GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עליזה לביא: להערכתך, אתה ממחלקת המחקר שלנו, עכשיו אתה שומע את הדברים, אני שואלת אותך, תן לי לוח זמנים, שמעתי את לוח הזמנים שלהם, אבל להערכתך, יש לך ותק על כולנו.
<אליעזר שוורץ: קטונתי מלנחש לוח זמנים.
עליזה לביא: לא לנחש אבל - - -
<אליעזר שוורץ: מצד אחד הממשלה החליטה להקדים את זה ל-2016, אבל בפרקטיקה ברור שלא יהיו 30,000 מקומות חדשים.
<אליעזר שוורץ: ואני חושב שגם הממשלה בעצמה לא - - -
<קריאות: לא שומעים.
<אליעזר שוורץ: על-פי הנוהל החדש מדובר על 2016 ולא על 2017.
<אליעזר שוורץ: כלומר, אפילו הקדימו בשנה את התוספת, אבל מדובר בהקצאה של הכסף, לא בהכרח בבינוי של המעונות.
<דורון יחיאלי: אפשר לעזור לך - 40 מעונות ב-2016.
<אליעזר שוורץ: אני לא חושב שמישהו מעריך פה שב-2016 תהיה תוספת של 30,000 מקומות בארץ.
<דורון יחיאלי: 40 מעונות ב-2016 במקרה הטוב.
<אליעזר שוורץ: מדובר על ההצעה של הבינוי, לא על המקום.
<אליעזר שוורץ: השאלה העקרונית על התקציב.
<אליעזר שוורץ: אנחנו מדברים על אותם 1.2 מיליארד שכבר דיברנו עליהם בעקבות טרכטנברג, אין פה בעצם תוספת תקציבית אם אני מבין נכון.
<מיכל צוק: זה אותם 1.2 מיליארד.
<אליעזר שוורץ: ואם באמת יש השתתפות גבוהה יותר בעלויות הבינוי, גם אם לא בסכומים שמדברים פה, אלא אתם בעצמכם עליתם מ-3.2 ל-3.6 ברמה מסוימת, אני כבר אומר שאי-אפשר לבנות את אותם 30,000 מקומות שטרכטנברג דיבר עליהם.
<אליעזר שוורץ: כלומר, זה לא מסתדר.
<אליעזר שוורץ: אתם משתתפים ביותר כסף ואותו סכום כולל ואותו מספר ילדים שהיה בטרכטנברג של 30,000, אז להבין את הנתון הזה.
<מיכל צוק: אצל טרכטנברג זה היו באמת אומדנים.
<מיכל צוק: עשינו עכשיו מחדש את האומדנים, נוכל להראות לך אותם אחר כך.
<אליעזר שוורץ: בסדר, נבדוק.
<אליעזר שוורץ: דבר שני, גם אחרי הבינוי של 30,000 המקומות עדיין מדובר סך הכול במקסימום 30% מהילדים משכבת הגיל הזאת.
<אליעזר שוורץ: האם יש תוכנית ממשלתית גם לשאר הילדים?
<אליעזר שוורץ: בחוק הפיקוח בזמנו דובר שהם יקבלו סבסוד גם בגנים פרטיים, אולי זה יכול לתרום גם ברמה מסוימת.
<אליעזר שוורץ: והשאלה הכי חשובה אולי, זה עדיין תלוי ברצון של הרשויות המקומיות.
<אליעזר שוורץ: כלומר, אם יש רשות מקומית שיש ביקוש למעונות זה לא אומר שיש רצון של הרשות לבנות.
<אליעזר שוורץ: האם יש צעדים ממשלתיים לעודד או אפילו להכריח רשויות ברמה מסוימת לבנות מעונות או שהממשלה תבנה אותם אם יש דרך לעשות את זה מבחינה טכנית.
עליזה לביא: אני יודעת שאת צריכה לצאת.
<יעל אנדורן: אני צריכה לצאת אבל אתייחס בכמה משפטים.
<יעל אנדורן: קודם כול, אני רוצה שוב להדגיש את החשיבות של הנושא, עולות כאן סביב השולחן מספר שאלות או תהיות לגבי יכולת הישימות של המהלך, ואני אומרת, בכל מהלך תמיד אפשר להסתכל על חצי הכוס המלאה או על חצי הכוס הריקה.
<יעל אנדורן: אני חושבת שבאמת נעשה פה צעד מאוד משמעותי, אם הוא מספק הזמן יגיד.
<יעל אנדורן: אבל אני חושבת שזה לא רק רצון טוב של הממשלה, אלא באמת מהלכים אקטיביים שבאים להקל על הפרוצדורה של הבינוי.
<יעל אנדורן: אנחנו, לשאלתך, לא נוכל להכריח רשות מקומית שלא רוצה לבנות מעון-יום לבנות מעון-יום.
<יעל אנדורן: אנחנו יכולים לתקצב את הנושא, להקל מאוד על האמצעים שיגרמו לרשויות המקומיות את אופן הקצאת הכסף, את הדרישות שאנחנו דורשים בהקשר של שעבודים או רשימת הערות אזהרה.
<יעל אנדורן: אבל רשות מקומית שלא תראה בזה משהו מספיק חשוב, מי שיצטרך לבוא אתה בדין-וחשבון זה התושבים שלה, זה לא אנחנו כממשלה.
<יעל אנדורן: הממשלה לא תבנה ישירות במקום הרשויות המקומיות מעונות-יום, זה לא יהיה המצב.
