GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עליזה לביא: וזאת הזדמנות גם להזמין אתכן ואתכם נציגי הארגונים, תהיה לנו הזדמנות לארח במשלחת הישראלית לאו"ם גם נציגי ונציגות ארגונים.
עליזה לביא: לארח מבחינת כמובן התכנים וההצעות, ואני קוראת לכם להעביר לנו הצעות לפאנלים, למושבים, לכל מה שקשור לשבועיים המרתקים הללו שיהיו באו"ם בכנס המאוד מאוד גדול הזה, גם בנושאים שמעניינים את השולחן הזה.
עליזה לביא: והנה אמרתי, ועוד נחזור ונפרט.
עליזה לביא: ועוד הזדמנות שתהיה כאן זה במאי 2015, מי שהספיק לעבור על העיתונים הבוקר, כנס ענק כאן שיהיה באחריות כנסת ישראל בשיתוף משרדי הממשלה.
עליזה לביא: כנס שבו תהיה הצהרת כוונות לקידום נשים, מאי 2015.
עליזה לביא: האורחות הבכירות שתהיינה זה הילרי קלינטון, אנגלה מרקל ועוד נשים מובילות בעולם.
עליזה לביא: כאן ההובלה תהיה ישראלית.
עליזה לביא: אני שמחה מאוד שמארגני הכנס הסכימו לקיים את הכנס השנה בישראל, וזאת תהיה עוד הזדמנות כמובן גם להעלות את הנושאים הללו, כך שמחכה לנו שנה מאוד מאוד משמעותית מבחינת הנושאים שאנחנו מבקשים לקדם ולהעלות על סדר-היום.
עליזה לביא: ואני מעבירה לך, חבר הכנסת רונן הופמן, את רשות הדיבור.
עליזה לביא: ושוב, תודה לך על הנכונות לקיים את הדיון הזה במשותף.
עליזה לביא: בוקר טוב לחברת הכנסת זהבה גלאון, בוקר טוב לחברת הכנסת מיכל רוזין.
עליזה לביא: חבר הכנסת רונן הופמן, בבקשה.
רונן הופמן: בוקר טוב, בוקר אור לכולן.
רונן הופמן: אני קודם כול מודה לך, חברת הכנסת עליזה לביא, על היוזמה, על ההזדמנות שניתנה לי, בהיותי יושב-ראש ועדת המשנה למדיניות חוץ והסברה בוועדת החוץ והביטחון, להשתתף בדיון כל כך חשוב, ובעיני הוא באמת באמת דיון חשוב מאוד.
רונן הופמן: אני מבקש לשתף אתכם בחוויה האישית שלי בהקשר הדיון הזה.
רונן הופמן: נפלה בחלקי זכות אולי גדולה, הייתי חבר ומרכז משלחות המשא ומתן עם סוריה תחת שתי ממשלות במשך שנים.
רונן הופמן: ואני לא מתפלא, זאת אומרת זה נראה לי מאוד טבעי, שהחלטת האו"ם, החלטה 1325, ציינה במפורש את הצורך בנוכחות נשית בניהול יחסי חוץ וביטחון.
רונן הופמן: המשאים ומתנים שאני הייתי מעורב בהם למשל, הדבר שם בלט מאוד.
רונן הופמן: בקרב חברי המשלחות היו לנו מומחים לביטחון, היו לנו דיפלומטים, היו לנו משפטנים, היו אנשי מודיעין והיו גנרלים כמובן.
זהבה גלאון: בעיקר גנרלים.
רונן הופמן: בעיקר גנרלים.
רונן הופמן: זאת אומרת התפיסה הרווחת, הכוללת, היא בעיקר מיליטריסטית, ולא היו נשים.
רונן הופמן: אגב, אני מוכרח לומר: לא רק נוכחותן או היעדרן של נשים בתהליך המשא ומתן הזה בלטה, גם אנשים אחרים, זאת אומרת בכלל אנשים שלדעתי היו חייבים להיות, בעלי תפקידים שהיו חייבים להיות במשאים ומתנים הללו לא היו.
רונן הופמן: תראו, לפני שהייתי בכנסת לימדתי שנים עניין של יישוב סכסוכים ופיוס וכן הלאה, מודלים תיאורטיים.
רונן הופמן: אבל גם בחוויה שלי המעשית, בכלל בשיעור ראשון בחקר סכסוכים, אני זוכר ששאלתי את הסטודנטים: איפה לדעתם טמונה ליבה של סכסוך?
רונן הופמן: איפה היא נמצאת?
רונן הופמן: והם התחילו בביטחון, בדת.
רונן הופמן: ואחרי כמה דקות, כשחושבים על זה לעומק, מבינים שליבה של כל סכסוך נתונה קודם כול בתודעה ובאופן הנפשי והמנטלי שאתו בן-אדם מגיע.
רונן הופמן: וכל הטיפול בסכסוכים – בסכסוך הישראלי–פלסטיני, בסכסוכים בכלל ברחבי העולם שמנוהלים על-ידי פוליטיקאים ואנשי צבא כאמור – הטיפול בסכסוכים הללו מחפש את המטבע מתחת לפנס, זאת אומרת לא נוגעים באמת, לא מתקרבים אפילו באמת לגעת בליבה.
רונן הופמן: אין שם אנשים מתחום מדעי ההתנהגות, אין שם אנשים שמבינים בהגדרה באנשים, אין שם סוציולוגים, אין שם אנתרופולוגים, אין שם פסיכולוגים, וגם אין נשים.
