GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יעל אלימלך: השירות הציבורי – השירות הציבורי כיום, - -
עליזה לביא: כמה בנות מסיימות תעודת בגרות או שווה תעודת בגרות?
<יעל אלימלך: 5,500 בנות מסיימות מדי שנה את הסמינרים - -
עליזה לביא: לא סמינרים, אני מדברת על התיכוניים.
<יעל אלימלך: אין תיכוניים.
<יעל אלימלך: מסלול המשך טבעי אחרי י"ב, ממשיכים לי"ג,י"ד.
עליזה לביא: אז כמה יהיה שנתון של חרדים?
<יעל אלימלך: 5,500.
<רות אלמליח: יש לי נתונים לענין הזה.
<רות אלמליח: אני מפקחת במחוז החרדי ממשרד החינוך.
<רות אלמליח: לגבי השאלה ששאלת, מספר המסיימות – כ-8,000 תלמידות מסיימות כיתה י"ב בכל שנה.
<רות אלמליח: - - <
עליזה לביא: כמה לא מסיימות?
עליזה לביא: כמה מחזור?
<רות אלמליח: המחזור הוא 8,000.
עליזה לביא: כלומר, כל הנשים החרדיות מסיימות מסלול?
<רות אלמליח: לא, מסיימות י"ב.
<רות אלמליח: רובן מסיימות י"ב, 8,000.
<רות אלמליח: יש כמה עשרות שהן בקידום נוער וכולי אבל הרוב מסיימות.
<רות אלמליח: מתוכן, יש לנו כ-2,500 בנות שעושות בגרות מלאה, שזה בגרות לכל דבר וענין וכ-4,500 שהן נבחנות בשאלוני סאלד.
עליזה לביא: שזה שווה ערך.
<רות אלמליח: נכון.
<רות אלמליח: באמת המשרד עשה מהלך מאד משמעותי, לדעתי, ואנחנו רואים את זה גם בתוצאות בהכרה של הבחינות הללו כשוות ערך לבחינות מקבילות בבגרות.
<רות אלמליח: הרבה בנות מצאו את הדרך להגיע לבגרות בקלות יותר, מבחינת השלמת הבחינות, מה יש להן לעשות וכולי, וזה בפירוש מהסיבה שהכירו להן בשאלונים הללו.
<רות אלמליח: זאת אומרת, אם תלמידה סיימה היסטוריה, עד לפני שלוש שנים היא היתה צריכה לחזור שוב על בחינה, כמעט על אותו חומר, אותן מיומנויות, ממש באותה רמה.
<רות אלמליח: היום זה לא כך.
<רות אלמליח: יש לה את הבחינה, הבחינה נשמרת לה, המשרד מכיר בבחינה הזאת וזה נתן קפיצה מאד גדולה לבנות הללו.
<רות אלמליח: יש לנו כ-500 תלמידות, "תיקים פתוחים" מה שנקרא, באקסטרני, שהן באמת מצטרפות לאט לאט להגשמה של בגרות מלאה.
עליזה לביא: לפני שנה, במקרה, נסעתי באזור רמות וראיתי בחורה רצה ועצרתי לה, והיא אמרה לי שהיא רצה לעשות בחינת בגרות.
עליזה לביא: לא היתה לה אפשרות דרך בית הספר שלה ואז היא הלכה ללמוד בכל המסלולים.
עליזה לביא: שאלתי אותה: בבית לא אפשרו?
עליזה לביא: והיא אמרה לי: אין אצלנו בגרויות ואני עובדת כדי לחסוך כסף כי אני עושה את הבגרויות באופן פרטי.
עליזה לביא: אם הבחינות האלה הן שוות ערך, למה היא צריכה לעשות את הבחינה באופן פרטי?
<רות אלמליח: כיוון שצריך לדעת ששאלוני סאלד הם בארבעה תחומי דעת בלבד.
<רות אלמליח: זאת אומרת, שאר הבחינות הן בחינות פנימיות.
<רות אלמליח: עד לרפורמה החדשה של שר החינוך היום, כל הבחינות האלה היו בחינות חיצוניות.
<רות אלמליח: כדי להגיע לתעודת בגרות הן היו צריכות להיבחן בתנ"ך, מחשבת ישראל, אזרחות, היסטוריה, מקצוע בחירה.
<רות אלמליח: יש כללים לחוקת זכאות לתעודת בגרות.
