GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רוני אלוני סדובניק: גם אצלנו בישראל לצערנו הרב יש קו תפר באזור עימות, כל האזור הוא אזור עימות בין אוכלוסייה ישראלית ופלסטינית, לצערנו, אנחנו נתקלנו בשנים האחרונות במספר מקרים של תקיפות מיניות של תוקפים מצד אחד כלפי נפגעות מצד שני, זה יכול להיות משני הכיוונים.
<רוני אלוני סדובניק: בתי המשפט, משרד המשפטים בישראל לא מאמץ את ההכרה בנפגעי ונפגעות תקיפה מינית כחלק מהזכאים לקבל סיוע במסגרת חוק תגמולים לנפגעי איבה, וכרגע לפני חודש, בית משפט מחוזי בתל אביב, בפעם הראשונה בישראל הכיר בילדה בת 8, ליפז חימי זכרה לברכה, כנפגעת פעולות איבה לאחר שהיא נאנסה ונרצחה בידי מסתנן מהרשות הפלסטינית, זה כמובן יכול לקרות בשני הכיוונים.
<רוני אלוני סדובניק: היה אונס נוסף בגן העיר באמצע תל אביב, שבו מסתנן פלסטיני אנס והכריח לאנוס את הנער לאנוס את חברתו במשך שעות, הוא עינה אותם, עונש תקדימי שלא היה כמותו בישראל של 30 שנות מאסר על אונס.
<רוני אלוני סדובניק: אני חושבת שאנחנו צריכים גם תשומת לב על מה שקורה כאן אצלנו בבית, זה דבר שמצריך תשומת לב.
<רוני אלוני סדובניק: שמשרד המשפטים יכיר בישראל באמנה שאתם מובילים, זאת אומרת שתוטמע האמנה הבינלאומית או המהלך הבינלאומי יוטמע בתוך משרד המשפטים כי כיום כשמגיעה ניידת משטרה בישראל לאירוע פלילי של אונס, זה מסווג, השוטרים יודעים לסווג רק לשני דברים – פח"ע – פעולת איבה או טרור, או פלילים, כחול, ירוק זה מג"ב, וזאת הבעיה שלנו.
עליזה לביא: עו"ד ענת טהון אשכנזי, שמענו לא מעט על הנושא, אז ממש בקצרה על הנושא שלנו היום.
<ענת טהון אשכנזי: תודה על הדיון ועל החיבור בין הוועדה לבין השגריר שמאפשר לישראל גם להתחבר למאבק בתופעה בינלאומית, אבל גם שוב לחשוב איך תופעות של אלימות, אלימות בפרט בישראל בקונטקסט של הסכסוך הן רלבנטיות אלינו.
<ענת טהון אשכנזי: דובר הרבה על נושא של אלימות מינית כפשע מלחמה.
<ענת טהון אשכנזי: אני רוצה להאיר את הזרקור על אחד הפתרונות שמוצעים במשפט הבינלאומי שבא לידי ביטוי בהחלטה של מועצת הביטחון של האו"ם שקושרת בין אלימות מינית ואלימות בכלל כנגד נשים, כפשע מלחמה, כאל ניסיון לפגוע בנשים כדי לפגוע בכבודם של גברים, לבין הצורך, החובה, ההכרח ליישם חובות של ייצוג הולם של נשים, ולחבר בין העובדה שמי שצריכות להנהיג את ההתמודדות מול אלימות מינית, להנהיג את ההתמודדות בכלל מול פשעי מלחמה, ואולי אפילו למנוע את הסכסוכים בדיוק בשביל ההיבט הזה של אלימות מינית, אלימות כנגד חברה אזרחית בכלל הן נשים.
<ענת טהון אשכנזי: נשים צריכות להוביל את המאבק הזה, בדיוק כמו שראינו גם את הטרמינולוגיה כנגד המאבק, לעקור מהשורש הגדרות יסוד של תפיסה של מהו כבוד בחברה, מהו כבוד גברי, איך נשים כמנהיגות יוצרות דמות האשה שלא דרך אלימות מינית כנגדה יוגדר פשע מלחמה וניסיון לייצר הכרעות מלחמתיות כמו שראינו.
<ענת טהון אשכנזי: תכנית הפעולה שאנחנו נדון בה בהרחבה בהמשך שמיישמת בישראל, מנסה בדיוק לקשור בין הנהגה נשית שחשובה בין הטמעת פרספקטיבה מגדרית, לבין התמודדות נרחבת ביותר כנגד תופעות אלימות כנגד נשים, ובחזית הזאת כמובן הנושא של אלימות מינית זה משמעותי ביותר לקשור את הדברים.
<ענת טהון אשכנזי: תודה.
עליזה לביא: עו"ד ליאת קליין, היועצת המשפטית של ארגון מרכזי הסיוע, נפגעות ונפגעי תקיפה מינית.
<ליאת קליין: תודה רבה.
<ליאת קליין: כבר נאמר פה שמבין פשעי המלחה, הפשע של אונס ושל שימוש באונס ואלימות מינית, אולי הפשע הנתעב והאפל ביותר.
<ליאת קליין: גם אמרו פה, ובצדק על החומרה המיוחדת של עבירות מין ועל התוצאות הקשות שאלו מולידות גם לנפגעת, לקורבן הישיר, ובכלל המרקם החברתי העדין של המדינה שבה זה קורה.
