GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גלי עציון: מה שצריך, וזה גם עונה על החוק, זה לבקש את רשותם להעביר את הפרטים שלהם לעמותה כדי לאפשר לה להושיט יד, וזה מה שהעמותה מבקשת.
<גלי עציון: לכן, צריך לאגד את כל הדברים האלה.
<גלי עציון: אפשר לפתור את זה באמת.
<גלי עציון: עם רצון טוב ועם מחשבה יצירתית יש לזה פתרון.
<גלי עציון: אני חושבת שהדבר הכי חשוב במסגרת הפתרון הזה זה באמת פיקוח.
<גלי עציון: פה הכנסת צריכה לקחת את התפקיד השני שלה.
<גלי עציון: לא התפקיד של המחוקק אלא התפקיד של מפקח.
עליזה לביא: כמו שאת רואה זה מה שאנחנו מנסים לבנות כאן באופן תהליכי, מוסדר, מלומד.
עליזה לביא: עשינו המון שיעורי בית לפני שהגענו לדיון הזה ואני לא עוצרת בדיון הזה.
עליזה לביא: לפני שאני מסכמת האם יש מישהו או מישהי שרוצה להוסיף משהו?
<שרי אברהם: קוראים לי שרי אברהם.
<שרי אברהם: החבר שלי נהרג לפני 17 שנה, ביום ראשון האזכרה.
<שרי אברהם: הוא נפצע בלבנון והמשפחה שלו הגיעה לקצין העיר.
<שרי אברהם: אחד הדברים הראשונים שאימא לו אמרה זה שהיא צריכה להתקשר לשרי כי באמת היינו מודיעות אחת לשנייה שהוא יצא מהמארב.
<שרי אברהם: הם נסעו במונית של קצין העיר לרמב"ם.
<שרי אברהם: היא התקשרה לספר לי ואני הערתי את אבא שלי ונסעתי לבית חולים רמב"ם.
<שרי אברהם: כשהגענו לבית החולים חנינו בחדר המיון והלכתי יחד עם אבא שלי לכניסה.
<שרי אברהם: בכניסה עמד קצין מקצין העיר שעד היום אני זוכרת אותו והוא שאל אותי אם אני החברה.
<שרי אברהם: שתי המילים הקטנות האלה גרמו לי תחושה מדהימה של הכרה.
<שרי אברהם: זה התאפשר בזכות המשפחה שכמובן ידעה.
<שרי אברהם: מערכת היחסים שלנו לא רלוונטית.
<שרי אברהם: זה שהיינו מאורסים או לא מאורסים, זה לא משנה.
<שרי אברהם: זה לא שאם היו מודיעים לי בצורה אחרת היום החיים שלי היו נראים אחרת, אני לא מאמינה.
<שרי אברהם: אני ברוך השם נשואה ויש לי ילדים ואני מאושרת, אבל אופיר עדיין אהבת חיי.
<שרי אברהם: אני חושבת שמשהו משמעותי בהודעה הזו עזר לי להרגיש שיש לי איזושהי הכרה.
<שרי אברהם: עד היום הוא עדיין חבר שלי למרות כל השנים שעברו.
<שרי אברהם: אני ממש מאחלת לכן שיהיה לכם את הכוח לעשות את השינוי הזה כי השינוי הזה יכול לגרום כל כך הרבה טוב להמון המון בנות אחריי.
<שרי אברהם: הלוואי שלא יצטרכו, אבל מניחה שכן, לצערנו.
<נטליה גיטלסון: שמי נטליה גיטלסון ואני הייתי חיילת בודדת.
<נטליה גיטלסון: אני הכרתי את יותם גלבוע.
<נטליה גיטלסון: עליתי לקיבוץ בצפון והייתי בסוף שנה ראשונה ללימודים באוניברסיטה בירושלים.
<נטליה גיטלסון: את הבשורה קיבלתי משמועות.
<נטליה גיטלסון: אני לא ארחיב, רק חשוב לי להגיד שכן יש את המקרים המיוחדים.
<נטליה גיטלסון: בוודאות היינו ארבע שנים ביחד.
עליזה לביא: אני חוזרת אליך, עצרתי אותך.
<אריה מועלם: אני רוצה לומר שני דברים: ראשית, אני רוצה לחזק את דבריה של עורכת הדין מנעמ"ת שבהחלט לאפשר לעמותה את הגמישות שמאפשרת להחליט כן חברה, לא חברה, כי אם הדברים יהיו מקובעים אז שוב נהיה כלואים במסגרות כאלו ואחרות.
<אריה מועלם: שנית, למרות כל מה שנאמר פה, אם בכל זאת מתקיימים הכללים ותהיה פנייה אלינו, אז כל מקרה לגופו.
<אריה מועלם: כל אחד מהמקרים שיופנה אלינו ייבחן מתוך צנעת הפרט, לגופו של עניין אם מתקיימים הכללים או לא מתקיימים הכללים.
<גפן נער: אני חברה בעמותה.
<גפן נער: חבר שלי נהרג לפני חמש שנים.
<גפן נער: אני רק רוצה להגיד לך שבמבצע האחרון אני ישבתי ימים ולילות, ולא רק אני אלא עוד חברות פה בעמותה, למצוא את החברות בפייסבוק, ב-144, בכל מקום אפשרי, דרך החבר של החבר של החברה של החבר, על מנת למצוא איכשהו דרך להגיע.
