GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נעמי חזן: כי אני חוזרת ואומרת, ידע זה כוח ובלי הידע אי אפשר להמשיך.
נעמי חזן: כיוון שני, וזה השינוי האסטרטגי המרכזי, זה לעבור לאסטרטגיה של הבאת חשיבה מגדרית, מה שנקרא Gender mainstreaming.
נעמי חזן: ואני מזכירה לכולם, כי יש פה הרבה נשים שמכירות היטב את הנושא הזה, ב- Gender mainstreaming יש שלושה אלמנטים של מדיניות.
נעמי חזן: האלמנט הראשון הוא ייצוג.
נעמי חזן: ואגב, הייצוג במוקדי קבלת החלטות, הוא מחפיר.
נעמי חזן: הוא השתפר, אבל הוא מחפיר, ולכן הגיע הזמן להכניס העדפות מתקנות והבטחות ייצוג בצורה מסודרת.
נעמי חזן: האלמנט השני של Gender mainstreaming, הוא אלמנט של התייעצות ולקיחה בחשבון של היבטים מגדריים, של מגוון קבוצות האוכלוסייה ואני מדגישה – מגוון קבוצות האוכלוסייה.
נעמי חזן: אם לא מתייעצים ואם לא רואים היבטים שונים, המדיניות תהיה מעוותת במקרה הטוב, לעתים קרובות היא תהיה שגויה.
נעמי חזן: והאלמנט השלישי של Gender mainstreaming, הוא העמד של ניתוח מושכל של ההשלכות של כל צעד וצעד על גברים לעומת נשים.
נעמי חזן: אם לא רואים ומסתכלים על התוצאה – זה לא ילך.
נעמי חזן: הגיע הזמן לשינוי אסטרטגי, כי אם לא יהיה שינוי אסטרטגי – לא נוכל לצמצם, או בעצם לגמרי לחסל את הפער.
נעמי חזן: והאלמנט הרביעי של מדיניות, וזה במשפט אחד, זה אלמנט שאם מותר לי לומר, וזה רק עניין של גיל, תאמינו לי, זה בעיקר עבודה של חקיקה.
נעמי חזן: יש דברים בחברה הישראלית, שהם מעודדים את המגדור של החברה הישראלית בכללותה, וצריך להתחיל לטפל בהם.
נעמי חזן: לדוגמא, אם מעודדים עבודה של גברים גם בבית וגם במשפחה ולא רק בחוץ, כפי שעושה זאת צרפת.
נעמי חזן: צרפת ממש קונסת, היא נותנת קנס למעבידים שמעבידים למעלה מ-37 שעות בשבוע.
עליזה לביא: הקנס הוא גם על גברים וגם על נשים, על שני המינים.
מיכל רוזין: זה יוצר איזון בית ומשפחה, ברור.
נעמי חזן: זה יוצר איזון אחר של בית ומשפחה.
נעמי חזן: יש לנו דוגמאות אחרות של העניין.
נעמי חזן: הארכת חופשת לידה, אבל גם לגברים, ואם הגבר לא לוקח – אז החופשה תצטמצם.
נעמי חזן: להתחיל לעסוק במה שאנחנו מבחינות עכשיו כאחד מהמוקדים הבעייתיים ביותר, וזו בדיוק הסוגיה של איזון בית ומשפחה, וצריך להתמודד עם השקיפות של עבודת הבית.
נעמי חזן: אם עושים את זה, אני חושבת שיש פה פשוט חומר לעבודה, גם בכנסת בחקיקה, גם במשרדי הממשלה, ואם מותר לי – גם של ארגוני הנשים וארגונים לצדק חברתי.
נעמי חזן: תראו, יש לנו בעיה מתמשכת בחברה הישראלית, ועם שינוי אסטרטגי נבון ומושכל, הכדור עובר אליכם, תעשו משהו, אנחנו נעזור גם במה שאפשר.
עליזה לביא: כמו שאת יודעת, הכדור אצלנו ואני מזמינה אותך לשתי הוועדות המרכזיות שיהיו פה בשבוע הבא.
עליזה לביא: בפעם הראשונה במדינת ישראל יש לנו ועדה לבחינה מגדרית של תקציב המדינה, שפרופסור חנה הרצוג גם יושבת בוועדה הזאת.
עליזה לביא: פעם ראשונה, ואת מכירה את העבודה ואנחנו רואים פה את השינויים האסטרטגיים, את החשיבה המגדרית כבר על תקציב המדינה לשנת 2015.
עליזה לביא: הנושא הזה מאד קרוב לשר האוצר.
עליזה לביא: בשבוע הבא אנחנו נשמע פה גם את התכנית שתציג אותה השרה לבנת, לגבי ההתמודדות עם חסמים והאתגרים שבפתח, בכל מה שקשור לנושא של ההון האנושי ושירות המדינה – יום עבודה גמיש ועוד ועוד המלצות של ועדת שטאובר.
עליזה לביא: העבודה נעשית, גברתי, אבל מהמקום שאני נמצאת בו, והייתי בחודש שעבר בכנס ה-OECD, שבא ודיבר על הנושאים הללו בהיבט בין לאומי.
עליזה לביא: כלומר, מדינת ישראל היא לא חריגה.
עליזה לביא: היא ממש לא חריגה.