<יעל אנדורן: ולכן, כרגע אנחנו באמת לצורך העניין הקלנו על התהליך, לא נחליף אף אחד.
<יעל אנדורן: אני חושבת שבאמת בסופו של דבר אנחנו אלה שנצטרך לראות שזה עובד.
<יעל אנדורן: מה שנאמר פה, ונאמר בצורה ברורה, זה שנמשיך ללוות את התהליך ולראות איפה יש כשלים נוספים וצריך לטפל בהם.
<יעל אנדורן: עדיין יש פה אחריות, ובאמת בשלב הזה בעצם המקל עובר לרשויות המקומיות.
<יעל אנדורן: מי שיהיה הגורם שיצטרך גם לטפל בתהליכי התכנון, גם לתת כסף, גם לבנות את המעונות, זה יהיה הרשויות המקומיות.
<יעל אנדורן: ועכשיו באמת מאוד חשוב שתהיה מודעות בקרב הרשויות המקומיות, שבאמת תהיה נכונות מצד הרשויות המקומיות לבנות.
<יעל אנדורן: לגבי התקציב, אמרנו מראשית הדיון, אנחנו פה מדברים לא על התחייבות להקצאה של כסף חדש אלא על כסף שכבר תוקצב, אבל למעשה התקצוב הזה לא הגיע לאף אחד, לכן זה לא היה בעל ערך.
<יעל אנדורן: אני כן אומרת מה שאמרתי בראשית הדיון, כמובן שאנחנו רואים לנגד עינינו את תקציב המדינה ואנחנו מחויבים להיות אחראים ברמה הפיסקלית, אבל הנושא הזה הוא באמת נושא שאנחנו רואים בו חשיבות מאוד גדולה.
<יעל אנדורן: ולכן, אם נראה שזה עובד, שהכספים מוקצים ושאכן באמת הרכבת הזאת יוצאת לדרך, אז בהחלט נהיה מוכנים לקיים דיון תקציבי לראות איך אפשר גם להגדיל את זה.
<יעל אנדורן: אי-אפשר, גם אגב אם היינו עכשיו מכפילים את התקציב הזה, אין יכולת ביצוע לעבור ביום אחד מבנייה של שני מעונות-יום לבנייה של 800, זה גם לא נכון.
<יעל אנדורן: יש פה סכום תקציבי מאוד גבוה שנמצא, נתחיל לעבוד אתו, נראה שזה עובד, נראה שזה יוצא.
<יעל אנדורן: אגב, הייתי מופתעת אם כולם היו אומרים: תראו, לא יהיו יותר בעיות וזה מחר בבוקר יוצא לדרך, אני בטוחה שזה לא המצב.
<יעל אנדורן: אני חושבת שיש פה הקלה שצריך להתחיל לראות ולהתקדם משם.
<יעל אנדורן: אז אני באמת רוצה להגיד שוב, תודה.
<יעל אנדורן: לא ציינו את זה בראשית הדיון, אני ומיכל נמצאות פה בדיון הזה אומנם, אבל יש הרבה מאוד אנשים, גם במשרד הכלכלה וגם במשרד האוצר, באגף תקציבים - - -
עליזה לביא: ובשלטון המקומי.
<יעל אנדורן: בשלטון המקומי, שבאמת עשו פה עבודה מאוד מאוד משמעותית בשביל שנוכל להיות פה היום ולטפל בזה.
<יעל אנדורן: אז באמת אני חושבת שמגיעה להם תודה, ובהחלט נעשתה פה הרבה מאוד עבודה שהביאה למצב שבו אנחנו נמצאים היום.
<דורון יחיאלי: יש סיכוי שתממנו מלא פעם?
<מאירה בסוק: זהו, מימון מלא.
<יעל אנדורן: נאמר פה 2.8, מיכל תתייחס לזה.
<יעל אנדורן: מדובר על תעריף הבסיס.
<יעל אנדורן: על התעריף הזה כמובן כמו שאתם מכירים ממוסדות חינוך - - -
<דורון יחיאלי: מימון מלא, בלי לחפש סיבות.
<יעל אנדורן: תראה, תמיד, גם בגני-ילדים, גם במוסדות חינוך הממשלה מתקצבת לפי תעריף נורמטיבי.
<יעל אנדורן: יש פה עניין שלא צריך להיכנס לאופן – אני מכירה את זה מעברי במשרד האוצר, מלא זו שאלה כמה זה עולה לעומת כמה הממשלה צריכה להכיר.
<יעל אנדורן: אנחנו בהחלט עשינו פה תיקון ביחס למה שהיה קודם והכרנו פה בהרבה מאוד עלויות שבעבר לא היו מוכרות.
<דורון יחיאלי: 2.8, 2.9 זה המספר הידוע.
<יעל אנדורן: 2.8 זה הבסיס.
<מיכל צוק: זה הגיע כמעט ל-3.7, 3.669, אתייחס.
<דורון יחיאלי: זה מספר ידוע משנים.
<יעל אנדורן: מיכל תתייחס לזה.
<יעל אנדורן: התעריף הממוצע גבוה משמעותית מהמספר 2.8.
<יעל אנדורן: ואני באמת רוצה לאחל לנו בהצלחה.
<יעל אנדורן: ואני חושבת שההצלחה של המהלך הזה תהיה בסופו של דבר הצלחה של כל מי שעסק במלאכה.