<גפן נער: במקום ללכת לעבודה באמת ישבתי שעות שלמות וחיפשתי.
<גפן נער: זה נכון שעצם זה שנתנו לנו את שמות החללים זה דבר שהוא משמעותי, אבל צריך גם את החברה עצמה.
<גפן נער: זה לא מספיק לתת את שם החלל.
<גפן נער: אנחנו ישבנו המון המון זמן בשביל למצוא.
<גפן נער: אני הגעתי לחברה של החברה עצמה והיא אמרה לי: איזה מזל שבאתם, אנחנו לא יודעים מה לעשות.
<גפן נער: עם כל הרצון הטוב, אנחנו לא מקבלים את שמות החברות, וחבל.
<גפן נער: הדבר השני, זה מצוין שנותנים את הכרטיס, אבל הרבה פעמים לוקח חודשים.
<גפן נער: לי לקח כמה חודשים להרים את הטלפון ולהתקשר לרינה.
<גפן נער: אם רינה היתה יודעת עליי לפני זה והיתה מגיעה אליי אז זה פשוט חודשים שלמים של בדידות היו נחסכים ממני.
עליזה לביא: יפה, אני יודעת שאת מקשיבה ואני יודעת שתעזרי לנו למצוא את הדרך לשנות כי חייבים לשנות.
עליזה לביא: אי-אפשר להשאיר את המצב כך, לפחות במקרים שבהם יש ודאות מלאה שיש חברה ויש בקשה של ההורים, של המשפחה הגרעינית לבוא ולסייע בדרך ההודעה בשעה האיומה ביותר כשגם המשימה הזו מוטלת על ההורים השכולים הטריים.
עליזה לביא: קיבלתי תשובה מראש מטה שר הביטחון על המכתב שלי שגם אתם ובעקבות זה התחיל הדיון אצלכם.
עליזה לביא: המכתב הזה לא מספק.
עליזה לביא: כל מה שאומר המכתב הזה הוא שישבתם ודנתם.
עליזה לביא: התשובות, הפרוטוקול של הדיון, ההחלטות שלכם, מעולם לא יצאו החוצה.
עליזה לביא: גם העמותה שמחכה מאז הפגישה לא קיבלה שום דבר כתוב, שום נוהל, שום סיכום של הפגישה, איזושהי אסמכתה כזו או אחרת שמלמדת שהמצב אכן השתנה.
עליזה לביא: מה ששמענו פה היום זה במלל, לא במסמך כתוב, על משהו שהשתנה אצלכם.
עליזה לביא: לכן, אני מבקשת לקבל גם את הסיכום שלכם לגבי שינויים שהצבעת עליהם עכשיו, אם זה ימי החופשה, אם זה דרך ההודעה לחיילת בתפקיד.
עליזה לביא: אני לא רואה את התשובה המעורפלת לגבי כן- לא, שחור - לבן, למי שהיא אזרחית.
עליזה לביא: אני מבקשת מכם לקחת את מה ששמעתם כאן ולעשות דיון חוזר אצלכם.
עליזה לביא: לבוא ולראות באמצעים יצירתיים, שיתופיים, עם העמותה.
עליזה לביא: את לא צריכה לענות לי עכשיו.
<יפה מור: לא, אני מסתכלת עליה.
<יפה מור: הכול אנחנו עושות ביחד.
<קריאה: בזה לא הסכמנו.
עליזה לביא: אבל זה לא מספיק ויש פה אי-הסכמות.
עליזה לביא: בגלל החברות העמוקה ביניכן והעבודה המשותפת אתן באמת גם מאוד מאוד אדיבות האחת כלפי השנייה, אבל צריך לתת פה מענה.
עליזה לביא: אני אומרת לך, אני נכנסתי למשהו ופה יודעים שכשאני נכנסת אני נכנסת עד הסוף.
עליזה לביא: אני לא יכולה להסתכל על הפנים של הבנות האלה מבלי לחזור אליהן עם תשובה.
עליזה לביא: את פתחת את הפגישה שנמצאים איתנו פה בחדר גם החללים.
עליזה לביא: אנחנו חייבים לתת להם את הידיעה שאנחנו מטפלים בחברות שלהם.
עליזה לביא: אנחנו לא מספיק מטפלים בחברות שלהם, ואנחנו לא מספיק דואגים, ואנחנו לא לומדים מהמקרים שעברו מ-48' על הצלקות על אלו שהן פצועות.
עליזה לביא: יושבת לידך דמות חיה, נושמת, שלא יכולה לחבק את הנכדים שלה כי לא עזרנו לה בזמן.
עליזה לביא: כשהיא באה עכשיו לבקש עזרה הדלת נאטמת.
עליזה לביא: זה לא הדרך שאנחנו יודעים, זה לא המקום שלנו בראש חודש אלול ובחודש אלול כשאנחנו רוצים לבוא ולתקן את החברה וללמוד מה לא עשינו נכון ואחרי זה לעמוד בפני חברינו ובורא עולם למה עשינו ומה לא.
עליזה לביא: כל החיים אנחנו צריכים לבוא ולתקן וכאן דרוש תיקון.
עליזה לביא: כן נהלים, לא נהלים – כולנו צריכים למצוא את הפתרון.
עליזה לביא: הדבר האחרון שאני רוצה זה לבוא ולחוקק פה חוק עבורכן – בטח לא.