<ליאת קליין: אני לא ארחיב פה, אני רק אגיד ממש בקצרה, שהמאבק העולמי בתופעה הזאת של אלימות מינית כפשע מלחמה ובכלל, הוא חייב להתייחס לשימוש המודולרי הרב מערכתי של איך אנחנו בכלל מבררים תרבות של אונס, ושל פגיעה מינית, זה נכון בעולם כולו, זה נכון במדינת ישראל על כל הציר של חינוך, של איתור וזיהוי של אכיפה, שגם על זה דובר, ומשהו מאוד חשוב זה הפיצוי והשיקום של הנפגעת שלצערי במדינת ישראל הנושא הזה עדיין חסר.
<ליאת קליין: אני רוצה להגיד שאנחנו במרכזי הסיוע מקיימות לאחרונה ככה יותר ויותר שיתופי פעולה עם מרכזי סיוע בעולם, לראות איך לומדים על הטיפול גם במדינת ישראל, ואיך מהידע וממה שקיים לנו פה היום, אנחנו מעשירים בין תרבויות שונות, בין מדינות שונות איך מרחיבים.
<ליאת קליין: אני חושבת שהנושא שאנחנו מעלים אותו פה, והשינוי הזה של להפוך את המאבק הזה למאבק גלובלי עולמי, בתופעה הזאת הוא יכול רק להוסיף, ואני כן רוצה לקוות שמדינת ישראל כחלק אולי מאותו תכנית 13/25 שענת הציגה, והפירוט הרחב לפחות בכל מה שנוגע למאבק באלימות המינית שמתייחס לכל הרצף הזה, וגם לתכניות לאומיות, ישמשו איזשהו קמפיין עולמי לאיך מתמודדים עם תופעה כזאת בחברה בכלל, ובטח זה גם ישליך על ביעור תופעות כאלה במצבים של סכסוך ובמלחמה.
עליזה לביא: אחרונת הדוברים, עו"ד קרן גרינבלט משדולת הנשים.
<קרן גרינבלט: תודה רבה.
<קרן גרינבלט: אני אוסיף רק ממש שתי מלים.
<קרן גרינבלט: אני מצטרפת לליאת, רציתי לומר מלה אחת על באמת לקרב.
<קרן גרינבלט: היו פה בהתחלת הדיון הרבה דיבורים על העולם, על מדינות אחרות ועל הסכסוכים הקשים שקורים בהן, וכחלק מקירוב הנושא הזה אלינו ואל המציאות בישראל.
<קרן גרינבלט: אני חושבת שחשוב גם לבצע חשיבה מעמיקה על ההשפעות של מדינה שהיא בתוך סכסוך מתמשך על אלימות מינית שמתרחשת פנימה, שמתרחשת בתוך אותה חברה.
<קרן גרינבלט: יש כבר קצת מחקרים על זה, אבל זה משהו שראוי לדיון ולהעמקה בו, להשפעות של מדינה שנמצאת בסכסוך עשרות שנים על אלימות מינית ומגדרית בכלל בתוך אותה חברה.
<קרן גרינבלט: דבר אחרון שרציתי לומר, אני חושבת שראוי לתת קרדיט על הדיון הזה לפרופ' קתרין מקינון, שבייעוץ שלה ל-ICTR לטריבונל הבינלאומי ברואנדה, הייתה בעצם החלוצה של ההכרה הבינלאומית באלימות מינית כפשע נגד האנושות, כפשע מלחמה, וראוי להודות ולהכיר בתרומה המשמעותית הזאת שלה להתייחסות הרצינית שהובילה גם לכל היוזמות המבורכות להתמודד עם הבעיה הזאת ברמה הגלובלית.
עליזה לביא: אז את עשית את מה שאנחנו נוהגים תמיד לעשות בראש הישיבה, ולפתוח תמיד בדמות של אשה בכלל, בהיסטוריה בכלל, והיום דילגנו על זה, כי השעה הייתה מאוחרת, והנה את משיבה לנו את הריטואל שאנחנו אימצנו לעצמנו כאן, אז באמת פרופ' קתרין מקינון, מורה גדולה של רבות מאיתנו כאן, ובאמת הזדמנות לבוא ולומר לה, הנה, את רואה פרות בחייך עוד, והיא ממשיכה ומובילה.
עליזה לביא: אדוני השגריר, כמו שפתחתי ואמרתי, הנושא הזה מעסיק את השולחן שלנו, ואת הוועדה, ואת סביבת עבודה שלנו עם השטח ועם הארגונים.
עליזה לביא: אתה פגשת פה היום כמה וכמה נציגי ונציגות ארגונים שפועלים בנושא במדינת ישראל, ומקדמים אותו יחד כאן, כמובן גם מהמקום של חקיקה, גם מהמקום של תקציבים, גם מהמקום של עבודת השטח הרבה שאנחנו עושים כאן, אבל עוד יש לעשות.
עליזה לביא: מייד עם כניסתי לתפקיד זיהינו תופעה איומה של פגיעה בנשים, פגיעה מינית שהייתה לנשים שנסחרו בסחר, וזה היה עוד בסיני.
עליזה לביא: בימים אלו אנחנו מקימים הוסטל, ומרחיבים את התמיכה ואת הייעוץ.
עליזה לביא: גם שר האוצר וגם שר הרווחה שפניתי אליהם תרמו סכום כסף גדול מאוד לבנייה של בית שייתן את המענה, וגם ייתן את התמיכה ההוליסטית כולה לשיקומם.
