GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מוריה אשכנזי: אז הסתבר שהיא למעשה הוזמנה הביתה לחברים של הבעל.
<מוריה אשכנזי: זאת אומרת, באיזה מקום האחות היא זאת שמאתרת את זה.
<מוריה אשכנזי: היום זה לא קיים.
<מוריה אשכנזי: אם אנחנו מדברים על התעללות מינית, על גילוי עריות, על דיכאונות וכל מיני שינויים בבנות בגיל כיתה ז' שפתאום מתחילות עם הדיאטה.
<מוריה אשכנזי: גם אין את המידע של עקומת הגדילה שיש לי אותה מגיל אפס עד נכון להיום, את זה אין, אין את זה.
<מוריה אשכנזי: יש את מה שיש להם היום ב"רחל" שזה למעשה נתונים של היום, אבל אם אני מגיע לבית הספר לאותה תלמידה שרואה בפעם הראשונה את האחות, אם אותה אחות הייתה רואה שבעקומת הגדילה לילדה יש ירידה במשקל או שיש השמנת יתר היא הייתה מאתרת את זה.
<מוריה אשכנזי: היום זה לא כי הן נדרשות להביא תפוקה.
<מוריה אשכנזי: כן חד וחלק.
<מוריה אשכנזי: אני רוצה עוד משהו לומר - - -
אורלי לוי אבקסיס: תדברי על עניין השקילה שאם לא היינו מתערבים זה היה עדיין סרט נע בתוך - - -
עליזה לביא: ושלא נדבר על העניין של האנורקסיה שאנחנו פה בוועדה - - -
<יונה אמיתי: שינו את הבדיקות מפעם אחת בשנתיים לפעם אחת בארבע שנים.
<יונה אמיתי: זה חלק מההתייעלות.
<מוריה אשכנזי: ואז קרה כבר אסון.
<מוריה אשכנזי: אני אומרת שבאיזה מקום האחיות האלה הן מסכנות, הן למעשה מועסקות על ידי קבלנים מזדמנים.
<מוריה אשכנזי: אין להן את הביטחון התעסוקתי, אין להן את התנאים הפיסיים הנדרשים אפילו כדי ליישם את נהלי משרד הבריאות.
<מוריה אשכנזי: אין להן את זה.
<מוריה אשכנזי: אין להן.
יפעת קריב: אני מבקשת להוסיף משהו קטן, זה עניין של הכינים.
יפעת קריב: אתם זוכרים את התקופה שהיינו ילדות ואחות הייתה מגיעה ובודקת כינים?
יפעת קריב: היום יש מגפת כינים מגן ילדים ועד תיכון.
יפעת קריב: לכולם הולכים הדברים הקטנים האלה בראש.
<מוריה אשכנזי: היום בנושא של אחות הנושא של כינת זה כמו רפואת שיניים.
<מוריה אשכנזי: את יודעת מה, המקלות ישנם, הכינים ישנם, האחות איננה.
<מירה חונוביץ: ברשותך חברת הכנסת עליזה לביא אני מבקשת להתייחס.
<מירה חונוביץ: נתחיל עם הנושא של הכינים, על הנושא שעלה אחרון אענה ראשון.
<מירה חונוביץ: בעיית הכינים לא נחשבת לבעיית בריאות.
<מירה חונוביץ: יש תשובה מסודרת של פרופסור איתמר גרוטו בנושא הזה.
<מירה חונוביץ: נושא בדיקת היגיינה ובדיקת כינים זה באחריות של כל הורה.
<מירה חונוביץ: משרד החינוך לא יכול להוציא ילדים.
<מירה חונוביץ: מה שהיה קיים פעם לא קיים היום.
<מירה חונוביץ: לא נחזור לשם וזה לא יהיה.
<מירה חונוביץ: זה באחריותו של כל הורה.
עליזה לביא: אני רוצה לומר שכשהגעתי לשבתון בבוסטון הפחד הכי גודל שלי היה, הכי גדול שלי היה שהילדים שלי לא יוכלו להיכנס לבית הספר כי הייתה בדיקת כינים בנוכחות המנהלת ובנוכחותי ובנוכחות האחות שבדקה.
עליזה לביא: אם היית יודעת כמה התכוננתי לבדיקה הזאת, זה היה אומר שלא יכולתי לעבוד למחרת אם הילדה לא נכנסת לבית הספר.
<מירה חונוביץ: היום המצב שונה מהבחינה הזאת.
<מירה חונוביץ: הוזכר פה כמה פעמים הנושא של חדרי אחיות.
<מירה חונוביץ: חדרי אחיות הם באחריות השלטון המקומי - - -
אורלי לוי אבקסיס: תגידי לי, למה יש חדרים אם אין אחיות?
אורלי לוי אבקסיס: זה לא בזבוז?
עליזה לביא: כשאני מגיע לסיור אומרים 'כאן היה פעם חדר אחות, בואי תראי עכשיו חדר מוסיקה, עכשיו זה חדר זה - -
<מירה חונוביץ: אנחנו רוצים לאפשר לאחיות, גם בתנאים האלה של החברות "פמי-פרמיום" וגם "נטלי" וגם אצלנו במחוז דרום ואשקלון במשרד הבריאות לעבוד בתנאים הולמים - - -
עליזה לביא: אולי את יכולה לסגור לי את הפער הזה.