עליזה לביא: ואני, הוטרדתי יותר מהכל מהדברים שאמרה שם יד ימינה של הילרי קלינטון, שהנושא הזה של זכויות נשים לא עזב אותה מעולם, אישה שזה תחומה – לטפל בנושא הזה.
עליזה לביא: והיא מתארת מציאות עגומה מאד בארצות הברית.
עליזה לביא: כלומר, דיברנו פה מקודם על נושא של השכלה.
עליזה לביא: היום נשים בארצות הברית אומרות רגע, בשביל מה לרכוש השכלה?
עליזה לביא: אם עולם העבודה חסום ואם הפערים כל כך גדלים, אז למה בעצם לבוא ולרכוש השכלה?
עליזה לביא: אנחנו לא יכולות לחיות יותר טוב.
עליזה לביא: למה לרוץ על הדברים היותר מסובכים הללו?
עליזה לביא: אנחנו תמיד בדיליי, ואני חוששת שזה יגיע לכאן.
עליזה לביא: אני מזכירה לכולם שחלק מהנושאים של הוועדה כאן, זה גם כל הנושא של קידום נשים למקצועות העכשוויים – טכנולוגיה, מדע.
עליזה לביא: הבנות שלנו לא נמצאות שם.
עליזה לביא: תראו מה קורה במערכת החינוך מבחינת האחוזים - הייתה פה ועדה ודיברנו על זה בשבוע האחרון.
עליזה לביא: מה קורה בצה"ל – נלחמנו ואת היית שותפה לכל המלחמות לפתוח את המסלולים.
עליזה לביא: היום 92% מהמסלולים פתוחים, אבל התלמידות והבנות הצעירות, הנשים הצעירות לא מגיעות למקצועות הטכנולוגיים, לא מגיעות לעתודה.
עליזה לביא: תראי מה קורה באקדמיה.
עליזה לביא: תראי באיזה מקצועות הבנות כן נמצאות ובאיזה מקצועות הבנות לא נמצאות.
עליזה לביא: כלומר, יש לנו באמת מנעד נושאים מאד מאד גדול, אבל דווקא משתיכן, כמי שמלוות כל כך הרבה שנים את השדה, באמת יכול להיות שדווקא בגלל המקרה המאד מאד ייחודי הישראלי, יכול להיות שאנחנו צריכות לשנות את השיטה.
עליזה לביא: כי חקיקה קיימת.
עליזה לביא: אז אני עכשיו מעבירה עוד חוק בנושא של נתונים מגדריים ועוד פיצול של חוק לגבי חיוב משרדי הממשלה, בסביבות המשפטיות, במגזר הפרטי ועוד ועוד.
עליזה לביא: הישועה לא תצמח כאן.
עליזה לביא: היא לא תצמח כאן.
עליזה לביא: אנחנו בדיליי, אנחנו בנסיגה לאחור.
עליזה לביא: אני חושבת שכולנו באמת צריכים לעשות איזה שהוא סיעור מוחות למה קורה כאן ואיך אנחנו למעשה, במובנים רבים, לא מצליחות להתקדם בקצב שהיינו רוצות.
עליזה לביא: ורד סויד, היום את איתנו מהבוקר, אני מאד מעריכה את זה, תודה.
עליזה לביא: מנהלת הרשות לקידום מעמד האישה, גברתי, בבקשה.
<ורד סויד-פאר: טוב, קודם כל אני תמיד משתדלת להיות כאן, ואם לא אני – נציגים שלנו.
<ורד סויד-פאר: אני מברכת את העבודה החשובה של שוות.
<ורד סויד-פאר: העלאת המודעות היא כלי מאד חשוב, גם ליצירת מדיניות.
<ורד סויד-פאר: מדברים שאנחנו ניתחנו, אחד החסמים המרכזיים, ואת ציינת זאת פעם בתזה של, פרופסור נעמי חזן - זה האיזון בין בית למשפחה.
<ורד סויד-פאר: במחקר שעשינו בתחום השכלה, 53% מהנשים בשנת 2011 היו ממסיימי תואר דוקטורט, וציפינו למצוא יחס דומה כפרופסוריות חברות סגל מן המניין ועשינו מחקר איכותני, ומצאנו רק 13% פרופסוריות חברות מן המניין.
<ורד סויד-פאר: וכשראיינו את הנשים, עלתה התמונות של ההורות השוויונית.
<ורד סויד-פאר: כשצריך לעשות פוסט דוקטורט מעבר לים, אין מספיק גברים אמיצים.
<ורד סויד-פאר: כשהגבר נוסע – האישה והמשפחה מחכים לו כאן או נוסעים איתו, ואין מספיק גברים שעושים את אותו תהליך, ולכן אבחנו שזו אחת הבעיות המרכזיות.
<ורד סויד-פאר: הוועדה שהוקמה ועמדה בה קודם כל קודמתי, מרית דנון, ואחר כך אני המשכתי, שבחנה איך מתאימים את מקומות העבודה להיות ידידותיים למשפחה וקודם כל בשירות המדינה.
<ורד סויד-פאר: המסקנות שלנו התקבלו והוטמעו גם עכשיו בוועדה האחרונה, שייעשה פיילוט בתוך שירות המדינה לדרגות הבכירות, שיאפשר הכרה בעבודה מהבית, אני מדברת לנשים ולגברים.
<ורד סויד-פאר: התפיסה של הורות שוויונית מיועדת לשני ההורים, כמו שזה קיים בצרפת.