עליזה לביא: אנחנו באמת מברכים.
עליזה לביא: אני מודה לך שלקחת את המושכות, גם בעשייה, גם בהצהרה פה על הליווי ולראות שבאמת הדברים מתמשכים, זה לא מובן מאליו.
עליזה לביא: אני רוצה להודות לך ולמשרד האוצר ולשר האוצר, אבל המקום הזה גם ברמה ההצהרתית של הממשלה, לקחת את השנה הזאת – וגם של השלטון המקומי, גם כמובן שלכם, משרד הכלכלה – כשנת הבינוי של המעונות כנושא לאומי.
עליזה לביא: ההזנחה הפושעת שהייתה פה בשנים האחרונות, כשל ביורוקרטי מתמשך, והנה, אתם מציבים בפנינו את החגיגה שמצאנו את הפתרון.
עליזה לביא: אז הפתרון, אני מקווה, באמת קיים, אבל גם דורש ליווי והנחיה וראייה כוללת על כל מנעד האוכלוסייה בחברה הישראלית והרשויות המקומיות השונות והארגונים ומקומות העבודה ועוד כל מה שלא דיברנו, ותכף תתייחסי לדברים הללו.
עליזה לביא: אבל אני רוצה רק לשאול אותך, מנכ"לית האוצר, האם לפחות אולי אפילו לתחום את זה לזמן, אבל במקום הזה של הסיוע שלכם, כי היה והתוכנית הזאת לא רואים אותה קורית כי כל ההערות פה שנאמרו לגבי מימון מלא, לגבי זה וזה, מה אנחנו עושים?
עליזה לביא: האם יש תוכנית מגירה של זמן, אוקיי, שנה לא קרה שום דבר, מה אנחנו עושים?
<יעל אנדורן: אנחנו מתכננים להמשיך וללוות את זה.
<יעל אנדורן: אחרי שהרשויות המקומיות הגישו את הבקשות, כמו שמיכל אמרה, בחודש ספטמבר אנחנו נראה, יהיה לנו פידבק ראשוני וכמובן שנמשיך ללוות את זה בדיוק כמו שבמהלך החודשים האחרונים קיימנו הרבה מאוד ישיבות על מנת ללוות את זה ולהביא את זה היום.
<יעל אנדורן: אני אומרת את זה שוב, נמשיך ללוות את זה, לראות שהדברים קורים, ונראה אם באמת יש חסמים נוספים שצריך לטפל בהם.
עליזה לביא: אוקיי, אנחנו פה.
<דורון יחיאלי: תקצבי זמן, עוד שלושה חודשים, כמה בקשות, כמה הבטחות ותראי מה יהיה.
עליזה לביא: אז נבקש את זה לפרוטוקול.
<דורון יחיאלי: זה לא יהיה.
<יעל אנדורן: אם מותר להעיר.
<דורון יחיאלי: לא בגלל שלא רוצים.
<דורון יחיאלי: כי צריכים להשיג את ההשלמה למימון, אז זה תקציב, וזה להביא לארגונים, תביאו אתם את התרומות בשביל שנוכל להשלים.
<יעל אנדורן: מעבר לזה שנגיד שנמשיך ללוות את זה ולזהות אין לי מה להגיד כרגע.
<יעל אנדורן: מה שזיהינו עד עכשיו טיפלנו.
<דורון יחיאלי: בסדר, אבל תיקחי בחשבון שזאת תהיה התמונה.
<יעל שמרגד: אולי גם ראשי רשויות לא מתחילים לבנות כי הם יודעים שאין להם את הכסף להשלים את הבנייה.
עליזה לביא: כן, ציפי.
<ציפי רון: תראו, היום זה לא סוד שיש ראשי רשויות שמעדיפים בהקצאות קרקע חדשות לא לבנות שכונות מגורים בגלל העלויות הגבוהות לרשות המקומית בצורך לתקצב בתי-ספר וגני-ילדים ומעונות, והם מעדיפים לייעד את השטחים לתעשייה, לתעסוקה, למסחר וכן הלאה, כי אז הארנונה הרבה יותר גבוהה, הרשות מרוויחה הרבה יותר.
<ציפי רון: כשהיא צריכה לבנות מוסדות חינוך, ובמיוחד מעונות, זאת הוצאה עצומה לרשות, אז היא מעדיפה את הרווח היותר מהיר בהקצאת שטחים לשימושי קרקע אחרים.
<ציפי רון: לכן, אני חושבת שיש לנו כאן בעיה מעבר לפערים בין הסכום שמוקצה היום להקמת מעון לבין מה שזה עולה בפועל.
<ציפי רון: אני חושבת שיש לנו כאן בעיה.
<ציפי רון: ואני רוצה מאוד לברך על ההתקדמות ועל העבודה שנעשתה, אבל בגלל המצב שאליו הגענו, וכל מי שרוצה לרשום ילד במעון באזורים מסוימים בארץ ולא מוצא מעון ונאלץ ללכת לגנים פרטיים ולשלם סכומים עצומים והילדים בתנאים לא תנאים מבין את זה.
<ציפי רון: אני חושבת שצריכה להיות כאן החלטה הרבה יותר מערכתית לטיפול בעניין הזה.
<ציפי רון: בשנות ה-90 עם גלי העלייה הגדולים היה צריך לתת פתרון של מגורים לאוכלוסייה של העולים החדשים, הוקם צוות פעולה שתקף את הנושא מכל ההיבטים, כולל התכנון, כולל הקצאת הקרקע, כולל האישורים המהירים וכן הלאה.