עליזה לביא: אבל אני אומרת לך, בואי נמצא יחד פתרון שיהיה נכון לכם ושיהיה נכון גם לחברות של החללים.
עליזה לביא: ושוב, היום זה אתן, מחר זה אנחנו.
עליזה לביא: אנחנו עם אחד, כולנו משפחה אחת.
עליזה לביא: התפקיד של כולנו ברגעי משבר של מישהו זה לתת יד ולהצעיד קדימה ולהחזיר לחיים.
עליזה לביא: זה לא אנחנו נגדכם ואתם נגדנו, כולנו משפחה אחת.
עליזה לביא: זה צבא העם, זה לא צבא של שכירים.
עליזה לביא: זה אנחנו, זה הנשמה שלנו.
עליזה לביא: זה הדם של כולנו, זה הילדים של כולנו.
עליזה לביא: אותה דפיקה בדלת – זה רק עניין של תור למי זה מגיע.
עליזה לביא: בואו ניתן את המענה כמו שצריך, כמו שאנחנו יודעים לעשות ואתם יודעים לעשות את זה.
עליזה לביא: אני חוזרת לפרוטוקול על מה אנחנו בטוחים ולמה אנחנו מחכות ומחכים.
עליזה לביא: העמותה מבקשת שאותו נוהל שמוחל על אחים, סבים, יחול גם על החברות.
עליזה לביא: כלומר, כשמגיעים לספר להורי החייל ישאלו אותם האם יש חברה והאם הם רוצים שיספרו לה.
עליזה לביא: אני מבקשת שתיתנו לנו תשובה מה אתם מחליטים אחרי שאתם עושים את הדיונים שלכם, אבל תנו לנו תשובה.
עליזה לביא: גם אם לא - זה גם תשובה.
עליזה לביא: אנחנו נמשיך עם הכלים שלנו כדי לשנות את ההוראות שחלות על קצין העיר וקציני הנפגעים כך שבמהלך הלוויה והשבעה יתייחסו גם לחברה.
עליזה לביא: אני לא חוזרת על הדברים כי את נתת תשובה, רק שזה יהיה כתוב וגם שיוטמע בשטח.
עליזה לביא: לגבי החברות שהן חיילות בעצמן – אותו כנ"ל.
עליזה לביא: לגבי ימי החופשה – אותו כנ"ל.
עליזה לביא: לגבי הנושא של האזרחיות שאתן העליתן – אנחנו לא טיפלנו בזה היום, אנחנו נמשיך ונטפל.
עליזה לביא: לגבי הנושא שאתה העלית – גם כאן
עליזה לביא: אנחנו נבדוק בעזרת הכלים שלנו איך אנחנו יכולים לבוא ולנסות לסייע.
עליזה לביא: אני מודה לכולם על הזמן, על העשייה, על הרצון, על ההבנה, שצריך לתקן.
<פיליס חיימוביץ: כל כך תודה לך, כל כך תודה לך, כל כך תודה לך.
עליזה לביא: תודה רבה לכם ותודה רבה לכן.
עליזה לביא: תמשיכו, אנחנו פה ביחד.
עליזה לביא: שתהיה לכולנו שנה טובה.
<ענת מימון: אז כמו שנאמר באמת אנחנו עוסקים באנשים עם מוגבלות שמועסקים בשתי צורות העסקה, גם במפעלים מוגנים, שזה מפעלים שהם מיוחדים ויוחדו כדי להעסיק את אותם אנשים, אבל גם באנשים שמועסקים לפי חוק המשתקמים ומשלבים אותם במקומות עבודה רגילים, בין אם זה ביחידות מיוחדות נפרדות ובין אם זה באמת במסגרת של כוח האדם הכללי באותו מקום עבודה רגיל.
<ענת מימון: בישיבה הקודמת קצת עמדנו על כך שהחקיקה כן נוגעת לאותם אנשים עם מוגבלות וההעסקה שלהם, בין אם זה בתקנות שכר מינימום מותאם שנקבעו לגביהם ובין אם זה בחוק איסור אפליה וחוק המשתקמים, שגם עוסקים באנשים בעלי מוגבלויות.
<ענת מימון: במסגרת הצעת החוק הזו, כבר בנוסח שפורסם לקריאה ראשונה, אנחנו למעשה מבקשים לעשות שני דברים בחוק למניעת הטרדה מינית.
<ענת מימון: התיקון הראשון הוא לסעיף 3 לחוק למניעת הטרדה מינית.
<ענת מימון: סעיף 3 זה הסעיף שמגדיר מה היא הטרדה מינית ומה היא התנכלות ואנחנו למעשה נכנסים בסעיף 3(א)(6), שפסקה (6) זו פסקה שקובעת הטרדה מינית במצבי מרות מיוחדים ובאותם מצבים ההטרדה המינית, די שיוכיחו שהייתה הטרדה מינית ולא צריך להוכיח שאותו אדם שכלפיו הופנתה ההטרדה הראה שהוא לא מעוניין בהטרדה.
<ענת מימון: כלומר יש פה איזה שהוא רף טיפה יותר מחמיר ביחס להטרדה מינית ומקלים בהוכחה של הטרדה מינית ולא צריך להוכיח שהתנגדת.
<ענת מימון: הסעיף היום ממילא כולל רשימה של מצבים של תלות, בין אם זה קטין, חסר ישע, מטופלים, וחשוב לציין שהסעיף כבר כולל את המשתקמים שמועסקים לפי חוק זכויות לאנשים עם מוגבלות כמשתקמים.