<ורד סויד-פאר: תינתן להם אפשרות לעשות שעות נוספות מהבית, במקום שעות נוספות במשרד.
<ורד סויד-פאר: אני חוששת שאם נאסור את ריבוי השעות, תהיה לנו בעיה של שכר ולכן צריך לאפשר אותן כעבודה מהבית, שזה בין כך ובין כך כולם נמצאים שם, ואני מקווה שאחרי הפיילוט הזה נוכל להרחיב את זה למגזרים נוספים במשק.
<ורד סויד-פאר: ה-1 בספטמבר, יום פתיחת הלימודים, הוכר כיום בחירה לשני המינים.
<ורד סויד-פאר: ההיקפים של משרת אב, על פי ...
<ורד סויד-פאר: גם למשרת אם וניתן לקחת את זה בחלקיות של המשפחה.
<ורד סויד-פאר: ויחד עם זה, אני חושבת על נקודה אחת.
<ורד סויד-פאר: המדד הוא כולל ומקיף.
<ורד סויד-פאר: אני חושבת שבנושא אלימות, כל עוד יש עלייה במספרים – אני חושבת שאת זה היה רצוי לציין כן כהתקדמות, כי אנחנו יודעים שיש תת דיווח והשתקה, ומאד קשה להגיע ולדבר על אלימות מינית בכל הגילאים.
<ורד סויד-פאר: אנחנו יודעים את העיכוב שקורה אחרי זה, ולכן במדד הזה הייתי מבקשת לציין שכשיש גידול ועלייה בפניות למרכזי סיוע לנפגעי תקיפה מינית או לתלונות – אני רואה בזה התקדמות, כי אנחנו יודעים שיש תת דיווח ענק, השתקה.
<ורד סויד-פאר: עשינו בשנתיים האחרונות קמפיין, שקרה גם לגברים לבוא ולקבל טיפול כשפורצת אלימות ומתיחות.
<ורד סויד-פאר: מדדנו את הנתונים, ויש עלייה של פי 15 פניות של גברים לקו החם של הרווחה.
<ורד סויד-פאר: הייתי ביחד עם יושבת ראש הוועדה בכנס של ה-OECD, וראינו אספקטים בכל העולם שמתמודדים עם הנושא.
<ורד סויד-פאר: הייתה שם פרופסורית ממרוקו, שציינה חסם שמעודי לא חשבתי עליו, על נשים בפוליטיקה, ומאותו רגע אני חושבת שאנחנו צריכים גם לבחון אותו ולהתייחס אליו כאן.
<ורד סויד-פאר: היא דיברה על הנושא של שחיתות.
<ורד סויד-פאר: היא קיימה מחקר ושנשים לא מוכנות להיכנס לזירה שדורשת מהן לפעמים גיוס כספים לא על פי חוק, הרבה פעמים קבלת כספים מבעלי אינטרסים והיא מצאה שזה חסם שמונע מנשים גם את הכניסה הראשונית, ואחר כך נשים שנמצאות בתוך המערכת ולומדות אותה, חוששות להישאר.
<ורד סויד-פאר: לא נותר לי לברך על המדד ולהצטרף ולפעול ביחד עם כולם, גם להטעמת הנושא של הורות שוויונית, של הפחתת שעות העבודה ושל חופשת לידה לגברים ולנשים, כפי שקיימת בעולם.
<ורד סויד-פאר: לא התייחסנו לגודל המשפחה בארץ, שהוא שונה ממדינות האיחוד האירופאי, וכל עוד אין חלוקה שוויונית בנטל, אז ברור שההתמודדות עם שלושה ילדים נופלת בעיקר על כתפי נשים, גם בעידן המודרני.
<ורד סויד-פאר: אני שומעת את הביטויים – "הבן שלי מאד מתקדם, הוא עוזר לאשתו", ולא הציפייה שזה תפקידו הטבעי, אין פה עזרה.
<ורד סויד-פאר: הדברים לוקחים תהליכים.
<ורד סויד-פאר: כל התהליכים שאת מובילה היום ושכולם מובילים ביחד, גם עם משרדי הממשלה של חינוך, של מדע – הם תהליכים של אורך זמן.
<ורד סויד-פאר: אני חוזרת שוב לבקש, שבתחום האלימות, כל עוד יש עלייה בתלונות, אני חושבת שזו התקדמות עצומה.
עליזה לביא: תודה, תודה ורד.
עליזה לביא: חברת הכנסת מיכל רוזין, בבקשה גברתי.
מיכל רוזין: טוב, צהריים טובים, תודה לכולם.
מיכל רוזין: קודם כל אני לא יכולה, אני בדרך כלל חוסכת בדברי הברכה, אבל אני לא יכולה לא להתייחס לשתי מורותי וחונכותי, שבלעדיהן לא הייתי יושבת פה – זה אני אומרת לכן בוודאות – חנה הרצוג ונעמי חזן.
מיכל רוזין: אפשר לומר, אני לא יודעת אם מקובל להגיד את המשפט – אבל גדלתי על ברכיהן בפירוש.
מיכל רוזין: אז תודה לכן ותודה לארגון שוות.
מיכל רוזין: אם המרכז הזה לא היה קיים – אז היה צריך להקים אותו, אין ספק.
מיכל רוזין: הנתונים והידע נותנים לנו כוח, כי הרבה פעמים האינטואיציות קיימות.
מיכל רוזין: אנחנו יודעות, אנחנו מדברים.