<רות אלמליח: הן נבחנות בארבעה תחומי דעת – היסטוריה, מתמטיקה, אנגלית ועברית.
<רות אלמליח: לוקחים את הציונים הללו ו"שותלים" אותם בחוקת הזכאות על פי הקריטריונים, והן צריכות להשלים את התנ"ך, את האזרחות, את מקצוע הבחירה אבל הן עושות את זה בקלות.
עליזה לביא: כמה בנות כאלה מגיעות לסמינרים מה-8,000 הללו?
עליזה לביא: 8,000 עוברות לסמינרים בדרך כלל?
<רות אלמליח: לא.
<רות אלמליח: לא כולן עוברות לסמינרים אבל הרוב עובר.
<רות אלמליח: צריך להבין שזה משהו בתרבות.
<רות אלמליח: להמשיך בסמינר זה לא מתוך איזה שהוא רעיון שאני צריך ללמוד אלא זה בתרבות, מתוך איזו שהיא מסגרת.
<רות אלמליח: לכן, רוב הבנות כן ממשיכות במסגרת הזאת.
<רות אלמליח: בתוך המסגרת יש לנו את החלוקה של בנות שהולכות למקצועות חלופיים ולאו דווקא לחינוך.
<רות אלמליח: מה שראינו כאן
<רות אלמליח: בנתונים, הם נכונים ונכונים מאד אבל עד 2010.
<רות אלמליח: זאת אומרת, לדעתי בארבע, חמש השנים האחרונות קרה מהפך רדיקלי בנושא הזה - -
עליזה לביא: בואי ספרי לנו על המהפך הזה.
<רות אלמליח: אני חושבת שבעוד כמה שנים יהיה מחסור במורים גם במגזר הזה מכיוון שיש יוקרה מאד מאד גדולה למקצועות החלופיים כמו הנדסאים, הייטק, אדריכלות, ייעוץ מס, ראיית חשבון.
<רות אלמליח: כל המקצועות האלה ממש ממש נכנסו בגדול בסמינרים.
<רות אלמליח: מבחינת הציבור יש הסתכלות מאד מעריכה למקצועות האלה.
<רות אלמליח: זאת אומרת, זה לא שמי שהולך לשם הוא פחות או יהיה לו שילוב פחות טוב.
<רות אלמליח: זה ממש לא, זה בדיוק הפוך.
עליזה לביא: כל זה היה נכון אילו היינו נותנים למהלך הזה להמשיך אבל מה שקרה בחודשים האחרונים זה שהמדינה מתערבת בתמריצים לגברים.
עליזה לביא: ומה שאני שואלת היום, לפני שנבוא עוד ארבע, חמש שנים ונגיד: איך לא צפינו את זה, מה היו ההשלכות על מקומן של הנשים כי למעשה, התחיל להיות מרוץ מאד גדול כי מי שמתוגמל, הקרנות שמממנות, ההשכלה שנפתחת, המעסיקים שמתוגמלים על העסקה.
עליזה לביא: כלומר, אם יבוא היום גבר חרדי ואישה חרדית, אפילו שהוא פחות משכיל, אבל מקום העבודה מתומרץ על להעסיק חרדי ולא חרדית, למעשה נתחיל לראות את זה רץ אחורה ולא רק זה שיהיה לך היצף של מורות שאת לא מנבאת אותו היום - -
<יעל אלימלך: יהיה היצף של מתכנתות, גרפיקאיות.
<יעל אלימלך: ..
עליזה לביא: את צריכה להסתכל מה יקרה.
<רות אלמליח: מכיוון שמה שציינת קודם, יש מקומות מאד מסוימים לתעסוקה לנשים הללו.
<רות אלמליח: זאת אומרת, אם זה היה משהו פתוח, לא היינו מקבלים את זה בריכוז כל כך גבוה.
<רות אלמליח: זה גם מרוכז מבחינת התחומים אבל מרוכז גם מבחינת מקומות התעסוקה.
<רות אלמליח: ואז, שני הריכוזים יחד יוצרים משהו עוד יותר צפוף.
עליזה לביא: כמה בנות מה-8,000 האלה הולכות לאוניברסיטה?
עליזה לביא: או שאין מציאות כזאת.
<רות אלמליח: כמעט ולא, רק בשלב יותר מאוחר.