עליזה לביא: שמעתי עכשיו משתי נציגות של שתי החברות שמדברות על כך שהן נמצאות שש שעות בכיתה.
עליזה לביא: שמענו כאן את העדות, אנחנו מכירות את זה מהשטח.
עליזה לביא: איך את סוגרת הפער הזה בעדויות?
<מירה חונוביץ: אני לא חושבת שהן נמצאות שש שעות באותה כיתה.
<מירה חונוביץ: גם לא נדרש.
<מירה חונוביץ: מה שנדרש זה להשלים את כל המהלך.
<מירה חונוביץ: מה שהן ניסו להגיד, כשאנחנו מדברים על חיסונים, זה מה שאמרתי שחישבנו בפעילות, זה כולל את כל בדיקת הרשומות, איזה חיסונים הילדים קיבלנו בעבר - - -
עליזה לביא: אבל גברתי שמעת את שתיהן.
עליזה לביא: שתיהן אומרות ומתעקשות ואומרות שהן נמצאות שש שעות בכיתה.
<מירה חונוביץ: הן נמצאות בבית הספר שש שעות.
<מירה חונוביץ: במסגרת שש השעות הן עושות את מה שהן צריכות לעשות במסגרת החיסונים.
<מירה חונוביץ: אם נשאר להן זמן לדברים נוספים, כן.
<מירה חונוביץ: הן לא שש שעות בכיתה והן גם לא מחסנות בכיתה.
<מירה חונוביץ: את זה גם אמרה לך התלמידה.
אורלי לוי אבקסיס: שש שעות בבית הספר.
<מירה חונוביץ: כן, בבית הספר.
אורלי לוי אבקסיס: זה לשכבה שלמה.
<מירה חונוביץ: אנחנו גם יכולים לעשות את הבקרות ולראות כמה תלמידים חוסנו באותו יום, כי הרי הכול מתועד במערכת הממוחשבת.
<מירה חונוביץ: יש נוכחות של אחות ביום עבודה בבית הספר.
<מירה חונוביץ: גם "פמי-פרמיום" וגם "נטלי" - - -
אורלי לוי אבקסיס: היית שש שעות בכיתה?
אורלי לוי אבקסיס: מתי בפעם הבאה היא תבוא לשש שעות לאותה כיתה?
<מירה חונוביץ: יש סל שירות שיש בבתי ספר.
עליזה לביא: תודה חברת הכנסת אורלי לוי.
עליזה לביא: עוד שלוש תגובות ואסכם.
עליזה לביא: בבקשה אורי מהאוצר.
<אורי שומרת: בקצרה לעניין הסטנדרט.
<אורי שומרת: את הסטנדרט קובע משרד הבריאות.
<אורי שומרת: אם זה שש שעות כי זה סטנדרט שהוא קבע.
<אורי שומרת: אם זה אחות כל יום בבית הספר אז זה הסטנדרט שהוא שקבע.
<אורי שומרת: באו נפריד את הדיון בין הסטנדרט לאחות בית ספר לבין כמה זמן היא בכיתה.
<אורי שומרת: החברות חייבות לעמוד בתנאי המכרז שהמשרד קובע.
<אורי שומרת: להפריד בין אם זה יהיה בהעסקה במשרד הבריאות ואז שהוא יבקר את עצמו כמו שהיה עד 2006.
<אורי שומרת: לא הייתה תכנה ממוחשבת ולא היו בקרות ולא היה מוקד לפניות הציבור.
<אורי שומרת: להפריד בין הסטנדרט אם צריך להיות אחות לבית הספר או לא צריך אחות לבית הספר.
<אורי שומרת: אלו שני דיונים שונים לגמרי.
<אורי שומרת: שני דיונים שונים לגמרי.
<מירה חונוביץ: אבל אל תערבב שאז לא הייתה הטכנולוגיה - - -
<אורי שומרת: בשנת 2006 היו גם מחשבים.
<מירה חונוביץ: היו מחשבים, אבל כל הנושא של רשומות שוות, רשומות בריאות זה משהו שהוא חדש.
<ברכה אברהם: חברת הכנסת עליזה לביא, יש לנו תכנה ממוחשבת שמשרד הבריאו יכול לראות אותה.
<ברכה אברהם: אני חושבת שמן הראוי גם לציין, יש לנו תכנה ממוחשבת פנימית שאנחנו מתעדים את התכנית של האחות שמגיעה לבית הספר.
<ברכה אברהם: כל בקרית של משרד הבריאות יכולה לראות איפה האחות נמצאת ולכמה תלמידים באותו יום.
עליזה לביא: אבל למה אני צריכה את התכנה הזאת כשיש לי את הנתונים - - -
<ברכה אברהם: זו ההפרטה הטובה שרציתי לומר ולהדגיש את מה שנציג האוצר אמר.
עליזה לביא: גברתי את לא מקשיבה.
עליזה לביא: לי יש את הנתונים של אחת ל-5,000.
עליזה לביא: לא מעניינות אותי המערכות הממוחשבות האלה.
עליזה לביא: הן לא שוות כלום כי כשאני שומעת את העדות הילדה הזאת.