עליזה לביא: כמו שאתה יודע, הנושא הזה נמצא בראש סדר היום אבל לא מספיק.
עליזה לביא: רק תמיכה בינלאומית והעלאת נושא של סדר יום, כמו שאתם מובילים היום בעולם, באמת יביא אותנו לשלב הבא, ולשיתופי הפעולה, וכן, לאיזושהי חרב שתהיה מונחת על צוואר כולנו, כי אם החרב הזאת לא תהיה מונחת, ואני יודעת מה היחס כאן בכנסת ישראל לנושא של סחר בנשים.
עליזה לביא: כי יש חרב מעלינו, והחרב הזאת לטוב ולרע היא זו שמובילה וגם משפיעה ונותנת לי ולחברות כוח בהתמודדות.
עליזה לביא: אני שוב רוצה לבוא להודות ולהעביר באמצעותך את ההירתמות של כולנו גם מכאן בישראל, אבל גם לכוח שנקבל מאותה אווירה בינלאומית לסוגייה הזאת.
עליזה לביא: אני רוצה להודות ליושב ראש הכנסת שאיפשר לנו לאחר את הדיון.
עליזה לביא: יש לנו מליאה, ואסור לנו אף פעם להאריך מעל השעה אחת עשרה, וקיבלנו אישור מיוחד בשל הנושא, ובשל ההשתתפות שלך כאן היום.
עליזה לביא: תודה ליושב ראש הכנסת מר יולי אדלשטיין, על האפשרות להאריך את הדיון.
עליזה לביא: הועדה לקידום מעמד האשה ולשוויון מגדרי סבורה ששימוש באלימות מינית באזורי קונפליקט ולחימה, מהווה פשע מלחמה, ויש לפעול למיגור להבאת הפושעים לדין.
עליזה לביא: הוועדה תפעל ליישום החלטת האו"ם 1325, לשיתוף נשים בקבלת החלטות ובצוותי משא ומתן.
עליזה לביא: הוועדה קוראת להקמת בית דין בינלאומי שיביא פושעים אלו לדין.
עליזה לביא: הוועדה, ואני מזכירה לכולם, תקיים בשבוע הבא דיון עם השר לבטחון פנים, השר אהרונוביץ, בנושא אלימות נגד נשים בהפגנות, ובכלל הטיפול באלימות בחברה בישראל, וכמובן שאתה מוזמן.
עליזה לביא: אני מבקשת להודות לך, מבקשת להודות לכם, למרצים שהרחיבו את הדעת, לאנשים שממשיכים לעבוד בשטח, גם בהיבטים הרפואיים, גם בהיבטים הנפשיים.
עליזה לביא: הרבה עבודה לפנינו.
עליזה לביא: והמשך יום נעים.
עליזה לביא: הנושא: הצגת מדד המגדר 2014 של שוות – המרכז לקידום נשים בזירה הציבורית.
עליזה לביא: קודם כל אני מאד שמחה.
עליזה לביא: זו פעם ראשונה שאנו מקיימות דיון בוועדה, בו מוצג מדד המגדר.
עליזה לביא: אז ברכות גם על העבודה וגם על העלאת הנושא על סדר היום, וכמובן גם על הממצאים שיוצגו פה בפנינו, שאין ספק שיהוו כלי נוסף בהתמודדויות הרבות שלפנינו.
עליזה לביא: מדד המגדר של שוות - המרכז לקידום נשים בזירה הציבורית – כפי שיוצג פה בפנינו בעוד כמה רגעים, נועד לספק בסיס להתמודדות עם הסוגיה - מדוע למרות שיפורים רבים ומשמעותיים במעמד האישה במדינת ישראל, במגוון תחומים – אם זה בנושא של חינוך והענקה של ידע ואם זה בנושא שלנו פה בבית הזה – חוקים שנחקקים, וגם בכל מה שקשור למערכות שונות שעברו שינויים, ואנחנו מדברים גם על בתי הספר וגם על הצבא וגם על באקדמיה ומקומות שהיו סגורים בפני נשים נפתחו, ואנחנו רואים התמודדויות מהתמודדויות שונות.
עליזה לביא: ובסופו של דבר, הפער המגדרי במדינת ישראל, לצערנו הרב הוא מקובע והתקבע, ובמקרים אחרים נשמר ובמקרים אחרים הוא גם מתרחב, עד כדי כך שמי שיושב ויושבת הרבה סביב השולחן הזה ומכיר את המחקרים ושומע מהשטח ומהניסיון, אנחנו רואים שבסוגיות רבות יש גם נסיגה לאחור.
עליזה לביא: אז איך זה קורה ומה אנחנו עושות כדי שזה לא יקרה ומה אנחנו לא עושות שזה לא יקרה – על כל הדברים הללו אנחנו נשמע כאן.
עליזה לביא: אבל העובדה הבולטת היא שהמצב של אי השוויון המגדרי בשנת המדידה האחרונה – 2012 – זהה כמעט לחלוטין למצב המדידה בשנה הראשונה – שנת 2004.
עליזה לביא: ולמרות העליות והמורדות ולמרות השינויים שהזכרתי אותם, אנחנו לא מזהים איזה שהוא שינוי משמעותי בנתונים.
עליזה לביא: אני מודה ומתוודה שכשה
עליזה לביא: געתי לוועדה לקידום מעמד האישה, באתי עם סדר יום.