רונן הופמן: והאטימות הזאת והאופן שבו המשאים ומתנים האלה מנוהלים קשורה בקשר ישיר לתוצאות של המשאים ומתנים הללו.
רונן הופמן: ועל כן אני חושב שזה אחד הדיונים החשובים אולי, לפחות שאני, שוב בהיותי יושב-ראש ועדת המשנה למדיניות חוץ, אחד הדיונים החשובים שהיו כאן בכנסת, לפחות בתקופה מאז שאני נמצא כאן.
רונן הופמן: אני לא רוצה להכביר מילים, אני רוצה אבל ברשותכן לקרוא חלק מפוסט שכתבתי בשבוע הקשה שבו האלימות וההסתה כאן התגברה מאוד, וקולן הכול כך צלול וברור של האימהות נשמע.
רונן הופמן: כתבתי ככה: "פיוס במזרח התיכון הרותח יתאפשר אולי ביום מן הימים, אבל רק אם את שיחות השלום תנהלנה אימהות.
רונן הופמן: כן כן, אימהות.
רונן הופמן: לא גנרלים, לא יועצים משפטיים, לא אנשי מודיעין, לא דיפלומטים, לא מומחים לביטחון לאומי, לא פוליטיקאים – אימהות.
רונן הופמן: האימהות הלביאות המגוננות על גוריהן בחירוף נפש בעיניים רושפות ובציפורניים שלופות מול כל אויב האורב לטרף, דווקא הן מבטאת בקול רם וברור את דברי ההיגיון, התבונה, המתינות והשפיות אל מול דם ואש ותימרות עשן.
רונן הופמן: הן מבטאות את השילוב אשר לנו הגברים נראה לעיתים כבלתי אפשרי, את תחושת הכאב והזעם מצד אחד, עם אפשרות לסובלנות ולמתינות.
רונן הופמן: הקול הנשי והאימהי הברור והחזק, המאפשר מגוון צבעים ססגוני ורחב על פני קשת הרגשות והמוטיבציות, לא רק בגוונים של שחור ולבן.
רונן הופמן: לנו הגברים והאבות יש המון מה ללמוד מכן, אם רק נשכיל להשיל מעצמנו משהו מן הגבריות הסטריאוטיפית המוכרת, מן המודל שבו אנו שבויים, המקדש שליטה כוחנית גברית והשגת עליונות בכל מחיר, אז כולנו כחברה וכעם נוכל להתחיל להתפייס עם הנרטיב שלנו, עם עצמנו, ובבוא היום אולי גם עם שכנינו, אם כי לצערי יחלפו עוד שנות דור עד שהם עצמם ילמדו ולו שמץ מכך מאתנו".
רונן הופמן: השאלה: מה עושים?
רונן הופמן: אני חושב שלצערי מה שצריך לעשות צריך להתחיל באופן מלאכותי.
רונן הופמן: באופן מלאכותי משום שזה מלאכותי לבוא ולנסות לשכנע את הדבר הכול כך מובן מאליו הזה, ולכפות את הדבר הכול כך מובן מאליו הזה.
רונן הופמן: אבל אני חושב שזה מה שצריך לעשות, ולדאוג באופן אופרטיבי בכל מיני אמצעים, שזאת הבמה לדון, כיצד לשנות את המצב הזה.
רונן הופמן: וזה לא צריך להיות הדרגתי, זה יכול להיות מהר, רק צריך להיות נחושים, וצריכה להתארגן מסה קריטית של קולות שקוראים ודורשים את הדבר הזה: נוכחות נשית מלאה בתהליכי קבלת ההחלטות הקריטיים והמרכזיים במדינה ובכלל.
עליזה לביא: תודה רבה, חבר הכנסת הופמן.
עליזה לביא: ענת, אני רוצה לבקש ממך גם כמנהגנו בוועדה להציג דמות של אישה בפתח ועדה, וגם להציג ככה בקצרה את הנושאים שעל השולחן.
עליזה לביא: ויוזמת הדיון, בבקשה.
<ענת טהון אשכנזי: קודם כול, אתחיל בתודה.
<ענת טהון אשכנזי: תודה על כך שמתקיים הדיון לחברת הכנסת עליזה לביא ולחבר הכנסת הופמן, וגם לחברות הכנסת זהבה גלאון ומיכל רוזין.
<ענת טהון אשכנזי: ההתרגשות היום רבה באופן מיוחד בהתאם לעולם הפמיניסטי, כשהאישי הופך להיות מאוד מורכב יחד עם הציבורי, אז ההתרגשות עוד רבה.
<ענת טהון אשכנזי: התבקשתי לדבר על אישה, בעצם מנהיגה, שבמידה מסוימת, כמו רבות כמוה נשים מנהיגות, ההיסטוריה קצת שכחה אותה.
<ענת טהון אשכנזי: ובחרתי לדבר על הסבתא הגדולה שלי, שרה טהון, שבאופן מפתיע או לא, ואני חושבת שעל רק הימים האלו אתמקד בעשייתה לקידום 1325 – כן כן.
<ענת טהון אשכנזי: היא נפטרה ב-1920, ועדיין העשייה שלה, אני חושבת, יכולה ללמד הרבה על עד כמה גם עד 1920, 1325, המוטיבים והעקרונות היו כל כך משמעותיים כמו שהם משמעותיים היום.