מיכל רוזין: נשים בכלל הן רשת של קשר.
מיכל רוזין: זה גם מזכיר לי את שנות ה-90, הקמת ארגון רשת לנשים.
מיכל רוזין: נשים יש להן את האינטואיציה, הן יודעות, הן חשות מה קורה, אבל כאשר יש לנו את הנתונים, יש לנו את הכוח לבוא להתווכח ולטעון וכמובן לחוקק חוקים וכדומה.
מיכל רוזין: אני רוצה לעמוד על שלושה אזורים שבהם אנחנו חשים נסיגה, ושוב, טוב שהבאתם את הנתונים, כי התחושה הזאת קיימת באינטואיציה ובשטח וחיזקתם אותה.
מיכל רוזין: אחד זה הנושא של מאזן בית ומשפחה.
מיכל רוזין: אין ספק, גם במחקרים של ה-OECD, אנחנו נמצאים במקום מאד נמוך בעניין הזה.
מיכל רוזין: מה ששוכחים, קודם כל אנחנו רואים גם בנתונים וגם בכלל בשטח, את העלייה בפריון, נקרא לזה ככה, עלייה ביילודה של ילדים, לא רק בקבוצות שאנחנו היינו רגילים לראות בהן עלייה, אנחנו מדברים גם על ציבור חילוני, משכיל, אקדמאי וכדומה.
מיכל רוזין: אנחנו רואים עלייה משמעותית והעדפת בית וילדים על קריירה.
מיכל רוזין: אנחנו צריכים לזכור עוד משהו, החברה בישראל היא חברה מתבגרת, מזדקנת, אפשר לומר, וגם העול הזה נופל מחדש על נשים.
מיכל רוזין: פעם טענו שהנה, הילדים גדלו ונשים יכולות לצאת לשוק העבודה.
מיכל רוזין: אני כיושבת ראש הוועדה לעובדים זרים, נתקלת בתופעה מאד משמעותית, על כך שנשים גמרו לטפל בילדים ועוברות לטפל בהורים המתבגרים, מה שמונע מהן שוב להשתלב בעולם העבודה.
מיכל רוזין: זה חשוב ביותר להזכיר את זה כשאנחנו מדברים על מאזן בית ומשפחה.
מיכל רוזין: הנקודה השנייה שיש בה נסיגה זה הנושא של הסללה מקצועית.
מיכל רוזין: ראינו פה את הפערים, אני חושבת שחשוב לבחון גם כיצד כאשר נשים נכנסות למקצוע מסוים, ראינו את זה בעבר עם הוראה, היום אנחנו רואים את זה עם פסיכולוגיה, עם משפטים ועוד מעט נראה את זה בקרוב מאד גם עם רפואה.
מיכל רוזין: נשים שנכנסות לתחומים מסוימים, כמו שנשים לא היו בגניקולוגיה או בתחומים כאלה - הערך של המקצוע יורד ואיתו גם המשכורת.
מיכל רוזין: והנושא השלישי, ואני מתחברת כאן לורד, זה נושא שאנחנו מקדמות ביחד הרבה מאד שנים.
מיכל רוזין: המשטרה, בכל מדד שהיא מציגה, שוב ושוב היא מראה ירידה כמעט בכל העבירות או הגשת תלונות על עבירות שונות, בנושא של עבירות מין.
מיכל רוזין: יש רק עלייה, הם לא מראים ירידה והם טוענים שיש עלייה.
מיכל רוזין: זה אומר דבר טוב, זה אומר שיש התמודדות ותלונות זה דבר טוב, אבל זה מראה שוב, שהאלימות היא שורש בעניינו, היא הבעיה או הביטוי החזק ביותר לאי שוויון מגדרי הולך ומתחזק.
מיכל רוזין: יש רק יתרון אחד, דרך אגב, גם לפי הסקר הזה וגם לפי כל סקר, זה תוחלת החיים, שאנחנו מתות אחרי גברים, אבל גם זה דרך אגב הולך ומשתנה.
מיכל רוזין: אנחנו מאזנות.
מיכל רוזין: אני רוצה להגיד דבר כפירה אחד.
מיכל רוזין: תרשי לי דבר כפירה, ביקורת, תתייחסו לזה איך שאתם רוצים.
מיכל רוזין: כשאנחנו מדברות על מיין סטרימינג, כשאנחנו מדברות על כמה הוועדה חשובה, ומי כמוני, שליוותה את הוועדה, אולי לא מהרגע הראשון, אבל קרוב מאד, לאורך כל השנים – מבפנים ובמחוץ – מהכנסת, מהממשלה, מהארגונים החוץ פרלמנטאריים, ואני מכירה בחשיבות של הוועדה עד מאד ולרגע אני לא חושבת שהסתיימה עבודתה, יש חשיבות מאד גדולה לעשות את העבודה הזאת גם בוועדות השונות של הכנסת.
מיכל רוזין: אני בחרתי לעצמי בחירה לא קלה, ממש לא קלה ותיכף אני אתנצל מאד ואלך לשם, לבחור לשבת בוועדת כלכלה.
מיכל רוזין: זו לא בחירה קלה.
מיכל רוזין: זה לא בא לי אינטואיטיבית, זה לא הבית שממנו באתי, האקדמי.
מיכל רוזין: בחרתי בבחירה הזאת כי חשבתי שזה נכון להביא לשם את הקול האחר, את הקול המגדרי, וכמעט אין ישיבה שאני לא צריכה להתמודד עם הערות סקסיסטיות.