עליזה לביא: אחרי הסמינר?
<רות אלמליח: כן, אחרי.
<רות אלמליח: יותר מאוחר אבל זה לא אחוז גבוה.
<קריאות: יש את המוסדות האקדמאים.
עליזה לביא: כמה הולכות למוסדות האקדמאיים?
<רות אלמליח: אין לי נתון אבל זה הולך וגדל משנה לשנה.
<יעל אלימלך: נפתחו לאחרונה כמה מוסדות חרדים.
<רחלי איבנבוים: פחות מ-1000 נשים בשנה.
<נעמה עידן: הרבה פחות מ-1000.
<רות אלמליח: זה עדין לא ב"מיינסטרים".
<רות אלמליח: עדין יש קבוצות, גם קבוצות טובות, שבאמת יוצאות למכללות או לכל מיני מסגרות כאלה שנפתחות על פלטפורמה אקדמית אבל הרוב עדין לא שם.
<רות אלמליח: הרוב נמצא בתוך המסגרת - -
<יעל אלימלך: אוקי, הגענו לבעיה.
<יעל אלימלך: בעצם כבר די דיברנו עליה, הבעיה פה, לפי איך שאנחנו רואים אותה זה מדיניות הממשלה.
<יעל אלימלך: עידוד הגברים לצאת לעבודה על ידי תמריצים וכל מה שקשור בזה מסכן את ההישגים שהשגנו עד כה.
<יעל אלימלך: למה?
<יעל אלימלך: מחקרים הראו שמה שגורם לאישה חרדית לצאת לעבוד זה בעיקר המצב הכלכלי.
<יעל אלימלך: זה בראש מעייניה להביא פרנסה הביתה, לתת אוכל לילדים.
<יעל אלימלך: הנושא של מימוש עצמי ופיתוח עצמי ושליחות חברתית זה פחות.
<יעל אלימלך: לכן, כאשר הגבר יוצא לעבוד במקביל לאישה, ממילא האישה תעדיף לחזור הביתה וייווצר אפקט הדלת המסתובבת מכיוון שמבחינתה, כאשר ייכנס שכר הביתה, אפילו שזה שכר לא מספק אלא זה יהיה שכר במקום מה שהיא היתה מביאה, אז היא תחזור הביתה, היא תעדיף לשבת בבית.
<יעל אלימלך: בדקו וראו ש-40% מהנשים חושבות כך, שזה אחוז מאד גבוה.
<רחלי איבנבוים: - - -
<יעל אלימלך: מה קורה בפועל?
<יעל אלימלך: אנחנו עוד לא יודעים.
<יעל אלימלך: אנחנו נראה מה יקרה כשהגברים יצאו אבל זו הסכנה שאנחנו חוזים אותה בגלל המניע של האישה, שהוא מניע כלכלי בעיקר, ואז אפקט הדלת המסתובבת זה הדבר שהכי מפחיד אותנו כי אז כל ההישגים שהשגנו עד כה ירדו לטמיון ומשכורת אחת עדין תשמר את העוני.
<רחלי איבנבוים: כשמדברים על הישגים, אני חושבת שכדאי לשים דגש כשמדברים על הישג מבחינה מסחרית נטו של שיעורי תעסוקה, לא מבחינה איכותית כי מבחינת איכות תעסוקתית אנחנו רואים שיש בעיה משמעותית מאד.
<רחלי איבנבוים: זה הישג שעדין לא הגענו אליו.
<יעל אלימלך: נכון, זה בעיקר.
<יעל אלימלך: אני יכולה לספר לכם בתוקף עבודתי ב"תמך", שאני רואה שרוב המשרות שמוצעות היום לנשים החרדיות זה שירות לקוחות, זה עבודת כפיים, זה עבודת מזכירות.
<יעל אלימלך: אני לא נתקלת בשנה האחרונה במשרות גבוהות יותר וזה פשוט - -
עליזה לביא: שזה נובע איפה?
עליזה לביא: הרי אם אנחנו רואים עליה בהשכלה מצד אחד, אז איפה את מזהה את - -
<יעל אלימלך: בגלל שהממשלה הפסיקה לתת תמריצים ותכנית "צופיה", שבאמת היתה תכנית של משרד הכלכלה לקידום נשים שעמותת "תמך" הובילה אותה, עבדה עד 2013 והפסיקה.