<ענת טהון אשכנזי: אז בקצרה, קצת על ההיסטוריה שלה, היא נולדה במרץ 1881 בלבוב ונפטרה ב-1920 בתל-אביב בהיותה רק בת 39.
<ענת טהון אשכנזי: היא ממייסדות התאחדות נשים עבריות לשיווי זכויות בארץ ישראל.
<ענת טהון אשכנזי: היא הייתה האישה היחידה שכיהנה כחברה מן המניין בוועד הזמני של יהודי ארץ ישראל, במידה מסוימת הממשלה שהייתה באותה עת ביישוב היהודי.
<ענת טהון אשכנזי: היא הקימה חמישה בתי-ספר למלאכת התחרה, מתוך תפיסה לקדם נשים עניות, נערות עניות למעשה, שלא יכלו להשתלב בעולם העבודה, לאפשר להן גם לקבל חינוך כדי שיהיה להן עתיד טוב יותר וגם לעבוד.
<ענת טהון אשכנזי: היא פעלה כדי לשלב באותם ימים, מה שהיה מורכב, לשלב נשים בתחום החקלאות שנתפס במיוחד כתחום של גברים.
<ענת טהון אשכנזי: ובהקשרים שלנו, במהלך מלחמת העולם הראשונה היא הקימה ב-1916 קופת נשים שתעזור, קופת חירום שתסייע לנשים במהלך המצוקה שלהן במלחמת העולם הראשונה.
<ענת טהון אשכנזי: היא דאגה לתקציבים שיוקצו במיוחד לנשים, לאור התפיסה שמי שסובלות במיוחד במהלך המלחמה הן נשים.
<ענת טהון אשכנזי: היא קידמה במסגרת התאחדות נשים עבריות לשיווי זכויות בארץ ישראל למעשה את זכות הבחירה לנשים, שכידוע רק אושרה ב-1925, היא לא זכתה לכך.
<ענת טהון אשכנזי: אבל יחד עם ההתאחדות פעלו בקשיים רבים, בהרבה מאוד דילמות פמיניסטיות, שבאמת כרוכות מצד אחד במפעל ההתיישבותי, ומצד שני לדאוג לנשים ולקדם את זכותן של נשים.
<ענת טהון אשכנזי: אירוע מיוחד שאפשר לציין זה עדותה במשפט אונס בשנת 2012, שלא היה נהוג, לא כאישה להעיד - - -
<קריאה: לא 2012.
<ענת טהון אשכנזי: 1912.
<ענת טהון אשכנזי: סליחה, העבר והווה מתבלבלים.
<ענת טהון אשכנזי: היא העידה במשפט אונס, ועל כך זכתה להרבה מאוד ביקורת, על העובדה שהיא בכלל מעידה כאישה במשפט אונס, וככה יש חילופי מאמרי דעה בעיתונות המקומית של אותה עת, על מה המשמעות של אישה להעיד במשפט אונס ובתפיסות שלה.
<ענת טהון אשכנזי: ולמעשה אפשר לראות שכל הנושאים של התייחסות לנשים במצוקה במיוחד, הקידום של זכות הבחירה, וגם להוות מודל אישה, להיבחר לממשל באותה עת ויחד עם זאת לראות את האלימות המינית כנשים, כל הדברים הכרוכים יחד אפשר לראות.
<ענת טהון אשכנזי: ואסיים רק בקטע מאוד מאוד קצר שאסתר עילם כתבה לפני מספר שנים על שרה טהון: שרה טהון העמידה נשים במרכז הקהל שלה.
<ענת טהון אשכנזי: וכיוון שנשים אינן נותנות חלק מההגמוניה, מנהיגות כזאת לא נחשבת מנהיגות של ממש.
<ענת טהון אשכנזי: לעומת המנהיגות הפטריארכלית, המנהיגות של שרה טהון הייתה פמיניסטית מטבעה, היא חתרה ואף הגיעה למנהיגות שונה.
<ענת טהון אשכנזי: היא קיימה מנהיגות של Grassroots, זו המצויה בקשר אנושי ואינטימי עם הציבור והלומדת בדרך של דיאלוג אתו את צרכיו ואת רצונותיו, וכיצד יש לפעול כדי להשיגם.
<ענת טהון אשכנזי: בימים אלו, אני חושבת שבשילוב בין החברה האזרחית לבין הכנסת, אני חושבת שזה יכול להיות השראה.
עליזה לביא: יפה, תודה.
עליזה לביא: בוקר טוב, חברת הכנסת מרב מיכאלי.
מרב מיכאלי: בוקר טוב ליושבות הראש המכובדות.
עליזה לביא: ענת, את רוצה להמשיך?
עליזה לביא: שנראה קודם את הסרטון?
<ענת טהון אשכנזי: אפשר.
עליזה לביא: אז בואו נראה את הסרטון של מזכ"ל האו"ם באן קי-מון.
עליזה לביא: הסרט הועבר לארגוני הנשים לברכה על הפעילות לקידום תוכנית הפעולה, בסיוע שלך, חברת הכנסת זהבה גלאון.
זהבה גלאון: לא בסיוע שלי, ביוזמתי.
עליזה לביא: אוקיי, ביוזמתך.
עליזה לביא: הנה, בבקשה.
<ענת טהון אשכנזי: הא איבד שליטה בין המחשב ל - - -
עליזה לביא: תתחילי ונבקש פה סיוע טכני.