עליזה לביא: אני מכירה את התחום וגם אני באתי עם סדר יום וככל שהתוודעתי ונחשפתי, בהחלט יש נושאים שהבנתי שאנחנו בכלל לא מאחוריהם ושאנחנו בתוכם עמוק, עמוק, עמוק.
עליזה לביא: ומהמקום שלי כאן, אני רואה עד כמה ועד כמה השונות בתוך החברה בישראל היא כל כך גדולה ועד כמה הקבוצות הן מגוונות ובאמת יש מקומות ואזורים שהמצב השתפר, אבל אזורים אחרים שהמצב לחלוטין לא השתפר, וכמו שאמרתי – הולך אחורה.
עליזה לביא: אני מאד מאד שמחה לארח אתכן כאן, לכבוד הוא לנו.
עליזה לביא: העבודה שלכן בטח לא משתקפת רק פה בנושא הזה, אתן המורות הגדולות של כולנו וזו ברכה ושמחה לארח אתכן כאן בוועדה, ולשוב ולהודות לכן גם על העבודה שהייתה בעבר, אבל גם על המחויבות רבת השנים, אל תוך הנושא הזה ובואו נעביר את המושכות אליכן, בבקשה.
עליזה לביא: פרופסור חנה הרצוג, את הראשונה.
עליזה לביא: פרופסור חנה הרצוג, מורתי, חברתי, מנהלת שותפה של שוות, ראש התכנית ללימודי מגדר באוניברסיטת תל אביב, בבקשה.
<חנה הרצוג: ראשת הוועדה למעמד האישה ולשוויון מגדרי, חברת הכנסת ד"ר עליזה לביא, חברי כנסת נכבדים, ראש מכון ואן-ליר – פרופסור גבריאל מוצקין, חברי הנהלת ואן-ליר, אורחים נכבדים.
<חנה הרצוג: אני שמחה ומודה על ההזדמנות להשיק את מדד המגדר לשנת 2014 באכסניה חשובה ומכובדת זו.
<חנה הרצוג: מדד המגדר פותח על ידי שוות, המרכז לקידום נשים בזירה הציבורית במכון ואן-ליר, שזה גם הבית שלנו בכל הפעילויות האחרות ששוות עוסקות בהן.
<חנה הרצוג: המדד פותח מתוך מחויבות לרעיון הטמעת חשיבה מגדרית כאסטרטגיה כוללת לסגירת פערים מגדריים וקידום שוויון אזרחי.
<חנה הרצוג: מטרת האסטרטגיה של הטעמת חשיבה מגדרית היא, להביא לידי רגישות מגדרית בכל תחום ותחום בתהליכי קבלת ההחלטות, בכל אתר ואתר של עשייה חברתית.
<חנה הרצוג: האסטרטגיה הזאת בעצם מאפשרת לנו לחשוף את ההסדרים החברתיים הפורמאליים והבלתי פורמאליים שמייצרים את אי השוויון.
<חנה הרצוג: אני רוצה להדגיש שמדד המגדר הוא מדד שבא ממבט של נשים, אבל הוא איננו עוסק רק בנשים.
<חנה הרצוג: הוא עוסק בהסדרים החברתיים המובנים בין גברים ובין נשים ובמובן הזה זה מדד שמציע היבט חדש, מבט חדש על הסדר החברתי כולו והוא קורא לסדר חברתי שייקח בחשבון גם את היחסים בין גברים לנשים.
<חנה הרצוג: יתרה מכך, אנחנו לא חושבות על הנשים כמו גם לא על גברים, כקטגוריות אחידות.
<חנה הרצוג: נשים מצויות בכל המערך המעמדי, במיקומים אתניים שונים, בעמדות כוח שונות ומערכות היחסים בין גברים ונשים צריכות לקחת בחשבון לא רק את הקטגוריה הרחבה, אלא גם את העובדה של קבוצות קטנות שנמצאות בשוליים ואת הקבוצות הייעודיות והלא ייעודיות, וכמו שאמרתי את פניה המורכבים והמגוונים של החברה בישראל.
<חנה הרצוג: תשאלו מדוע אנחנו זקוקות למדד מגדרי, מדד נפרד?
<חנה הרצוג: הטענה שלנו היא, שבסופו של דבר רוב הממדים עוסקים במושגים אוניברסאליים, מדברים על אי שוויון כלכלי, אי שוויון פוליטי.
<חנה הרצוג: הרבה פעמים הם עיוורי מגדרים.
<חנה הרצוג: הם לא רואים את המקום המיוחד, את ההסברים הקיימים שמסתתרים מאחורי יחסי הכוח שמדברים עליהם במושגים כלליים.
<חנה הרצוג: ולכן, מבחינתנו, מדד המגדר הוא גם בעצם חושף את העיוורון של מדדים אחרים, הוא גם חושף את ההטיה המגדרית, ובמובן הזה הוא בא להוסיף מבט חדש ומחדש, לגבי כל השיח שאנחנו מדברים עליו באמצעות מדדים.
<חנה הרצוג: עכשיו, למה מדד חשוב?
<חנה הרצוג: מדד חשוב כי ברגע שאנחנו יכולים לסמן תופעה ולתת לה שם, כאן יכולים להתחיל לחשוב על איך מתמודדים עם שאלות של אי שוויון, איך מתכננים מדיניות, על מה חושבים כאשר מקבלים החלטה.