<ענת מימון: זה כבר קיים, מה שאנחנו מבקשים בהצעה הזו זה גם להוסיף את מי שמועסק במפעלים מוגנים ולתת את החסות של הסעיף הזה לאותם אנשים.
<ענת מימון: בנוסף, תיקון נוסף משמעותי שאנחנו עושים זה בסעיף 7 לחוק למניעת הטרדה מינית.
<ענת מימון: סעיף 7, כידוע, זה סעיף שקובע את החובות של המעביד במקום העבודה, איך לטפל בהטרדה מינית ובאיזה אמצעים הוא צריך לנקוט כדי למנוע הטרדות ולטפל בהטרדות שהיו.
<ענת מימון: פה אנחנו למעשה מבקשים לקבוע שגם מפעלים מוגנים וגם מעבידים שמעסיקים לפי חוק המשתקמים יהיו מחויבים לפי אותו סעיף 7 לחובות המעביד.
<ענת מימון: בנוסח לקריאה ראשונה עשינו את זה בצורה ניסוחית מסוימת והוספנו את זה בתוך פסקה (ז) שמדברת על הכנה למוסדות להשכלה לבוגרים.
<ענת מימון: היה דין ודברים וחשבנו שאולי השיוך הזה למוסדות להשכלה לבוגרים יכול להגיד איזה שהיא אמירה לגבי אי תחולת יחסי עובד-מעביד, תחולת יחסי עובד-מעביד, ולכן העדפנו לעשות סעיף קטן נפרד אחר ופשוט להגיד שהסעיף חל גם על מעבידים במסגרות ההעסקה השונות שדיברתי עליהן.
<ענת מימון: כן חשוב לי להגיד שבהצעה הזאת אנחנו לא מתכוונים לנקוט איזה שהיא עמדה לגבי תחולת יחסי עובד-מעביד.
<ענת מימון: כל מה שאנחנו רוצים זה להגיד שהמסגרת כמו שהיא, החובות יחולו גם שם לפי החוק למניעת הטרדה מינית, מבלי להגיד באמת אם זה יחסי עבודה או לא, כי כידוע זו סוגיה שגם הפסיקה נתנה עליה את הדעת ולגבי משתקמים יש אמירה בחוק, לגבי מפעלים מוגנים זה לא ברור, ולכן זו לא המטרה שלנו פה בחקיקה.
<ענת מימון: בוא נשמע אם יש הערות.
<יותם ליבר: אין לנו הערות.
<רון אשכנזי: רק להדגיש את מה שנאמר על ידי היועצת המשפטית לגבי אי תחולת יחסי עובד-מעביד.
<רון אשכנזי: זה מאוד חשוב שזה יהיה גם בפרוטוקול כדי שבעתיד לא ינסו לעשות איזה שהוא שימוש בחוק הזה כדי להחיל יחסי עובד-מעביד בסיטואציות כאלה שחלקן כיום מוגדרות בחוק שלא קיימות וחלקן עדיין במחלוקת משפטית כזו או אחרת.
<ליאת קליין: רק הערה קטנה.
<ליאת קליין: אין לי הערות על הנוסח, יש לי הערות כלליות שעולות דרך התיקון הזה אולי.
<ליאת קליין: חשבתי שאולי באמת אנחנו כבר כמעט 17 שנים מהחוק למניעת הטרדה מינית ואנחנו מגלים עוד ועוד לאקונות או מקומות שהחוק הזה חסר ואני חושבת שהתיקונים האלה, בעיקר התיקונים של התקופה האחרונה שמתייחסים להגדרות של בעלי מרות וסמכות שמלמדים אותנו איזה שהוא משהו נורא חשוב ונורא נכון על המושג של הסכמה ומתי גם אם לכאורה יש הסכמה יש סיטואציות ומקרים שבהם הניצול הוא מבנה.
<ליאת קליין: אם אנחנו מדברים על בעלי המוגבלויות שאני חושבת שזה תיקון שהוא סופר חשוב, כי היום המצב המשפטי גם בטיפול בכלל בעבירות מין בבעלי מוגבלויות הוא נורא נורא חסר, גם ברמת החקיקה אבל גם ברמה של הטיפול של הרשויות השונות.
<ליאת קליין: הזכרתם שזו אוכלוסייה הכי חשובה, וזה נכון, ואת הקושי המיוחד בדיווח גם במקרים של הטרדה, אז גם יש קשיים מאוד מאוד מערכתיים בטיפול אחר כך של הרשויות השונות.
<ליאת קליין: יש לנו קשיים עם החוקרים והרבה מאוד בעיות בטיפול השוטף שגם אוכלוסייה שבסופו של יום הכי פחות זוכה להגנה של המערכת המשפטית וזה משהו שאנחנו רואות שוב ושוב.
<ליאת קליין: אז אני מסמנת גם את הדיון הזה, כי אולי צריך איזה שהוא דיון מיוחד בכלל על פגיעות מיניות של בעלי מוגבלויות, זה נושא שלא מספיק עולה לסדר היום, יש שם כשלים מובנים.
<ליאת קליין: לא רק במקומות עבודה, בכלל אני מסמנת פה על בעלי מוגבלויות.
<ליאת קליין: כי המקרים שמגיעים אלינו והטיפול ממש מצריך בעיניי איזה שהוא זרקור מיוחד על הנושא הזה.
