GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עליזה לביא: האמת שטרם כניסתכן לחדר הזה ישבו פה אנשים, וגם אנשים שמלווים הרבה מאוד שנים את הסוגיה הזאת של המעונות, ולא מבינים למה חברת הכנסת עליזה לביא יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי אומנם הרחיבה את שם הוועדה, אבל איך היא עושה את זה שהיא מכנסת ועדה באמצע אוגוסט, הכנסת בפגרה, יושבות-הראש של הארגונים רובן הגדול נמצא בחופשה, הן לא נמצאות כאן, והיא מכנסת לה את הוועדה באחד הנושאים היותר כאובים, היותר נגררים, היותר מכעיסים שמלמדים על מחדל ביורוקרטי מתמשך, על כשל שאין שני לו, ומה היא רוצה מאתנו ביום הכי חם באוגוסט, ולמה היא מכנסת אותנו ואנחנו חוזרים לירושלים כדי לשמוע את מה ששמענו בדצמבר 2013 על כך שזה אחד החסמים היותר קשים במדינת ישראל, על כך שיש 1.2 מיליארד שקלים שמוקצים לבניית מעונות לפעוטות שהניבו עד עתה רק כשני מעונות.
עליזה לביא: דיברנו על זה כבר בדצמבר, הוצאנו הודעה לעיתונות, שמענו פה על קשיים, על כשלים, על שלטון מקומי, על העיריות שרוצות ולא יכולות, למדנו שהמדינה כשהיא רוצה היא עושה את זה נהדר, כמו שראינו את זה בעקבות טרכטנברג.
עליזה לביא: אז למה בעצם אנחנו היום מתכנסים כאן כדי לשמוע עוד הפעם על כך שאפילו את, מנכ"לית האוצר, אין לך מעון לבת הקטנה שלך.
עליזה לביא: איך עשינו?
עליזה לביא: יש חסמים, יש כשל, והנה בשורה.
עליזה לביא: בשורה משמחת שיהיו מעונות ויהיו מעונות מהר משום שכל התוואי של השינוי כנראה נפתר.
עליזה לביא: אני מזכירה לכולם קצת היסטוריה לשם מה התכנסנו, כי כבר ב-2009 מתקבלת החלטת ממשלה.
עליזה לביא: 2009 זה לפני הרבה מאוד זמן, תחשבו רק כמה ילדים נולדו והיו יכולים להיות במעונות.
עליזה לביא: אם החלטת הממשלה הייתה ממומשת הם היו זוכים גם למעונות, האימהות וההורים שלהם היו הרבה יותר מאושרים, יותר אנשים בכוח העבודה ובאמת יותר פריון במשק, תל"ג עולה ועוד ועוד.
עליזה לביא: אז ב-2009 מתקבלת החלטת ממשלה והסדרת מעונות-היום, משפחתונים, צהרונים, ובאמת גם הרבה מאוד דיונים היו בוועדה הזאת, כל מי שמכיר – ויושב פה אליעזר מהממ"מ שיכול לתת לנו עכשיו הרצאות ממושכות על מספר הוועדות שהיו כאן, הוא גם הכין לוועדה הקודמת דוח של הממ"מ, שכל מי שרוצה ומכיר את הדוח הזה הרי מכיר אותו בעל-פה, את מהנהנת, כי מי כמוך ישבה בוועדות הללו.
עליזה לביא: אז באמת מוקצים 30 מיליון שקל והכסף קיים וניתן והביורוקרטיה במיטבה.
עליזה לביא: אז הנה התבשרנו, ולא אחזור על הפתיח הזה שאני כבר נאלצת לחזור עליו.
עליזה לביא: אני רוצה לפתוח בבשורה, בשורה משמחת, ימים טובים לא היו לישראל ולא יהיו לישראל כמו ט"ו באב.
עליזה לביא: אנחנו בסמוך לט"ו באב, אפשרות לבשורה, ואני מעבירה לך עם האווירה האופטימית הזאת ועם השמחה על ההתכנסות בחודש החם הזה ובפגרה, וגם לקבל את ההתנצלויות של יושבות-הראש של הארגונים שלא נמצאות כאן, אבל כן נמצאות נציגות הארגונים – יעל נמצאת כאן, שלום יעל – ולהעביר לך את הכדור ולהבין איך אנחנו פותרים את הבעיה ויוצאים מחר לבנות מעונות.
<יעל אנדורן: צהריים טובים לכולם, קודם כול אני שמחה להיות כאן בוועדה.
<יעל אנדורן: כמו שאמרה יושבת-ראש הוועדה, הנושא של מעונות-היום הוא נושא חשוב מאין כמותו, הוא אחד החסמים המרכזיים להשתלבות של נשים עם ילדים קטנים בשוק העבודה.
<יעל אנדורן: ומעבר לזה, ההשגחה או עלות ההשגחה על ילדים קטנים מהווה נטל מאוד גבוה על משפחות צעירות, ולכן שמנו לעצמנו כנושא מרכזי במשרד האוצר לזהות את החסמים בתחום מעונות-היום ולהביא לפתרונם.
<יעל אנדורן: לפני מספר רב של חודשים הגענו לטפל בנושא מעונות-יום, מתוך מגמה להרחיב את מספר מעונות-היום על מנת לאפשר נגישות רבה יותר למספר רב יותר של הורים למסגרות של מעונות-יום.