מיכל רוזין: אני אתן לכם דוגמא של קצין תחבורה שישב שבוע שעבר בישיבה ונתן דוגמא את אשתו, שלא יודעת לנהוג למשל.
מיכל רוזין: זה קורה כל הזמן וזה מתחיל בדברים הקטנים האלה, וזה עומד על זה שלא מביאים נתונים מגדריים, זה עומד על שינויי חקיקה שלא מתייחסים בכלל לנשים בשינויי חקיקה.
מיכל רוזין: ולשבת בכל אחת מהוועדות האלה, גם ועדת כספים כמובן, שגם את יושבת שם ואני יודעת שאת מעלה את הנושא.
מיכל רוזין: בכל ועדה, בחוץ וביטחון, לשבת ולומר את הדברים מהפן המגדרי.
מיכל רוזין: אני חושבת שזה חשוב מאד.
מיכל רוזין: והערה לכם.
מיכל רוזין: אני הסתכלתי על מדד העוצמה, זה מתקשר למה שאמרתי לפני רגע.
מיכל רוזין: לא מספיק לראות רק ייצוג.
מיכל רוזין: לא מספיק לראות כמה נשים בממשלה וכמה נשים בכנסת או כמה נשים יושבות ראש ועדה או מנכ"ליות.
מיכל רוזין: חשוב מאד לראות איזה ועדות, איזה משרדי ממשלה, מה כוחן של הנשים בכנסת, באיזה מעמד הן.
מיכל רוזין: זה הרבה יותר-.
מיכל רוזין: יופי, טוב מאד.
מיכל רוזין: זה אמור היה להיות הדוקטורט שלי, כפי שאת יודעת.
מיכל רוזין: זה כנראה ימתין לפנסיה, אבל זו נקודה מאד חשובה.
מיכל רוזין: חייבים לרדת לרזולוציות האלה, כי כל הזמן מנופפים אלינו – אוי, אתן כבר 27 נשים, שגם זה ייצוג נמוך, אבל הייצוג הוא לא מספיק, התוכן חשוב.
מיכל רוזין: תודה רבה רבה לכם, ואני מתנצלת, אני הולכת לוועדת כלכלה.
מיכל רוזין: תודה וסליחה.
עליזה לביא: תודה רבה חברת הכנסת רוזין.
עליזה לביא: לפני שאת עוזבת, חברת הכנסת רוזין, אני יכולה להגיד לך לא?
<חנה הרצוג: מיכל, אני רוצה להעיר הערה אחת לנושא שחשוב לנו באופן שבו אנחנו עכשיו תובעות את השינוי החברתי.
<חנה הרצוג: כי אחד הדברים המרכזיים ביותר שאנחנו רוצות לייצר זה שוויון, והטענה הזאת שחוזרת ונשנית, שכנשים נכנסות למקצוע המקצוע יורד, היא טענה לא מדויקת, אם לא להגיד באופן יותר חריף.
<חנה הרצוג: נשים מצליחות להיכנס למקצועות כאשר האינטרס המשוריין של הגברים נחלש, כי הם הולכים למקומות שיש בהם יותר כסף, יותר יוקרה, יותר כוח.
<חנה הרצוג: אפשר לראות את זה בתחום החינוך בתור - - -
מיכל רוזין: זאת אומרת, התוצאה היא אותו דבר, אבל הסיבה.
מיכל רוזין: אוקיי, מקבלת.
<חנה הרצוג: אבל מה שאני רוצה לבוא ולומר, אנחנו לא גופינו ולא נוכחתנו מורידה את היוקרה.
<חנה הרצוג: אלא היוקרה יוצאת בגלל שינויים, ואז הגברים - - -
מיכל רוזין: משחררים לנו את המקום להיכנס.
<חנה הרצוג: בדיוק.
<חנה הרצוג: וזה נורא חשוב, בעמדה שאנחנו אומרות, כי אחר כך בעצם אנחנו פתאום האשמות בירידת יוקרת המקצוע.
מיכל רוזין: אני לא אמרתי שפיטרתי אתכן מתפקידכן כמורות, אתן יודעות.
מיכל רוזין: זה תפקיד לתמיד.
מיכל רוזין: נכון, נעמי?
<חנה הרצוג: וההערה הנוספת שאני רוצה לחזק אותך ולבוא ולומר, נעמי אמרה שיש שלושה מרכיבים בהטמעת חשיבה מגדרית, ב- Gender mainstreaming, והם חייבים לבוא כולם ביחד.
<חנה הרצוג: כלומר, זה לא מספיק אישה, זה אישה שיש לה מבט מגדרי וכך הלאה.
עליזה לביא: ומי כמונו מכירות את הנושא.
עליזה לביא: אני מעבירה את רשות הניהול של הוועדה לחברי.
עליזה לביא: אני מודה לך מראש.
עליזה לביא: יש פה פשוט תפילה מרכזית בשעה 13:30 לשחרור החטופים, אני יורדת לשם ומעבירה לך את רשות הדיבור, חבר הכנסת, ואני אחזור אחר כך.
מיכל רוזין: אני מתנצלת, אני רצה לוועדת כלכלה.
מיכל רוזין: (היו"ר חיליק בר)
יחיאל חיליק בר: אנחנו נעבור לגברת יהודית סטלמך, נציגת קרן פרידריך אברט בישראל, בבקשה.