<חנה הרצוג: תופעה שלא הוכרה, במובן הזה לא ניתן לה מספר, לא נותנים לה ביטויים מהירים, לא שוימה (לא ניתן לה שם) ולכן היא לא מתועדת וגם לא מטופלת.
<חנה הרצוג: והמדד שלנו בעצם הוא מאד מיוחד בהשוואה למדדים אחרים.
<חנה הרצוג: אני אגיד את זה בקיצור כי אין לנו הרבה זמן, אבל אני אגיד כמה דברים מאד מרכזיים.
<חנה הרצוג: אחד, בהשוואה לכך שמדדים אחרים בעולם שעוסקים במגדר, לוקחים שניים שלושה אינדיקאטורים ומשווים בין מדינות.
<חנה הרצוג: מה שאנחנו עושות, אנחנו מביאות את המבט פנימה.
<חנה הרצוג: אנחנו רוצות להסתכל על מה קורה בחברה בישראל.
<חנה הרצוג: זה גם מאפשר לנו לעשות את ההשוואות הבין לאומיות.
<חנה הרצוג: דבר אחד.
<חנה הרצוג: הדבר השני, המדד שלנו הוא רב ממדי והוא כל הזמן הולך ומתרחב.
<חנה הרצוג: כלומר, יש לנו מדדים, לכל מדד אנחנו מנסים כל שנה, ואני מקווה שתהיינה הרבה שנים עד שנגיע לשוויון, שלא יהיו יותר מדי שנים, כדי שנשיג את השוויון, אבל עד שנגיע לשם – כל שנה אנחנו מתכוונים להרחיב את תחומי החיים שעליהם אנחנו מסתכלים, שבהם יש עשייה אנושית-חברתית.
<חנה הרצוג: אנחנו יכולים להתחיל במקום המובן מאליו, הכלכלה, אבל אנחנו רוצים ללכת לפי מה שד"ר עליזה לביא כבר אמרה, תחומי חיים אחרים, שבהם גם מתקיים השוויון.
<חנה הרצוג: אז המדד הוא בעצם רב ממדי, מדד שמתרחב כל הזמן במטרה בעצם להציג את עומק או גם רוחב אי השוויון המגדרי, ונשמח מאד אם נגיע למצבים שבהם גם אי השוויון הזה יצטמצם, אבל כמו שאמרת, עדיין אנחנו לא שם.
<חנה הרצוג: יש לנו עוד תרומה אחת שהיא מאד ייחודית והיא חשובה לנו.
<חנה הרצוג: בתוך המדד אנחנו גם מתעדים את הפערים בתחומים השונים, על פי האינדיקאטורים שהגר צמרת תציג, אבל אנחנו גם נותנים ציון כולל לאי השוויון, בבחינת תפיסת העולם שלנו, שהשלם הוא גדול מסך חלקיו, הוא יותר מסך חלקיו, ולכן אנחנו יכולים לדבר פה גם במושגים בטוחים על אי עומק אי השוויון.
<חנה הרצוג: המטרה שלנו במדד הזה, שמתרחב ושיכיל יותר ויותר תחומי חיים ויותר ויותר תופעות חברתיות, היא בעצם להפוך להיות גורם מעודד וממריץ של גופים מייצרי נתונים, שיאספו את הנתונים.
<חנה הרצוג: כי אחת הבעיות שלנו גם, שהעיוורון המגדרי הוא גם סוגיה שמשפיעה על האופן שבו אנחנו אוספים נתונים.
<חנה הרצוג: אנחנו רוצים שהנתונים הללו יהיו נגישים למקבלי ההחלטות.
<חנה הרצוג: עצם התביעה לקבל נתונים מגופים ממשלתיים או מגופים אחרים שעוסקים באיסוף נתונים, מעודדת תרבות של שקיפות, שהיא תנאי בסיסי למנהל תקין בחברה דמוקרטית.
<חנה הרצוג: ולבסוף, עצם הנתונים גם מאפשרים לנו לפתח אסטרטגיות של שינוי, שכן ההצבעה על אי שוויון מגדרי מאפשרת לקבוע בחינה של המנגנונים המייצרים אי שוויון או מקבעים פערים מתמשכים בין גברים לנשים, ואולי כמו שאני אמרתי, אנחנו מקווים גם לסגירה של פערים.
<חנה הרצוג: ממצאי המדד קוראים להתמודדות עם תופעות של אי שוויון מגדרי, כפי שאכן מורה צורת התפעל של השורש מדד – מ.ד.ד – התמודדות.
<חנה הרצוג: לא ניתן לעקוב אחר התופעה אם לא מכירים בקיומה.
<חנה הרצוג: ברגע שממדיה נחשפים והיא נמדדת ומסומנת, אפשרית ההתמודדות.
<חנה הרצוג: השקת המדד בבית הנבחרים מסמלת יותר מכל את הקריאה להטמעת חשיבה מגדרית בכל תהליכי החקיקה וחשיבה מחודשת על מדיניות המקדמת שוויון מגדרי שהוא שוויון אזרחי.
<חנה הרצוג: תודה רבה.
עליזה לביא: תודה, ואת יודעת עד כמה הנושא הזה אצלנו על השולחן, גם בחקיקה, גם בפיקוח, ואין ספק שהנושא של הנגשת נתונים הוא באמת כלי מאד משמעותי גם לנו וגם לאקדמיה ובכלל לארגונים, ואנחנו פה, גם לשנות את זה.