<ציפי רון: אני חושבת שאם לא תיעשה פה פעילות ברמה הזאת המערכתית שהיא הרבה יותר מעמיקה אנחנו נישאר באותה מציאות של הפערים בין ההקצאה לבין העלות בפועל, תהליכי המימוש האיטיים וכן הלאה.
<ציפי רון: ואנחנו נישאר עם הבעיה.
<ציפי רון: לכן, אני חושבת שצריך אולי לעשות עוד צעד אחד כדי לקדם את זה בצורה מעשית, וכמובן לבחון בפרקי זמן מאוד קצרים מה קורה ומה ההתקדמות שמתרחשת בעניין.
<ציפי רון: אחרת נמצא את עצמנו בדיון כזה עם עוד עבודת צוות ועוד עבודה מערכתית, אבל היסודות, ההקמה, הניהול והאכלוס בפועל יישארו רחוקים מתמיד.
עליזה לביא: מלי, רצית, מנהלת אגף בכיר על מעונות-יום במשרד הכלכלה.
<מלי שטריגלר: רק רציתי להשיב בנושא הזה, שלפחות מה שאנחנו לוקחים על עצמנו מעבר לכל התחלת הנוהל המצוין הזה זה באמת מעקב עקבי כל הזמן ותמידי בשביל לראות מה קורה, אם יש תקלות, אם יש חסמים, אם יש דברים שצריכים לשחרר.
<מלי שטריגלר: אנחנו בהחלט מתכוונים לדאוג שהרשויות יבצעו.
<מלי שטריגלר: יש אפילו בונוסים למי שיעבוד מהר.
עליזה לביא: אז בואי נחזור אלייך.
עליזה לביא: איך אנחנו עונים על כל השאלות שנשאלו, ומה אנחנו עושים באמת כדי שמחר, כמו שאמרתם, פתחתם ואמרתם: מחר אפשר לצאת לדרך, לא מחר, עוד שבועיים.
עליזה לביא: איך יוצאים לדרך?
<מיכל צוק: אפשר גם מחר.
<מיכל צוק: אני פשוט חושבת שיותר נכון לתת טיפה זמן של התארגנות, זה נראה לי ראוי.
<מיכל צוק: תראו, אני מקווה שאני מתייחסת לכל הנקודות כי רשמתי לעצמי.
<מיכל צוק: קודם כול, אני חושבת שצריך להדגיש, עוד פעם כי זה עולה: אתם עכשיו לא תבנו, ואני אומרת את מה שאמרתי כבר קודם, אנחנו לא בונים, אנחנו מתקצבים עכשיו.
<מיכל צוק: לשמחתי, כבר לא במבחני תמיכה אלא באמת בנוהל של תקצוב שהוא הרבה יותר פשוט והרבה יותר נגיש.
<מיכל צוק: אבל באמת יצטרך להיות כאן מהלך מאוד משמעותי של הרשויות כדי לשים את הנושא הזה בראש סדרי העדיפות.
<מיכל צוק: כי למיטב ידיעתי, ואני שומעת את זה הרבה, גם לגני-ילדים וגם לכיתות בתי-ספר לא שמעתי שהשלטון המקומי מקבל 100% ממה שהוא רוצה, כי יש פערים.
<מיכל צוק: כאן עשינו מהלך בנושא של העלות, שהוא שיפור מאוד משמעותי, בוודאי ביחס לעלות שהייתה ב-2011 וב-2012, שאותה לדעתי הארגונים מכירים, שזה עמד אז על לא יותר מ-2.5 מיליון שקל.
<מיכל צוק: אנחנו בעצם מכירים היום בעלות המקסימלית שנכיר בה, זה עלות שמתקרבת ל-3.7 מיליון שקלים שכוללת בתוכה את עלות הבסיס של 2.8 ועליה תוספות.
<מיכל צוק: בכל זאת אפרט, כשנתקלים בשיפועים של הקרקע, כשנתקלים בצורך בחיפוי אבן כשיש דרישות חוקיות כאלה, כשנתקלים בכל הנושא של ביסוס שנדרש בקרקע של הכלונסאות, הדברים האלה נמצאים בנוהל החדש ובאמת מעלים את העלות.
<מיכל צוק: גם הלכנו צעד נוסף קדימה בהקשר הזה, ולרשויות באמת חלשות באשכולות 1 עד 4 הם ייתקלו בבעיות של תשתיות היקפיות, ממש נתנו גם לזה הכרה בעלות נוספת בבדיקה, כמובן, פרטנית של כל רשות ורשות, כי שם באמת יש שונות מאוד גדולה במה שהרשות נתקלת.
<מיכל צוק: כלומר, בהחלט עשינו מהלך משמעותי.
<מיכל צוק: אתם אומרים כאן שהוא לא מספיק.
<מיכל צוק: אז שוב פעם, אמרה יעל, אני אומרת את זה גם כאן, אנחנו כאן, ננסה יחד אתכם לראות, כי אנחנו גם רואים נתונים של עלויות בנייה, בחלק מהמקומות זה עולה יותר, בחלק מהמקומות זה עולה פחות.
<מיכל צוק: אנחנו באמת חושבים שצריך להכיר כאן בעלות נורמטיבית, לא אמרנו שהיא 100% של העלות, אלא בעלות שהתקדמנו והכרנו והגדלנו אותה בצורה משמעותית.