<יהודית סטלמך: תודה רבה.
<יהודית סטלמך: אני אפתח את דברי בתודה מאד מאד גדולה לארגון שוות, לחוקרות שעומדות בראשו ולמי שעוסקים במלאכה ביום יום ואפשר לומר גם בלילה לילה.
<יהודית סטלמך: בתור נציגה של קרן גרמנית סוציאל דמוקרטית, שפעילה בעולם וגם בארץ ומנסה לקדם חברה יותר צודקת ויותר שוויונית, אין כמעט כלי יותר חשוב מאשר הכלי שאתן מספקות לנו ומאפשרות לנו, שהוא כלי עם נתונים ועם מידע שמאפשר לנו לעמוד על המצב בחברה שלנו וכמו שפרופסור נעמי חזן אמרה, ידע הוא כוח ואני לגמרי מאמינה בזה, כי זה מאפשר לנו לדבר על הדברים כמו שהם באמת ולא על מה שאנחנו מנחשים או מה שאנחנו מרגישים או מה שאנחנו חוששים מפניו.
<יהודית סטלמך: אני לא אלאה אתכם בדברים, אבל העלו פה כמה נקודות שלדעתי חשוב לשים עליהן את הדגש.
<יהודית סטלמך: אלף, איזו שהיא תחושה שאנחנו קצת מרגישים שיש קושי שכמעט אי אפשר להתגבר עליו, כי למרות מאמצים בהחלט אמיצים לאורך שנים רבות, אנחנו רואים איזו שהיא תוצאה שבהחלט לא מעודדת, אבל מתוך ההתראות שלי עם הסצנה הבינלאומית ועם ארגונים ברחבי העולם שעוסקים בחברה ושעוסקים בחברה ושעוסקים בכלכלה ושעוסקים גם בנושא של תמורות חברתיות, אני יכולה להגיד שהדבר החיובי שמצטייר בעיני הוא העובדה שיותר ויותר יש מודעות לנושא ויש יותר ארגונים, גם גדולים וחשובים כגון למשל ארגון עבודה בינלאומי, שהיה לי הכבוד להשתתף בכנס השנתי שלו, לפני שבועיים בז'נבה, שמתלבשים על נושאים שמטרתם לקדם שוויון מגדרי בחברה, כגון שינוי בתפיסה של עבודות במשקי בית וביטול העבודה השקופה הזאת ומתן משקל הוגן לתרומה הזאת, שבעיקר נשים תורמות לחברה.
<יהודית סטלמך: מה שנותר לי לומר, זה שקודם כל אסור להרים ידיים ואני לא חושבת שמישהו מתכוון לעשות את, זה אבל אני בכל זאת רוצה לומר זאת.
<יהודית סטלמך: ושאנחנו בתור קרן שפעילה פה בארץ, נשמח מאד לתרום את תרומתנו, ככל שניתן, בהקשרים עם גורמים מחוץ לשטחי מדינת ישראל וגם בתוכה אם אפשר.
<יהודית סטלמך: ואני פשוט רוצה לחזק את ידיהן וידיהם שעוסקים במלאכה ואני מאד מאד מקווה שעוד שנה-שנתיים-שלוש נשב כאן ונראה גרפים הרבה יותר יפים.
<יהודית סטלמך: תודה.
יחיאל חיליק בר: לא משנה איפה נשב עוד שנתיים-שלוש, עכשיו את יושבת ליד פרופסור נעמי חזן, זה אחד ההישגים הכי גדולים, כמי שהיה תלמיד שפחד ממנה במשך שנים, ועדיין מפחד.
יחיאל חיליק בר: אבל החינוך שלך עבד איך שהוא, זה בסדר.
יחיאל חיליק בר: אנחנו נבקש מעורכת דין ענת טהון אשכנזי מאית"ך - מעכי לומר את דברה, בבקשה.
<ענת טהון אשכנזי: אז קודם כל אני רוצה להצטרף לברכות של השותפות שלנו.
<ענת טהון אשכנזי: אני חושבת שהמדד הוא מאד חשוב ואני אדגיש את זה בשני היבטים.
<ענת טהון אשכנזי: קודם כל המדד חשוב כתשתית של ידע.
<ענת טהון אשכנזי: אנחנו יודעות בקרב ארגוני נשים, שהרבה פעמים אנחנו צריכות להסביר, למרות שכמו שנאמר, האינטואיציות הן ברורות, אנחנו צריכות להסביר, בייחוד את התפיסה אולי הנמצאת שהתקדמנו, ואנחנו צריכות להסביר שעדיין יש פער בין תחושת הקדמה לבין המציאות בפועל.
<ענת טהון אשכנזי: המדד יכול לשמש מהבחינה הזאת תשתית רחבה.
<ענת טהון אשכנזי: אגב, גם פה יש פער מאד גדול, שוב, בין חקיקה לבין מציאות, כי אני חייבת לומר שגם בהקשר הזה, חקיקה ביחס לאיסוף נתונים סטטיסטיים בהקשר למגדר – קיימת, ויחד עם זאת, עדיין למעשה הנתונים האלה לא קיימים ולכן הם צריכים להיאסף על ידי חברה אזרחית וזה משהו שחייב להיות מוטמע בקרב המשרדים השונים.
<ענת טהון אשכנזי: אבל לא בהכרח המדד חשוב רק בהקשר לנתונים, אלא המדד כתפיסה.