<יעל אנדורן: תוך כדי התהליך יחד עם משרד הכלכלה זיהינו מה שגם עלה לדיון פה בוועדה זה שבמקרה הזה, בשונה ממקרים אחרים, הבעיה איננה בהכרח תקציב אלא האופן שבו הממשלה מצליחה ליישם ולבצע את התקציב שהוקצה לה לנושא.
<יעל אנדורן: אני מניחה שהאנשים פה מכירים את ההיסטוריה של נושא מעונות-יום, אבל בניגוד למשל לגני-ילדים לגילאי טרום חובה שבמהלך השנים ממשלת ישראל תקצבה ובנתה והיו מסגרות של חינוך חובה אך לא חינם, בנושא של מעונות-יום ממשלת ישראל בעבר לא הקדישה משאבים לבינוי של מעונות-יום.
<יעל אנדורן: היא כן תקצבה באופן שוטף את הסבסוד בגין אחזקה במעון-יום גם במסגרת משרד העבודה וגם במסגרת מה שנקרא "ייעודי רווחה" למשפחות בעשירונים 1 ו-2.
<יעל אנדורן: באמת בשנת 2009 כתוצאה מוועדת טרכטנברג החליטה הממשלה - - -
עליזה לביא: לפני.
<רות דיין מדר: החלטת ממשלה.
<יעל אנדורן: החלטת ממשלה משנת 2009.
<יעל אנדורן: טרכטנברג אחר כך הגדיל את התקציב לנושא בשנת 2001 להתחיל בהקצאת משאבים לנושא הזה באמת מתוך כוונה לטפל בנושא שהוא בעל חשיבות עליונה.
<יעל אנדורן: צריך באמת להגיד שהקושי בביצוע התקציב הזה נבע מהרבה מאוד גורמים: ביניהם חסמים ביורוקרטיים; ביניהם היכולות של הרשויות לבנות ולהתקדם בנושא של מעונות-יום; וגם היות והיו שורה רבה של מגבלות בתוך הממשלה שהמטרה שלהם הייתה בעצם לשמור על הזכויות של הממשלה בעת הקצאת הכסף, כמו נושאים רישומיים, אבל הביאו לזה שבסופו של דבר התקציב המאוד מאוד גדול שהוקצה לא נוצל.
<יעל אנדורן: ומה שעשינו במהלך החודשים האחרונים - - -
עליזה לביא: ברשותך, התקציב שלא נוצל, איפה הוא היום?
עליזה לביא: הרי מ-2009 יש תקציב, האם הוא נשמר לטובת המעונות?
עליזה לביא: האם אפשר לומר שנוכל איכשהו לתקן את המעוות, את יודעת, מ-2009 יש החלטת ממשלה.
<יעל אנדורן: מייד נדבר על מה שעלה בגורל הכספים שהוקצו, אבל אני חושבת שהבשורה שיש לנו לבשר פה היום, והיא בשורה באמת מאוד משמעותית' זה שאחרי עבודה משותפת של שני המשרדים - עבודת עומק שבאמת עברה חסם חסם - - -
<רות דיין מדר: ומרכז השלטון המקומי.
<יעל אנדורן: ומרכז השלטון המקומי, כמובן.
עליזה לביא: נודה לכולם, אבל אנחנו רוצים לשמוע את הבשורה.
<רות דיין מדר: אבל היינו שלישייה בדרך.
<יעל אנדורן: באמת נעשתה פה עבודה להסיר את החסמים.
<יעל שמרגד: גם השלטון המקומי ידע להצביע על נקודות התורפה.
עליזה לביא: בואו נשמע את הבשורה ונצא כולנו מחר לבנות.
<יעל אנדורן: מיכל תיכנס לפרטים של החסמים, אבל בכל המישורים על מנת לאפשר שכבר מחר בבוקר הרשויות יוכלו לפנות למשרד הכלכלה ונתחיל בתקצוב של נושא מעונות-היום והבינוי שלהם.
<יעל אנדורן: קבענו קריטריונים לאופן חלוקת הכסף, קבענו את שיטת התקצוב, מעבר לתקצוב במקום תמיכה, שגם על זה נרחיב בהמשך.
<יעל אנדורן: אבל אני חושבת שהבשורה הגדולה זה שאנחנו סבורים שהמנגנונים החדשים והשיטה החדשה שנבנתה היא כזאת שתאפשר לזה שנוכל לבנות או להביא לתקצוב והרשויות יחד עם השלטון המקומי לבנות כ-400 מעונות-יום בתקציב שיוקצה.
<יעל אנדורן: מעונות-היום האלה יאפשרו ל-30,000 ילדים, שלא נמצאים היום במסגרות, בגילאים אפס עד שלוש להצטרף למערכת מעונות-היום האלה.
<יעל אנדורן: אנחנו חושבים שזה יביא לכך שיותר ויותר אימהות עם ילדים קטנים – בין אם הן נמצאות היום בשוק העבודה – וזה מאוד יקל עליהן גם את נטל ההוצאה וגם את העובדה שילדיהם יוכלו להיות במסגרת מפוקחת בעלות נמוכה יותר, וזה בהחלט יביא לפריצת הדרך בכל הנושא הזה של מעונות-יום ושילוב נשים עם ילדים צעירים, קטנים בשוק העבודה.