<ליאת קליין: עד כאן.
<ליאת קליין: והתיקון מבורך וחשוב ואבן דרך במאבק הזה.
<דנה ברכפלד: אני רציתי קודם כל לברך את הוועדה ואת חברת הכנסת קארין אלהרר על הקידום המהיר של הצעת החוק.
<דנה ברכפלד: אנחנו מאוד שמחות על התהליך המהיר שהיא עוברת ומקוות שהוא יגיע לקראת סיום עוד במושב הנוכחי.
<דנה ברכפלד: מעבר לזה רציתי רק להעיר שבהגדרה בתיקון סעיף 7, במילים 'העסקה במפעל מוגן' חשוב שיהיה ברור שהכוונה היא להעסקה של אדם עם מוגבלות במפעל מוגן כיוון שבמפעל מוגן מועסקים גם אנשים שמקבלים שכר ויש שם יחסי עובד-מעביד.
<דנה ברכפלד: אז רק שיהיה ברור שבאוכלוסייה הזאת מדובר.
<דנה ברכפלד: ובהגדרה של מעביד, כשכתוב מפעל מוגן, אז אנחנו חשבנו שחשוב לכתוב את המילים 'בעלים ומפעיל' רק מהסיבה שהם לא ינסו להטיל את האחריות אחד על השני אלא יהיה ברור שכל אחד מהם ושניהם אחראים.
<ענת מימון: זה היה בנוסח בראשונה, הבעלים והמפעיל, יש לכם התנגדות שנפרט שבמפעל מוגן המעביד הוא הבעלים והמפעיל?
<דנה ברכפלד: בהנחה שזה לא אותו גוף, זה בדרך כלל מחולק.
<דנה ברכפלד: על מי נופלת האחריות.
<ענת מימון: זה באמת הופיע בנוסח הראשון, שם כתבנו שהמעביד זה הבעלים והמפעיל של המפעל המוגן.
<ענת מימון: אני אקריא את הנוסח ואוסיף את הדגשים האלה.
<ענת מימון: (מקריאה): "הצעת חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון מס' 11) (תחולה במפעלים מוגנים ועל משתקמים), התשע"ד-2014 "תיקון סעיף 2. 1.
<ענת מימון: בחוק למניעת הטרדה מינית, התשנ"ח-1998 (להלן = החוק העיקרי), בסעיף 2 – לפני ההגדרה "בשירות" יבוא: "אדם עם מוגבלות" – כהגדרתו בסעיף 5 לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ל-1998; אחרי ההגדרה "מסגרת יחסי עבודה" יבוא: "מפעל מוגן" – כמשמעותו בסעיף 17 לחוק שכר מינימום, התשמ"ז-1987;" "תיקון סעיף 3. 2.
<ענת מימון: בסעיף 3(א)(6) לחוק העיקרי – ברישה, במקום "עד (ח)" יבוא "עד (ט)"; אחרי פסקת משנה (ח) יבוא: "(ט) לאדם עם מוגבלות המועסק במפעל מוגן – תוך ניצול יחסי מרות או תלות.
<ענת מימון: " "תיקון סעיף 7. 3.
<ענת מימון: בסעיף 7 לחוק העיקרי בסופו יבוא ; "(ח) בסעיף זה – "יחסי עבודה" – לרבות העסקה לפי חוק זכויות לאנשים עם מוגבלויות המועסקים כמשתקמים (הוראת שעה), התשס"ז-2007 (להלן – חוק המשתקמים), והעסקה של אדם עם מוגבלות במפעל מוגן; "מעביד" – לרבות מעסיק לפי חוק המשתקמים ובעלים ומפעיל במפעל מוגן; "עובד" – לרבות אדם עם מוגבלות המועסק לפי חוק המשתקמים או במפעל מוגן.
<ענת מימון: ".
<ענת מימון: זה משקף את שני הדברים שאת הערת.
<שלי נורדהיים: אני רוצה לומר רק לגבי יחסי המרות.
<שלי נורדהיים: אני לא משפטנית, אז אני לא נכנסת לעניין המשפטי, אני רוצה להתייחס לעניין המקצועי.
<שלי נורדהיים: צריך להבין שיש גם איזה שהיא מערכת תגמולים בתוך המפעל המוגן וגם אם הוא לא ביחסי עובד-מעביד עדיין הוא מקבל סכום מסוים, הוא מקבל סכום מסוים לכיסו ובהחלט יש פה עניין שאפשר לנצל גם דבר כזה כיחסי מרות לרעה.
<שלי נורדהיים: אני לא נכנסת פה לעניין המשפטי, בשביל זה יש לנו פה נציג שלנו אחר, אבל כן העניין המקצועי.
<שלי נורדהיים: יש פה בפירוש עניין של מרות ועניין של מישהו שיכול לשחק עם הסיפור הזה.
<ענת מימון: ולכן זה הוספנו גם את יחסי המרות.
דוד צור: אני מתנצל על האיחור הקל.
דוד צור: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות.
דוד צור: אנחנו מברכים את הגעתו של מנכ"ל משרד הרווחה מר סילמן.
דוד צור: בחרנו לפתוח את הישיבה הראשונה של הוועדה בהארת זרקור גם לגבי ירושלים, כי הגיעו אלינו לא מעט פניות וגם מתוך זה שהיינו כמעט בכל המקומות והייתה לי גם שיחה עם ראש העיר בנושא הזה.
