GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עליזה לביא: אני באמת מברכת על שיתוף הפעולה עם הרב בן-דהן ועל הנכונות שלך, על המחויבות שלך לייצוג הולם של נשים במועצות הדתיות ועל הפעילות המבורכת שלך.
עליזה לביא: הוועדה תפנה ליושב ראש המרכז לשלטון מקומי בנושא העקביות והזלזול באי הגעת נציגי הרשויות המקומיות והשלטון המקומי לדיון הזה.
עליזה לביא: כמו כן בנושא הבטחת ייצוגן של נשים במועצות הדתיות.
עליזה לביא: אנחנו נפגש עם יושב ראש מרכז השלטון המקומי בנוגע להשתתפות הנציגים שלו בישיבות הוועדה.
עליזה לביא: הוועדה תפנה לשר האוצר בבקשה לבחון את נושא עיכוב הבקשה לרפורמות שהציע סגן השר אלי בן-דהן.
עליזה לביא: אנחנו נפעל לקידומן.
עליזה לביא: הוועדה תפנה ליועץ המשפטי לממשלה בנושא סיום כהונתם של הממונים במועצות הדתיות אשר פועלים במינוי הישיר של שר המשפטים.
עליזה לביא: הפרשנות הנוכחית של סעיף 6ב'2 כרגע איננה מאפשרת את סיום כהונתם.
עליזה לביא: התוצאה שלה היא עיוות שמאפשרת כהונה בלתי נפסקת שלהם ואי יכולת להשתמש בכלי הזה כדי למנות נשים.
עליזה לביא: כרגע כמובן כל הממונים הם גברים וזה בטח לא חדשה מסעירה עבורכן.
עליזה לביא: אני רוצה להודות לך אדוני על השתתפות, על המעורבות, על הנכונות ועל הפתיחות.
עליזה לביא: אני רוצה להודות לכולכם.
עליזה לביא: אני מציעה שהכלים שעומדים לרשותנו, כמובן שאנחנו נעשה את המוטל עלינו במה שהקראתי.
עליזה לביא: תתאגדנה, תפגשנה, תראו איך אתן לוקחות את האחד ועוד אחד שיהיו יותר משניים.
עליזה לביא: הדברים והדפוסים צריכים באמת לעזור גם לחברות חדשות שתצטרפנה.
עליזה לביא: מתברר שבמקרה, כי אם לא היה כאן את הלחץ של הוועדה התמונה הייתה אחרת.
עליזה לביא: אל תצבעו את זה בצבעים פוליטיים.
עליזה לביא: אני חוזרת ואומרת, אל תצבעו את זה בצבעים פוליטיים, כי כשזה נצבע בצבעים פוליטיים, הדרך לתיקון הולכת ומתעממת.
עליזה לביא: תודה רבה, המשך יום טוב לכולם, הישיבה נעולה.
עליזה לביא: זהו דיון דחוף שכינסנו בעקבות המקרים הקשים של אלימות במשפחה ורצח נשים.
עליזה לביא: המקרה האחרון של רצח אביטל רוקח זיכרונה לברכה הוא מקרה קשה מאוד של רצח שבהחלט בהחלט ניתן היה למנוע אותו.
עליזה לביא: כל הסימנים לא היו על הקיר אלא הם צרחו מהקיר ואני חושבת שמישהו נרדם בשמירה, כולל שופט במדינת ישראל שאני לא בטוחה שהוא מכיר את מה שהוא אמור להכיר ולפסוק ולהשתמש במידע שעומד לרשותו ונעזר לכאורה בדברים שהיו אמורים לתת לו סיוע ועזרה.
עליזה לביא: הוא פוסק את מה שהוא פוסק בניגוד למה שמבוקש ממנו תוך כדי שאין ערבות צד ג' של מישהו מבני המשפחה שמוכנים בכלל - ילדים, בוגרים שמבקשים הגנה על אם.
עליזה לביא: משהו פה לא עובד נכון, משהו פה חוטא לאמת בהיותנו כמדינה מתוקנת, מדינה שבה רצח נשים הופך להיות הפקר.
עליזה לביא: כל הניסיונות למצוא איזשהו סוג של הלימה, של שיתוף פעולה – משהו פה לא עובד נכון.
עליזה לביא: לייזר, חיכינו לך.
עליזה לביא: התחלנו כי האולם מלא.
עליזה לביא: למעשה, בהרבה מהמקרים, גם כאן בוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, בשנה האחרונה בדיונים שקיימנו על אלימות נשים, ביום שלם שאנחנו מקדישים בכלא נווה-תרצה ביום הבין-לאומי נגד אלימות נשים שבו אנחנו שבים ומדברים ואומרים, אבל אנחנו למדים לדעת, הכרזתי שם בראש ובראשונה על כך שצריך להקים רשות אחת למניעת אלימות במדינת ישראל.
עליזה לביא: המדינה עושה הרבה.
עליזה לביא: יש אנשים טובים מאוד, יש ידע, ניסיון.
עליזה לביא: נשמע כאן על מחקרים.
עליזה לביא: בשנה האחרונה יצא ספר.
עליזה לביא: הידע בארגונים הוא רב ועצום.
עליזה לביא: למעשה, בהרבה מהמובנים של הגנת הנשים, של המקלטים, ורות רזניק איתנו, זה צומח מלמטה, מהשטח, מאימוץ של מודלים שקיימים בעולם.