עליזה לביא: מה לוח הזמנים, גברתי, להערכתך?
<יעל אנדורן: מחר בבוקר.
<יעל אנדורן: אנחנו יכולים כבר מחר בבוקר להתחיל בתהליך, אנחנו יוצאים לדרך, השלמנו את העבודה בתוך הממשלה.
<יעל אנדורן: מיכל תפרט פה לגבי פרק הזמן של הגשת הבקשות על-ידי הרשויות המקומיות, אבל מבחינתנו התהליך הזה של העבודה הושלם וניתן מחר בבוקר להתחיל.
<יעל אנדורן: אנחנו מדברים היום על 90,000 ילדים של הורים בשוק העבודה, 30,000 זה גידול של כשליש, גידול מאוד משמעותי במספר הילדים.
<יעל אנדורן: ואנחנו מאוד מקווים שהעובדה שכרגע יש לנו מנגנון שיאפשר באמת לבצע את התקציב בצורה טובה ויעילה יותר יביא לזה שגם בעתיד ניתן יהיה להגדיל את התקציבים לנושא הזה, ולראות שבאמת אין רק הגדלה של התקציב אלא ההוצאה של התקציב גם אפקטיבית ומביאה לזה שייבנו מעונות-יום, וילדים נוספים מעבר ל-30,000 יוכלו להצטרף למסגרת של מעונות-היום.
עליזה לביא: קודם כול אני רוצה להודות לך, למשרד האוצר על ההתערבות ועל העזרה ועל הסיוע.
עליזה לביא: כי המקום הזה של הכשל הביורוקרטי הזה הוא חוסר היכולת, כמו שאמרתי, מ-2009, אז כאן המקום להודות לכם על שיתוף הפעולה שבאמת מניב.
עליזה לביא: אני מקשיבה לך, אבל השאלה, איך אנחנו יודעים שאנחנו יוצאים לדרך?
עליזה לביא: כי את ההבנה הזאת שיוצאים לדרך שמענו כמה וכמה פעמים ו- – במסגרת הכותרת, לפני שאשמע: אז עכשיו נעבור מנוהל כזה תקצובי לכזה, ואפשר לשבת פה לשיעור בהבנת הנקרא ותציגו לנו את המצגת, אבל אנחנו למודי מכאוב, באמת.
עליזה לביא: כלומר, גם במקום הזה של הנושא הזה שחמש שנים כמעט אין שום תזוזה, למה?
עליזה לביא: כי הנושא הזה של ילדים ושל משפחות ושל הורים לא מעניין את החברה בישראל?
<יעל אנדורן: ננסה לענות לזה.
<יעל אנדורן: ראשית, אני מאוד מקווה שאנחנו מצמצמים בצורה משמעותית את החסמים שהיו עד כה, כמובן שאני לא יכולה להבטיח.
<יעל אנדורן: מה שעשינו על מנת להגיע ליום הזה זה משהו שהוא בדרך כלל לא אופייני למשרד האוצר.
<יעל אנדורן: במשרד האוצר יש מספר אגפים.
<יעל אנדורן: אנחנו אחראים על תקצוב נושאים, יש את החשב הכללי שאחראי על אופן הביצוע.
<יעל אנדורן: ופה אנחנו כמשרד האוצר נקטנו במהלך שבדרך כלל אנחנו לא עושים אותו ונכנסנו לנבכי אופן הקצאת התקציב, זיהינו חלק מהחסמים שמקורם היו, למשל, בהוראות של החשב הכללי – שגם החשבת הכללית פה נרתמה על מנת לראות איך ניתן להפעיל את הוראות החשב הכללי – כך שהן עדיין יוכלו להיות ישימות ולהביא לזה שייבנו מעונות-יום חדשים.
<יעל אנדורן: ובעצם משרד האוצר על כל אגפיו התגייס למשימה הזאת שהיא לא רק לצורך תקצוב הנושא אלא גם להביא לזה שהכסף הזה יוצא.
<יעל אנדורן: התשובה שאני יכולה לתת לפה, שאנחנו ניסינו לזהות את כל הדברים שזיהינו שמהווים מגבלה לעובדה שהכסף יוצא ושמעונות-היום ייבנו.
<יעל אנדורן: אנחנו מאוד מקווים שזיהינו את כל המגבלות וטיפלנו בהן, אבל אנחנו לא הולכים לשום מקום.
<יעל אנדורן: הכוונה שלנו והמטרה הראשונית והמרכזית שלנו זה שהכסף הזה יבוצע וייבנו מעונות-יום חדשים.
<יעל אנדורן: אם נראה שיש פה חסמים נוספים שלא זיהינו או שעדיין בשיטה החדשה הם לא באים על פתרונם אז ננסה לפתור גם אותם, אבל אני בהחלט חושבת שניסינו לטפל בדברים המרכזיים שעלו פה כחסמים.
עליזה לביא: אני מאוד מקווה.
עליזה לביא: אני שוב חוזרת ומודה למשרד האוצר, לשר האוצר, לך על ההתגייסות, על ההחרגה שלכם בהתייחסות פה לבוא לתת את המענה הזה, אבל גם באמת לחזור ולשמוע את ההבטחה הזאת שאתם לא הולכים לשום מקום, ויעלו דברים מטבע הדברים.