<יעל אלימלך: כלומר, הממשלה החליטה שכרגע הגענו ליעד ואין צורך להמשיך.
<יעל אלימלך: לכן, המעסיקים כיום מעדיפים להעסיק פחות נשים חרדיות.
<יעל אלימלך: אם עד כה המעסיקים קיבלו תמריצים עבור נשים חרדיות אז הם העדיפו לקחת אישה חרדית, היתה העדפה מתקנת אבל כיום המצב הוא לא כזה.
<יעל אלימלך: אין גיוסים והמצב ממש לא פשוט מהבחינה הזאת.
<א': סליחה, אני גם חושבת שאין מספיק מקומות חרדים לנשים שלומדות, הן עדין נוטות להישאר במגזר החרדי ואין מספיק מקומות חרדים שיכילו אותן, זו גם אחת הסיבות.
<א': אין פלטפורמה שתקבל את ההשכלה שלהן כי כמה שהן משכילות ולומדות ויש להן תארים, הן רוצות להישאר במגזר ואין מספיק מקומות במגזר.
<א': אין מספיק מקומות עבודה שיכילו את התארים שהן עשו או את ההשכלה שלהן.
<א': לכן, - -
<רחלי איבנבוים: אני אשמח להגיד את מה שא' אמרה בכובע השני שלי כאן:
<רחלי איבנבוים: בחודשים האחרונים אני הקמתי ומנהלת תכנית בשם "מובילות".
<רחלי איבנבוים: תכנית שמכוונת בדיוק לאיכות תעסוקתית של נשים חרדיות ולתמהיל נורמטיבי.
<רחלי איבנבוים: מה שאנחנו מגלות, מעבר לזה, שאין בעיה או יש מספיק נשים חרדיות מצוינות, איכותיות, עם כישורים יוצאי דופן שרוצות מאד לצאת מהחממה, שרוצות מאד לעבוד, להשקיע בעבודה גם בהיקף של שעות, גם בעבודה בסביבה מעורבת.
<רחלי איבנבוים: לעומת זאת, הקושי המשמעותי מאד הוא מול מעסיקים.
<רחלי איבנבוים: הבעיה שדפוס התעסוקה של נשים חרדיות היום, כשמעסיק שומע אישה חרדית או פתח את הדרך לנו, כמובילות, ישר אמר: בטח, בשמחה, תביא כמה שיותר נשים, יש לי מקומות פנויים בשירות לקוחות, יש לי מקומות פנויים באיזו שהיא עבודת דחק כזאת או אחרת בשכר מנימום.
<רחלי איבנבוים: דפוס ההעסקה של נשים חרדיות המצטייר כ"הודיות" של ישראל, כנשים שמגיעות עם דרישות נמוכות מאד, בתחתית הפירמידה, והאתגר הוא מצד אחד לסלול את הדרך לנשים חרדיות, להראות להן שאפשר יותר מזה, שיש להן לאן לשאוף, שהעבודה היא לאו דווקא בהכרח איזו שהיא עבדות בעד כמה גרושים אפורים ובודדים אבל מצד שני, גם ליצור תמריצים ולחנך את המגזר העסקי שהנשים החרדיות יכולות, מוכשרות לא פחות ויכולות לתת תועלות.
עליזה לביא: את השתמשת במינוח "ההודיות של המזרח התיכון" אבל זה נובע מאיפה?
עליזה לביא: מכך שנשים חרדיות מחונכות לבקש פחות, פחות דורשות או אולי העובדה שהמשפחות הן מרובות ילדים או משהו בסטריאוטיפים.
<רחלי איבנבוים: אני חושבת שמציאות כל כך מוקצנת חייבת להיות ממספר סיבות, זאת לא סיבה אחת אבל ברור שנשים חרדיות חייבות את הכסף, גם אם הוא שכר מינימום, כנראה יותר מאוכלוסיות אחרות.
<רחלי איבנבוים: ומקובל, הן מחונכות לעבודה קשה, הן מחונכות לא להתלונן.
<רחלי איבנבוים: בסקרי המעסיקים כמעט כולם מוכיחים כי העובדות מסורות מאד, מקבלות מרות.
<רחלי איבנבוים: לא מסתכלות עם עיניים החוצה לאן לטפס.
<רחלי איבנבוים: הן צריכות את הכסף.