עליזה לביא: אבל מה שקורה כאן במדינת ישראל הוא שיד ימין לא יודעת מה עושה יד שמאל.
עליזה לביא: אין אותה יד, את אותו צומת מכוון שאמור לבוא ולסנכרן את המערכות הקיימות.
עליזה לביא: דוח פנימי של המשטרה מלמד על מחדלים אחד אחרי השני, ותיכף נשמע מלייזר, על חוסר שיתופי פעולה.
עליזה לביא: בראש ובראשונה באמת נדרש אותו גוף שיקים מבט על וכולל על כל מה שמביא אותנו לחוסר התמודדות משמעותי עם הנושא הזה של אלימות, אלימות במשפחה, רצח נשים.
עליזה לביא: נדרשת חשיבה מחודשת.
עליזה לביא: לפני כשבועיים ישבנו אצל השר לביטחון הפנים יחד עם שר הרווחה גם בעקבות הרצח, גם בעקבות הדוח הפנימי האחרון של המשטרה.
עליזה לביא: הוחלט על הקמה של תת-ועדה לאלימות במשפחה בוועדת השרים למאבק באלימות.
עליזה לביא: היום אנחנו כאן בוועדה שלנו, בוועדה לקידום מעמד האישה, התכנסנו לדיון בראשות אליעזר רוזנבאום, המשנה למנכ"ל המשרד לביטחון הפנים, שיעמוד בראש הוועדה הזו לתת-אלימות במשפחה, וכמובן בהשתתפותך עו"ד אמי פלמור מנכ"לית משרד המשפטים.
עליזה לביא: אני ביקשתי להקים רשות מטעמים כאלו ואחרים.
עליזה לביא: השר לביטחון הפנים אמר שזה הרבה בירוקרטיה וזה הקמה ושזה עוד ועוד, וההחלטה שהתקבלה היא באמת ההקמה של תת-הוועדה.
עליזה לביא: הישיבה שלנו היום כאן היא גם לשמוע מה תת-ועדה כזו צריכה לעשות, להשמיע את הדברים, מה זה אומר עוד ועדה.
עליזה לביא: הרי גם כשאנחנו באים לפה ומתכנסים לישיבה, במה שונה יום מיומיים?
עליזה לביא: מה יהיה בוועדה הזו שלא היו בוועדות קודמות שנעשו פה לאורך השנים?
עליזה לביא: כל שנה הממ"מ מגיש כאן ביום האלימות נגד נשים את הדוח ואת הנתונים.
עליזה לביא: גם לקראת הישיבה הזו הוגשו נתונים חדשים, אז מה?
עליזה לביא: איך אנחנו מתקדמים?
עליזה לביא: איך אנחנו מסנכרנים ורואים איך יוצאים לעבוד יחד?
עליזה לביא: מתחילת השנה נרצחו במדינת ישראל תשע נשים על-ידי בני הזוג שלהן וזה על-פי הנתונים של משטרת ישראל.
עליזה לביא: כשאני מקבלת נתונים מדניאלה קהת ומהארגונים הנתונים הם אחרים לגמרי.
עליזה לביא: מסתבר שגם כאן יש מחלוקות.
עליזה לביא: איך סופרים?
עליזה לביא: האם סופרים רק רצח על-ידי בני זוג?
עליזה לביא: האם רצח שמתבצע בצד כזה או סבא, או אבא, או מישהו שנשלח אז לא סופרים או כן סופרים?
עליזה לביא: אני מוצאת את עצמי כשאני מוסרת נתונים שלכם, של הארגונים, בעצם כלא מוסרת דברי אמת כי זה סותר את נתוני המשטרה.
עליזה לביא: גם כאן אנחנו צריכים לעשות סדר.
עליזה לביא: כמו כן, איך זה שהנתונים האלה הם לא בהלימה אחת או למעשה למה אין גוף שנותן את הנתונים האלה בצורה מסודרת?
עליזה לביא: מספר תיקי האלימות במשפחה שנפתחו עד סוף חודש אוגוסט השנה עומד, כן עומד, על 15,117, לעומת 22,828 בשנת 2013.
עליזה לביא: נערכים 4,187 מעצרים לעומת 5,830 בכל השנה שעברה.
עליזה לביא: הנתונים הללו מלמדים אותנו שבכל הנושא הזה של המאבק באלימות במשפחה ורצח נשים על-ידי בני זוגן על אף הפעילות שנעשית על-ידי משרדי הממשלה הרלוונטיים והגופים השונים והארגונים ולמרות העלאת המודעות לנושא, כולנו, אבל כולנו, דורכים במקום ובמובנים רבים גם הולכים אחורה ולא הולכים קדימה.
עליזה לביא: הוועדה לקידום מעמד האישה, עוד לפני שקראו לה הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, בכל שנות הפעילות שלה שמה דגש רב מאוד על הנושא הזה של המאבק באלימות במשפחה.
עליזה לביא: היא קיימה דיונים רבים בנושא הזה והבעיות עלו והנושאים הוצגו וניירות עמדה נפרסו.
עליזה לביא: אחד הנושאים שחזר ועלה באמת, וקראנו את הפרוטוקולים לקראת הישיבה המיוחדת כאן היום, היה הסנכרון, דרך העבודה המשותפת שצריכה להיות בין כל הגופים.