דוד צור: אנחנו מודעים לכך שמצד אחד נעשים דברים גם ברמה ממשלתית וגם ברמה עירונית, אבל ההתרשמות שלנו הייתה שבעניין הזה ירושלים דורשת התייחסות מיוחדת.
דוד צור: לכן ביקשנו לקיים את הדיון הזה בו נשמע את משרד הרווחה.
דוד צור: במהלך מושב החורף הזה נקיים מספר דיונים, כאשר בדצמבר על העבודה הרחבה יותר, על הסקר שמשרד הרווחה הבטיח לעשות.
דוד צור: בפתח הדברים צריך לומר שבמושב הקודם הצעת החוק להפללת הלקוח שעלתה כאן מספר פעמים גם בדיונים פנימיים, שהוגשה על ידי חברת הכנסת גלאון ומספר חברות כנסת, לא צלחה את ועדת השרים.
דוד צור: היא לא נדחתה אלא פשוט משכו אותה כי הייתה שם כוונה למנות ועדה שתוכל לבוא ולהציג את השורה התחתונה.
דוד צור: חשבנו שנכון יהיה לא להעביר חוק שבסוף גם אין בצדו תג מחיר שאחר כך יוכל לשרת את מערכות השיקום והטיפול בעיקר של הרווחה, בריאות ואכיפה.
דוד צור: בכנסת הזאת חברת הכנסת שולי מועלם, חברת הכנסת גלאון ואני ננסה להביא משהו יותר הוליסטי שישקף את כל הזוויות של החוק.
דוד צור: נפתח עם משרד הרווחה.
דוד צור: אם תרצה, מישהו מאנשים יציג ואחר כך תוכל אתה לסכם.
<יוסי סילמן: אני מברך על חידוש פעילות הוועדה.
<יוסי סילמן: כאשר הכנסת בפגרה, זה מאפשר לנו לצמצם פערים בעבודה המשרדית בלי לרוץ לישיבות הוועדות, אבל בהחלט לוועדה יש תפקיד חשוב.
<יוסי סילמן: אני אעדכן ואומר שמבחינתנו מאז ישיבת הוועדה האחרונה, תכנית זנות קטינים בתל אביב עובדת ולמעשה כך בחיפה ובתל אביב, זנות קטינים.
<יוסי סילמן: מעבר לזה, אנחנו בהחלט מבצעים עכשיו מיפוי לקראת שנת 2015 ובעניין הזה אני אעבור את רשות הדיבור לאפרת.
<יוסי סילמן: אם אני אחשוב שאני צריך להתערב, אנחנו נדבר על זה.
<אפרת שרעבי: אני מפקחת ארצית במשרד הרווחה בתחום הזנות של הנשים הבגירות.
<אפרת שרעבי: הנושא היום מתמקד בירושלים ולכן אני אתן קצת נתונים שהתקבלו מאיזשהו מצב ביניים של הסקר הלאומי שכיום מתבצע ונמצא ממש בישורת האחרונה שלו.
<אפרת שרעבי: בירושלים לא הסתיימה עבודת הסקר אבל היא לפחות נותנת איזושהי תמונה.
<אפרת שרעבי: עד היום אותרו במסגרת הסקר ארבעים נשים וגברים בזנות.
<אפרת שרעבי: המאפיינים של האוכלוסייה הבוגרת בזנות הם שונים לחלוטין מאשר אנחנו מכירים בכל הארץ, דבר שהפתיע אותי ובטח יפתיע גם אתכם.
<אפרת שרעבי: 27 מהאנשים הבגירים בזנות שהתגלו הם גברים ואותרו רק 13 נשים.
<אפרת שרעבי: 75 אחוזים מכלל המאותרים – זאת אומרת, שלושים פלוס – הם בני מיעוטים.
<אפרת שרעבי: אלה לא הנתונים שאנחנו מכירים מכל הארץ אבל כאשר אנחנו נסיים את איסוף הנתונים ברמת הסקר הלאומי, אנחנו נעבד אותם ונוציא ממצאים יותר מקיפים, מסודרים ומהימנים.
<אפרת שרעבי: מבחינת הדירות הדיסקרטיות.
<אפרת שרעבי: אותרו ארבע דירות דיסקרטיות.
<אפרת שרעבי: אנחנו הבנו שלמשטרת ירושלים - על זה בטח תדבר משטרת ירושלים – יש מדיניות מאוד ברורה והיא לסגור דירות דיסקרטיות תוך תקופה מאוד קצרה מהרגע שהן מתגלות ולכן הן נסגרות ונפתחות חדשות לפרקים.
<אפרת שרעבי: קשה מאוד לעקוב אחריהן אבל בכל מקרה המספרים הם לא גדולים.
<אפרת שרעבי: זנות רחוב של נשים.
<אפרת שרעבי: כמעט שאין בירושלים זנות רחוב של נשים.
<אפרת שרעבי: זה ממה ספור וקשה לאיתור.
<אפרת שרעבי: אני מדברת על בגירות ולא על קטינים.
<אפרת שרעבי: מה שקיים, זאת זנות של גברים בזנות וזה החלק היותר משמעותי.
<אפרת שרעבי: לכשיתקבלו ממצאי המחקר, אנחנו סוקרים גם את תחום זנות הגברים שלראשונה מקבלת איזושהי במה, נבחן את ההיקפים של זנות גברים ונחשוב איזה פתרונות צריכים להושיט להם ואיזה מענים לבנות במה הארצית.