עליזה לביא: כלומר, יש פה לדעתך ניצול של עולם העבודה את המצוקה של הנשים החרדיות?
<רחלי איבנבוים: אני לא יודעת אם אפשר לומר "ניצול", כי זה בסופו של דבר שוק חופשי, ואם עובדת מוכנה לעבוד בשכר כזה, ואם כוחות השוק - -
<קריאה: אפשר להגיד דבר כזה.
<רחלי איבנבוים: אפשר להגיד "ניצול"?
<רחלי איבנבוים: אישרו לי להגיד את זה.
<רחלי איבנבוים: - - אני חושבת שנעצרים מול הנתון של שיעורי תעסוקה, וברגע שרואים ששיעורי התעסוקה של נשים חרדיות הוא גבוה, מסמנים איזה שהוא וי, מסירים את הנושא ואמרים: הוא בסדר.
<רחלי איבנבוים: לא מסתכלים לעומק, לא מסתכלים שאישה חרדית בזמננו היא גם אמא להרבה מאד ילדים בגיל מאד צעיר, גם משק הבית על כתפיה, היא גם עובדת הרבה מאד פעמים כמפרנסת יחידה.
<רחלי איבנבוים: היא גם עובדת בעבודה שהיא פיזית קשה מאד ומאתגרת וחסרת סיפוק וגם מכניסה שכר שהוא עלוב.
<רחלי איבנבוים: אם מסתכלים על חייה של האישה החרדית כמכלול, מדובר על בעיה מהותית מאד.
עליזה לביא: אתה יודע, איתן, בפגישה הקודמת היתה ישיבה מאד קשה בנושא של הגננות החרדיות.
עליזה לביא: היום אתה משלים לי תמונה כי כשהלכנו ועשינו גם עבודת בילוש סביב הסוגיה הזאת כי חלקן מועסק בכל מיני עמותות שאפילו לא מפוקחות על ידי משרד החינוך, שלא יכולנו לקבל נתונים אבל מה שקרע את ליבנו יותר מהכל זה המשפט שנאמר כאן:
עליזה לביא: בסדר, אז מקסימום תעזבי, יש כל כך הרבה שמחכות בתור.
עליזה לביא: היום, כשאתה פרשת לפנינו את הסטטיסטיקה ואת הגרפיקה, ואני פונה אליך במשרד החינוך, בשאלה: אחד הכלים שקיימים, אני יודעת שהוא מוצלח מאד במגזר הערבי ופחות ביהודי לצערי, וזה הנושא של הסללה.
עליזה לביא: כבר מכיתות ט',י', בנות מוכוונות.
עליזה לביא: יש אפשרות לחשיבה מערכתית בתוך בתי הספר החרדיים להסללה דומה, בטח היום עם שינויים בעולם העבודה, עם פתיחות שקורית בתוך המרחב החרדי, עם הבנה לרגישות, עם הצפי שאנחנו רואים לקראת מה אנחנו הולכים אם לא נתערב?
<רות אלמליח: אז קודם כל, יש.
<רות אלמליח: זאת אומרת, זה דווקא תחום מאד פורח במגזר החרדי, כל הנושא של הטכנולוגיה, המגמות הטכנולוגיות מכיתה י' כמעט בכל בית ספר חרדי לבנות וגם בקבוצה מסוימת של בנים, אלה שהם לא בתרבותי-ייחודי, מה שנקרא: הישיבות הקטנות, אלה שנמצאים בבתי הספר שהם בתי ספר לכל דבר, ויש הרבה.
<רות אלמליח: המשרד נותן להם עדיפות, בפירוש.
<רות אלמליח: כל בקשה של בית ספר חרדי למגמות נשקלת מאד ברצינות וניתנת עדיפות לאישור מגמות במגזר מתוך התפיסה הזאת.
<רות אלמליח: המגמות הן ממש בשלל רחב של אפשרויות.
<רות אלמליח: יש לנו ממגמת חינוך, שזה קצת יותר נמוך שהולך אחר כך לסיעוד, מגמת חינוך, הנדסת תוכנה, אדריכלות, ניהול עסקי, שזה הולך לקראת ייעוץ מס וכולי.
<רות אלמליח: בפירוש יש ורוב רוב בתי הספר, הרוב המוחץ, אכן מפעיל את המגמות הללו.