עליזה לביא: כשאני רואה וקוראת את הדוח של משרד הבריאות וכשאני שומעת מחבריי וחברותיי מבתי הספר השונים ברחבי המדינה, כשאני מקבלת תלונות כשאני רואה את האנורקסיה הולכת וגדלה, כשאני רואה את עוד מחלות הנעורים ואת ההפקרה, את ההפקרה חסרת התקדים של כל מה שקשור לנערות הצעירות, מהצד שלנו אי אפשר להמשיך ואסור לנו להמשיך כך.
עליזה לביא: יש לנו את הדרום שמהווה מודל.
עליזה לביא: אני רוצה להפנות את הבקשה שלנו לשר האוצר לבוא ולחשוב על אימוץ חלקי של המודל הזה באיזה מקום כדי שנראה איך אנחנו מתמודדים עם זה.
עליזה לביא: את המידע ששמעתי עכשיו, והבנתי אותו עוד יותר, אני רואה פערים בדרך שאתם מספרים את הסיפור.
עליזה לביא: יש כאן כמה סיפורים ששמעתי אותם והם לא ברורים לי עד הסוף.
עליזה לביא: כלומר יש כאן פערים מאוד גדולים.
עליזה לביא: הפערים הם מאוד מאוד גדולים גם בנוסף למה שהדוח של פרופסור גורטו אומר.
עליזה לביא: אלו נתונים קשים מאוד גם מבחינת תקציב המדינה.
עליזה לביא: עזוב עכשיו את השאר.
עליזה לביא: תקציב מדינה, כסף, כסף, כסף אנחנו לא חוסכים.
עליזה לביא: אין כאן חיסכון.
עליזה לביא: להפך, אין פה חיסכון, יש פה פחות שירות לילדים שלנו.
עליזה לביא: אתה צעיר בהרבה ממני, אתה בגיל של הילדים שלי.
עליזה לביא: האחריות שלנו לדורות הבאים, לילדים שלנו, למבנה המשפחה שמשתנה במדינת ישראל.
עליזה לביא: זה לא אנחנו נגד האוצר.
עליזה לביא: זה אנחנו יחד עם האוצר.
עליזה לביא: כלומר, צריך לבוא ולראות מה נכון ומה בהלימה לגבי כל מה שהתקנים אומרים.
עליזה לביא: להפך, במקום לראות את הטכנולוגיה מסייעת לנו, אני לא צריכה לבוא ולפקח על האחיות דרך המערכות הממוחשבות של איפה היא נמצאת וכמה שניות היא מדברת עם כל ילדה.
עליזה לביא: אנחנו צריכים לראות איך אנחנו היום בישראל 2014 מתמודדים עם כל הסכנות שאורבות לפתחנו.
עליזה לביא: האלימות הגואה ברחבות, האלימות בתוך בתי הספר גם ברשתות החברתיות, גם בקבוצות הוואטסאפ.
עליזה לביא: הדבר הכי מפחיד היום זה קבוצות הוואטסאפ איך כל האלימות המילולית מופנית שם, עם מי מדברים הילדים.
עליזה לביא: נציגת משרד החינוך יצאה כעת החוצה.
עליזה לביא: אלו נושאים שמעסיקים אותנו כאן בוועדה.
עליזה לביא: השאלה שלנו היא בכלל, אני לא אומרת שיש תשובה משום שאני מבינה שמדובר בנושאים תקציבים, אלו הסכמים שצריכים להסתיים בשנת 2015.
עליזה לביא: לשמחתי הרבה גם שרת הבריאות אמרה ודיברה על כך.
עליזה לביא: גם המקום ששר האוצר מוכן לבוא ולפחות להקשיב ולהבין, לראות לפחות את השימושים התקציבים, המספרים עוד לפני שאנחנו מדברים על הדברים האחרים.
עליזה לביא: אני מבקשת גם בעזרתך לראות איך אנחנו מביאים את הסיפור הזה מחדש.
עליזה לביא: גם את הסיפור את התקציבי וגם במקום של מה נכון לישראל 2016.
עליזה לביא: אני מבינה שתקציב 2015 סגור, אי אפשר כי אנחנו גם מול ההסכמים עד סוף 2015.
עליזה לביא: כן לבקש לעשות חשיבה מחודשת נוכח הדברים שנאמרו כאן וגם הדברים שלא נאמרו כאן.
עליזה לביא: יש הערה של מישהו לפני הסיכום?
<ברכה אברהם: חיסון הפפילומה.
<ברכה אברהם: חיסון הפפילומה זה שלוש מנות בשנה.
<ברכה אברהם: השנה שלנו בימים אפקטיביים כמו שאת יודעת זה יוצא כמעט שישה חודשים.
<ברכה אברהם: זאת אומרת שאולי בנקודת הזמן שאחות אמורה לחסן את התלמידה בשלוש מנות, יכול להיות שפה היא ראתה אותה לראשונה כי הולכת לעוד בית ספר כדי לחסן, אבל היא תחזור ותגיע אליה.
<ברכה אברהם: זו רק הערה כדי לשבר את האוזן.
עליזה לביא: טוב, זו הערה בהקשר של הפפילומה, אבל אנחנו מדברים על עוד דברים.
<מאירה בסוק: יש מחלות כרונית שלא מתעסקים בהן, אני יודעת ממידע אישי שלפעמים ילדים מקבלים כדורים קבוע זה כתוב במזכירות כי אין אחיות ואין אחד לדבר אתו.