עליזה לביא: שוב אני חוזרת ואומרת, אני בוועדה שנה וחצי ואני בתוך הקרביים, אבל זה אחד הנושאים שרוב האנשים שיושבים פה בשולחן שנה אחרי שנה שומעים ושומעים ושומעים, ואמרתי כבר, הילדים האלה כבר התחתנו וילדו ילדים בעצמם ואין פתרון למעונות.
עליזה לביא: חסרים במדינת ישראל 700 מעונות.
עליזה לביא: ברוך השם נולדים פה עוד ועוד ילדים, האוכלוסייה גדלה.
<יעל אנדורן: אני רוצה להזכיר שבעקבות המצב או המלחמה תהיה תופעה של בייבי-בום בעוד תשעה חודשים או עשרה חודשים.
עליזה לביא: מה זה יש מצב?
עליזה לביא: אנחנו מברכים על המציאות הזאת ומודים על המציאות הזאת.
<יעל אנדורן: צריך להיות מודעים אליו ולהיערך אליו.
<בני שיק: נוסיף לעלויות של המלחמה.
עליזה לביא: כן, נוסיף לעלויות המלחמה.
עליזה לביא: הנה, יושבת פה מנכ"לית משרד האוצר.
<יעל אנדורן: יש פה עוד איום על תקציב 2015.
עליזה לביא: אנחנו אוהבים איומים שכאלה, מה שנקרא רק תממשו, אל תבטיחו ותלכו.
<יעל אנדורן: רק בשורות טובות.
עליזה לביא: אנחנו שמחים גם על ההבטחה של הליווי הצמוד ושל הסיוע, בהחלט גם מול מציאות משתנה.
עליזה לביא: עלו פה כמה וכמה צרכים, למשל, מעונות באזורי עבודה, למשל, מעונות במפעלים, עוד ועוד דברים שהשתנו אל תוך עולם עבודה משתנה, אל תוך כך שנשים עובדות היום.
עליזה לביא: אני לא צריכה להכביר במילים שיותר מעונות זה אומר באמת אפשרות של השכלה רחבה יותר, של התקדמות במנעד תפקידי הניהול, של הרחבה, של יזמות, מענה.
עליזה לביא: אנחנו מדברים על אימהות, אבל זה עניין הורי.
עליזה לביא: בדרך כלל הסוגיה היא סוגיה של אימהות משום שבהחלטה זוגית לרוב מי שמרוויחה פחות היא מי שגם נשארת יותר בבית או שאוספת את הילדים יותר מוקדם, שזה עוד סוגיה, גברתי, שאנחנו מנסים לטפל בה, וזה פערי השכר במשק, גם בחקיקה וגם באימוץ של נורמות.
עליזה לביא: מה שמוליד את זה שבעצם הסוגיה הזאת של מעונות הפכה להיות בעיה של נשים, אבל היא לא בעיה של נשים, זו סוגיה חברתית מהמעלה הראשונה, כי גם בימים שנרצה לדבר על גיל פרישה, על עוד דברים, אי-אפשר, ואת זה גם אמרתי לשר האוצר, אי-אפשר לדבר על סוף תהליך לפני שפותחים את תחילת התהליך.
עליזה לביא: אז כל השינויים, ברגע שהמעונות יהיו באמת בהלימה לאוכלוסייה במדינת ישראל נוכל לבדוק את המחסומים הנוספים שקיימים בעולם העבודה.
עליזה לביא: אז בואו נציג את הדברים.
עליזה לביא: בבקשה, מיכל צוק המשנה למנכ"ל והממונה על התעסוקה במשרד הכלכלה, תודה, גברתי.
<מיכל צוק: צהריים טובים, אני חושבת שבמה שפתחת, גם בהמשך לדברים של יעל ובפתיחה שלך, באמת ישבנו כאן לפני מספר חודשים והצגנו בפניכם את החסמים שאנחנו מזהים.
עליזה לביא: בדצמבר 2013.
<מיכל צוק: את החסמים שאנחנו מזהים ואת הכוונה שלנו באמת לעבור מנוהל של תמיכה שהיה מאוד מאוד ביורוקרטי ומאוד מלא ומרובה בחסמים לנוהל תקצוב.
<מיכל צוק: ואני מאוד שמחה ומברכת על זה שמצאנו שותפים מצוינים במשרד האוצר להוביל את התהליך ובמרכז השלטון המקומי ובשלטון המקומי בתהליך שעשינו ביחד.
<מיכל צוק: אני חושבת שלא השארנו אבן אחת הפוכה שלא דנו בה ולא ניסינו לראות איך מסירים את החסמים, ואני חושבת שהתוצאה היום, ואפשר אם אתם רוצים להעלות את המצגת, באמת שיש לנו היום נוהל בינוי – לא תמיכה לבינוי – אלא נוהל תקצוב של בינוי שהוא מזורז, יעיל ופשוט, באמת מתוך מטרה שבחודשים, בשנה הקרובה, בשנתיים הקרובות יוקמו כ-400 מעונות-יום חדשים.
<מיכל צוק: באמת מתוך מטרה מאוד מאוד חשובה שאנחנו מטפלים בה באופן שוטף, לא רק בעניין של ההיצע, אלא גם באמת בהתנהלות השוטפת של המעונות ובסבסוד ובאינטראקציה המשמעותית שיש לנו עם השותפים הנוספים, עם הארגונים ועם ההורים ועם הילדים, לעודד הורים ולתמוך בהם במסגרת ההשתלבות שלהם בשוק העבודה, ובאמת במערכת שמפוקחת באופן מיטבי ומסובסדת בצורה משמעותית.