<ענת טהון אשכנזי: זה איבד קשר לגמרי.
עליזה לביא: אז בואי, תתחילי את ונבקש פה סיוע טכני.
עליזה לביא: מה נעשה בישראל?
עליזה לביא: את מנהלת הפרויקט לקידום תוכנית הפעולה ליישום 1325.
עליזה לביא: מה קורה בישראל, תני לנו בבקשה תמונת מצב, וגם מה לא קורה בישראל.
<ענת טהון אשכנזי: אוקיי.
<ענת טהון אשכנזי: מה שקורה למעשה בישראל, כפי שציינת, בשנת 2005 ישראל הייתה המדינה הראשונה לאמץ את ההחלטה בדמות סעיף 6ג1, סעיף שהתייחס למעשה לייצוג נשים ממגוון קבוצות האוכלוסייה במוקדי קבלת החלטות בוועדות ציבוריות ובמשא ומתן לשלום.
<ענת טהון אשכנזי: למעשה הסעיף הזה היה פריצת דרך משמעותית, גם בהקשר של איפה צריכות להיות נשים, החיבור המשמעותי בין משא ומתן לשלום לבין ייצוג נשים, בהיבט הזה הוא היה פריצת דרך.
<ענת טהון אשכנזי: וגם בהקשר של הכרה בחשיבות של ייצוג נשים ממגוון קבוצות האוכלוסייה, הכרה בכך שנשים אינן קבוצה אחת, וכאשר דואגים לייצוג הולם צריך לדאוג לייצוג של מגוון הקולות.
<ענת טהון אשכנזי: אבל התמונה הזאת הייתה טובה ויפה ומרגשת בשנת 2005.
<ענת טהון אשכנזי: במשך השנים גם היישום של סעיף החוק למעשה יושם באופן מאוד מאוד חלקי עד כמעט לא יושם בכלל.
<ענת טהון אשכנזי: נאלצנו כחברה אזרחית להגיש פעם אחר פעם עתירות לבג"ץ, ובעצם להעלות את המודעות גם לחשיבות של החוק וגם לחשיבות בכלל של התפיסה שמחברת בין נשים לבין אותם גופים חשובים.
<ענת טהון אשכנזי: לא מדובר רק בייצוג הולם לנשים, אלא מדובר למעשה בתפיסה שנשים הן המפתח לקידום תכנים, גם בהקשר של משא ומתן לשלום, גם בהקשר בכלל הרחב, ההקשר המדיני-ביטחוני וגם כמובן בהקשרים החברתיים-כלכליים שאי-אפשר לנתק ביניהם.
<ענת טהון אשכנזי: למעשה התפיסה הזאת של החלטה 1325, שזאת התפיסה שהיא מבטאת, לא בכדי היא החלטה שהתקבלה מתוך מועצת הביטחון של האו"ם, לא יכלה לקבל ביטוי באותו סעיף חוק צר.
<ענת טהון אשכנזי: ובעוד שמדינות רבות בעולם בעצם קידמו את ההחלטה משנת 2005 על-ידי תוכניות פעולה כוללות, National Action Plans, כלומר החלטה ממשלתית רחבת היקף, שכוללת מדיניות סדורה, אסטרטגית.
<ענת טהון אשכנזי: לא משרד אחד ולא רק זרקור אחד בנושא של ייצוג אלא תפיסה למעשה ממשלתית שלוקחת את כל עקרונות החלטה 1325, כלומר השתתפות נשים במוקדי קבלת החלטות, הגנה על נשים מפני אלימות, בעיקר בסכסוכים.
<ענת טהון אשכנזי: אנחנו רואות היום עד כמה זה משמעותי וקריטי, איזה מחיר נשים משלמות במהלך מלחמה.
<ענת טהון אשכנזי: בתוכניות הפעולה השונות רואים גם את ההקשר של קידום תפיסה מגדרית כדי למנוע סכסוכים, ובכלל תפיסה מגדרית שמוטמעת בכל החלטה והחלטה, ניתוח מגדרי משמעותי.
<ענת טהון אשכנזי: ועל כל העקרונות האלו ממשלות בעולם לקחו חסות והבינו שכדי להטמיע את אותם עקרונות צריך תוכנית פעולה כוללת, ממשלתית, שמקצה גם משאבים, גם חשיבה, גם הסדרה ממסדית של ערוצי קבלת החלטות שונות, ואת זה אנחנו מנסות לקדם פה בישראל.
<ענת טהון אשכנזי: לא עוד סעיף חקיקה כזה או אחר, חשוב ומשמעותי ככל שיהיה, אלא אחריותיות של הממשלה לקחת את הנושא הזה ולהצהיר: זה חשוב לא רק בשביל לקדם נשים, אלא זה חשוב כדי לקדם תפיסות אחרות, גם אחריותיות וגם הקצאת משאבים, הקצאת למעשה כוחות מכל משרדי הממשלה השונים כדי לקדם את אותה תפיסה.
<ענת טהון אשכנזי: במסגרת הזאת אנחנו, הארגונים בחברה האזרחית, ארגוני נשים וזכויות אדם, "איתך-מעכ"י", "שוות" ו"אג'נדה", יחד עם עשרות ארגונים שנציגותיו יושבות בחדר זה, החל מינואר 2012 ישבנו וכתבנו תוכנית פעולה, שמהווה מודל, רוצה לתת דוגמה לממשלה, מהי התפיסה שלנו, איך אנחנו חושבות שנכון לאמץ את החלטה 1325 על כל נדבכיה.