עליזה לביא: ידע יש לנו, ניסינון צברנו, מערכת משפט טובה קיימת, המשטרה מתפקדת, אז מה קורה פה שכל המדדים מלמדים אותנו שאנחנו הולכים אחורה ולא הולכים קדימה?
עליזה לביא: מה לא עובד נכון?
עליזה לביא: הנקודה שאנחנו מזהים אותה לאורך כל הדיונים ולאורך כל המידע שזורם זה שאין סנכרון ושחייב לקום גוף שיאגד ויתפקד בצורה הוליסטית ומותאמת.
עליזה לביא: כמו שאמרתי, בישיבה שהתקיימה ב-10.09.2014, לפני כשבועיים, בין משרדי ביטחון הפנים והרווחה מוחלט להקים את תת-הוועדה בנושא הזה.
עליזה לביא: אדוני, אתה איתנו ואני מקווה שיחד היום אנחנו נמפה את נקודות החולשה.
עליזה לביא: אתה תשמע גם את הדברים שיש לנציגי הארגונים לומר.
עליזה לביא: אנחנו נקבע לוח זמנים להצגת התוכנית ולעבודה המשותפת תוך איגום המשאבים והקצאת האמצעים הנדרשים.
עליזה לביא: אני אעצור כאן.
עליזה לביא: אני רוצה להעביר אליכם את רשות הדיבור.
עליזה לביא: לאחר מכן כמובן נציג את הנושאים ונפתח בסדר הדוברים על-פי הרשימה שנרשמה.
עליזה לביא: אליעזר רוזנבאום, המשנה למנכ"ל המשרד לביטחון הפנים, בבקשה.
<אליעזר רוזנבאום: צהריים טובים.
<אליעזר רוזנבאום: שמי אליעזר ואני המשנה למנכ"ל המשרד לביטחון הפנים.
<אליעזר רוזנבאום: כפי שנאמר כאן על-ידי יושב-ראש הוועדה, האירועים האחרונים חייבו, לפחות אצלנו, לעשות בחינה על הפעילות עד כאן גם במשטרה וגם ביחידות האחרות של המאמץ האזרחי שאנחנו עובדים בהרבה מאוד רשויות מקומיות.
<אליעזר רוזנבאום: גם בעיר ללא אלימות אנחנו עובדים ב-143 רשויות מקומיות ובמצילה אנחנו עובדים בעוד 70 פלוס והרשות למלחמה בסמים, כך שיש לנו בהחלט נוכחות רבה ברשויות המקומיות ובהחלט נכון וצריך לעשות בדיקה מעמיקה ולראות שבאמת אכן אנחנו פועלים בהתאם לאיומים ובהתאם לאירועים.
<אליעזר רוזנבאום: במפגש של השרים שהתקיים לפני כשבועיים עלו מספר דברים כאשר ישנה עשייה רבה והדבר צוין גם על-ידי יושב-ראש הוועדה, אבל חסר הסנכרון והחיבור כדי שתהיה עשייה מלאה ושלמה, לא בחלקים.
<אליעזר רוזנבאום: כשזה נעשה בחלקים כנראה שיש גם פערים בין החלקים ואותם צריך לזהות ולסגור.
<אליעזר רוזנבאום: במשטרה, לפחות כפי שאנחנו יודעים את זה ונאמר גם בדיון, בהחלט יש רגישות רבה ויש הנחיות ברורות מאוד מהמפכ"ל ועד אחרון השוטרים על תגובה, במקרה של תלונה התייחסות מחמירה.
<אליעזר רוזנבאום: אבל מאחר ויש גורמים נוספים שהם עוסקים בשרשרת, אם זה בתי-המשפט, ואם זה משרד הרווחה, ואם זה משטרת ישראל וגורמי הרשות, אז קורה וקרו בעבר, נקווה שלא יקרו בעתיד, בהחלט פערים שבאמת צריך לקבע אותם.
<אליעזר רוזנבאום: קודם כל, לזהות אותם ובאמת לטפל בהם כדי ששרשרת הטיפול תהיה רציפה, ללא הפסקות וללא קיטועים כדי שבאמת באותם פרצות לא יצליחו אותם אלה שזוממים לפגוע באותן נשים ולהגיע גם למקרי מוות כפי שהיינו עדים לאחרונה.
<אליעזר רוזנבאום: אני מוניתי לעמוד בראש הוועדה שהיא תהיה הוועדה לצד ועדת השרים למאבק באלימות שבראשה עומד השר לביטחון הפנים ובה עוסקים למעשה בכלל תופעות האלימות, בין אם זה אלימות במשפחה, בין אם זה אלימות בני נוער, אם זה כתוצאה מסמים ואלכוהול או כל דבר אחר.
<אליעזר רוזנבאום: אנחנו אמורים להתכנס, אני מקווה שמיד אחרי החגים.
<אליעזר רוזנבאום: אנחנו ממתינים לקבל את חברי הוועדה של המשרדים המרכזיים: משרד החינוך, משרד העלייה והקליטה, משרד ראש הממשלה, בריאות, משפטים, פרקליטות, רווחה, המשרד לביטחון הפנים.