<רות אלמליח: תחת פיקוח של המשרד הן גם ניגשות לבחינות בגרות במגמות הללו ומקבלות תעודה טכנולוגית של המשרד.
עליזה לביא: נמצאים אתנו גם נציגי משרדי הממשלה.
עליזה לביא: משרד הכלכלה, מי רוצה לדבר?
עליזה לביא: שירה ברלינר, מנהלת תחום תעסוקת חרדים.
<שירה ברלינר: קודם כל, אני רוצה להגיד שבניגוד למה שמשתמע, מבחינתו, הנשים החרדיות לא נשארו בחוץ.
<שירה ברלינר: אנחנו מאד מאד שמחים על המגמות החיוביות של תעסוקת חרדים בשנים האחרונות, ואני אוסיף פה על איתן, שלמיטב ידיעתנו הנתון האחרון של הרבעון הראשון של 2014 מצביע על 69 אחוזי השתתפות בכוח העבודה בקרב נשים, שיעורי תעסוקה, בניגוד ל-61% שב-2011 - -
<שירה ברלינר: 69.2, שזה מאד יפה ולמותר לציין שעוקף ומשאיר באבק מאחור את יעדי הממשלה לשנת 2020.
<שירה ברלינר: יפה מאד ובאמת לכל ציבור הנשים החרדיות מגיע פה שאפו על היציאה לעבודה ובאמת, אנחנו מאד מרוצים מזה.
<שירה ברלינר: לעומתם, כמו שאיתן ציין, הגברים, כיום, לא באותו מצב בהשוואה לשיעור תעסוקה של 81 בקרב גברים ישראלים בכלל.
<שירה ברלינר: הגברים החרדים עומדים על 44% נכון לרבעון האחרון של 2014.
<שירה ברלינר: יש עליה, לא כפי שהיינו רוצים אבל יש עליה, וזה באמת אתגר מסוג אחר ומליגה אחרת בכלל.
<שירה ברלינר: לאור יעדי הממשלה שהם גם 63% גם לגברים לשנת 2020, אנחנו במשרד ובממשלה, לאור היעדים האלה, באמת פועלים לחיזוק הגברים ולעידוד יציאה לעבודה בקרב הגברים.
<שירה ברלינר: כל זה לא אומר שהשארנו את הנשים מאחור.
<שירה ברלינר: זה נכון שהפרופורציות השתנו, בין היתר גם בגלל חוק השוויון בנטל, שגם מטיל עלינו אתגר מאד גדול אבל הסיוע לנשים לא נעלם.
<שירה ברלינר: לצורך העניין, עידוד המעסיקים, רק בשנת 2013 כ-600 נשים קיבלו סבסוד שכר במסגרת מסלול תעסוקה, השוואה לפחות מ-200 גברים.
<שירה ברלינר: ב-2014 זה נכון שעוד לא יצאה הקצאה אבל אין בזה שום ענין של מדיניות.
<שירה ברלינר: חוזר המנכ"ל לא השתנה, זה רק ענין של תזמון.
<שירה ברלינר: לענין כלי המשרד האחרים – זה נכון שאנחנו משתדלים להקצות עכשיו יותר לגברים אבל בין היתר, שוב, כי האתגר בגברים הוא הרבה יותר גדול וגם כי נשים, כפי שצוין פה, הן מבחינה תעסוקתית חיה קצת שונה.
<שירה ברלינר: הן פחות צריכות את ההכשרה, הן יותר מוכשרות, הן מגיעות מהבית עם יותר כלים בניגוד לגברים שכידוע, מגיעים הרבה פעמים נטולי כלים תעסוקתיים ולכן, אנחנו באמת משתדלים לתת לגברים ולנשים כלים מסוג אחר.
<שירה ברלינר: מה זה כלים מסוג אחר?
<שירה ברלינר: בין היתר, אנחנו עובדים גם בתוך הסמינרים באמצעות תכנית חן של תב"ת, שזה בשיתוף הג'וינט וממשלת ישראל, שזו תכנית שמלווה הרבה מאד נשים כבר בסמינרים ובמקצועות שהם לאו דווקא חינוך.
<שירה ברלינר: בין היתר הנדסאות, אדריכלות, מקצועות כאלה שהם נדרשים בשוק העבודה וזה כוח עבודה, שלמיטב ידיעתנו יוצא החוצה ונחטף בשוק העבודה והוא באמת מאד איכותי ואנחנו מאד מרוצים ממנו.