<מיכל צוק: אבל שוב פעם, אנחנו כאן כי בסוף המטרה שלנו היא שהמעונות ייבנו.
<מיכל צוק: המטרה שלנו לא שיהיה נוהל נורא יפה, אלא המטרה שלנו - - -
עליזה לביא: - - - עד שלא יהיה אנחנו לא נתחיל לבנות.
<מיכל צוק: לא אומרים לי את זה ולא שמעתי את זה, ועשינו באמת תהליך מאוד מאוד מאוד מקיף עם מרכז השלטון המקומי ועם ראשי רשויות שישבו אצלי בחדר מספר רב של פעמים בדיונים וקידמנו את הנושא.
<מיכל צוק: אני אומרת עוד פעם, אף פעם אין 100%, אני לא מדברת על הכסף, יכול להיות שפספסנו כאן משהו, יכול להיות ששכחנו כאן משהו, אנחנו כאן, ואמרתי את זה גם לפני כמה חודשים.
<מיכל צוק: ואני שמחה שאנחנו יודעים לבוא היום ולהראות שכשאנחנו אומרים שאנחנו כאן ומתכוונים לעשות שינויים אז אנחנו באמת באים עם שינויים ועם שינויים משמעותיים.
<מיכל צוק: ואם עדיין יהיו דברים שיהוו חסם בפני הבינוי אז אנחנו כאן כדי לטפל בהם ולהסיר אותם בכל ההיבטים.
<מיכל צוק: שאלתם עוד כמה שאלות פרטניות ואני רוצה להתייחס.
<מיכל צוק: נשאלה כאן שאלה לגבי הסבת מבנים.
<מיכל צוק: הנוהל מתייחס גם לבינוי של מעונות חדשים, גם להרחבה של מעונות קיימים וגם להסבה של מבנים, ולכל אחד מהם יש באמת מענה הכי פשוט שיכלנו לתת כדי לתת את המענים הטובים לכל מגוון האפשרויות.
<מיכל צוק: הנוהל מתייחס רק לנושא של רשויות מקומיות מאחר שאנחנו יודעים לעשות תקצוב ולא תמיכה רק לשלטון מקומי, אנחנו לא יודעים לתת תמיכה לארגונים - - -
<דורון יחיאלי: תלמדו.
<דורון יחיאלי: מה זה לא יודעים?
<מיכל צוק: זה לא עניין שנלמד.
<מיכל צוק: לפי מה שהוצג בפנינו אחרי הרבה הרבה איטרציות, וגם זה לא היה פשוט, אין תקצוב לארגונים.
<מיכל צוק: מדינת ישראל יודעת לעבוד בתקצוב מול רשויות מקומיות.
<מיכל צוק: אבל בעצם מה אנחנו דורשים?
<דורון יחיאלי: למה משרד החינוך כן יודע?
<מיכל צוק: מה אנחנו דורשים?
<מיכל צוק: אנחנו בעצם דורשים מהרשות, בצורה הרבה יותר פשוטה ממה שהיה בעבר, שהיא תתחייב בפנינו שיש לה את הזכויות שמאפשרות לה להפעיל מעון עשר שנים, שיש לה את הזכויות בקרקע.
<מיכל צוק: כלומר, בניגוד לעבר שבמבחני התמיכה היינו צריכים לראות את כל המסמכים, אנחנו בעצם מסתפקים באישור בעצם, בהצהרה של ראש הרשות ושל היועץ המשפטי ושל הגזבר, שיש לו לעשר שנים את הזכויות הנדרשות כדי להעמיד שם מעון.
<מיכל צוק: וכאן אני חושבת שזה מה שבעצם יאפשר לרשות – אם יש צורך במקום עבודה מסוים ומקום העבודה מעוניין להפעיל את התקופה שנדרשת, כי לא נתקצב בינוי לפחות מעשר שנים, זה לא סביר, אבל מעוניינים להפעיל עשר שנים מעון, אז יוכלו להתקשר, בין אם זה בשכירות ובין אם זה בדברים אחרים, ולהצהיר בפנינו שיש להם את הזכויות הנדרשות כדי להיות עשר שנים.
<מיכל צוק: ואני חושבת שזה יאפשר גם את הדברים האלה, למרות שזה לא תקצוב ישיר שלנו למעסיק.
<מיכל צוק: אז באמת יצטרכו לעבור כאן דרך השלטון המקומי.
<מיכל צוק: ואני חושבת אגב, שיש בזה גם יתרונות, כלומר, לקיחת אחריות כאן של שלטון מקומי של הרשויות המקומיות גם על התחום של אפס עד שלוש הוא לא דבר - - -
<ציפי רון: עשר שנים זה כולל את הבנייה?
<ציפי רון: זה כולל את תקופת הבנייה?
<מיכל צוק: עשר שנים לתקופת הפעלה, כמובן.
<ציפי רון: עשר שנים לתקופת הפעלה.
<מיכל צוק: מהרגע שיש מעון אנחנו דורשים עשר שנים של הפעלה, שזה לא 25 שנה שדורשים הרבה פעמים.
<מיכל צוק: אנחנו דורשים עשר שנים לפחות.
<מיכל צוק: אז אני חושבת שבהקשר הזה זה יכול להוות מענה.
<מיכל צוק: אם יהיו למישהו רעיונות נוספים נשמח לשמוע.