<אליעזר רוזנבאום: כמובן שמרגע שיגיעו השמות יהיו כתבי מינוי שייחתמו על-ידי שני השרים ולמעשה נצא לדרך כאשר כמובן אנחנו נעבוד עם כל אותם הגורמים שמעורבים בנושא של אלימות במשפחה.
<אליעזר רוזנבאום: נתחיל במיפוי, נזהה את הפערים ונבחן את כל המענים.
<אליעזר רוזנבאום: כמובן שאיפה שישנם פערים נגבש תוכניות, נביא אותן, בין אם צריך להביא אותן להחלטות של השרים, בין אם צריך לגבות אותן בהחלטות ממשלה.
<אליעזר רוזנבאום: נעשה את כל המאמץ הנדרש על מנת באמת להביא בשורה ובאמת לתת מענה טוב יותר ולצמצם באופן משמעותי, ואם אפשר למגר בכלל אז כמובן שנעשה את הכול.
<אליעזר רוזנבאום: כמובן שנצטרך לראות גם האם התשתיות הקיימות ברשויות המקומיות הן מספיקות, האם צריך להוסיף, האם רק מקלט לנשים מוכות, למה לא לגברים מכים או נשים מכות, אם יש דברים כאלה.
<אליעזר רוזנבאום: בכל מקרה, אנחנו ניכנס לעבודה סדורה כשנתכנס אחת לפרק זמן קבוע.
<אליעזר רוזנבאום: בהתחלה אני מניח שיהיו לנו ישיבות דחופות יותר על מנת להספיק ולמפות את הפערים ולהכיר את כל התוכניות ובאמת לנסות לזהות את הפערים וכמובן שלאחר מכן לטפל במענים עצמם, כולל במשאבים הנדרשים וכל מה שקשור בזה.
<אליעזר רוזנבאום: ניסחתי יחד עם הייעוץ המשפטי אצלנו ומבחינת מטרות הוועדה זה לגבש תמונת מצב עדכנית ומתמשכת בנוגע לתופעת האלימות במשפחה הכוללת את מאפייני התופעה, היקף התופעה, מענים וחסמים קיימים.
<אליעזר רוזנבאום: וכן, לגבש מדיניות וצעדי פעולה מומלצים, לרבות סנכרון מענים אופרטיביים בין משרדי הממשלה השונים והארגונים הפועלים בתחום, טיוב תהליכי איתור קורבנות האלימות במשפחה, הגבת הפיקוח והבקרה על עברייני אלימות במשפחה, הכשרת אנשי מקצוע רלוונטיים, העלאת מודעות הציבור לתופעת האלימות במשפחה.
<אליעזר רוזנבאום: אנחנו נגיש המלצות מעת לעת, לא בסיום אלא בכל פעם שיצטברו המידע וההמלצות אנחנו נביא אותם להחלטה על מנת שנוכל ליישם אותם.
<אליעזר רוזנבאום: לא לחכות בסוף התהליך ואז להתחיל את התהליך של היישום אלא לעבוד מה שנקרא יישום תוך כדי תנועה.
<אליעזר רוזנבאום: אנחנו נעשה את הכול באמת כדי לטפל כנדרש בנושא הזה.
עליזה לביא: עו"ד אמי פלמור, מנכ"לית משרד המשפטים, בבקשה.
<אמי פלמור: קודם כל, כמובן צריך להגיד את המתבקש שמשרד המשפטים על כל הזרועות שלו, בראשן כמובן פרקליטות המדינה, עוסקת בנושא הזה במישור האכיפתי.
<אמי פלמור: במסגרת האגף לסיוע משפטי היא עוסקת בזה כחלק מהסיוע והייצוג שניתן לסכסוכים בתוך המשפחה.
<אמי פלמור: אבל הייתי רוצה להציע פה איזשהו שיח ממקום קצת אחר.
<אמי פלמור: דווקא בתפקידי הקודם כמנהלת מחלקת חנינות הקדשתי הרבה מאוד מחשבה על האירועים האלה של רצח בנות זוג.
<אמי פלמור: נמצאת פה לרה צינמן יו"ר ארגון נרצחים ונרצחות שהמקרה שלה הוא אחד המקרים הראשונים שנחשפתי אליהם כאשר בתה נרצחה על-ידי בן הזוג שלה.
<אמי פלמור: למרבית הצער, אנחנו רואים שבחלק ניכר מהמקרים אין סימנים מקדימים ואין כתובת על הקיר והרבה פעמים מדובר באנשים שזה האירוע הפלילי היחיד בחייהם גם לפני הרצח וגם לאחריו.
<אמי פלמור: לכן, חלק מהכיוונים שהייתי רוצה להציע לכולנו לחשוב עליהם הם איפה אנחנו באמת נכנסים לתוך האירוע הזה ויכולים למנוע אותו בלי שדווקא מערכת המשפט הגיעה אליו.
<אמי פלמור: הזכירה יושבת-הראש את העובדה שהרצח והאלימות בתוך המשפחה לא נעשים דווקא על-ידי בני הזוג אלא אנחנו יודעים שלמשל בחברה הערבית, ואני תיכף אסביר למה אני מתייחסת לנושא הזה באופן מיוחד, הרבה פעמים הרצח נעשה על-ידי קרובי משפחה אחרים.