<שירה ברלינר: זאת באמת תכנית שאנחנו, מבחינתנו, היום היא ברמת תכנית תב"ת, שזה אומר שהיא עוד לא מוטמעת לחלוטין בממשלה אבל אנחנו רואים לה עתיד גם בתוך הממשלה.
<שירה ברלינר: אנחנו נותנים לנשים כלים גם ביזמות.
<שירה ברלינר: רק בשנה שעברה כ-2000 נשים השתתפו בקורסים ובכלים של הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים.
<שירה ברלינר: אנחנו נותנים שוברים, זה נכון שלא בכמויות כפי שהיינו רוצים אבל זה גם שאלה של תזמון.
<שירה ברלינר: אנחנו ממשיכים לתת ולתת וכאן הלאה וכן הלאה.
<שירה ברלינר: לא השארנו את הנשים מאחור רק נתנו יותר לגברים.
<שירה ברלינר: שוב, אנחנו מברכים על כל התקדמות במצב התעסוקתי של נשים ואנחנו לא שוקטים על השמרים.
<שירה ברלינר: ככל שיש רעיונות - -
עליזה לביא: מה מידת התמריצים שלכם למעסיקים?
עליזה לביא: את יכולה לתת לנו את הנתונים?
<שירה ברלינר: למעסיקים?
<שירה ברלינר: שוב, ב-2013 יצאו בסדר גודל של 37 מיליון שקלים בכלל לחרדים, לפי ההוראה הרלוונטית כאשר מתוכם בערך - -
<רן מלמד: הוצאו 37 בפועל?
<רן מלמד: מתוך כמה?
<רן מלמד: כמה כסף היה ובכמה כסף השתמשתם?
<שירה ברלינר: אני לא יודעת מה היה - -
<רן מלמד: מה היה התקציב וכמה היה הניצול, כי זאת שאלת המפתח.
<רן מלמד: מהנתונים שלנו, גברתי, יושבת ראש הוועדה, הניצול של משרד הכלכלה בנוגע לתעסוקה, גם לאימהות חרדיות, הוא בתת ניצול גדול מאד.
<רן מלמד: שתבוא, אני חושב, הנציגה, ושתגיד: אלה הנתונים, זה הכלי.
<רן מלמד: ככה כסף שמנו לו, ככה כסף הוצאנו - -
עליזה לביא: אנחנו יכולים לקבל את הנתונים ממשרד הכלכלה?
<רן מלמד: - - וגם לבדוק את הקריטריונים שלפיהם אפשר לקבל, כי זאת הבעיה השנייה.
<רן מלמד: הקריטריונים הם כאלה שרוב האימהות כאן לא יכולות לקבל את התקציב או את הסיוע שהמשרד נותן.
א': תגידי, הביטול של "תמך" ב-2013 שייך אליכם, קשור אליכם?
א': אתם נתתם את התמריצים?
א': למה?
<שירה ברלינר: קודם כל, לענין הנתונים, אני אדאג שהם יעברו אבל בכל מקרה, חשוב להדגיש שרוב הכסף עדין עובר לנשים בגלל שזה כוח עבודה שהוא יותר מתאים למשרות.
<שירה ברלינר: זאת אומרת, יש לנו בעיה להביא את הגברים לנקודה שבה הם יכולים לקבל את הכסף - -
<רבקה נאקי: יש מלא סייגים עד שאישה יכולה לקבל משהו, היא כבר לא זכאית בדרך כלל.
עליזה לביא: למה את מתכוונת?
<רבקה נאקי: אני נציגת עיריית ירושלים בקבוצה לנשים חד-הוריות מובילות שינוי.
<רבקה נאקי: אנחנו מנסים לשנות את חוק המזונות כדי שאישה תוכל לצאת לעבוד ולהתפרנס בכבוד.
<רבקה נאקי: אני אישה חד-הורית עם שלושה ילדים.
<רבקה נאקי: קיבלתי ממשרד התמ"ת דף שאני יכולה לקבל השתתפות בצהרונים ומלא תנאים שבפועל, אני לא יכולה בכלל להיות שותפה בקריטריון הזה, לקבל את הזכאות.
<רבקה נאקי: אני חושבת שהדף נמצא אצלי ואם אתם רוצים, אני יכולה להציג לכם אותו כאן.