עליזה לביא: ד"ר הגר צמרת קרצ'ר, חוקרת ראשית של מדד המגדר, בואי תציגי לנו את הנתונים, בבקשה.
<הגר צמרת-קרצ'ר: אז באמת חנה כאן הסבירה על כל המטרות של המדד.
<הגר צמרת-קרצ'ר: מה שהיינו רוצות להשיג ממנו זה באמת עם המסגרת הזאת אנחנו הגענו למחקר.
<הגר צמרת-קרצ'ר: אני רוצה קודם כל באמת להודות למכון ואן-ליר על זה שנתנו לנו את האפשרות לעשות את זה, ולצוות שלי שיושב כאן, יוליה ואולג.
<הגר צמרת-קרצ'ר: אז עכשיו אפשר להסתכל על המצגת.
<הגר צמרת-קרצ'ר: אז המדד שלנו, הוזכר כאן גם שהתפיסה שלו היא תפיסה רחבה ככל האפשר.
<הגר צמרת-קרצ'ר: אנחנו באות מתוך תפיסה שלא מספיק להסתכל רק בשוק העבודה.
<הגר צמרת-קרצ'ר: יש דברים שגם המרחב הציבורי קשה לנו, יש את העניין של העוצמה הפוליטית, יש את העניין של אלימות נגד נשים.
<הגר צמרת-קרצ'ר: בעצם, התפיסה הרחבה שלנו באה לידי ביטוי בשנת 2014 בכך שיש 10 תחומים שבהם אנחנו מודדים את אי השוויון המגדרי, שזה שוק העבודה, מידור מקצועי, הכוונה היא לסגרגציה, ואני אדבר על זה טיפה בהמשך – סגרגציה בשוק העבודה.
<הגר צמרת-קרצ'ר: אלימות כלפי נשים, אי שוויון בין נשים לגברים בפריפריה, אי שוויון בין גברים לנשים בחברה הערבית, עוני, השכלה, עוצמה – שזה ממד שחילקנו לעוצמה פוליטית ועוצמה כלכלית, וגם על זה אני אדבר בהמשך.
<הגר צמרת-קרצ'ר: אי שוויון לגבי בריאות ובמצב המשפחתי.
<הגר צמרת-קרצ'ר: אז בואו קודם כל נציג את התוצאות של המדד: מה בעצם אומר לנו התרשים הזה – התרשים הזה מבטא חיבור של עשרת הממדים שתיארתי קודם, כאשר בכל מימד יש לנו כמה אינדיקאטורים, זאת אומרת סך הכל זה קיבוץ של 50 אינדיקאטורים, שהשתמשנו בנוסחה של ה-OECD, במדד ה-SIGI שלהם, כדי לקבץ את זה.
<הגר צמרת-קרצ'ר: אנחנו בעצם מקבעות את אי השוויון בשנת 2004 - שהיא השנה הראשונה של המדידה – על 1.
<הגר צמרת-קרצ'ר: כלומר, אין משמעות למספר 1.
<הגר צמרת-קרצ'ר: בעצם תחשבו על זה שזה כמו מדד המחירים לצרכן.
<הגר צמרת-קרצ'ר: המשמעות של מדד המחירים לצרכן היא, כל שנה לעומת השנה שעברה.
<הגר צמרת-קרצ'ר: יש לנו כאן מדידה משנת 2004 עד שנת 2012.
<הגר צמרת-קרצ'ר: מה שהתוצאות מראות לנו, זה שאי אפשר לדבר על מגמה כוללת של צמצום אי השוויון.
<הגר צמרת-קרצ'ר: אנחנו בעצם רואים שיש משנת 2004 אפילו עלייה, אחרי זה עוד טיפה ירידה, עלייה, אבל אם אנחנו משווים לעומת שנת 2010 1.05 לעומת 1 – מדובר על גידול באי השוויון בין נשים וגברים בישראל.
<הגר צמרת-קרצ'ר: מגמה יחידה של איזה שהוא קיטון מאד מצומצם באי השוויון אנחנו רואים גם בשנת 2011 ובשנת 2012, כאשר בשנת 2012 - אני חייבת להסתייג ולומר - שמי שמכיר את הנתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, חל שינוי מאד משמעותי במדידה של סקר כוח אדם, ולכן ממש קשה להשוות את הנתונים בכל התחומים, גם למשל בנושא של אבטלה ובשיעור השתתפות בכוח העבודה ובשכר בוודאי.
<הגר צמרת-קרצ'ר: ולכן, אנחנו עשינו גם בדיקה, כמה אלמלא הייתה משתנה הסדרה של הלמ"ס, כמה היה אי השוויון, ובעצם בשנת 2012 זה היה 0.98, כלומר זה נמצא באותה רמה של שנת 2011.
<הגר צמרת-קרצ'ר: בגדול, מה שהגרף הזה אומר לנו ,התוצאה הסופית של האגרגציה של 50 האינדיקאטורים, זה שאם הייתה את ההנחה המוטמעת – אולי בחדר הזה פחות, אבל בקרב הציבור יש את ההנחה שבעצם יש כבר, ושאם לא הגענו לשוויון אנחנו עדיין בכיוון, זה הכיוון שאנחנו בעצם מצטמצמים, אז המסקנה שלנו היא שלא.
<הגר צמרת-קרצ'ר: זאת אומרת אי אפשר לדבר על מגמה של צמצום אי השוויון בין נשים לגברים בישראל.