<ענת טהון אשכנזי: בדומה לתפיסה שאנחנו מקדמות ביישום החלטה 1325, תפיסה שמקדמת את ההבנה שדברים קשורים זה לזה.
<ענת טהון אשכנזי: הקשר בין ייצוג לבין האלימות כנגד נשים והיחס בין נשים לשוק העבודה ויחס בין משפחה ועבודה, כל הנתונים האלה הם קשורים זה לזה, ולכן מדד אחד שתופס את כל הדברים, מוביל לכך שהאסטרטגיות לשינוי המציאות הן גם אסטרטגיות מחוברות.
<ענת טהון אשכנזי: מילה קצרה ביחס לנתונים המדאיגים שעולים מהמדד, ושוב, הפער בן התחושה שהתקדמנו בין המציאות.
<ענת טהון אשכנזי: אני יכולה לראות בהקשר של ייצוג, גם בשנה האחרונה נכחנו לדעת, גם בהקשר של ייצוג של הרשויות המקומיות, שחשבנו שנתקדם והבעיה לא הייתה במודעות, ושוב נוכחנו לגלות שאחוז מאד מאד נמוך - כפי שעולה במדד – של נשים ברשויות המקומיות, כך גם נשים עדיין בממשלה.
<ענת טהון אשכנזי: אני מצטרפת לדברים של חברת הכנסת רוזין, ופה אני רואה הזדמנות שהמדד הוא אינטראקטיבי.
<ענת טהון אשכנזי: זאת אומרת אפשר להוסיף לו, כפי שאני מבינה, אינדיקאטורים ולשנות אותו.
<ענת טהון אשכנזי: ופה באמת ההקשר של מה שנאמר על ידי חברת הכנסת רוזין, שכשאנחנו מדברות על ייצוג, כמובן ייצוג מגוון הוא חשוב, וגם המגדור המקצועי, כפי שקיים בתוך שוק העבודה, מגדור בתוך עולם הייצוג.
<ענת טהון אשכנזי: אנחנו יכולות לראות שיש ייצוג יותר, עדיין בחסר, אבל ייצוג פחות משמעותי בתחומים של נושאי חוץ וביטחון, מה שצריך להדאיג אותנו וצריך לבוא לידי ביטוי גם פה.
<ענת טהון אשכנזי: וזה אולי משהו שהיינו רוצות לראות במדד הבא, שיהיה איזה שהוא ביטוי לכך.
יחיאל חיליק בר: תודה רבה לך, גברת ענת.
יחיאל חיליק בר: עכשיו עורכת הדין קרן בר יהודה, בבקשה.
<קרן בר יהודה: אני רוצה להתייחס לצורך בשינוי אסטרטגי, ודווקא לקחת איזו שהיא דוגמא ספציפית, שלי סימנה עניין מדאיג.
<קרן בר יהודה: הנושא של שוויון בשכר, שהוא נושא שלכאורה לא היינו צריכים למצוא אותו בשנת 2014 – חקיקה בת עשרות שנים שקובעת שכר שווה לגברים ולנשים, ועדיין אנחנו רואים שאין שום שיפור בנתונים האלה.
<קרן בר יהודה: ואני חושבת שבמובן הזה החשיבה ששינויי חקיקה מסוגלים לעמוד בפני עצמם ולעשות שינוי חברתי, הוכיחה את עצמה כחשיבה מוטעית, כחשיבה שלא מצליחה.
<קרן בר יהודה: ואני רוצה במובן הזה להציע שני דברים.
<קרן בר יהודה: אחד, אחריות חברתית ברמת הפרט או הארגונים.
<קרן בר יהודה: אני יכולה לספר שבלשכת עורכי הדין מתחיל בימים האלה פרויקט, אחרי שהובא לידיעת הלשכה שגם בקרב עורכי ועורכות הדין יש פערי שכר, שאין שום היגיון בצדם ומנוגדים לחוק, פרויקט של לשכת עורכי הדין שמטרתו צמצום פערי השכר בקרב חברי הלשכה עצמם, לא כלפי חוץ.
<קרן בר יהודה: אני חושבת שככל שגופים ייקחו יותר אחריות על עצמם, לצמצום בסקטורים שלהם, באזור שלה, בקרבה שלהם, יש לנו יותר תקווה.
<קרן בר יהודה: הצד השני של זה זה הצורך שלנו במתקן כלים לאכיפה.
<קרן בר יהודה: זאת אומרת גם במקום שיש חוק, נשים לא מסוגלות לאכוף את החוק, לעמוד על הזכויות שלהן, ואני חושבת שבעניין הזה, אנחנו תמיד אומרים חינוך, אבל זה לא רק החינוך, זה ההנגשה של היכולת לאכוף, הנגישות לגורמים שיכולים לסייע בהסבר על הזכויות, מתן הזכויות, מימוש הזכויות ואנחנו צריכים להתחיל מלמצוא את הדרך להשתמש בחקיקה הקיימת, לפני שאנחנו רצים לחקיקה נוספת, כי יש חקיקה מאסיבית, שלפי הנתונים אנחנו רחוקים מאד מלקיים אותה.
יחיאל חיליק בר: תודה, עורכת הדין בר יהודה.
יחיאל חיליק בר: יש לנו עוד שתי דוברות, אלא אם כן מישהו ביקש לדבר וטרם קיבל.