<מיכל צוק: לגבי כל הנושא של שכר דירה וכו' - יש התחייבות בנוהל כפי שהיה בעבר, אותה התחייבות קיימת, שלא לקחת מהמפעילים תמורה במעונות שמימנו בעצם את הבנייה שלהם מבחינת האחזקה של מבנה המעון באופן שוטף.
<מיכל צוק: מבחינת העסקה פוגענית עלתה כאן שאלה.
<מיכל צוק: אז אגיד בכובע נוסף שלי, בעצם בתחומי אחריותי נמצא גם מינהל הסדרה ואכיפה, אנחנו אוכפים היום חוקי עבודה בצורה מאוד מאוד משמעותית במדינת ישראל.
<מיכל צוק: גם כאן זה תחום שחלה בו בשנתיים האחרונות ממש מהפכה, חקיקה חדשה שמאפשרת לנו בעצם לאכוף בצורה הרבה יותר אפקטיבית, גם תוספת של מאות של תקנים, 120 תקנים נוספים למינהל הסדרה ואכיפה לצורך אכיפת חוקי העבודה, ככה שאם יש תלונות או מישהו - - -
עליזה לביא: מועסקי קבלן אלה שנוספו?
<מיכל צוק: לא, תקנים של עובדי מדינה.
<מיכל צוק: באמת, הרחבה מאוד משמעותית, אם נקבל תלונה או נזהה מקומות שבהם יש בעיה מערכתית אז באכיפה יזומה נדע להתמודד עם זה.
<מיכל צוק: ואני חייבת להגיד, אנחנו רואים היום תוצאות מאוד מאוד משמעותיות מבחינת האפקטיביות של האכיפה, אז אני חושבת שזה עונה לשאלה הזאת.
<מיכל צוק: אני חושבת שהתייחסתי לכל הדברים, אלא אם כן יש עוד דברים.
<יעל שמרגד: נעמי מורנו העלתה את הנושא של הרשויות שמפרסמות מכרזים שבהם הארגונים שמבקשים להפעיל נדרשים להשתתף בעלות בניית המעון ולא עניתם.
<נעמי מורנו: כתנאי להפעלה.
<יעל שמרגד: כדי לקבל אותם להפעלה.
<דורון יחיאלי: השלמה לעלות המינהל.
<מיכל צוק: הנוהל לא נכנס למערכת היחסים של הרשות מול קבלני הביצוע שלה.
<מיכל צוק: אנחנו מוודאים שאת הכספים, וזה חלק מתנאי התשלום כמו שמקובל בנהלים אחרים, שכשאנחנו מעבירים כסף אז חלק ממה שיידרשו להראות לנו באבן הדרך הבאה זה לראות שבאמת אותו כסף ששילמנו הועבר לקבלן.
<מיכל צוק: כי אנחנו גם רוצים בכובעים אחרים של משרד הכלכלה ושל הממשלה רוצים לראות שבאמת תנאי התשלום והתזרימים קורים בזמן ושבאמת יש ביצוע.
<מיכל צוק: אבל מעבר לזה אנחנו לא נכנסים.
<דורון יחיאלי: למה משרד החינוך יודע להעביר לארגונים כסף ואתם לא?
<דורון יחיאלי: זה ממשלה אחרת?
עליזה לביא: מה לגבי העלייה במיגון?
<מיכל צוק: אז אמרתי עוד פעם, אנחנו מבחינת עוטף עזה אפס עד שבע, מה שלא היה בעבר, נכיר בעלויות המיגון בתוך הנוהל הזה, זה דורש עוד טיפה עבודה.
עליזה לביא: מה זה נכיר?
עליזה לביא: רק תסבירו לנו, עכשיו שומעת אותך - - -
<מיכל צוק: אם תגיע רשות מעוטף עזה ותבנה מעון, והמעון הזה - - -
עליזה לביא: ומה לגבי הארגונים?
<מיכל צוק: אז אני אומרת עוד פעם, אנחנו עובדים רק מול הרשות, אז אין כאן שום בעיה.
עליזה לביא: וגם לא בעניין הזה של המיגון?
<מיכל צוק: בכלל, כן, כן, כל נוהל התקצוב.
<מיכל צוק: כשהיא תגיש, תבוא אלי - - -
<קריאה: קיימים ארגונים בשטח, אז למה לא לתת את הדעת?
<מיכל צוק: רגע, נזכרתי בעוד עניין כדי להסביר את התהליך כי דובר על לוחות זמנים, אבל כשתגיע אחת מרשויות עוטף עזה ותגיש בקשה לבינוי, הבנוי שלה, נצטרך לשבת ולדייק את הפרטים.
עליזה לביא: למה לא להחליט שמאפס עד שבע כל המעונות עוברים מעון מעון, ארגון, עירייה, אני לא מבינה, למה אי-אפשר - - -
<מיכל צוק: לא הבנתי מה זה ארגון עירייה.
עליזה לביא: את אומרת שאת לא עובדת מול ארגונים אלא רק מול רשויות מקומיות.
<מיכל צוק: אנחנו יודעים לתקצב רשויות מקומיות, כל רשות, אני אומרת בצורה נורא ברורה כי לא ברור לי מה לא מובן.
<מיכל צוק: רשויות בעוטף עזה ממוגנות, יש הנחיה של פיקוד העורף והם צריכים להיות ממוגנים.
<מיכל צוק: עד עכשיו הייתה שאלה: מי נושא בעלות של הדבר הזה, באנו ואמרנו: העלות מוכרת בתוך הנוהל.