<שירה איתן: יש עכשיו דיון בוועדת החינוך בנושא של סייעות רפואיות.
עליזה לביא: נכון, כעת אנחנו לא יכולים את הכול יחד.
עליזה לביא: מילה לסיכום מוריה.
<מוריה אשכנזי: לגבי התקציב אני מאוד מבקשת שאחד מחברי הכנסת יפנה במחקר מה נעשה עם הכסף במלואו.
<מוריה אשכנזי: לא כל הכסף הזה הולך לבריאות התלמיד.
<מוריה אשכנזי: בתחילת דבריי ציינתי שיש לשכות בריאות, יש מבנים.
<מוריה אשכנזי: כאן מדובר בהשקעה מתוך התקציב הזה לשכירות מבנים, להפעלה של גורמים מקצועיים שזה מיותר לחלוטין מאחר וזה קיים אצלנו במשרד הבריאות.
<מוריה אשכנזי: זה מיותר לחלוטין, אלו משכורות שהולכות מתוך התקציב הזה.
<מוריה אשכנזי: חשוב לדעת כמה מקבלים שם, כמה הם מוצאים לשכירות, כמה הם מוצאים לכל התחומים האחרים.
עליזה לביא: יש לנו את הדוח של פרופסור איתמר גרוטו.
עליזה לביא: נבקש ממחלקת המחקר והמידע של הכנסת לעשות לנו סדר, גם על הדוח הזה וגם עם כל הנקודות שצריך להוסיף.
עליזה לביא: זה גם יעזור לנו - - -
<מוריה אשכנזי: זה גם יוכיח שהכסף הזה במקום המיותר.
עליזה לביא: לבחון את כל עניין ההפרטה נוכח הנתונים שנאמרו כאן.
עליזה לביא: אולי זה גם יסגור לנו את הפערים בתשובות שניתנו לנו.
עליזה לביא: נלמד את הנושא הזה באמצעות הדוח הזה ונפעל בשני מישורים, נבקש פגישה וגם נפעל.
עליזה לביא: נראה את נתוני הדוח ונתכנס בהמשך.
<מוריה אשכנזי: שאלה, יש מקום שנפגש אנחנו עם שר האוצר?
<מוריה אשכנזי: הוא הבוס שלך.
<מוריה אשכנזי: אני מוכנה להיפגש אתו.
עליזה לביא: שר האוצר קשוב לנושא ונושא ילדי ישראל קרוב לליבו.
עליזה לביא: זה חשוב לכולנו, לכל שרי "יש עתיד" שהם שרי חינוך, בריאות, כמובן האוצר והרווחה.
עליזה לביא: כל נושא החזרת האחיות לבית הספר, ראיתם, הוא חוצה מפלגות.
עליזה לביא: ישבו חברי כנסת רבים באמצע היום של ועדות אחרות ומצאו את הזמן לבוא.
עליזה לביא: זה לא קורה בכל וועדה.
עליזה לביא: היה פה קונצנזוס מימין ומשמאל.
עליזה לביא: אנחנו יחד, אני מקווה שנוכל באמת למצוא את הדרך הראויה, הנכונה שכל מה שאנחנו קיבלנו כילדים נדאג לילדים ולנכדים שלנו.
עליזה לביא: המשך יום נעים לכולם, תודה רבה, הישיבה נעולה.
עליזה לביא: בוקר טוב, יום רביעי, י"ט בחשוון תשע"ד, ה-12.11.2014.
עליזה לביא: אני שמחה לפתוח את ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי בנושא בריאות נשים חרדיות, מניעה, הנגשה ומודעות.
עליזה לביא: הוועדה הבוקר היא המשך של שיתוף פעולה פורה, פורץ דרך, בין הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי לבין נשים חרדיות, קבוצת מעורבות.
עליזה לביא: פה המקום לבוא להודות, לשבח, לפאר, לדבר על כך שיש פה מודל חיקוי גם לקבוצות נוספות בחברה בישראל, של צמיחה מתוך הקהילה, מתוך הבנה, מתוך רגישות, על ההיכרות של מנעד הפסיפס התרבותי אל תוך השירותים שנותנת מדינה, לעיתים בחוסר מודעות כלפי קבוצות בתוך האוכלוסייה, כשלעיתים יד ימין לא כל כך יודעת מיד שמאל ויש הרבה מאוד מה לתקן ומה לשנות, מה להנגיש, מה לאפשר, גם למי שלא תמיד בעיקר יכולה.
עליזה לביא: גם יכולים, גברים, אבל אנחנו בוועדה הזאת מנסים לראות איפה החסמים, הפערים, האחרוּת שמונעת מנשים ובמקרה שלנו כאן בדיון הבוקר זה בקרב הנשים החרדיות.
עליזה לביא: אני שמחה מאוד על ההחלטה של הבחירה בנושא הזה.
עליזה לביא: היוזמה היא שלכן, הבחירה של הנושאים והקצב של הנושאים וגם התעדוף מובל על ידיכם ובאמת יש פה שיתוף פעולה, כמו שאמרתי, ואני גם מציינת את זה ברמות אחרות ונוספות, גם בתוך משרדי הממשלה, מבינים, מתחילים להכיר.
