המילים האלה, אלה מילים שבל תשמענה, הנה, אחיזה נוספת גם במקומות שיש את האיסורים ההלכתיים, יש את האיסורים הנורמטיביים והס מלהזכיר, הנה קם קול זעקה וצעקה מלמטה, מהשטח, מהקהילה.
עליזה לביא: כשישב לידי הרב שטרן – ואני זוכרת את הדיאלוגים לפני שנים על: בואו יחד ונתקן – אני מתבוננת עליו בא ומדבר מעל הבמה, זאת הבנה של תהליך שאפשר לרוץ קדימה, שאפשר להתבונן יחד בשיתוף פעולה, גם אם לכאורה נראה שבאים מעולמות שונים.
עליזה לביא: הדוגמה שלנו פה הבוקר – המקום הזה של השירות הלאומי וההתמודדות עם תופעת ההטרדות המיניות – התחלנו בצורה לא פשוטה וקלה.
עליזה לביא: אני קיבלתי ים של האשמות, גם בתקשורת הדתית, המגזרית, על כך שאני באה ומכפישה את השירות הלאומי, את הבנות – ולא היא.
עליזה לביא: אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת, לחזור על הדברים ולומר אותם: התפקיד שלנו כאן והאחריות שלנו כאן הם לדאוג לכל הנשים, לכל הבנות, לכל הבנים.
עליזה לביא: רק עכשיו שמענו על הטרדה מינית קשה מאוד בצבא בין גברים, בין מפקד לחיילים, על כך שהיתה אווירה של הסתרה, של ניסיון לא לשתף פעולה ולא להעביר את התלונות, על העברה של אדם מהתפקיד למרות שהובטח שהוא יעזוב את הצבא, על כך שחיילים לא הופנו למרכז מהו"ת.
עליזה לביא: התפקיד שלנו פה הוא לבוא ובאמת לראות איך אנחנו מקדמים, וכך גם כאן, במקרה של השירות הלאומי – ברגע שהבנו שאין נוהל, שאין האחדה של הדברים, שכל עמותה פועלת על פי הבנתה, יכולותיה הכלכליות והראייה של הדברים, באנו ואמרנו: צריך לתקן, ואני שמחה מאוד על התהליך שאתה לקחת להוביל במנהלת השירות הלאומי.
עליזה לביא: יש לנו עוד הרבה מאוד דברים שאנחנו רוצים כמובן לתקן.
עליזה לביא: למשל, אחד הדברים שאני הייתי שמחה אם נצא מכאן היום הוא הנושא של הממונות.
עליזה לביא: כמו שאתם בוחרים לאיפה לשלוח את הבנות ואת הבנים לשירות הלאומי – יש סף של תנאים שאתם מאפשרים, לא לכל מקום שולחים, שמענו אותך נזעק על מקומות שלא עונים בקו האידיאולוגי אולי של מדינת ישראל, היו לך דיונים, אני לא נכנסת כרגע לדיונים הפוליטיים, אני רוצה לדאוג למרחב ציבורי תקין.
עליזה לביא: למשל נושא הממונות – איך אפשר לשלוח בנות, בנים, לשירות לאומי, כשאין לנו ממונה?
עליזה לביא: כשאין מישהי בארגון עצמו שהתפקיד שלה לקבל תלונות אם צריך או להיות זו שעומדת שם גם בהדרכה, גם בסיוע?
<שר-שלום ג'רבי: את מתכוונת בגוף המפעיל, באותו מקום שהיא משרתת?
עליזה לביא: בגוף המפעיל, שזה יהיה תנאי.
עליזה לביא: אתה גם תסייע לנו משום שתעזור לנו לבוא ולומר לארגונים: אם אין לכם ממונה אני לא יכול לשלוח.
עליזה לביא: זה לא קיים היום ואני מאוד מאוד הייתי שמחה שיהיה פה גם המקום של ההגנה, אבל גם מצד שני את העזרה שלך לנו – כמו שיש עוד ארגונים שמסייעים בידינו בעניין הזה ועמותות חברתיות – לתפקיד הממונה.
עליזה לביא: זו בקשה ראשונה.
עליזה לביא: נקודה שנייה שעלתה מהדיונים וההכנות לקראת הוועדה הזאת היא הנושא של הטיפול עצמו, הפרטני, בבנות השירות הלאומי ובני השירות הלאומי שנפגעים.
עליזה לביא: הרי מה קורה?
עליזה לביא: בצבא המערכת היא בתוך צבא: אם זה פסיכולוגים, קב"נים, מרכז מהו"ת, כל המערכת הטיפולית היא פנים-ארגונית, היא בתוך הצבא.
עליזה לביא: בשירות הלאומי, מאחר והבנות הן מתנדבות, המערכת הטיפולית, התומכת, המסייעת, היא בקהילה.
עליזה לביא: כלומר, אם חלילה בת נפגעת או בן נפגע במהלך השירות האזרחי, השירות הלאומי, אז לאחר התמיכה, הטיפול – המקום של המענה הוא בתוך הקהילה.
עליזה לביא: כלומר, הולכים לקופת חולים, הולכים לשירות הפסיכולוגי, זה המענה.
עליזה לביא: התנאים ברפואה הציבורית הם כמו אזרחים רגילים, כלומר, לעתים יש לנו פגיעה, ואז, אחרי 3 חודשים, יש אולי איזה סיוע, מענה, טיפול פסיכולוגי.
עליזה לביא: פה צריך לראות מה עושים, כלומר, בתוך המנהלת שלכם צריך לבוא ולראות איך ניתן הסיוע.
עליזה לביא: אני חושבת שאתם צריכים לבנות איזשהו מרכז לעניין הזה, או אנשים שיתנו את השירות הזה בתוך המסגרת של המנהלת.
עליזה לביא: כלומר, אם חלילה היתה פגיעה, אי אפשר לשלוח את הבת או הבן לקופת החולים, להתחיל לקבל במסגרת של התורים הרגילים עד שניתן המענה ובינתיים אין סיוע לנפגע/ת.
עליזה לביא: אלה שתי נקודות שאני רוצה לשים אותן בראשית הדיון שלנו, וכמובן, גם אחרי שאתם תציגו ותפרטו, מבחינתי אני אשמח מאוד שגם תתייחס לנקודות הללו.
עליזה לביא: אני מברכת על העברה של הנוהל, אנחנו תכף כמובן נשמע את הדברים.
עליזה לביא: בראשית הדברים חשוב לי לבוא ולומר שאני ממהרת לומר את הדברים כי ב-10:25 נאלץ לסיים את הוועדה ולכן אני מקצרת ומעבירה אליך, שר-שלום ג'רבי, מנכ"ל הרשות לשירות לאומי-אזרחי, את רשות הדיבור, תודה.
<שר-שלום ג'רבי: תודה רבה לך, גברתי היושבת-ראש, קודם כל אני מאחל לך בהצלחה – אני לא יודע אם מותר להגיד או אסור להגיד אבל בהצלחה תמיד טוב, שיהיה לך בהצלחה.
עליזה לביא: אז תרשו לי גם לאחל לשר-שלום ג'רבי בהצלחה כי לפי השמועות גם הוא - - -
<שר-שלום ג'רבי: זה שמועות.
<שר-שלום ג'רבי: אז באמת שיהיה לך בהצלחה.