<אמי פלמור: אני רוצה להגיד שבחודשים האחרונים היו אליי פניות ממנהיגות בחברה הערבית שמאוד מאוד מוטרדת מרמת האלימות שעלתה שם ועם רצון לייצר איזשהו שיח שיביא לשיפור ההתמודדות לא רק של משטרת ישראל אלא של כל הגופים.
<אמי פלמור: משרד המשפטים מחזיק תחת זרועותיו גם את בתי-הדין הדתיים, בתי-הדין השרעיים ובתי-הדין הדרוזים וכרגע אני מנהלת גם את בתי-הדין הרבניים באופן זמני.
עליזה לביא: זה הישג בפני עצמו, ברכותנו.
<אמי פלמור: תודה רבה.
דב חנין: ההערה שלך היתה על המילה "זמני".
<אמי פלמור: כן, אין דבר יותר קבוע בישראל מזמני.
<אמי פלמור: בינתיים אנחנו לא מתווכחים עם מחמאות.
עליזה לביא: זמני או לא זמני – זה תקדים.
<אמי פלמור: בהקשר הזה אני רוצה להגיד שכאשר אנחנו מבינים שחלק ניכר מהסכסוכים נובע מתהליכי פרידה, מסכסוכים משפחתיים, מההתמשכות של התהליכים האלה מסיבות כאלה ואחרות, ואני לא רוצה להגיד כאן שום דבר שיפוטי ביחס לדרך שבה בבתי-הדין השונים מתייחסים לסכסוכים האלה, ואנחנו נמצאים בשלבים של הקמת יחידות סיוע בתוך בתי הדין האלה כדי להפנות את הסכסוכים האלה לעובדים סוציאליים, לגורמי רווחה, כדי לנסות להנמיך את החיכוך ואת הסכסוך.
<אמי פלמור: אני שמחה לראות הרבה ראשים מהנהנים.
<אמי פלמור: זה סימן שהרבה אנשים נמצאים בתוך החשיבה הזו שהיא חשיבה מבורכת מכיוון שאני כנראה לא אתעייף אף פעם מלדבר על מניעה.
<אמי פלמור: אכיפה זה דבר מאוד חשוב.
<אמי פלמור: יושבת פה פרקליטה מפרקליטות מחוז חיפה שהגיעה לפה שעוסקת בדברים האלה וזו זרוע מאוד מאוד חשובה והמשטרה היא זרוע חשובה.
<אמי פלמור: אני חושבת שאנחנו צריכים להקדיש חשיבה איך אנחנו מונעים את הסכסוך שמביא לדבר הזה מכיוון שלא תמיד תהיה כתובת על הקיר כמו שתיארת במקרה של אביטל רוקח.
<אמי פלמור: כמובן שצריך להתמודד עם הכתובות האלה ולדעת איך למצוא כתובת חלופית לאדם המאוים, אבל כאשר מדובר בנושא פוגע - רוב האוכלוסייה במדינת ישראל עדיין מאוגדת בתאים משפחתיים שכנראה מעוררים הרבה מאוד אמוציות, הרבה מאוד מתחים, הרבה מאוד אלימות לא מתוכננת.
<אמי פלמור: הרבה מאוד כלי נשק נמצאים גם בקרב אנשים שלא בהכרח מפוקחים מבחינת השימוש בנשק וההזדמנות הזו לעשות שימוש בנשק היא רגישה במיוחד בהקשר של סכסוכים משפחתיים.
<אמי פלמור: אני מאוד אשמח לשמוע את מה שיש למשתתפות הרבות שיש פה וגם למשתתפים להגיד בנושא.
<אמי פלמור: אני רוצה להגיד שהחשיבה על הקמת רשות אחת, ובכלל חשיבה שאומרת:
<אמי פלמור: בואו נרכז את החשיבה ונעשה תהליך מתכלל ולא שכל גוף יקדיש לזה את המשאבים שלו אבל לא ישתף פעולה ולא ידע מה קורה במקביל במקומות אחרים – קודם כל, אני מאמינה שהאיגום הזה יכול להביא גם לחיסכון במשאבים שמשכפלים את עצמם, אבל בעיקר לשימוש יעיל יותר, נכון יותר, ובאמת משרת מדיניות אחת ברורה וקול ברור שצריך להישמע.
<אמי פלמור: אני הייתי רוצה לחשוב שלא רק רצח שמגיע לכותרות מטלטל אותנו.
<אמי פלמור: לא נעים לי להגיד לכם, אני יושבת-ראש של הוועדה שאמורה לקבוע את זכאותם של נפגעי עבירות המתה.
<אמי פלמור: רוב מעשי האלימות והרצח, בין אם במשפחה ובין מחוץ למשפחה, לא מגיעים לעיתונים שכולנו קוראים.
<אמי פלמור: הם נעשים במקומות ובקהילות שהם פחות מושכים תשומת לב והמכה שם היא קשה מאוד.
<אמי פלמור: הנזק, גם הנזק שמביא אחר כך לתהליכים מקבילים של נקמה, של הדרדרות של כל התא המשפחתי - אנחנו רואים הרבה פעמים את האפקט הזה ככדור שלג שרק הולך וצומח.