<מיכל צוק: בתוך הנוהל תהיה הצהרה של מיגון.
עליזה לביא: מעון של ויצו מאפס עד שבע.
<מיכל צוק: מעון של ויצו, ויצו הוא המפעיל, אני לא יודעת לתת בינוי – המעונות-היום, עוד פעם, זו שאלה אחרת, יכול להיות שעכשיו אני מבינה למה את מכוונת.
<מיכל צוק: בגדול, כל המעונות בעוטף עזה אמורים להיות ממוגנים, איפה שיש פערים אמורה להתבצע לפי החלטות הממשלה עבודה.
עליזה לביא: בני, כמה מעונות לא ממוגנים?
<בני שיק: שבעה.
עליזה לביא: שבעה לא ממוגנים, למי הם שייכים?
<בני שיק: שדות-נגב - - -
<מיכל צוק: וגם שם הייתה עכשיו החלטת ממשלה שמה שהיה יכול להיות – אני אומרת עוד פעם, מה שהייתה הבעיה - - -
<בני שיק: למי הם שייכים?
עליזה לביא: לאיזה?
עליזה לביא: לארגונים או למועצות?
עליזה לביא: כלומר, אני לא מבינה למה את השבעה האלה – מוצאים כסף לכל דבר, סליחה.
<בני שיק: שער-הנגב, שדות-נגב, חושן - - -
עליזה לביא: שבעת המעונות האלה – מה זה משנה לי עכשיו למי הם שייכים, אני לא מבינה את זה.
<מיכל צוק: אני לא מבינה את השאלה עוד פעם.
<מיכל צוק: הייתה החלטת ממשלה, אני אומרת - - -
עליזה לביא: את אומרת שאת יכולה לתקצב רק את מה ששייך לרשות מקומית, נכון?
<מיכל צוק: לא, אני אומרת שני דברים: על הנוהל החדש אמרנו שיש כאן בשורה מאוד משמעותית - - -
עליזה לביא: עזבי נוהל חדש עכשיו, עזבי.
עליזה לביא: אני רוצה לדעת על השבעה האלה.
<מיכל צוק: רגע, אני רוצה להתייחס למה שאת אומרת.
<מיכל צוק: אני לא יודעת על איזה שבעה את מדברת, אני יודעת שראינו - - -
עליזה לביא: הוא יגיד לך, סליחה, מיכל, הוא יגיד לך.
<מיכל צוק: רק רגע, רגע.
<מיכל צוק: אני יודעת להגיד שני דברים שהממשלה עשתה בדיוק בנושא הזה: אחד, במעונות שזיהינו עם פיקוד העורף ועם ראשי הרשויות שיש בעיה בספטמבר לפתוח שנה העברנו עכשיו החלטת ממשלה כדי להעביר להם את ההתחייבות ואת הכסף המהיר כדי שיוכלו לפתוח כמה שיותר מהר, וזה המעון שהיה בניר-עם ויש שם את תושייה וזמרת, זה היה אלה.
<מיכל צוק: כל השאר - - -
עליזה לביא: זאת אומרת, השבעה האלה מכוסים במה שהיא אמרה עכשיו?
<בני שיק: מה שמכוסים במה שהיא אמרה עכשיו אלו שלושה שהייתה אתם בעיות מלכתחילה ועוד שלושה.
עליזה לביא: איזה מזל שאתה פה.
<בני שיק: אבוא כל פעם שתגידי לי.
עליזה לביא: התחייבת.
<בני שיק: הכיתה בשדרות עם - - -
<מיכל צוק: גם על שדרות יש החלטת ממשלה ייעודית שנתקצב.
<מיכל צוק: הם צריכים להגיש את הבקשה, לבנות ואנחנו נאשר אותה.
עליזה לביא: מה שהם מסכימים הם מסכימים.
עליזה לביא: איזה מהשבעה לא מקבל מענה עד ה-1 בספטמבר?
<בני שיק: כל השבעה.
עליזה לביא: לא מקבלים מענה?
<בני שיק: מה שעבר בהחלטת הממשלה האחרונה אלה היו גני-ילדים בשדרות שלא היו חלק מהתהליך; ניר-עם, הפער שהיה בין הבנייה הממוגנת שהייתה בו ובין הפיתוח הסביבתי שהיה צריך לקרות שם; גם בתושייה שלא נספר מלכתחילה בתהליך עצמו.
עליזה לביא: אז מה אנחנו עושים?
<מיכל צוק: לא על-ידינו.
<מיכל צוק: אני אומרת עוד פעם, כל בקשה שתגיע אלינו לבינוי, אני לא יודעת, אני לא פיקוד העורף, לא יודעת ללכת לבנות מעון, אני יודעת להגיד היום בצורה נורא ברורה שכל מעון בעוטף עזה שיגיד לנו: אני צריך הסבה או הרחבה או בינוי של מעון יקבל גם את החלק המיגוני, לכן אני לא מבינה את השאלה בכלל.
<יעל אנדורן: - - - אצלנו.
<יעל אנדורן: התחייבנו לטפל בהם עד תחילת שנת הלימודים.
<מיכל צוק: הנוהל נותן לזה בדיוק - - -
<בני שיק: אני מוכן לעזור.
<בני שיק: אנחנו מוכנים לקבל את המשאב של כל השבעה האלו ונבנה את זה.
<קריאה: אתם לא נותנים להם.