יחיאל חיליק בר: הראשונה, עורכת הדין מאירה בסוק, מנעמ"ת.
<מאירה בסוק: שלום.
<מאירה בסוק: אני רוצה להעיר שלוש הערות לגבי הנושא שאתם דנתם פה.
<מאירה בסוק: אני פשוט נמצאת בוועדה הזאת הרבה מאד שנים כנציגה של נעמ"ת, ואני רוצה לשאול אתכם שאלה למשל.
<מאירה בסוק: אנחנו העברנו חוק, חברי הכנסת העבירו חוק לגבי איסוף נתונים מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
<מאירה בסוק: אנחנו, גם בנעמ"ת וגם כמעט בכל ארגוני הנשים, נתקלות בכך שכמעט בלתי אפשרי לקבל נתונים לגבי מגדר.
<מאירה בסוק: מאד קשה היה לאכוף את החוק הזה.
<מאירה בסוק: אני חושבת שמשרדי הממשלה בכלל לא עושים שום דבר בנושא הזה.
<מאירה בסוק: דבר שני, מה שאני רוצה להגיד כאן, זה שהמדינה היא הדבר הראשון שלא מקדם בכלל שוויון מגדרי.
<מאירה בסוק: החוקים אולי קיימים, אבל אין שום אכיפה.
<מאירה בסוק: בדבר השני, אני למשל יכולה לתת לכם דוגמא לגבי חופשת לידה, שחברת הכנסת לשעבר נעמי חזן אמרה, להאריך חופשת לידה.
<מאירה בסוק: בשנת 2008 העברנו את ה-14 שבועות.
<מאירה בסוק: זה היה כמעט בלתי אפשרי.
<מאירה בסוק: היום אנחנו רוצים להעביר את זה, זה בלתי אפשרי.
<מאירה בסוק: המדינה לא מוכנה להגיע לזה בכלל.
<מאירה בסוק: עכשיו, גם כשאנחנו מדברים על לעשות שוויון – שתהיה חופשת לידה גם לגבר, כי את זה נעמ"ת רוצה לקדם עכשיו – המדינה מתנגדת לזה, ביטוח לאומי מתנגד לזה בכל צורה.
<מאירה בסוק: הדבר השלישי שאני רוצה להעיר זה לגבי עבודות חלקיות של נשים ובמיוחד עובדי קבלן.
<מאירה בסוק: במדינת ישראל אנחנו רואים את זה, שזה רק עולה ועולה, שעובדי קבלן זה נשים וכמות הנשים זה דבר שמשפיע ואנחנו לא רואים את זה בכלל בנושא של התעסוקה.
<מאירה בסוק: כאילו אין אבטלה בישראל, אבל למעשה האבטלה היא גדולה, כי הם לא נספרים.
<מאירה בסוק: אם אדם עובד יום, הוא נחשב כבר כעובד, ובגלל הנושא הזה אנחנו רואים את זה לכל אורך הקו: השכר נמוך, אין עליה בנושא של העצמה.
<מאירה בסוק: זה דבר שצריכים ממש לשים לב אליו, כי עובדי קבלן בישראל זה רובם נשים, ואני לא מדברת רק על מקצועות של ניקיון, אלא היום יש עובדות סוציאליות – עובדות קבלן, מורים עובדי קבלן, יש מרצים באוניברסיטאות שהם עובדי קבלן, והמדינה לא דואגת לזה בכלל.
יחיאל חיליק בר: רינה כהן, יושבת ראש ועדת חינוך מועצת ארגוני נשים, בבקשה.
יחיאל חיליק בר: פרופסור חזן, את רוצה לומר משהו אחר כך?
יחיאל חיליק בר: עכשיו?
נעמי חזן: יש לי המון סבלנות עכשיו כשאני לא בכנסת.
יחיאל חיליק בר: בוודאי, אנחנו ניתן לפרופסור נעמי חזן ואחר כך נעבור לרינת.
נעמי חזן: להערותייך: נקודה ראשונה, יש שיפור משמעותי באיסוף הנתונים על פי מגדר, לא מספיק טוב.
נעמי חזן: ולכן כל פעולה בנושא הזה עוזרת.
נעמי חזן: לגבי עובדי קבלן, יש כאן נתונים מאד מאד מדאיגים, אבל זו הזדמנות.
נעמי חזן: לפני חצי שנה נחתם הסכם בתחום האקדמיה של השופטים במכללה האקדמית תל אביב-יפו, מנהיגי השביתה נשים כולן, מרצות אצלי – על העברה להעסקה ישירה.
נעמי חזן: זה הישג אדיר.
נעמי חזן: אז אם נאבקים – גם מצליחים, וזה לנקודתך השנייה.
יחיאל חיליק בר: תודה פרופסור חזן.
יחיאל חיליק בר: רינה, בבקשה.
<רינה כהן: כמה הערות, קצת מהצד.
<רינה כהן: אני רוצה להכניס קצת שיח של חינוך פנימה, לא רק שיח של משפט, אלא גם שיח של חינוך וגם שיח של חוסן.
<רינה כהן: המציאות שלנו, עם הילדים, הנערים שנחטפו, אני חושבת שנחשפנו לחוסן של האימהות ולחוסן של נשים, אבל כשמודדים חוסן לאומי, זה לא מופיע שם.
<רינה כהן: זה לא קיים.
<רינה כהן: זה מן משהו שקוף לחלוטין.