עליזה לביא: אני יודעת שבנושא הזה של הבריאות יש לנו הרבה מאוד עבודה וגם השרה יודעת ותפקידנו להביא את הדברים ולחדד, גם בפני מי שאולי צריך קצת לעורר ולהזכיר בפניו.
עליזה לביא: אני מזכירה לכם שהקבוצה הזאת נולדה מתוך מצוקה גוברת והולכת וגם מהסיבה שלמעשה נשים חרדיות לא מיוצגות בבית הזה, אין להן באמצעות המפלגות שלהן את האפשרות להיבחר.
עליזה לביא: זה גם נושא שמעסיק אותנו.
עליזה לביא: הוועדה כאן, תפקידה לתת מענה לכל הנשים במדינת ישראל באשר הן וזה חלק מתפקידנו, להנגיש את כל מה שאפשר ואנחנו פה בשבילכם.
עליזה לביא: הנתונים שמגיעים אלינו בנושא של בריאות נשים, העבודה שאתם עשיתם, המחקר שנשמע עליו כאן בפרוטרוט מעורר הרבה מאוד סימני שאלה וסימני קריאה.
עליזה לביא: נתונים לא קלים לעיכול, גם מבחינת ההימצאות שלהם, אבל גם מבחינת חוסר המודעות, עצם גורם ההפתעה שבלקרוא את הנתונים האלה ובטח בדרך שבה הם הוצגו בפנינו.
עליזה לביא: קיימת בעייתיות משמעותית בתחום של נגישות למידע ולמעקב רפואי, הנתונים מתפרסים על פני עשור שלם והם חושפים בין היתר בעיות בתחום הפריון, הפוריות, המפגש עם ההלכה, מה המפגש הזה עושה, איך זה מקרין ואיך זה למעשה פוגע בבריאותן של נשים, אחוז הנשים שפונות לבדיקת ממוגרפיה וכל מה שקשור לסרטנים הנשיים.
עליזה לביא: אני בכוונה בוחרת את המילים הללו, כי גם לקרוא לעיתים בשם של סרטן כמו סרטן שד במקומות שמתפתחת איזה שהיא חוסר נוחות או איזה שהיא אי הבנה כלפי השימושים, צריך לדעת ללמוד לדבר, ואם מדברים על סרטן נשי או על סרטן של נשים, או מספיק סרטן, אז בסדר, לא צריך להגיד סרטן השד במקומות שזה כבר גורם איזה שהיא רתיעה או אי נוחות.
עליזה לביא: כל מה שאנחנו מבקשים זה באמת לבוא וללמוד איך מדברים.
עליזה לביא: כשאני נוסעת ומכינה את עצמי להרצאה ביוטה, אז אני חושבת איך אני מדברת ומה אני לא אומרת ומה אני כן אומרת ובאיזה דוגמאות אני בוחרת להשתמש.
עליזה לביא: כשזה קורה פה בארץ אנחנו קצת שוכחים.
עליזה לביא: כדאי ללמוד גם בתוך מערכת הבריאות שאם יש דברים שהם מפריעים או גורמים מעכבים, אנחנו כולנו צריכים ללמוד את הקודים התרבותיים ולראות איך מטפלים בתוכם.
עליזה לביא: מי שידע מלכתחילה וידע באמת לעבוד אלה משרדי הפרסום.
עליזה לביא: רבים מהם היום, התל אביבים ואחרים, יש מחלקות שמדברות את השפה ומכירות את הרגישות ויודעות לנתב היטב לכיוונים הללו.
עליזה לביא: גם משרדי ממשלה ושירותים במדינה צריכים להכיר את האחרות התרבותית כדי לייעל את המערכת.
עליזה לביא: חסמים בנגישות הרפואית.
עליזה לביא: דיברנו על זה גם כאן, בכל מה שקשור להנגשה ברשת, כל התקשורת המקוונת, המידע שמועבר.
עליזה לביא: איך אפשר בכלל לדבר על מידע שמועבר כשעצם השימוש ברשתות, עצם השימוש באי-מיילים, בהנגשה כזאת או אחרת של מידע שמועבר באתרים, לא נמצא בקרב אחוז גבוה באוכלוסייה החרדית מסיבות שונות, בעיקר הלכתיות.
עליזה לביא: מה אנחנו עושים במקביל ואם יודעים בכלל איך לטפל בזה.
עליזה לביא: שיעור הילודה, משפחות מבורכות, גיל הנישואין והנתון שממש ככה הדליק נורה אדומה זה 65% מהנשים שהעידו שרופא המשפחה מעולם מעולם לא דן בהיסטוריה המשפחתית שלהם, בסיפור החיים הרפואי שלהם.
עליזה לביא: זה באמת מעורר הרבה מאוד שאלות.
עליזה לביא: אז כמו שדיברנו על עולם התעסוקה והעדויות הקשות ששמענו כאן, אם זה היה בסייעות, בגנים ובעוד מקומות, כך שלעיתים חשתי שהחוק הישראלי לא חל על נשים חרדיות בכל מה שקשור לעולם התעסוקה, כאן, במקום הזה של עולם הבריאות, המילים הן לא פחות קשות באשר להזנחה פושעת כלפי הדרך למניעה בקרב האוכלוסייה החרדית.
עליזה לביא: אין התייחסות קונקרטית לצרכים ייחודיים, לחסמים שמונעים מודעות וגישה לטיפול וזה התפקיד שלנו כאן באמת לבוא גם עם פרוז'קטור וגם עם פנס.