<ענת טהון אשכנזי: ההחלטה באמת יש בה הרבה מאוד יעדים, וחשוב להטמיע אותן בצורה כזאת שתתאים למדינת ישראל עם החסמים והקשיים שכרוכים ביישום של ההחלטה.
<ענת טהון אשכנזי: אני רוצה לעבור בקצרה על היעדים שאנחנו ממליצות בתוך תוכנית הפעולה שתוכננה על-ידי הארגונים השונים.
<ענת טהון אשכנזי: היעד הראשון של תוכנית הפעולה הוא ייצוג שוויוני של נשים ממגוון קבוצות האוכלוסייה במוקדי קבלת ההחלטות בכל הרמות, גם ברמה הלאומית וגם ברמה המקומית.
<ענת טהון אשכנזי: וחשוב לומר, בכל מקום, בקבינט המדיני-ביטחוני ובקבינט החברתי-כלכלי, ברשויות המקומיות, בכל מקום שמתקבלות החלטות בהקשר המדיני-ביטחוני, במשא ומתן לשלום.
<ענת טהון אשכנזי: בהקשר הזה אפילו עכשיו, במשא ומתן שמתקיים היום בהקשרים של המבצע הצבאי, בכל מקום שצריכות להתקבל החלטות חשוב שיהיו נשים ממגוון קבוצות האוכלוסייה שייקחו חלק בהחלטות.
<ענת טהון אשכנזי: ובתוך כך לעודד נשים ונערות שמנהיגות היום – אנחנו לא צריכות ליצור את ההנהגה, היא קיימת – לעודד בכל דרך לתפוס את ההנהגה, לקחת חלק בהנהגה המקומית.
<ענת טהון אשכנזי: היעד השני הוא הטמעת ניתוח מגדרי בקבלת ההחלטות ברמה הלאומית וברמה המקומית.
<ענת טהון אשכנזי: ה-Gender mainstreaming, שחשוב בכל רמה אפשרית.
<ענת טהון אשכנזי: כשאנחנו נשאלות: מה חשוב, העמדות או נשים?
<ענת טהון אשכנזי: זה שניהם ביחד, אנחנו לא מעוניינות לבחור.
<ענת טהון אשכנזי: חשוב גם ייצוג של נשים הולם כמספרן באוכלוסייה, אבל גם את אותו ניתוח מגדרי שישאל בכל החלטה: מה המשמעות לנשים?
<ענת טהון אשכנזי: מה המשמעות לנשים ממגוון קבוצות האוכלוסייה?
<ענת טהון אשכנזי: אין החלטה שלא חשוב לעשות את אותו ניתוח מגדרי.
<ענת טהון אשכנזי: היעד השלישי הוא הגנה על נשים ממגוון קבוצות האוכלוסייה מפני כל סוגי האלימות השונים המופנים נגדן, גם במרחב הפרטי וגם במרחב הציבורי.
<ענת טהון אשכנזי: החלטה 1325 עיקרה בהקשר של אלימות שננקטת כלפי נשים, אלימות מינית בעיקרה.
<ענת טהון אשכנזי: חשוב כמובן להתייחס לאלימות המינית, שיש לה קשר הדוק לסכסוך ולמצב הביטחוני בו אנחנו נמצאות.
<ענת טהון אשכנזי: אבל לא רק מדובר על אלימות מינית – אלימות במשפחה ואלימות פוליטית, אלימות שאנחנו רואות גם היום, אלימות כנגד פעילות פוליטיות, שמופעלת כנגד נשים בהיותן נשים.
<ענת טהון אשכנזי: זאת ההגנה שנדרשת.
<ענת טהון אשכנזי: והגנה וייצוג כרוכים זה בזה.
<ענת טהון אשכנזי: אם לא תהיה הגנה גם לא יהיה ייצוג הולם לנשים.
<ענת טהון אשכנזי: היעד הרביעי הוא מניעת סכסוכים אלימים ומיגור הגזענות.
<ענת טהון אשכנזי: למעשה הטמעה גם של תפיסות מגדריות על מנת לקדם מניעת סכסוכים, לקדם שיח אחר, לא ביטחוני, לא שיח צבאי בהכרח, אלא שיח שמקדם גם פתרונות אחרים ושיח שמקדם גזענות.
<ענת טהון אשכנזי: ובעצם יצירת רשת בין-לאומית, יצירת רשת בין נשים ממגוון קבוצות האוכלוסייה, גם בישראל, גם באזור וגם בעולם, שתסייע באמת לחבר בין הדוגמאות השונות של קידום כל הערכים האלו.
<ענת טהון אשכנזי: היעד החמישי, וזה המקום הנכון להעביר אליכם, הוא לקדם את תוכנית הפעולה והחלטת 1325 במשרדי הממשלה השונים.
<ענת טהון אשכנזי: אנחנו כחברה אזרחית, כארגוני נשים, חשוב שנהיה שם, יש לנו קול אחר, קולות אחרים, אנחנו לא קול אחיד, יש לנו מגוון קולות, ניסיון, מומחיות חשובה.
<ענת טהון אשכנזי: אבל חשוב לנו, יחד עם זאת, שמי שיובילו את המהלך, כפי שנעשה בעולם ב-45 המדינות השונות, חשוב שהממשלה תעשה זאת.