<אמי פלמור: אני כמובן מברכת על הדיון הזה וכמובן כמי שעומדת ומנהלת היום משרד שיכול לתת מענה בהרבה מאוד תחומים אנחנו נשמח גם לקבל רעיונות, גם לקבל הצעות וגם להשתתף בשיתופי פעולה כאלה ואחרים שיכולים קודם כל למנוע את האירועים הבאים, אבל בוודאי ובוודאי לטפל בקיימים ולנסות למנוע את הרצח הבא.
עליזה לביא: תודה רבה על הדברים.
עליזה לביא: ברשותך, אבקש התייחסות שלך דווקא מהמקום שבו את נמצאת וגם הדרך שבה צמחת לתוך המקום שאת נמצאת ואת ממנכ"לת היום את משרד המשפטים.
עליזה לביא: אבל המקום של השיפוט, גם של ההכשרה של השופטים.
עליזה לביא: דיברנו פה בהקשרים של ההטרדות המיניות שהיו.
עליזה לביא: אבל אם ניקח את המקרה האחרון של אביטל רוקח, יושב שופט במדינת ישראל ומחליט מה שמחליט ולא נעזר בחומרים הקיימים.
עליזה לביא: אין לי מושג מה ההכשרה שלו.
עליזה לביא: חלק מהדברים שהגיעו שזה בכלל שופט תעבורה שמטפל בנושאים שהוא לא מכיר, שהוא כן מכיר, בניגוד להמלצה של שוטרים שמביאים, בניגוד לבקשה של בני משפחה, של עובדים סוציאליים, כן הוא יכול לבקש דברים מסוימים, לא יכול לבקש דברים מסוימים.
עליזה לביא: מהמקום שאת נמצאת בו, האם לא הגיע הזמן שבמדינת ישראל תהיה ערכאה מיוחדת בבתי-משפט, נניח למשפחה, או לחלופין שיקומו בתי משפט אחרים או ייחודיים לסוגיות הללו?
עליזה לביא: מה השקפת עולמך דווקא מתוך הרקע שממנו צמחת והגעת לתפקיד של מנכ"לית משרד המשפטים?
<אמי פלמור: קודם כל, למי שלא יודע, במשרד המשפטים יש היום 4,000 עובדים שפרוסים ממסעדה בצפון ועד באר שבע ודרומה מבאר שבע.
<אמי פלמור: למעלה מ-70% מהעובדים במשרד הזה הן עובדות ונמצאות גם בתפקידים הבכירים ביותר.
<אמי פלמור: נמצאת פה גם ורד סוויד שמכירה כבר את השיח הזה.
<אמי פלמור: זה משרד שנוהל בתפקידים המקצועיים שלו מזה שנים ארוכות על-ידי נשים.
<אמי פלמור: המנכ"לית הראשונה היתה שם מ-96', פרקליטות מדינה, משנות ליועץ המשפטי לממשלה וגם שרות.
<אמי פלמור: האמת אותה שרה שחוזרת אלינו ואנחנו שמחים על כך.
<אמי פלמור: המשרד בוודאי מודע מאוד לנושאים האלה.
<אמי פלמור: אני לא אמונה על מערכת המשפט.
<אמי פלמור: חשוב להגיד את זה רק כדי להבהיר את הפרדת הרשויות.
<אמי פלמור: אבל אני כן רוצה להגיד משהו מבלי שאני מכירה את המקרה של השופט הספציפי הזה.
<אמי פלמור: קודם כל, כל מערכת המשפט היום היא מערכת שהולכת ומתמקצעת.
<אמי פלמור: כלומר, החלוקה.
<אמי פלמור: בתי-המשפט למשפחה, למשל, זה משהו שלא היה בעבר, ואכן הסכסוכים המובאים בהקשר הזה הם היום בפני שופטים שמתמחים בתחום הזה, שמקיימים שיח עם מערכת הרווחה, שמודעים לכל הדברים האלה.
<אמי פלמור: לא הייתי רוצה לחלק כאן ציונים לשופט כזה או אחר.
<אמי פלמור: אני רוצה להזכיר שהמשרד שלנו, ובכלל החברה בישראל, מעריכה ומקדשת מאוד זכויות אדם, ערכים של שוויון, וכן הלאה.
<אמי פלמור: לא הייתי רוצה שאנחנו נגיע למצב שבו אנחנו שופטים אחורנית מקום שבו שופט מפעיל שיקול דעת, פועל באופן מידתי ומקבל החלטה מידתית.
<אמי פלמור: כמו שהזכרתי, הרוב המכריע של אירועי הרצח של נשים נעשים ללא התראה מוקדמת.
<אמי פלמור: זה לא תמיד איזושהי אסקלציה של צווי הרחקה, של סכסוך שכבר הגיע לבתי-משפט, יש הרבה מקרים כאלה.
<אמי פלמור: חוכמת הבדיעבד היא מורכבת.
<אמי פלמור: אין לי אותה פה.
<אמי פלמור: יש פה לא מעט מומחים לנושאים האלה שיכולים לשתף בתובנות שלהם.
<אמי פלמור: יש הרבה חשיבה שכדאי לעשות.
<אמי פלמור: אין לי ספק שכדאי לשפר את ההכשרה של כל השופטים, בפרט בתחומי מומחיות כדי באמת לפתח מודעות לנושאים האלה.
<אמי פלמור: יש היום לא מעט השתלמויות שמנסות באמת להציף גם את הנושאים האלה.
<אמי פלמור: כל הנושא של הסכסוכים בתוך המשפחה בוודאי ובוודאי מקבל תשומת לב.