עליזה לביא: עם פרוז'קטור להאיר בגדול, אבל עם פנס לחפש את המקומות הלא מוארים ויחד למצוא את הדרך.
עליזה לביא: חסר לנו הרבה מידע.
עליזה לביא: גם אחרי שנשמע את הנתונים כאן, אלה נתונים שהובאו על ידיכם ועם כל הכבוד וההערכה זה לא מספיק, אנחנו צריכים התגייסות מערכתית, מקצועית, יסודית, שתיתן לנו גם את המידע וגם את ההסברים.
עליזה לביא: במעבר חד אני יכולה לספר לכם ולשתף אתכם שקיימנו דיון כזה עם הקהילה הערבית גם בסיור בשטח וגם כאן בוועדה, וכשאני חשבתי לעצמי מה ההבדל, ההבדל הוא שהנשים הערביות, לא כולן, אבל יש נשים ערביות שלקחו על עצמן באקדמיה את הנושא של בריאות נשים ערביות כמחקר ויש נשים מומחיות ולי יש עם מי לעבוד.
עליזה לביא: בכל מה שקשור בעולם המחקרי האקדמי בנושא של נשים חרדיות אין נשים חרדיות באקדמיה שהנושא הזה הוא נר לרגליהן.
עליזה לביא: יש פה פער בלקיחת האחריות, יש פה פער בהבנה שמה שאנחנו לא נעשה אף אחד לא יעשה את זה בשבילנו ויש כאן חוסר ואני מבקשת, יש פה אנשים שהמקלדת היא כלי הכוח החזק שלהן והן כותבות והן מכירות איך לדבר אל האוכלוסייה החרדית, בטח אל הדור הצעיר.
עליזה לביא: אנחנו צריכות חוקרות חרדיות, אנחנו חייבות חוקרות חרדיות באקדמיה, בטח בתחום הזה של רפואה.
עליזה לביא: אני חייבת לשתף אתכן ואני חוזרת ואומרת, נשים ערביות הבינו את זה, הן נמצאות, יש מומחיות באוניברסיטת בן גוריון ובירושלים ובחיפה ובמכללות הערביות.
עליזה לביא: רק לפני שבוע שמענו כאן
עליזה לביא: בוועדה שיוחדה לנשים הערביות על רצח נשים ערביות.
עליזה לביא: הפתרון יבוא משיתוף פעולה מתוך הקהילה.
עליזה לביא: רק אחרי שנלמד ממחקרים שמוצגים על ישי הקהילה, על ידי נשים בתוך הקהילה הערבית, הם אלה שמספקים כלים.
עליזה לביא: פה, בכל מה שקשור אל תוך הקהילה החרדית, אין לי פרטנריות, אין נשים חרדיות באקדמיה ואם יש, הנושאים של נשים חרדיות הן לא נר לרגליהן, כלומר הן לא לקחו אותם ככלי מחקר.
עליזה לביא: אני רוצה לקרוא מכאן ובאמצעותכן לחדד את הסוגיה הזאת.
עליזה לביא: חברות, נשים יקרות, מה שאנחנו לא נעשה אף אחד לא יעשה את זה בשבילנו.
עליזה לביא: אני רוצה בשתי דקות לדבר על חנה סנש.
עליזה לביא: אנחנו תמיד נוהגים לפתוח את הוועדה שלנו בדמות של אישה, אבל היום זה יום חגיגי, השבוע מלאו 70 למותה של חנה סנש.
עליזה לביא: חשבתי על ההקשר של המקריות של הדמות של חנה סנש שלקחה יוזמה ובאמת עשתה הרבה באזורים ובמקומות שלא ראינו הרבה נשים.
עליזה לביא: אני רוצה לדבר על שיר התפילה של חנה סנש, שהפך לנכס צאן ברזל כאן בחברה בישראל, על התפילה שלה, על המקום של התפילה האישי, במקביל אל כל ההתגייסות שלה ואל ההבנה שלה שמה שאנחנו לא נעשה אף אחד לא יעשה ולא תהיה לנו מדינה.
עליזה לביא: מה שקרה עם השירים של חנה סנש ועם שיר התפילה של חנה סנש, 'הליכה לקיסריה' - אלי אלי שלא ייגמר לעולם, החול הים, רשרוש של המים, ברק השמים, תפילת האדם.
עליזה לביא: השירים האלה לא היו שירים שמותרים בשימוש במשך 70 שנים והיום הם חזרו לציבור.
עליזה לביא: אחרי 70 שנים החוק מאפשר לקחת חזרה את השירים.
עליזה לביא: אחרי 70 שנים זה של החברה בישראל, של כולם.
עליזה לביא: לטעמי נעשה עוול לחנה סנש על ידי מי שהחליט, אם זה בני המשפחה שלה, אני זוכרת שכשביקשתי לכלול את השיר שלה בספר תפילת נשים וביקשתי מהמשפחה ואמרתי להם שזה חייב להיות בספר, 'תנו לי להשתמש בתפילה של חנה' ולא ניתן לי ועדיין היה אסור להשתמש בלי אישור והיום השיר שלה חזר.
עליזה לביא: זה שיר תפילה של אישה שכותבת אותו.
עליזה לביא: מאוד מיוחד, מאוד מרגש, שחדר ללבבות רבים.