<ענת טהון אשכנזי: היעד החמישי הוא לקיחת אחריות על-ידי הממשלה.
<ענת טהון אשכנזי: להקים, ראשית, תוכנית פעולה ואחרי זה ליישם אותה, להטמיע אותה בתוך משרדי הממשלה השונים.
<ענת טהון אשכנזי: אנחנו מצפות שזה יהיה באמת בכל משרדי הממשלה, כי כפי שאמרתי, לא מדובר על אחריות של משרד אחד בלעדית, אלא שיתוף פעולה.
<ענת טהון אשכנזי: ואנחנו גם רואות את זה בעולם.
<ענת טהון אשכנזי: איפה שזה נעשה בשיתוף פעולה של משרדי הממשלה השונים - - -
עליזה לביא: תני לי דוגמה למדינה.
<ענת טהון אשכנזי: אתן כמה דוגמאות.
<ענת טהון אשכנזי: מאוד קל לי לתת את הדוגמאות של שבדיה ונורבגיה, הן דוגמאות נהדרות.
<ענת טהון אשכנזי: אני יכולה להגיד דוגמה מצוינת של בוסניה, שאימצה תוכנית פעולה.
<ענת טהון אשכנזי: אני מניחה שכולן מודעות לעובדה שזאת מדינה רוויית סכסוך, שחוותה באמת את המחירים הקשים ביותר במהלך סכסוך.
<ענת טהון אשכנזי: ולמעשה תוכנית הפעולה היוותה חלק ממש מבניית המדינה.
<ענת טהון אשכנזי: הבינו יחד עם ארגוני הנשים שדחפו לכך, אבל גם הממשל החדש הבינו שכדי למסד משהו שהוא אחר, לבנות תוכנית פעולה ממשלתית בהקשר הזה, ויש הוכחה ממש לעלייה, גם בייצוג נשים, גם בתוכניות ממשלתיות שפועלות כנגד אלימות באותה מדינה.
<קריאה: גם רואנדה זה דוגמה מצוינת.
<ענת טהון אשכנזי: רואנדה זו דוגמה מצוינת לכך.
<ענת טהון אשכנזי: ואנחנו רואות שגם במקומות כמו הפיליפינים, שיש שוב מדינה שחוותה סכסוך אלים, סכסוך על רקע דתי, שהייתה בפיליפינים לדוגמה אפשרות לקדם תוכנית אחרת, שמתייחסת למגוון קבוצות האוכלוסייה, שמתייחסת לפרספקטיבה אחרת של ביטחון.
<ענת טהון אשכנזי: אני רק אגיד בקצרה לגבי הפיליפינים.
<ענת טהון אשכנזי: בפיליפינים התפיסה של תוכנית פעולה הייתה לא עוד אותו ביטחון, אותו הגדרה מסורתית של ביטחון, אלא לאמץ הגדרה של human security, שלוקחת בחשבון גם היבטים ביטחוניים אבל גם זכויות אדם וגם היבטים אזרחיים רבים.
<ענת טהון אשכנזי: ובאמת גם בפיליפינים אפשר לראות שהתוכנית נשאה פירות משמעותיים.
<ענת טהון אשכנזי: וזה באמת המקום להעביר את האחריות לממשל, לראות איך אפשר לקדם ולהציב את מדינת ישראל בשורה אחת יחד עם המדינות המובילות כיום בנושא.
רונן הופמן: אני מבקש מחברת הכנסת זהבה גלאון.
זהבה גלאון: תודה רבה ליושבי-הראש, חברת הכנסת עליזה לביא ורונן הופמן.
זהבה גלאון: הדיון הזה דווקא על רקע הימים האלה מקבל משנה חשיבות, אם אפשר לומר את זה באופן הזה.
זהבה גלאון: ותודה לענת טהון ולכל ארגוני החברה האזרחית, נעלמה לי נעמי חזן חברתנו.
<קריאה: היא יצאה לדבר בטלפון שיחה חשובה.
זהבה גלאון: אז רציתי גם לברך את נעמי חזן, ששנים פעלה, הייתה המורה שלנו, המדריכה שלנו לצורך להפנים שאנחנו זקוקים לתפיסה של מגדור השיח, בעיקר בימי קונפליקט וימים שהם לא ימים כתיקונם.
זהבה גלאון: עכשיו, אני רוצה לספר איזה סיפור קצר לוועדה.
זהבה גלאון: לפני כמה חודשים הייתי באו"ם ונפגשתי עם מזכ"ל האו"ם.
זהבה גלאון: פגישה מדינית, היכרות, לא קשור לנושאים מידיים.
זהבה גלאון: ובמסגרת השיחה אמרתי לו: תשמע, בקרוב אנחנו מציינים בישראל עשור לקבלה של ההחלטה של האו"ם ויש כנס שארגנו "איתך-מעכ"י", שבא לציין גם את הדרך הארוכה שנעשתה או לא נעשתה – תיכף אגיד למה אני חושבת שקברו את ההחלטה החשובה הזו ממשלות ישראל קבורת חמור במהלך השנים.
זהבה גלאון: ואני מספרת לו שהעבירו הצעת חוק נורא חשובה בכנסת.
זהבה גלאון: אולי זו ההזדמנות להגיד שמי שהעביר את הצעת החוק הזו זה אתי לבני ויולי תמיר בזמנו.