<הגר צמרת-קרצ'ר: אז פה יש כמה טעימות של נתונים, שוב יש לנו 50 אינדיקאטורים, אין לנו זמן לעבור על כולם, זה הכנסה חודשית ברוטו של נשים ושל גברים.
<הגר צמרת-קרצ'ר: גברים הם בקו האדום, נשים בקו הירוק, ואפשר לראות שיש גידול באינדיקאטור, כלומר יש גידול בשכר כל שנה – גם השכר של נשים עולה וגם השכר של גברים עולה, שזה משהו שגם אנחנו שמנו לב.
<הגר צמרת-קרצ'ר: כשמסתכלים על האינדיקאטורים, אז אם מסתכלים עליהם בחלל ריק, נניח שיעור השתתפות, אז שיעור ההשתתפות של נשים הולך ועולה, השכר הולך ועולה, מספר המנכ"ליות לכשעצמו, למשל, הולך ועולה.
<הגר צמרת-קרצ'ר: אבל אם אנחנו מסתכלים בהשוואה לגברים, גם הם הולכים ועולים והפער עצמו בכלל לא נמצא במגמה, אולי בקטנה במגמה של צמצום, בהקשר הספציפי של האינדיקאטור הזה אני מתכוונת.
<הגר צמרת-קרצ'ר: כיום, שיעור השכר הממוצע של נשים ביחס לגברים זה 66% ובתחילת התקופה זה עמד על 63%.
<הגר צמרת-קרצ'ר: מדובר בהפרשים ממש קטנים.
<הגר צמרת-קרצ'ר: בצד השני של ההפלגות, הצד התחתון של התפלגות ההכנסות, יש לנו את תחולת העוני.
<הגר צמרת-קרצ'ר: אז פה, הקו הירוק של הנשים בעצם תמיד נמצא מעל.
<הגר צמרת-קרצ'ר: שיעור הנשים העניות יותר גבוה משיעור הגברים העניים.
<הגר צמרת-קרצ'ר: כמובן שזו תמונת ראי של השכר הממוצע.
<הגר צמרת-קרצ'ר: מידור מקצועי: אז באמת אחד הדברים, ואנחנו התחלנו את המדד בשנה שעברה ובשנה שעברה הממד הזה לא היה קיים.
<הגר צמרת-קרצ'ר: מה שהרבה פעמים זה שנשים עובדות במקצועות פחות מכניסים.
<הגר צמרת-קרצ'ר: אז אנחנו הלכנו ובדקנו בעצם את ההתפלגות של נשים במקצועות, בין אם זה מקצועות עם הכנסה נמוכה, כמו למשל הוראה וטיפול, ובין אם זה במקצועות הקטר של המשק, בנושא של הייטק.
<הגר צמרת-קרצ'ר: אז הנה דוגמא נוספת למספר שהולך ועולה, הנשים שוב בקו הירוק והקו האדום הוא של הגברים.
<הגר צמרת-קרצ'ר: אי אפשר לדבר על שיפור.
<הגר צמרת-קרצ'ר: כלומר, סך הכל בהייטק נשים מהוות בין 35% ל-37% מכלל העובדים.
<הגר צמרת-קרצ'ר: הענף הזה כל הזמן הולך וגדל, אבל הפער נשמר.
<הגר צמרת-קרצ'ר: הנושא של עוצמה: אז הזכרתי את זה קודם, בהתחלה, בשלב הראשון, בשנת 2013 אנחנו בדקנו עוצמה פוליטית בנושא של פוליטיקה, חברות כנסת, שרות, ראשות מועצות.
<הגר צמרת-קרצ'ר: אפשר לדבר על שיפור, אבל התמונה שם עדיין די עגומה.
<הגר צמרת-קרצ'ר: עכשיו הוספנו גם את העניין של העוצמה הכלכלית.
<הגר צמרת-קרצ'ר: אז אם דיברנו קודם על פערים בסוגי הענפים שנשים הולכות אליהם, אז כאן זה בעצם פער היררכי.
<הגר צמרת-קרצ'ר: האם נשים נמצאות בעמדות בכירות, לא משנה באיזה ענף.
<הגר צמרת-קרצ'ר: כאן בחרנו לשים את המנכ"לים ואת המנכ"ליות, שזה בעצם בכלל המשק, ופה רואים באמת פער עצום.
<הגר צמרת-קרצ'ר: הגברים בקו האדום וגם שני הגרפים האלה אפשר לדבר בהם על עלייה.
<הגר צמרת-קרצ'ר: זאת אומרת יש מגמה קטנה גם בקו הירוק ויש עלייה, אבל הפער באמת ממש גדול ולא רואים בו צמצום בכלל.
<הגר צמרת-קרצ'ר: זה סך הכל תוצאות של מימד העוצמה, ובעצם זה כולל גם את העוצמה הפוליטית וגם את העוצמה הכלכלית, ובו אנחנו גם רואים, כפי שאמרתי קודם, בשנת 2004 זה 1 ואי אפשר לדבר על שיפור ואנחנו בעצם מגיעים בשנת 2012 ל-1.2 שזה פלוס סטגנציה.
<הגר צמרת-קרצ'ר: אוקיי, לסיכום, בחרנו להראות את המימד של ההשכלה, כי בעצם זה המקום היחיד שבו אפשר לראות את התקווה, לפחות כביכול.