<מיכל צוק: ואני חושבת שהיעד הזה באמת יעד מרכזי ויעד משותף של כל היושבים כאן סביב השולחן ואני באמת שמחה.
<מיכל צוק: כמה נתונים, קצת על השאלות ששאלת לגבי המערכת, אז כפי שנאמר קודם, מערכת שמפוקחת ומסובסדת על-ידי משרד הכלכלה, יש בה כ-1,700 מעונות-היום, יש למעלה מ-90,000 ילדים שנמצאים במערכת הזאת בהיקף סבסוד שנתי של כ-900 מיליון שקלים.
<מיכל צוק: הסבסוד לילד הוא כ-1,000 שקלים בחודש, כשההשתתפות המקסימלית שלנו היא כ-1,600, כי יש לנו מבחני תמיכה גם לפי התעסוקה והיקף שעות העבודה וגם לפי מבחני הכנסה.
<מיכל צוק: יש לנו אינדיקציות מאוד מאוד ברורות לזה שיש מחסור, שאנחנו צריכים להרחיב את ההיצע.
<מיכל צוק: אנחנו נמצאים, רק כדוגמה, בסוף תהליך של הרשמה, ועדות קבלה בהמון מקומות – יש כ-7,500-7,000 ילדים שנדחו מפאת היעדר מקום.
<מיכל צוק: ואנחנו מאמינים שבאמת הצעד הזה וההקלה המאוד משמעותית שעשינו יאפשרו לרשויות לבנות בצורה מהירה את המעונות ולענות על המחסור הזה, וזה מאוד מאוד משמעותי.
<מיכל צוק: אז מה יש לנו כאן בעצם?
<מיכל צוק: מה המשמעות של תוספת של 400 מעונות?
<מיכל צוק: יעל ציינה באמת את תוספת 30,000 הילדים החדשים ואת המשמעויות מבחינת ההורים העובדים שלהם, הורים שהצטרפו למעגל העבודה או שעובדים כיום ובאמת ייהנו מתמיכה מוגברת בסבסוד.
<מיכל צוק: אבל יש לנו גם היבטים נוספים, בעצם בכל מעון כזה יהיה צוות נוסף שאנחנו צריכים לגייס.
<מיכל צוק: אנחנו מעריכים את זה ממש באומדן ראשוני בין 3,000 ל-5,000 אנשי צוות נוספים שנצטרך לגייס, בעצם שיכנסו לתוך המעגל הזה של המעונות של המטפלות ושל הצוות הניהולי והמבשלות ושל כל מה שכרוך בכך, ומעגלים נוספים.
<מיכל צוק: כל מעון כזה זה מעגלים של רכש, צריך לצייד אותו לפי הסטנדרט שאנחנו דורשים ויש לו בעצם תפעול שוטף, שזה באמת מהלכים שאמרת שהם מהפכה וזו סוגיה חברתית ממעלה ראשונה, בהחלט, זה כלכלי וחברתי כמו הרבה מהצעדים והפעולות שאנחנו במשרד הכלכלה עושים.
<מיכל צוק: לוחות זמנים - זה נוהל שהיום בעצם יוצא לדרך, ייחתם ויפורסם היום.
<מיכל צוק: מבחינת מועד ההגשה - זה נכון שאנחנו יכולים להגיד מחר בבוקר: אנחנו מוכנים, אנחנו חושבים, ונסכם את זה היום שבתחילת ספטמבר יהיה נכון לתת לרשויות להגיש כדי שלא תיווצר כאן איזושהי תחרות לא הוגנת.
<מיכל צוק: אנחנו באוגוסט, לתת שבועיים ימים להתארגנות על מנת שיוכלו באמת להגיש את הבקשות ולהתחיל לרוץ.
<מיכל צוק: הנוהל הזה למעשה מחולק - - -
עליזה לביא: את אומרת 400 מעונות - איך תהיה הפרישה?
<מיכל צוק: איך זה מדורג?
<מיכל צוק: אני מייד מסבירה.
<מיכל צוק: אז אנחנו בעצם אומרים: במסלול של הבינוי אנחנו בעצם מתחילת ספטמבר נקבל את הבקשות, כשהתחייבנו שכל חודש תשב ועדת הקצאה שתדון בבקשות שנכנסות.
עליזה לביא: ועדה שלכם, של משרד הכלכלה?
<מיכל צוק: כן, ועדה של משרד הכלכלה.
<מיכל צוק: כשגם כאן מאוד מאוד הקלנו, אמרנו:
<מיכל צוק: אנחנו לא רוצים עכשיו לאסוף את כל הבקשות לתקופה מאוד ארוכה - כל חודש, כל הבקשות שיגיעו במהלך אותו חודש נשב ונדון בהן.
<מיכל צוק: FIFO - מי שמגיש ועומד בתנאים המאוד פשוטים, שתכף נגיד מהם, בעצם יוכל לקבל את ההקצאה ולצאת לדרך ולרוץ.
<מיכל צוק: מה אנחנו דורשים במסלול של הבינוי?
<מיכל צוק: אנחנו דורשים בעצם היתר בנייה.