<יעל אנדורן: אנחנו נותנים, אנחנו - - -
<מיכל צוק: אני מציעה ככה, בנושא של המיגון - - -
<בני שיק: בנינו עד עכשיו 177 - - -
<מיכל צוק: אם בניתם 177 למה לא בניתם את השבעה הנוספים?
<בני שיק: מכיוון שהשבעה קמו אחרי החלטת הממשלה כשלא תוקצבו במיגון שהיו צריכים לתקצב אותם והם נשארו בלי.
<בני שיק: אני גם מזכיר לכם עד האירוע האחרון – למשרד הכלכלה אין אגף בינוי, לא תקצבו הקמת מעונות.
<בני שיק: לא הייתה הקמת מעונות.
<בני שיק: היה מישהו שמחליט: תבואו עם מבנה ואנחנו נאפשר לך את הבנייה.
עליזה לביא: מיכל, אי-אפשר להשאיר את זה באוויר.
<מיכל צוק: אני לא חושבת שזה נשאר בכלל באוויר.
<מיכל צוק: אני חושבת שיש כמה החלטות ממשלה רלוונטיות, יש החלטה על שדרות שאמורה להיות בינוי, ויש החלטה - -
<בני שיק: זו דוגמה מצוינת למיגון בתים ביישובים.
<מיכל צוק: - - שלנו כאן
<מיכל צוק: מעבר למעונות של ניר-עם ושל תושייה וזמרת שכבר העברנו את הכסף, שכל מי שיגיש בקשה נטפל בו בדיוק כולל המיגון.
<מיכל צוק: חוץ מזה יש החלטת ממשלה – וגם פיקוד העורף מכיר אותה וגם משרד האוצר מכיר אותה – שדיברה על זה שצריך לעשות בדיוק מיפוי של הצרכים בעוטף עזה של הדברים האלה.
<מיכל צוק: ומאחר שהיא קבעה לוחות זמנים מאוד ברורים, הממשלה מתכוונת לעמוד בלוחות הזמנים האלה, לעשות את המיפוי ולתת להם מענה.
<מיכל צוק: אני לא יכולה להגיד דברים יותר ברורים.
<בני שיק: אפשר לקבל את המיפוי עוד 20 יום.
<מיכל צוק: מצוין, נשמח.
עליזה לביא: תעביר את זה למיכל ואנחנו נבוא לסיור.
<בני שיק: הלוואי והכסף היה עובד באותה מהירות.
<יעל אנדורן: כבר העברנו, הכסף עבד מאוד מהר.
<יעל אנדורן: כבר העברנו מה שהתחייבנו.
<אליעזר שוורץ: מה קורה עם כל מה שהוקצה כרגע גם לארגונים וגם לרשויות?
<מיכל צוק: אגיד עוד שני דברים.
<מיכל צוק: אחד ששאלתם, אני חושבת שהייתה כאן מתוך השאלות שעלו, שאמרו שזה ייקח עכשיו המון זמן לתכנן ואז לא יוכלו להגיע לבינוי, אני רוצה להסביר עוד פעם את הנוהל.
<מיכל צוק: לנוהל יש שני חלקים: חלק של תכנון וחלק של בינוי.
<מיכל צוק: כדי לקבל את תקציב הבינוי מגיעה רשות שהיא כבר מוכנה עם היתר בנייה ביד, ואז כל התהליכים שתיארתם קודם של משך ההתארכות, בכלל הסיפור יהיה אחרינו.
<מיכל צוק: תגיע עם היתר, תוכל לצאת לדרך, ואז נקבנו בלוחות זמנים מאוד מהירים שהיא צריכה בעצם לבוא ולסיים את הבנייה ביחד עם השלטון המקומי.
<מיכל צוק: ועשינו גם עבודה נוספת כדי לראות שזה יהיה גם ריאלי כשניתן תוספת תשלום, בעצם נכיר בעלויות יותר גבוהות עד 100% מהעלות שאנחנו מכירים בה, מהעלות הנורמטיבית למי שיבנה מאותו רגע תוך 12 חודשים.
<מיכל צוק: אנחנו גם יודעים שאפשר לבנות מהר, אנחנו מכירים גני-ילדים שבנו אותם תוך שמונה ותשעה חודשים מהיום של ההיתר, ולכן גם כשלקחנו בחשבון את כל הנושא של התב"ר שצריך לעשות מול משרד הפנים, אז לקחנו את השמונה חודשים ועוד ארבעה חודשים שייקח להוציא את התב"ר, למרות שזה יכול להיות יותר מהר.
<מיכל צוק: אני מרגישה שכבר הפכתי בעצמי למומחית בתחום שהוא ממש לא התחום שלי.
<מיכל צוק: אבל לוקח שנה כדי לבנות מהר, מעבר לזה זה שנה וחצי, ובמקרים מאוד חריגים נתנו שם עוד איזושהי ארכה בשיקול דעת.
<מיכל צוק: כלומר, יש כאן בהחלט בנושא של הבינוי – כל מי שמגיע לפני השלב של הבינוי מבקש תכנון, וגם זה מסלול נפרד שיוכלו לבקש תכנון, לקבל כסף עם הבקשה, ואחר כך כשחוזרים עם היתר הבנייה.
<מיכל צוק: גם שם זה בלוחות זמנים, כי אנחנו לא רוצים להיתקל באותה בעיה שרשות יושבת על כסף ומונעת אותו מאחרים.