זהבה גלאון: והולך להיות כנס, וכמה חשוב שמזכ"ל האו"ם ייתן ברכה לכנס הזה, כדי באמת להראות איזו עמדה בין-לאומית וגיבוי בין-לאומי למהלך כזה.
זהבה גלאון: וסיפרתי לו איך בישראל ארגוני החברה האזרחית נאלצים לעתור כל פעם מחדש לבג"ץ ולעשות פניות, כדי בעצם לדאוג שאת הדבר הבסיסי הזה של שילוב נשים – הרי אנחנו לא מחפשים נשים שתהיינה עלה תאנה למירוק המצפון, אנחנו מחפשים נשים שוות ממגוון אוכלוסיות שתהיינה שותפות לוועדות, למקומות של קבלת החלטות.
זהבה גלאון: ונתתי דוגמה של הקבינט.
זהבה גלאון: הקבינט הביטחוני היום, שיושב ומקבל החלטות על מה שקורה, להיום ולגבי כל דבר, מורכב משבעה גברים ובסופו של מאבק הכניסו גם את השרה לבנת.
זהבה גלאון: זה הרי בלתי מתקבל על הדעת שעשור אחרי שהחוק הזה עבר בכנסת, כבר היה צריך להפנים שאנחנו עושים כאן מגדור של השיח.
זהבה גלאון: ובאמת תיארת כל כך יפה בפוסט שכתבת כמה השיח הוא לאומני, הוא גזעני, הוא מסית, כמה הוא לא לוקח בחשבון פרספקטיבות של נשים, ואיזה כוח יש לנשים דווקא במקומות של קונפליקט להכניס את ההיבט המגדרי, בין אם זה בנושא של שלום ובין אם זה בנושא מיידי כרגע.
זהבה גלאון: אני לא נכנסת כרגע לעמדה הפוליטית שלי, אבל מה קורה עכשיו במסגרת מה שקורה, גם לאזרחים בישראל שנמצאים תחת מתקפת טילים וגם לתושבי עזה שנמצאים תחת ההפצצות מה זה אומר, איך זה משפיע על חיי היום-יום ומה הפרספקטיבה של נשים בהקשר הזה.
זהבה גלאון: ולכן אני חושבת שדווקא על רקע הימים האלה, המהלך המשותף שעשיתם כאן
זהבה גלאון: עם הארגונים – "איתך-מעכ"י" וכל שאר הארגונים שציינתי קודם – הוא מהלך חשוב ביותר.
זהבה גלאון: אני יודעת שגם נטל ההוכחה הוא קצת עלינו, שלא נדבר על מה קורה לנשים בתקופה של סכסוכים ובמקומות של סכסוכים, ונתנו כאן את הדוגמאות, אני לא רוצה להיכנס לזה.
זהבה גלאון: אני חושבת שזה פשוט לא יכול להיות יותר, שעל כל ועדה אנחנו נאבקות.
עליזה לביא: אבל את יודעת שאם לא נהיה על המשמר, ונקבתי פה את שלוש-ארבע הדוגמאות:
עליזה לביא: גם ועדת פרי, גם ועדת לוקר, גם ועדת ששינסקי, גם הגוף הבוחר לרבנים הראשיים.
זהבה גלאון: אז את חוסכת לי.
עליזה לביא: זה כאילו בודקים אותנו כל הזמן אם אנחנו נרדמות בשמירה או לא נרדמות בשמירה.
זהבה גלאון: אז זה מה שאני רוצה להעיר.
זהבה גלאון: אני רוצה להעיר שאני חושבת שכבר אחרי עשור היינו צריכים להיות במצב שלא כל פעם או עליזה לביא או מרב מיכאלי או מיכל רוזין ואולי גם לפעמים אני – כל פעם אנחנו על המשמר, ואנחנו צריכות לפנות ואנחנו צריכות לעתור ואנחנו צריכות לכתוב ולאיים.
זהבה גלאון: זה לא סביר, זה לא מתקבל על הדעת.
זהבה גלאון: הגיע הזמן, ותודה רבה לכן.
<ענת טהון אשכנזי: אולי זה זמן לראות את הסרטון?
עליזה לביא: הסרטון הגיע?
עליזה לביא: אז תודה חברת הכנסת זהבה גלאון.
עליזה לביא: הנה הסרטון.
רונן הופמן: חברת הכנסת מיכל רוזין, בבקשה.
מיכל רוזין: טוב, חברות יקרות, חברים, אני קודם כול מתרגשת גם, ענת, מאוד, כי אני חייבת לומר שהייתי מעורבת והייתי בתפקידי הקודם שותפה לכל המפגשים וקבלת ההחלטות שהובילו "איתך-מעכ"י" עם ארגוני הנשים.
מיכל רוזין: ואני חייבת לספר גם שזה לא היה קל, זה לא קל.
מיכל רוזין: צריך היה להגיע להחלטות והסכמות בין ארגונים שונים מכל קצוות הקשת, וזה בהחלט היה אני חושבת משימה חשובה גם לנו של היכולת לשתף פעולה ולהגדיר ביטחון באופנים נוספים לזה שבאופן אינטואיטיבי כולנו מגדירים.
מיכל רוזין: כמו שאמרה זהבה, אני מסכימה, דווקא בעת הזאת, אני חושבת שזה חשוב מאוד שמתקיימת הישיבה היום.