<אפרת שרעבי: זה לגבי זנות הבגירים בירושלים.
<אפרת שרעבי: אנחנו רואים שההיקפים הם לא מאוד מאוד גדולים.
<אפרת שרעבי: לגבי זנות קטינים יכול לפרט חברי.
<שבי אהרן: סגן מנהל השירות לנוער וצעירים במשרד הרווחה.
<שבי אהרן: לגבי קטינים וצעירים, אנחנו מחלקים לגילאי 13 עד 18 ומ-18 עד 25, הנתונים שיש לנו באיסוף שמבוצע על ידי המרחב הפתוח, שזאת מסגרת שהמשרד הקים בשנה זו ושייעודה לעסוק באוכלוסייה בקצה הרצף ואוכלוסייה בזנות, נמצאו כ-12 קטינים.
<יוסי סילמן: זה מופעל על ידי עמותה בשם החוט המשולש.
<שבי אהרן: כן.
<שבי אהרן: זה מופעל על ידי עמותה בשם החוט המשולש.
<שבי אהרן: נמצאו שישה בנים ושש בנות שנמצאים על רצף הזנות עד גילאי 18.
<שבי אהרן: לאחר מכן יש לנו עוד שמונה צעירים עד גילאי 25 ו-19 צעירות, חלקן מהמגזר הערבי וחלקן מהמגזר היהודי.
<שבי אהרן: האוכלוסייה הזאת נמצאה בעבודת רחוב, בעבודת שטח.
<שבי אהרן: זאת לא אוכלוסייה שאותרה במסגרת דירות או מקומות אחרים.
<שבי אהרן: בהקשר הזה גם צורת העבודה שנעשית אתה, שאולי אפשר יהיה להתייחס בהמשך, העבודה היא ברחוב וניסיון לשלב במרחב הפתוח.
<שבי אהרן: אלה הנתונים.
<יוסי סילמן: אני רוצה להדגיש.
<יוסי סילמן: אסור לנו להסתחרר תחת הכותרות כי באמת בסוף צריך לקבל החלטות על בסיס איסוף נתונים.
<יוסי סילמן: אני יכול להגיד – ואני לא רוצה להלקות את עצמנו – שבעבר קיבלנו נתונים על כמויות של מאות וכולי בתל אביב, שעד היום אנחנו לא מוצאים אותם.
<יוסי סילמן: לכן אנחנו צריכים להיות מספיק מקצוענים כדי לעבוד.
<יוסי סילמן: לכן הסקר הזה הוא פריצת דרך משמעותית בתהליך קבלת ההחלטות של המשרד.
<יוסי סילמן: כרגע מבחינתי גם השירותים, בפרט שבי ובעיקר אגף הרווחה בירושלים, מובילים תכנית ומבחינתי מי שאמור להוביל את זה, נפגשתי עם ראש העיר ירושלים, עם בוני שהיא מנהלת אגף הרווחה, ואני אומר שכרגע מסתמן שבמידה וצריך טיפול יותר ממוסד, די לנו במסגרות שקיימות בתל אביב ובחיפה.
<יוסי סילמן: אנחנו יודעים לתת מענה אם צריך להכניס אותם להוסטל.
<יוסי סילמן: יש לנו את סלעית ואנחנו יודעים לתת מענה.
<יוסי סילמן: במידה ונחשוב שהיקף התופעה שם ופוטנציאל הטיפול ארוך הטווח מחייב מיקוד ופתיחה יותר משמעותית, אנחנו נעשה את זה.
<יוסי סילמן: לכן אנחנו באמת בעיצומם של דיונים עם הרווחה בירושלים וכמובן עם השירותים המקצועיים.
<יוסי סילמן: כפי שאמר שבי, הבשורה היא שפתחנו את המרחב הפתוח שעוסק בדרי רחוב וגם את אותם קטינים שעוסקים בזנות וכרגע המענה הוא בהחלט סביר.
דוד צור: הסקר הזה בו מדובר, אנחנו מחכים לו בכיליון עיניים זמן רב.
דוד צור: אני מסכים אתך לגמרי שאנחנו חייבים לדבר על נתונים.
דוד צור: יחד עם זאת, האנשים כאן – גם העמותות וגם אנשי המשטרה וגורמי הרווחה והטיפול בכל הערים – יודעים שלצערנו הם מתחת לרדאר ולא בהכרח תמיד מדווחים.
דוד צור: זאת אומרת, בסוף אלה שחיים את הרחוב יודעים להגיד על ממדים קצת יותר גדולים.
<יוסי סילמן: מה שמתחת לרדאר, מתחת לרדאר.
<יוסי סילמן: אף אחד לא יכול להעריך וכל מספר זוכה.
<יוסי סילמן: אני מדבר על מה שאיתרנו.
דוד צור: לכן חשוב לנו הדוח הזה של הרווחה כדי שנוכל לדבר על נתונים ברורים כי בסופו של דבר זה יהיה מסד עליו אפשר לדבר.
דוד צור: לגבי האמירה שלך, הייתי רוצה לקבל אותה דווקא בסוף הדיון ולא בתחילתו, האם באמת תל אביב וחיפה יכולות לתת מענה גם לירושלים מבלי שיהיה צורך להזדקק למשהו בירושלים.
דוד צור: נראה אם ניווכח שבאמת זאת המסקנה הנכונה.