עליזה לביא: 70 שנה למותה של חנה סנש, דמות באמת מיוחדת שהפכה לסמל לגבורה וידעה את החיבור האנושי הנשי רגשי אל בורא עולם.
עליזה לביא: עוברות אלייך, רחלי.
<רחלי איבנבוים: תודה, עליזה.
<רחלי איבנבוים: תודה על הזכות להיות כאן.
<רחלי איבנבוים: שיתוף הפעולה לא ברור מאליו, אנחנו מעריכות אותו.
<רחלי איבנבוים: הרבה מהדברים שרציתי להגיד ככה בחוכמתך ודיוקך כבר אמרת, אבל אני רוצה לפתוח מהנקודה של הצניעות שניגשנו בה כדי לכתוב את המסמך הזה ולפרק את הנושא הכול כך מורכב.
<רחלי איבנבוים: אף אחת מאיתנו לא רופאה, לא הגיעה מתחומי הבריאות.
<רחלי איבנבוים: זה נושא שלכאורה היה זר לנו, הבנו מה המקום שלנו וניסינו לדבר בעיקר בנתונים מגובים, כמעט שלא השמענו את קולנו, או לא פירשנו את הנתונים עצמם, הם דיברו בזכות עצמם.
<רחלי איבנבוים: אבל למרות כל זאת העבודה הייתה מאוד קשה ומאוד מורכבת ולקחה הרבה מאוד זמן.
<רחלי איבנבוים: מסתבר, ולהפתעתנו, שעד היום במדינת ישראל, למרות שיש 400,000 נשים חרדיות לא נכתב מסמך השוואתי ולו אחד בין בריאותה של האישה החרדית לבריאותה של אישה בישראל בכלל וגם משרד הבריאות, לצורך העניין, לא עשה מעולם איזה שהוא פילוח מגזרי או בכלל מבין מה הצרכים הייחודיים של הקהילה הזאת.
<רחלי איבנבוים: המציאות הזאת גם הפתיעה אותנו, גם העציבה אותנו, אבל גם ככה דחפה אותנו וגרמה לנו להבין כמה חשוב לעשות את זה סוף סוף ולקיים על זה דיון רציני ומשמעותי.
<רחלי איבנבוים: מלבד החברות במעורבות שעבדו לא מעט אני חייבת להזכיר את נעה דנן שיושבת שם מאחור, היא רפרנטית במרכז לחקר החברה החרדית של מכון ירושלים וסייעה לנו רבות, גם ארגון 'בשבילך', שעוד מעט שרה תדבר, עזר לנו להבין בשלבים הראשונים לאן אנחנו צועדות.
<רחלי איבנבוים: הנתונים שאספנו, ואני רוצה להתייחס, חלק מהנתונים הם ישנים.
<רחלי איבנבוים: יש נתונים שהם מלפני עשור, בכאב לב הכנסנו אותם רק כי אין נתונים עדכניים יותר, לא נוצרו, אז אנחנו באמת מסמנות בחלק מההמלצות, שגם על זה עוד נדבר, זה שצריך קודם כל לפני ההמלצות או במקביל להמלצות מעשיות של תקצוב ופעילות ועשייה גם להבין את התמונה טוב יותר.
<רחלי איבנבוים: אני זוכרת מהדיונים הקודמים שקיימנו שמלבד כל הנתונים והסטטיסטיקות והעדויות המקצועיות מה שהלך איתי הלאה היו הסיפורים האישיים.
<רחלי איבנבוים: היו הנשים שקמו כאן ואמרו וסיפרו על איפה הנושא נוגע בחייהן.
<רחלי איבנבוים: לא יכולתי לבקש מחולה כזאת או אחרת לבוא ולהעיד ואני אגיד שגם ברגע הראשון, כשבחרנו בנושא של בריאות, הסתכלתי במראה ואמרתי 'אוקיי, בנושאים הקודמים הרגשתי יותר חנק'.
<רחלי איבנבוים: אני לא נושאת את דגל הבריאות בחיי וחשבתי שהנושא לכאורה לא מדבר אליי, או אני לא מייצגת אותו, עד שרגע אחר כך הבנתי כמה הוא עומד כל הזמן לידי ופשוט לא התבוננתי.
<רחלי איבנבוים: אחת השכנות שלי, אני חיה במאה שערים והיא חברה מאוד טובה, מסתובבת עד היום עם לקות שמיעה מסוימת.
<רחלי איבנבוים: כשהיא הייתה ילדה היא הייתה זקוקה לניתוח כפתורים וההורים שלה לא היו חברי קופת חולים, היא לא קיבלה את הטיפול בזמן או לא קיבלה אותו בכלל והנה זה קיים היום, כמו איזה שהיא אקסיומה, עובדה, שקיימת.
<רחלי איבנבוים: אבל אפילו קרוב יותר ואני אספר משהו אישי.
<רחלי איבנבוים: לפני חמש שנים חמותי הייתה בת 50, בעלי הרים אליה טלפון ואמר לה 'מאמי, הגעת לגיל 50, אבא שלך נפטר מסרטן המעי הגס, לכי תעשי בדיקת ממוגרפיה'.
<רחלי איבנבוים: חמותי כמו אישה טובה שאלה את חמי, את בעלה, האם ללכת לעשות את הבדיקה.