מיכל רוזין: אנחנו רואים את המצב ואנחנו רואים באופן תדיר שוב כיצד גם באופן הייצוג, אם אנחנו מסתכלים על אולפני הטלוויזיה, כיצד אנחנו רואים שוב ושוב פאנלים שלמים של גברים שיושבים ומנתחים את המצב.
מיכל רוזין: וכמובן הם מנתחים רק מכיוון אחד או רק מהיבטים של ביטחון צבאי וכדומה, וכמעט ואין – זה גם מתייחס כמובן לתוכן, לא רק ייצוג – כמובן שאין תכנים של אזרחות וכיצד זה משפיע על החברה בישראל.
מיכל רוזין: זה כמעט נעדר מהשיח.
מיכל רוזין: אני רוצה לומר בהערת סוגריים.
מיכל רוזין: דיברת פה על התקפות על פעילות בהפגנות, פעילות חברתיות.
מיכל רוזין: עסקנו פה בוועדה בנושא הזה לא פעם.
עליזה לביא: כולל הישיבה עם השר לביטחון פנים.
מיכל רוזין: עם השר לביטחון פנים, בהחלט.
מיכל רוזין: ואני חייבת לומר, אני אומרת לכם מחוויה אישית שלי – אנחנו תמיד כנשים אומרות שקודם כול הכול מתחיל באמת בחוויה האישית , ואני רוצה להגיד לכם כחברת כנסת שעוסקת בנושאים, שכנראה יש אנשים – כנראה, מעט, אבל אנשים בחברה הישראלית שלא מסכימים איתי, והתגובות שאני מקבלת - - -
זהבה גלאון: מעט אנשים שלא מסכימים אתך?
מיכל רוזין: והתגובות שאני מקבלת, למשל בפייסבוק על הפוסטים שלי, בין אם זה בנושאים מדיניים ובין אם זה בנושאים חברתיים כאלה ואחרים, הם תמיד נסובים סביב אלימות מינית.
מיכל רוזין: כמות הפעמים שמברכים אותי שיאנסו אותי, בין אם זה ערבים כשזה פוסט מדיני ובין אם זה סודאנים ואריתריאים כשזה פוסט שקשור לנושאים של מבקשי המקלט וכדו' וכדו'.
מיכל רוזין: האלימות קיימת, היא אלימות מינית כלפי נשים, גם כלפי נבחרות ציבור.
מיכל רוזין: וזה קיים כל הזמן, חברותי בוודאי מכירות את זה.
מיכל רוזין: אני רוצה להגיד משהו על המצב, בכל זאת לרגע לא רק בעניין הייצוג כפי שאנחנו רואים אותו אלא גם בעניין של מהות.
מיכל רוזין: ואני חושבת, כשאתה מסתכל על המצב שקורה היום ועל המבצע, ועל המלחמה אפשר כבר לומר, אתה מסתכל על זה בעיניים מגדריות, אתה רואה, לא חשוב לאיזה צד אתה נוטה, אתה רואה שההתמודדות היא התמודדות גברית, שהמשחק הוא משחק גברי, של the winner takes it all.
מיכל רוזין: כולם מדברים על תמונת ניצחון, מי יביא את תמונת הניצחון.
מיכל רוזין: אני שוב אומרת, לא רק מעיניים של שמאל או ימין, ההסתכלות היא הסתכלות גברית.
מיכל רוזין: ודרך אגב, הסתכלות גברית היא גם אצל גברים וגם אצל נשים.
מיכל רוזין: כשאנחנו מדברים על הסתכלות מגדרית יש הסתכלות כזאת ואחרת, אבל גברים ונשים מעורבבים בעניין הזה.
עליזה לביא: כן, אבל זה גם עניין של רצייה חברתית, משום שאת יודעת - - -
מיכל רוזין: אבל העניין הזה של תמונת ניצחון ו- the winner takes it all, מאשר לדבר על win-win, איך אנחנו יוצרים מצב ששני הצדדים מנצחים, שני הצדדים מגיעים לאיזושהי פשרה.
מיכל רוזין: אני חושבת שאלה העיניים המגדריות שאנחנו מנסות ב-1325, אני חושבת שזה המסר החשוב ביותר.
מיכל רוזין: ושוב מבלי להיכנס לעמדתי הפוליטית שהיא ידועה, אלא באמת הסתכלות על המצב בעיניים אחרות, לעשות את ה-switch הזה.
מיכל רוזין: וגם גברים מסוגלים לעשות את זה, זה פשוט הסתכלות ומשקפיים אחרות, מגדריות.
מיכל רוזין: ושוב, ברכות, תודה רבה.
עליזה לביא: אני יודעת שכולן צריכות לעזוב.
מרב מיכאלי: כולנו הולכות לטפל בחלוקה פנסיונית אצל חיים כץ.
מרב מיכאלי: אנחנו רוצות לקוות שאחרי 14 שנה נצליח לסיים את הסאגה הזאת.
מרב מיכאלי: אולי היום, בעוד אתן יושבות כאן, זה יהיה.
מרב מיכאלי: נרד לספר.
מרב מיכאלי: אז קודם כול, תודה ליושבות-הראש.
עליזה לביא: אבל את יודעת, רונן הוא הגבר היחידי סביב השולחן – אני לא טועה?
עליזה לביא: אה, לא, הנה יש לנו.
עליזה לביא: הנה, אתה גם, אוקיי.