<מיכל צוק: רשות שתראה מוכנות גבוהה לבנייה ותבוא בעצם עם היתר בנייה, נאשר אותה תוך אותו חודש והיא תוכל לצאת לדרך עם הבינוי.
<מיכל צוק: תכף אסביר מה התהליך אחר כך מבחינת אותה רשות.
עליזה לביא: מה עם רשויות שאין להן יכולת?
<מיכל צוק: מייד אתייחס לזה, נתנו מענה גם לנושא הזה.
<מיכל צוק: וזה באמת לשאלה שלך, פתחנו מסלול חדש, חדשני, ייחודי של תכנון - בעצם רשות שהיום לא יכולה להביא היתר בנייה כי לא היו לה כספים לתכנן או שהיא לא נערכה במועד, אמרנו: תבואו ותגישו בקשה לתכנון.
<מיכל צוק: ניתן, אני מעריכה, כחודשיים עד סוף אוקטובר, סדר גודל, כדי להגיד לכל הרשויות: כל מי שמבקש לתכנן מעון, כדי שנוכל ליצור מלאי של קרקעות מתוכננות למעונות-יום להמשך, או רשות שזה השלב הראשון שלה והיא לא יכולה היום לקחת את זה על עצמה, היא תדע שהיא יכולה לצאת לדרך, להגיש לנו בקשה לתכנון, נדרג את הבקשות האלה בעיקר לפי פרמטרים תעסוקתיים, בעיקר הפער בין כמות הילדים לכמות המעונות שיש, שמפוקחים ומסובסדים על-ידי המדינה באותה רשות, נדרג אותם וניתן להם לצאת לדרך.
<מיכל צוק: כאשר גם רשויות שנניח לא יוכלו לקבל במסלול התכנון, ברגע שהם יבואו עם אתר יוכלו לקבל רטרואקטיבית.
<מיכל צוק: כלומר, יש כאן בהחלט מענה גם לצורך הזה, וזה גם כן בעקבות אותם דיונים שניהלנו כדי לנסות ולהקל עד כמה שניתן.
<מיכל צוק: מה יש לנו בנוהל הזה?
<מיכל צוק: בעצם מה בפירוט אנחנו עושים?
<מיכל צוק: אז דיברנו על מסלול מקוצר שיש בו גם בינוי בצורה מאוד מאוד מהירה של מי שמוכן ובשל שילך לבנות, וגם מסלול לתכנון כדי שמי שעוד לא בשל ורק רוצה להתחיל את התהליך יוכל להגיע.
<מיכל צוק: אנחנו מדברים על פרישה הרבה יותר נוחה של תזרים המזומנים.
<מיכל צוק: ישבנו הרבה גם עם השלטון המקומי ולמדנו מהם איך הם יודעים לעבוד, כי בסופו של יום – וכאן אני מזכירה לכולם – אנחנו לא בונים, הממשלה יודעת לתקצב, וכמו שאמרה יעל, אנחנו כאן וניתן מענה לכל מה שניתקל בו בדרך, אבל מי שבונה זה הרשויות המקומיות.
<מיכל צוק: והרשויות המקומיות בעבר נתקלו במספר קשיים: אחד, זה הנוהל עם כל הקשיים שהיו בו, שהיום אנחנו פותרים; ושניים, הוצבו בפניהם בעבר אתגרים לא פחות פשוטים ממעונות-היום והם נדרשו בשנתיים-שלוש האחרונות לבנות בצורה מאוד מאוד משמעותית את גני-הילדים.
<מיכל צוק: וזה היה הקשב של הרשויות כי זה מה שהם היו מחויבות לפי חוק.
<מיכל צוק: אנחנו מאמינים עכשיו שבשיתוף הפעולה שיצרנו עם השלטון המקומי היום הם מבינים את האתגר, וגם יש להם כלים יותר טובים מבחינת הנוהל החדש והם יתגייסו ויבנו בצורה מהירה ונלווה אותם בזה.
<מיכל צוק: דברים נוספים: העלות של הבנייה - אנחנו בעצם מכירים היום בנוהל החדש בעלות יותר גבוהה ממה שהיה בעבר, גם בעלות הבסיסית וגם נותנים מענים לכל מיני סוגיות, שלא נלאה אתכם בפרטים של אם יש קרקע כזו או אחרת או דברים שמייקרים את עלויות הבניה - נתנו לזה מענה בנוהל החדש; תנאי תשלום - כאמור, כמו שהרשויות יודעות לעבוד ומכירות, הלכנו לנוהל שכמעט אחד לאחד כמו הנהלים שהם מכירים ויודעים לעבוד אתם, אנחנו עושים את זה היום; ביטלנו את כל החסמים הביורוקרטיים, וזה מה שיעל ציינה קודם, של הדרישות של הקרקע.
<מיכל צוק: בעבר דרשנו המון המון – עוד פעם, בעקבות נהלים של החשב הכללי: הערות אזהרה וזיקות הנאה וכל מיני דברים כאלה שאני אומרת בפה מלא, הרשויות לא ידעו איך להתמודד עם זה, היו מגיעות ללשכות מקרקעין ומקבלות שם דרישות שונות ומשונות, והאמת שגם אנחנו כממשלה לא יכולנו להתמודד עם זה, זה היה מן סיפור כזה של מסמכים וחתימות וכל מיני דברים כאלה שגם מי שכבר בנה לא הצליח לקבל את המימון.