<אמי פלמור: כדאי שתהיה איזושהי אם אנחנו מדברים על התוויית מדיניות אז באמת גם מחשבה.
<אמי פלמור: כשהמשטרה פותחת תיק ובוחרת את סוג העבירה ורוצה לכוון אולי את התהליך לשופטים מתמחים אז תהיה איזושהי מחשבה שבאמת אפשר לגזור אותה ממדיניות אחת משותפת.
<אמי פלמור: זה יהיה מלווה בחקיקה מתאימה ובהכשרה מתאימה.
<אמי פלמור: אין לי ספק שיש את הפוטנציאל לייצר את המומחיות הנוספת הזו, אבל כבר היום קיימת מומחיות.
<אמי פלמור: אני רוצה להזכיר לכולנו שהשופטים הם בני אדם, ואני אומרת את זה לא ממקום סלחני למרות שאנחנו נמצאים ערב ימים נוראים וימי סליחות, אבל ממקום שצריך להסתכל על הדבר הזה באופן מפוקח.
<אמי פלמור: השופטים הם בני אדם.
<אמי פלמור: הם מפעילים את מיטב שיפוטם ומצפונם.
<אמי פלמור: למיטב הבנתי, לרובם המכריע יש מצפון.
<אמי פלמור: אין אף אחד שרוצה לראות את עצמו כאחראי לשחרורו של גבר שלאחר מכן הלך ורצח, אבל עדיין אנחנו גם לא רוצים להפוך להיות לאותה מדינת משטרה שבה כל תלונה וכל אירוע שהוא בסופו של יום מינורי, אני אומרת את זה בפרספקטיבה של מבט לאחור כי יש גם לא מעט אירועים שבהם מתברר שהסכסוך הסתיים בלי אלימות והסכסוך לא התפתח.
<אמי פלמור: אנחנו גם צריכים לזכור שכאשר אנחנו מפעילים כוח לא מידתי באכיפה ובענישה אנחנו מעוררים אולי זעם, אולי מביאים להתלקחות.
<אמי פלמור: אנחנו גם צריכים לשאול את עצמנו מה קורה בתוך שירות בתי הסוהר כאשר אנחנו כן מצליחים להביא לענישה ראשונית.
<אמי פלמור: אני חייבת להגיד שאני עוד זוכרת כמנהלת מחלקת חנינות שהיתה בקשת חנינה של גבר מכה והגיעה חוות דעת משב"ס שאמרה שהוא נמצא בעיצומו של תהליך מאוד מוצלח של שליטה בכעסים וסדנאות, וכן הלאה.
<אמי פלמור: אנחנו ממליצים לא להקדים את שחרור למרות שכאילו הגיע לו לקבל איזושהי הכרה בתהליך החיובי שהוא עשה כי כדאי שהוא ישלים את התהליך.
<אמי פלמור: השיח הזה בין הרשויות הוא מאוד מאוד חשוב.
<אמי פלמור: אם נסתכל במבט הוליסטי ונגיד לעצמנו מה אנחנו עושים עם הגבר שעצרנו אותו בפעם הראשונה, לאן אנחנו שולחים אותו?
<אמי פלמור: אם אתם שואלים אותי - לא הייתי שולחת אותו בפעם הראשונה לבית הסוהר ואת זה אני אומרת עם הרבה מאוד כבוד לשירות בתי הסוהר.
<אמי פלמור: הייתי שולחת אותו קודם כל לטיפול, לפיקוח, לאיזשהו תהליך שבו אנחנו יודעים שהוא מלווה והמשפחה מלוויית ויש איזושהי באמת תוכנית פעולה שאומרת: לא עמדת ביעדים האלה, בפעם הבאה או אם לא עמדת בהם אתה צפוי לאיזושהי ענישה או לאיזשהו פיקוח שהוא מגביל יותר.
<אמי פלמור: אבל זהו דבר שבאמת צריך לבנות אותו בשילוב כוחות של המומחים מכל התחומים וגם בהכרת את הכלים.
<אמי פלמור: אגב, אני מזכירה לכולנו שחלופת המאסר שנקרית עבודות שירות הומצאה לפני שנים רבות כדי לתת מענה ראשוני לעבירות שלא בהכרח היינו רוצים לטפל בהן בין כותלי הכלא.
<אמי פלמור: סיירתי פעם במסגרת איזשהו פרויקט של האיחוד האירופי בסלובניה ושם הראו לנו שבענישה של עד שנתיים אם אדם יש לו מקום עבודה ואם יש לו אדם שיכול לפקח עליו, הוא נמצא ביום יום שלו בבית ומגיע לכלא רק בסופי שבוע או בזמן שביתות כלליות וחגים כדי למנוע ממנו את השהות הזאת כשהוא לא מפוקח על-ידי מקום עבודה.
<אמי פלמור: אני לא יודעת אם מדינת ישראל בשלה להגיע לסוג כזה של התמודדות, אבל בוודאי שסכסוכים ראשוניים בתוך המשפחה לא הייתי רוצה לנתב אותם אל תוך בתי הכלא.