<רחלי איבנבוים: חמי, כמו יהודי חסיד טוב הלך ושאל את האדמו"ר אם ללכת לעשות את הבדיקה והאדמו"ר אמר 'לא צריך לחפש'.
<רחלי איבנבוים: שלוש שנים היא כבר לא איתנו מסרטן המעי הגס שהתגלה בדרגה 4.
<רחלי איבנבוים: אני יכולה גם לספר סיפורים נוספים ששמעתי, שעברו לידי, מרופא שנפגשתי איתו במקרה בשבוע שעבר והוא עובד עם האוכלוסייה החרדית והוא רק למשמע השאלה ישב חצי שעה וסיפר על הרבה מקרים קשים.
<רחלי איבנבוים: מקרה אחד הוא זוכר על אישה שהגיעה אליו, הוא היה תורן לילה, במצב שהיה לו ברור שהיא צריכה עזרה רפואית מיידית והוא היה הרופא היחיד, גבר.
<רחלי איבנבוים: למרות שהיא הגיעה עם בעלה היא מיאנה להיבדק וחזרה הביתה.
<רחלי איבנבוים: הוא אומר שהוא עד היום מסתובב עם השאלה מה קרה איתה בסופו של דבר.
<רחלי איבנבוים: יש הרבה עבודת מודעות.
<רחלי איבנבוים: אני חושבת שהעבודה העיקרית, לצד הנתונים שצריך להנגיש, זאת מודעות בתוך החברה החרדית שלא מקבלת כיום מספיק במה, מספיק ביטוי.
<רחלי איבנבוים: אסתי אחריי תרחיב את המסמך ומה שהבנו שצריך לעשות, אבל בהחלט יש הרבה עבודה, בהחלט נקודת הזמן שלנו היא מאוד ראשונית, היא מאוד התחלתית ואני מקווה שיתגלגל לאט לאט כדור השלג.
עליזה לביא: תודה, רחלי איבנבוים, ממעורבות.
עליזה לביא: ונעבור אלייך, אסתי רידר-אינדורסקי, ממעורבות.
<אסתי רידר- אינדורסקי: קודם כל בהמשך למה שאת אמרת על המעורבות של נשים חרדיות באקדמיה, אז אני בדיוק נמצאת שם.
<אסתי רידר- אינדורסקי: אני הלכתי ועשיתי תואר ראשון ואני עכשיו מסיימת את התואר השני עם תזה ואני רוצה ללכת עד הדוקטורט בדיוק בשביל זה, בשביל להיות אישה חרדית באקדמיה שפועלת ומשפיעה מתוך האקדמיה.
<אסתי רידר- אינדורסקי: רופאה אני כבר לא אהיה, הבת של בעלי כאן היא רופאה, היא כבר לא חרדית, אבל ביחד אנחנו נשתדל להשפיע.
<אסתי רידר- אינדורסקי: המסמך, כמו שאמרה רחלי וכמו שאת אמרת, הוא ראשי פרקים, הוא שלד, ואם אנחנו חשבנו שהנתונים יהיו עבודה קלה כזאת, מן הגורן ומן היקב אנחנו נאסוף, אנחנו ראינו שלא הגורן ולא היקב, זה סוג של בור יבש שאין בו מים שהיינו צריכים לדלות משם נתונים והוא באמת מהווה צוהר קטן לאפלה מאוד גדולה.
<אסתי רידר- אינדורסקי: את הזכרת הרבה מהדברים, אני רוצה להתעכב על מה שפחות דיברת וזה המצב החברתי הכלכלי של האישה החרדית.
<אסתי רידר- אינדורסקי: הנתונים מצביעים על כך שיש עוני גדול במגזר החרדי ויש מחקרים שקושרים בין עוני לבין בריאות לקויה, לבין אפילו מקרים של מוות, בחירה בין קניית תרופות או בדיקות לבין טיפול רפואי והחברה החרדית נמצאת שם.
<אסתי רידר- אינדורסקי: גם בדברים שהם פחות נתונים מזעזעים, שבטח חנה קהת תביא, אפילו פעילות גופנית או שימוש בחיסונים או חינוך לבריאות, כל מי שראה בית ספר לבנים ולבנות במגזר החרדי מגרש ספורט זה לא הדבר הראשון שקופץ מול העיניים.
<אסתי רידר- אינדורסקי: יש שיעורי ספורט אולי פעם בשבוע, אולי פעם בחודש.
<אסתי רידר- אינדורסקי: אין שיעורי ספורט, אין שום דבר, אין מודעות.
עליזה לביא: יש חוגים?
<אסתי רידר- אינדורסקי: מעט מאוד.
<אסתי רידר- אינדורסקי: אם בכלל.
<קריאה: יש המון.
<אהובי שוירץ: לא, אין כמעט חוגים, היא צודקת.
<אסתי רידר- אינדורסקי: אין כמעט חוגים, יש מעט חוגים.
עליזה לביא: אני חייבת לדעת מה הדליק והסעיר, כי תיכף טלי תעשה על זה גם כתבה.
עליזה לביא: טלי, אנחנו מספקים לך את החומרים בקצב.
<אהובי שוירץ: - - - אני אגיב אחר כך.
<אסתי רידר- אינדורסקי: שימוש בחיסונים, שימוש ברפואה מונעת.