<מיכל צוק: כל הדבר הזה הוסר.
<מיכל צוק: קבענו הסדר חלופי פשוט של זכות קיזוז ודיווח שלנו למשרד האוצר על המעונות, כי בסופו של דבר אנחנו הרי מסבסדים אותם ואנחנו יודעים - - -
עליזה לביא: המודל הזה הרי קיים מול משרד החינוך, אז למה אתם נפלתם כל הזמן?
<מיכל צוק: את שואלת אותי שאלה שהשבתי עליה גם פעם שעברה, היו דיונים בתוך הממשלה, ומה שהוחלט בתוך הממשלה עם משרד המשפטים ומשרד האוצר בעבר היה ללכת בכיוון אחר שחשבו שהוא יותר נכון.
<מיכל צוק: וכשזיהינו, ואנחנו אומרים את זה ביושר, זיהינו שזה לא עובד אז התגייסנו כאן בצורה מאוד משמעותית, בעבודת נמלים מאוד מאוד, ממש שסורקת כל דבר, ובאמת היו לנו שיתופים טובים גם במשרד האוצר וזה לא היה פשוט.
<מיכל צוק: כלומר, יש רצון גם במשרד האוצר להגן ככל שניתן על הנכסים, אבל משהצפנו והראינו, והם הבינו שבסוף מרוב רצון לשמור על הזכויות בסוף אין מעונות, אז זה לא עוזר שרוצים לשמור על הזכויות אבל בסוף זה מונע את הבנייה.
<מיכל צוק: כמו שתיארה יעל, גם במשרד האוצר הייתה התגייסות לטובת העניין הזה והוסרו הדרישות.
עליזה לביא: אבל איפה עובר הקו בין הדרישות שהיו לגנים של החינוך, וראינו איך בונים מהר, והמדינה יודעת לבנות מהר כשמחליטים שיש, ואיך - - -
<מיכל צוק: אני לא יודעת להגיד מאיפה זה נולד.
<מיכל צוק: אני יודעת להגיד לך את המצב הקיים, שזה מה שנדרשנו בגלל שזה מבחני התמיכה לדרוש, וברגע שזיהינו שזה לא עובד הצפנו את זה, ובאמת הייתה התגייסות של גורמים רבים כדי לפתור את הסוגיה.
<מיכל צוק: ולכן אני חושבת שהבשורה ומה שחשוב עכשיו – הרי כולנו יכולים להסתכל אחורה, הרבה יותר משנה מה קורה מחר בבוקר.
<מיכל צוק: ומחר בבוקר יש לנו נוהל הרבה יותר ידידותי, הרבה יותר פשוט, הרבה יותר יעיל, שיאפשר בנייה הרבה יותר מהירה של המעונות האלה.
<מיכל צוק: ואנחנו כאן ביחד כדי שאם יתקלו באיזושהי בעיה אז אנחנו כאן ולא הולכים לשום מקום גם כשהדברים עובדים וגם כשהדברים עובדים פחות.
<מיכל צוק: אני מאמינה שנראה באמת הרחבה משמעותית של ההיצע.
<מיכל צוק: אני מקווה מאוד ומאמינה שנראה התגייסות של השלטון המקומי, של ראשי הערים שישימו את זה כעדיפות ראשונה לבנות, ואני חושבת שנתנו להם באמת בעבודה משותפת את כל הכלים כדי לעשות את זה.
<מיכל צוק: עוד נקודה אחת.
<מיכל צוק: אני חושבת שבימים האלה חשוב גם לציין שהנוהל החדש כולל גם עדיפות לנושא של יישובי עוטף עזה כולל מיגון, בנייה ממוגנת.
<מיכל צוק: עוד נצטרך לדייק שם את הפרטים, אבל נכיר בעלויות המיגון, וגם קדימויות לעוטף עזה במקומות שבהם יש דירוג, בין אם זה בבינוי במקומות שיצטרכו ובין אם זה בנושא של התכנון כדי שיוכלו לתכנן את המעונות הנדרשים.
עליזה לביא: זאת הסיבה שביקשנו את משרד הביטחון, ונשמע אחרי זה גם על הנושא של המיגון.
עליזה לביא: ביקשנו מהם להצטרף כי חבל לחזור על טעויות שנעשות.
עליזה לביא: ראינו מה קרה כשבאשדוד אין לנו מעונות ממוגנים ומה ההנחיות של פיקוד העורף ועוד ועוד.
<יעל שמרגד: גם באזורים אחרים במרכז הארץ.
עליזה לביא: כן, בסדר.
עליזה לביא: וגם שמעתי את ראש העיר תל-אביב שתוך יומיים מצא פתרונות לכל הגנים.
עליזה לביא: ברורים לנו הפערים במדינת ישראל, כולנו חיים באותה מדינה, התפקיד שלנו לבוא ולראות איך כל ילדי ישראל זוכים לאותו חינוך עם אותם תנאים, וגם לשם כך נמשיך ונשב ונעקוב ונראה, ואתם יודעים את זה.
עליזה לביא: נאסוף קצת שאלות, כי אנשים פה כמו שאמרתי, עם הרבה ידע, ניסיון, למודי הרבה מאוד אכזבה, אז בואו נראה איך אנחנו מתקדמים.
עליזה לביא: רות דיין מדר, מרכז השלטון המקומי, השותפה השלישית, בבקשה.