<אמי פלמור: לא הייתי רוצה גם לייצר את המצב הזה שבו היראה מפני הכלא מפעילה לחץ על האישה לחזור בה מתלונה, להנמיך את התלונה, לצמצם את האירוע – להיפך, שהיא תוכל לבוא ולתאר את האירוע במלוא חומרתו ולדעת שיש טיפול למשפחה והשופט בסופו של יום יבחן את עונשו או את המעשה שצריך לעשות כלפי הגבר העבריין מתוך הפרספקטיבה של האם הוא שיקם את משפחתו באופן אמיתי כדי לתמרץ את השיקום הזה, כדי לתת כלים.
<אמי פלמור: כמובן שהכול נגמר בכסף, אבל אולי גם המדינה תבין שאת הכסף שעולה לנו באופן אוטומטי לכלוא ולממן את הדבר הזה אפשר להקדיש לרשויות שעוסקות במניעה, שעוסקות בטיפול, שעוסקות בליווי המשפחה ובמתן כלים לקראת הנישואין.
<אמי פלמור: אני שוב חוזרת למערכת הדתית שכולנו יודעים, מי שהיה או מי שלא, אבל לפחות אני שאני נאלצת להודות בגילי המבוגר שכשנרשמתי ברבנות – כן, מה לעשות?
<אמי פלמור: – שלחו אותי להדרכה לקראת הנישואין.
<אמי פלמור: אני לא יודעת עד כמה אנחנו מבינים היום שאולי יש לנו כלי לאו דווקא באמצעות המערכת הדתית להכשיר אנשים לחיי נישואין.
<אמי פלמור: אנחנו יודעים להכשיר אותם בבתי-הספר היום גם לזהירות ולבטיחות בדרכים, אנחנו יודעים לעסוק היום במניעת שימוש באלכוהול, וכן הלאה.
<אמי פלמור: אנחנו לא מכינים היום את הצעירים שלנו לחיי משפחה בשום מובן.
<אמי פלמור: מי שהתמזל מזלו וגדל עם מודל הורי שיודע לריב, או כמו שאמרו לי ההורים שלי: להתווכח, אנחנו לא רבים, הדבר הזה לא נקרא ריב, אם הוא יודע להתווכח ולהתמודד עם הוויכוח אז יש לו את הכלים להתמודד עם זה בחלוף הזמן.
<אמי פלמור: מי שגדל בתוך בית שלא נתן לו את המודל הזה יוצא לעולם בלי הכלים.
<אמי פלמור: אני חושבת שכדאי לחשוב באמת מא' ועד ת'.
<אמי פלמור: אני תמיד חוזרת למערכתה חינוך.
<אמי פלמור: משרד המשפטים מאוד מאמין היום גם בשיתופי פעולה בכל מיני נושאים עם מערכת החינוך והייתי רוצה לראות את התוכנית של חיי אדם מכיתה א' ועד בכלל כהכנה לחיי משפחה, כהכנה לשליטה בכעסים, עם הכנה לגישור ופתרון סכסוכים.
<אמי פלמור: זה חשוב לנו במקום שאנחנו חיים בו בהרבה מאוד מובנים, ובוודאי ובוודאי אם נתחיל במשפחה פנימה הדבר הזה יקרין כלפי חוץ.
עליזה לביא: תודה על הפריסה של הדברים.
עליזה לביא: אני עדיין שואלת את עצמי אם המקרה האחרון שצרח מהקיר אתם תעשו את בדק הבית שלכם לגבי מערך ההחלטות שנעשה שם.
עליזה לביא: את לא התייחסת לזה ואני מקווה שנחזור לזה וגם הדברים ייאמרו.
עליזה לביא: אני רוצה להזמין אותך מ' לפתוח בדברים לפני שאני פותחת את הדיון.
עליזה לביא: מ', תודה.
<מ': שמי מ', אני עורכת-דין בהכשרתי.
<מ': אני פה בגלל שהסיפור האישי שלי הוא חלק ממה שדנים בו היום.
<מ': אני רוצה להתייחס למה שנאמר פה לפני שאספר את הסיפור האישי שהרבה מהמקרים של אלימות קיצונית נגד נשים מופיעים באופן חד-פעמי.
<מ': קצת היה נשמע לי שאולי בהפתעה.
<מ': אני חושבת שהם לא מגיעים בהפתעה, הם כן יכולים להיות מקרה ראשון של מעשה פלילי של אלימות חמורה.
<מ': אבל הדברים האלה לא מגיעים out of the blue, יש בהחלט סימנים מקדימים.
<מ': בתור מי שרואה את הסימנים, הסימנים הם ברורים אלא שהמערכות לא ערוכות לקלוט את הסימנים האלה, בטח על רקע כל תלונות השווא שהפכו לנושא מאוד מדובר.
<ורד סוויד: אין תלונות שווא.
<ורד סוויד: זו המצאה שהמציאו את זה אנשים אינטרסנטים.
<ורד סוויד: אני אומרת לך בוודאות, אני עובדת סוציאלית הרבה שנים.
<ורד סוויד: זה קמפיין מתוכנן.
<קריאה: זה לא נכון, יש תלונות שווא.
עליזה לביא: אני מבקשת לתת למ' לספר את הסיפור האישי שלה.
עליזה לביא: אנחנו גם נגיע לסוגיה ולשוט שהפך להיות עם תלונות השווא.
עליזה לביא: מ', בבקשה.
<מ': אני חושבת שהמערכת לא יודעת לקרוא נכון.