דוד צור: אני מבקש לשמוע את אנשי המשטרה.
דוד צור: נתחיל קודם בירושלים ואחר כך נעבור למטה הארצי.
<דותן גרילק: אני מימ"ר ירושלים.
<דותן גרילק: מבחינת תופעת הזנות, אנחנו מוכוונים – בכל אופן, גורמי המודיעין בימ"ר ירושלים – כמו שחברתי אמרה לטפל בבעיה הזאת בכל דרך אפשרית.
<דותן גרילק: ברגע שנפתחת דירה כלשהי, אנחנו מיד תוקפים את הדירה הזאת.
דוד צור: איפה זה מטופל?
דוד צור: במחלק מוסר או שאין מחלק מוסר?
<דותן גרילק: במחלק תשאול שמחלק מוסר נמצא בתוכו.
דוד צור: יש מחלק מוסר.
<דותן גרילק: כן.
<דותן גרילק: זה צוות מוסר שמטפל בזה.
<דותן גרילק: במקביל יש זרוע מבצעית שהיא מונחית לפעול על פי מה שהמודיעין מנחה.
<דותן גרילק: זה גוף שמסנכרן את עצמו וכך אנחנו תוקפים את התופעה.
<דותן גרילק: כמו שאמרה חברתי, ברגע שנפתחת דירה או יש איזושהי ידיעה על דירה כזו או אחרת, אנחנו מבצעים איזושהי פעילות מבצעית.
<דותן גרילק: אנחנו מוודאים שבאמת הדירה הזאת משמשת לתופעת הזנות וכך אנחנו מגיעים למקום ומבצעים את המעצר.
<דותן גרילק: אם צריך לערב גורמי רווחה באותו מקום, אנחנו מטפלים בזה, ואם לא, מעבירים דרך בית המשפט.
<דותן גרילק: מנסים לגדוע את זה ממש בהתחלה כדי שזה לא יתפתח לבית בושת ולתופעה של סחר.
<דותן גרילק: לכן אנחנו מנסים לעצור את זה ממש בהתחלה.
<דותן גרילק: בנושא של מרכז העיר.
<דותן גרילק: כרגע מתבצעת פעילות מבצעית שאני לא יכול לפרט עליה אבל יש איזושהי פעילות שמתבצעת כרגע.
דוד צור: אתה יכול לומר לנו בכמה דירות מדובר להערכתכם?
דוד צור: דירות עליהן אתם יודעים או מה היקף הדירות?
<דותן גרילק: כרגע למיטב ידיעתי אין דירות כאלה.
שולי מועלם-רפאלי: כמה סגרתם בשנה האחרונה?
שולי מועלם-רפאלי: בכמה דירות טיפלתם בשנה האחרונה?
<דותן גרילק: הבעיה שלפעמים העבירה לא מגיעה לכתב אישום.
דוד צור: כמה תיקים נפתחו?
דוד צור: כמה דירות נסגרו?
<דותן גרילק: אין תיקים.
<דותן גרילק: בשנה אחרונה אין תיקים.
<דותן גרילק: הפעילות האחרונה שאני יכול לציין אותה הייתה לפני שנה וחצי וזאת הייתה פעילות גדולה שהתחילה בתופעה של סחר בנשים אבל בסופו של דבר הגענו לעבירה של גרימת עזיבת המדינה לשם זנות.
<דותן גרילק: הגענו לתופעה של סרסור שבעצם הביא נשים מחוץ לארץ לעסוק בזנות בישראל כשהן ידעו מראש שהן באות לצורך כך.
<דותן גרילק: הן באו עם אשרת תייר ועבדו בירושלים.
<דותן גרילק: למעשה אחר כך הגיעו גם עד אילת.
<דותן גרילק: אנחנו עצרנו והגענו לשמונה נשים ופתחנו עשרות תיקים של מקרים כאלו.
<דותן גרילק: הנשים האלה הועברו אחרי כן למקלט ואותו אדם הורשע ונדון.
<דותן גרילק: התופעה נעצרה ומאז לא ראינו שהיא חזרה על עצמה.
דוד צור: המטה הארצי, יש לכם מה להוסיף?
<רובי קיים: במיפוי שאנחנו עושים מבחינה ארצית, ירושלים נמצאת הכי למטה.
<רובי קיים: כאילו אין.
<רובי קיים: יכול להיות שפה ושם אנחנו מפספסים דירה קטנה או כמו שכתוב כאן ששוכרים חדר לכמה שעות.
<רובי קיים: ברור שזה יכול להיות, אבל לנו יש את המודיעין שלנו שהוא ברמה מצומצמת יכול להגיע למקומות האלה.
<רובי קיים: כפי שנאמר כאן, אני יודע שבירושלים, ברגע שידעו על דירה, תוקפים אותה.
<רובי קיים: אני מודה שזה בניגוד למה שנעשה בערים אחרות.
<רובי קיים: בירושלים זה אכן נעשה כך.
<רובי קיים: אם יש משהו שאנחנו לא יכולים לדעת, אנחנו נשמח לדעת לא מדוחות שנרשמים לוועדת הכנסת אלא בקשר ישיר אתנו כמו שאנחנו עושים בשאר המקומות בארץ.
שולי מועלם-רפאלי: עם איזה גופים אתם עובדים בירושלים על הקשר הישיר הזה?
<רובי קיים: אני לא עובד נקודתית עם עיר.