<רות דיין מדר: בגדול, אנחנו מברכים על הנוהל, על השינוי של הנוהל.
<רות דיין מדר: עדיין יש דברים כאלה ואחרים, אבל מאחר שמדובר בנוהל ולא בתמיכה אני מאמינה שאם תוך כדי תנועה נראה שיש בעיות משרד הכלכלה יתגייס כדי לפתור ולתת מענה.
<רות דיין מדר: לעניין התקצוב - כרגע מדובר על תקציב של 2.8 מיליון שקל לבינוי מעון-יום בבסיס, הנתונים שלנו הם קצת אחרים, ולכן כשמדובר על 95% מימון או 100% מימון כשבונים בשנה זה לא 95%, כי ברור שהמימון של הבינוי הוא הרבה יותר גבוה.
<רות דיין מדר: אצלנו מדובר בעלויות של 4.5 מיליון שקל ובתל-אביב 5 מיליון שקל למעון-יום כשמדובר על תשתיות היקפיות ותשתיות בכלל.
<רות דיין מדר: אז אני מקווה שהרשויות כן תמצאנה את הדרך לתת את התקציבים הנוספים על מנת שבאמת תוכלנה לבנות מעון-יום, אבל ברור שבינוי של מעון-יום בבסיס זה 3.2, לזה צריך להוסיף את התשתיות, את התשתיות ההיקפיות, לזה צריך להוסיף הצטיידות, שההצטיידות בכלל לא נכללת פה, לא מכניסים ילדים לגן ללא הצטיידות.
<רות דיין מדר: אז כשמדברים על מימון של 95% ו-100% אני מרגישה קצת לא נוח כי הנתונים אצלנו שונים, אבל אין ספק שהשינוי הוא שינוי מהותי, הוא שינוי שכן יאפשר בינוי, כן יאפשר בינוי יחסית מהיר.
<רות דיין מדר: אני לא יודעת אם תוך שנה, כי הרשויות נדרשות להליך של היתרים והבאת האישורים.
עליזה לביא: איך אתם כשלטון מקומי יכול לסייע לעיריות כדי שזה יהיה באמת יותר מהר?
עליזה לביא: מה המקום שלכם?
<רות דיין מדר: אין לנו דרך.
<רות דיין מדר: אין לנו תקציבים משל עצמנו, מי שבונה זאת הרשות המקומית.
<רות דיין מדר: הערך המוסף שלנו זה שאנחנו לאורך כל הדרך העברנו את המסר מהרשויות מה החסמים, אם זה הכספיים ואם זה הביורוקרטיים ואם זה ההתנהלותיים על מנת שבאמת הנוהל יהיה עד כמה שיותר נגיש בדומה באמת למה שקורה במשרד החינוך, כי שם בונים.
עליזה לביא: ברורה לי העובדה שלכל רשות התקציב שלה, אבל לכן דווקא כגוף מטרייה, כארגון מטרייה שיכול לסייע גם בניסיון וגם מול רשויות, שאין להן כל כך או את הידע או את האנשים המתאימים, לבוא ולראות איך כולם יוצאים לדרך בשורה שווה, ולא - - -
<רות דיין מדר: אין מנגנון כזה.
<רות דיין מדר: לכל אחד יש את דרך קבלת ההיתרים, יש תב"ר, יש מנגנון פנימי, זה מערכת משפטית על הקרקע, כל רשות מקומית יודעת – עובדה שבונים גני-ילדים ועובדה שבונים בתי-ספר ועובדה שבונים אולמות ספורט אז - - -
עליזה לביא: ועובדה שמעונות לא בונים.
<רות דיין מדר: בסדר, אבל זה העניין, שאנחנו מקווים שעכשיו בעקבות השינוי של הנוהל הזה יהיה הרבה הרבה יותר קל לרשויות המקומיות לבנות, כי פרשו את התשלומים והוסיפו תקציבים וביטלו חסמים משפטיים על הקרקע.
<רות דיין מדר: לנו אין כסף בשלטון המרכז המקומי.
עליזה לביא: אני רוצה לדייק את השאלה שלי.
עליזה לביא: בדצמבר ישבת פה זועמת, אני זוכרת את הדברים שאמרת, וגם אמרת אותם - - -
<רות דיין מדר: לא זועמת.
עליזה לביא: בצדק רב.
<רות דיין מדר: גם העברנו לך את הפילוח של הרשויות.
עליזה לביא: אז השאלה שלי, אם היום בעוד שנה כשנתכנס כאן ונראה, האם תוכלי לתת לנו מנעד של מי כן ומי לא ולמה כן ולמה לא מבחינת – שנלמד איפה יש ילדים שפחות דואגים להם מכל מיני סיבות, אבל מה שאני רוצה לבקש ממך זה לעקוב מי יצא לדרך ומי לא יצא לדרך.
<רות דיין מדר: התחייבנו ללוות את התהליך.
<רות דיין מדר: נקיים עם משרד הכלכלה כנס עם כל הרשויות כדי להציג להם את הנוהל, לענות לשאלות, לשמוע אותם, ובאמת לצאת לקריאה משותפת שזאת תהיה המשימה לשנת 2014, 2015 - בינוי של מעונות-יום על מנת שבאמת נוכל לצאת עם בשורה.
עליזה לביא: הדברים האלה ברמה של יושב-ראש השלטון המקומי?