<הגר צמרת-קרצ'ר: אנחנו רואים שנשים בעלות 13-15 שנות לימוד, זה הקו הירוק למעלה, כלומר זה סך הכל אחוז הנשים המשכילות ואחוז הגברים המשכילים.
<הגר צמרת-קרצ'ר: הקו הירוק למעלה זה של נשים, הקו הירוק התחתון הוא גם נשים – של 16 שנות לימוד ומעלה, ואנחנו רואים שהנה, הושג שוויון.
<הגר צמרת-קרצ'ר: להיפך, בנושא של 13-15 שנות לימוד נשים כבר שנים נמצאות מעל הממוצע הגברי ובעצם ההשכלה היא המנגנון שהיה אמור לחולל את שוויון ההזדמנויות, שזה בעצם המנגנון שעליו בנויה האמנה החברתית, הקפיטליסטית שלנו, שאומרת – אם אתה רוצה להשקיע בהון אנושי – אז יהיו לך ההזדמנויות.
<הגר צמרת-קרצ'ר: אבל כנראה שאם זה לך ולא לָךְ, אז אכן יש לך את ההזדמנויות, כי אנחנו רואים שבעוד שפה יש התכנסות לשוויון, בכל שאר התחומים אין.
<הגר צמרת-קרצ'ר: תודה.
עליזה לביא: פרופסור נעמי חזן, מנהלת שותפה של שוות ודיקנית בית הספר לחברה ולממשלה במכללה האקדמית תל אביב-יפו.
נעמי חזן: תודה רבה גברתי יושבת הראש.
נעמי חזן: אני מודה ומתוודה שזה תענוג להיות פה.
נעמי חזן: אני הייתי ממייסדות הוועדה לקידום מעמד האישה בשנת 1992 - - -
נעמי חזן: והתכנסנו אז במרתף, בבניין הישן ואף אחד לא מצא אותנו.
עליזה לביא: אני לא חושבת שיש היום מישהו שלא מוצא אותנו, עד כדי כך שחברי הטוב, שר הרווחה מאיר כהן, אומר שכשרואים אותי בבניין, אז אנשים עוברים לצד השני כי הם נורא מפחדים.
נעמי חזן: ולכן אני מברכת אותך גם על המקום החדש, אבל הרבה יותר על תנופת העבודה המרשימה בשנה האחרונה.
נעמי חזן: ואני התחלתי דווקא במילים אישיות מסיבה מאד ברורה: בכל התקופה שעבדנו, עבדנו עם נתונים חלקיים, עם אינטואיציות חזקות מאד, עם עדויות מהשטח, אבל ללא עובדות מוצקות.
נעמי חזן: והמדד הזה, שהוא חדשני בקנה מידה בין לאומי וחשוב להזכיר, נותן את הכלי החיוני להתמודד עם הבעיות של שוויון מגדרי ועם האתגר של שוויון מגדרי.
נעמי חזן: זה כלי אדיר, אבל צריך לדעת מה לעשות איתו.
נעמי חזן: אם תרשו לי, אני אנסח מחדש שוב, את הדילמה, שאת גברתי יושבת הראש, הצגת מיד בהתחלה, אבל זו בדיוק הדילמה.
נעמי חזן: ראיתם עכשיו את המדד.
נעמי חזן: אין כמעט תחום שאין שיפור לנשים בעשור האחרון, אבל הפער המגדרי נשמר לפעמים ומתרחב ורק במקומות מעטים מאד מתקצר.
נעמי חזן: מה קורה כאן?
נעמי חזן: בהתחשב בנתונים האלה, אני חושבת שהגיע הזמן, ואני יודעת שאת התחלת לעבוד על זה, שהוועדה התחילה לעבוד על זה, שארגוני הנשים התחילו לעבוד על זה, הגיע הזמן לשינוי אסטרטגי, כי זה אות אזהרה לא רק לנשים במדינת ישראל, אלא לחברה הישראלית בכללותה.
נעמי חזן: אי אפשר להמשיך ככה.
נעמי חזן: כל העבודה של הוועדה הזו תרד לטמיון, אם אין שינוי אסטרטגי, אם אין התייחסות לשאלה אחרת, ממה ששאלנו בעבר.
נעמי חזן: והשאלה האחרת היא – איך סוגרים את הפער המגדרי בחברה הישראלית.
נעמי חזן: זו השאלה, ולא רק, צריך עדיין למנוע אפליה ולהיאבק בהדרה, אבל חייבים בראש ובראשונה, להתמודד עם הפער.
נעמי חזן: איך עושים את זה?
נעמי חזן: אם תרשי, לי, אנחנו מציעות שלושה כיוונים מרכזיים, שחייבים תרגום לשפת מעשה.
נעמי חזן: אני חושבת שכל הצוות של שוות במכון ואן-ליר, ישמח גם לעזור בעניין הזה.
נעמי חזן: כיוון אחד הוא ברור: ככל שיש יותר נתונים מעודכנים, כך יש אפשרות להתמודד יותר טוב עם התופעה.
נעמי חזן: זה מחייב את הרשויות שאוספות את הנתונים, לפלח אותם מגדרית וכל הזמן, כל הזמן.
נעמי חזן: זה גם הלמ"ס, זה גם משרדי הממשלה, זה גם המשטרה, זה גם צה"ל.
נעמי חזן: זה דבר ראשון, ואפשר היום לחייב אותם לעשות את זה.
נעמי חזן: יש שינוי, יש שיפור, זה לא מספיק טוב.