<שירה ברלינר: ככל שיש קשיים פרטניים, אנחנו נשמח לשמוע ולנסות - -
<קריאה: זה לא פרטני.
עליזה לביא: רן, אולי תשב רגע ליד השולחן ותעשה לי סדר.
עליזה לביא: אני רוצה להבין מה אני לא יודעת ממשרד הכלכלה.
<רן מלמד: אני חושב שהבעיה הגדולה נמצאת בשלושה מקומות.
<רן מלמד: זה מתחיל בזה שקובעים קריטריונים שחלק גדול מהאנשים פשוט לא עומד בהם.
<רן מלמד: זה קריטריונים של מספר ילדים, של רמת הכנסה, של איפה הן גרות וכולי וכולי.
<רן מלמד: הדבר השני זה הסברה, שלא מציגים את הדברים כמו שצריך והמידע לא מגיע לאימהות בצורה ברורה, פשוטה ובהירה כדי שהן יוכלו להשתמש בנתונים ולקבל את מה שמגיע להן, הן לא מקבלות.
<רן מלמד: התוצאה הישירה של זה היא שהרבה מאד מיליונים של כספים לא מנוצלים.
<רן מלמד: כשהם לא מנוצלים בשנה מסוימת, אנחנו יודעים שהם חוזרים לאוצר ואז האוצר בא ואומר בצדק: חבר'ה, אם לא השתמשתם, לא צריך לתת את זה עוד פעם.
<רן מלמד: זה מאד יפה לבוא ולהגיד שהם נותנים את הכסף.
<רן מלמד: אני יודע בוודאות מאד גדולה, ישבתי על זה עם המשנה למנכ"ל משרד הכלכלה.
<רן מלמד: יש תקציבים שפשוט לא מנוצלים כי אין מי שינצל אותם.
<רן מלמד: כל עוד לא יתנו את הנתונים - -
עליזה לביא: אני לא כל כך מצליחה לקבל ממך תשובות.
עליזה לביא: נראה לי שהתשובות לא בפיך.
<אורי שיינין: אפשר להתייחס רק לסוגית התקציב?
<אורי שיינין: שתי נקודות שהעלה פה רן, שאני יכול להתייחס אליהן כי הוא פירט אותן.
<אורי שיינין: לגבי שאר הנקודות שהוא לא פירט, שהוא אמר באופן כללי, אנחנו כמובן נשמח לקבל.
<אורי שיינין: רן מכיר אותנו ובדרך כלל נוטים לשמוע לעצותיו.
<אורי שיינין: לגבי הנקודה של ניצול התקציב - אני חושב שמה שרן התכוון זה בהקשר של תכנית החרדים הכללית.
<אורי שיינין: כמו שכולכם יודעים, עבר בכנסת לפני מספר חודשים מועט חוק השוויון בנטל, ששינה את כל ההסדרים הקיימים וגרם לממשלה לבוא ולעשות שינוי חשיבה מחודש על תכניות החרדים.
<אורי שיינין: משרד הכלכלה נערך לזה, ויש תקציב של חצי מיליארד שקל לחמש שנים לטובת תכניות תעסוקת חרדים.
<אורי שיינין: כמו שאתם יודעים, הנעת תכניות בממשלה זו הנעת תכניות שהרבה פעמים מתעכבות בשל עיכובים שונים וזה לא המקום והזמן להיכנס לכל עיכוב, למה בבני-ברק זה התעכב ולמה בירושלים מרכז הכוון התעכב אבל תקציבים התעכבו ולכן, שיעור הניצול שבטח לזה רן מכוון, בסך הכל, בתמונה הכללית, שיעור הניצול הוא יחסית נמוך.
<אורי שיינין: אבל, וכאן צריך להוסיף נקודה חשובה: התכנית היא תכנית חמש-שנתית על חצי מיליארד שקל.
<אורי שיינין: ככל שכמו שהשנה היה שיעור ניצול תקציב נמוך, הוסכם בין משרדי הכלכלה והאוצר ובעצם מדיניות הממשלה, שהחצי מיליארד שקל עדין מיועד לזה.
<אורי שיינין: זאת אומרת, יצא חצי מיליארד שקל.
<אורי שיינין: יכול להיות שהתחלנו קצת בצורה חלשה אבל השנה ובשנה הבאה אתם תראו את התוצאות.
<אורי שיינין: התוצאות יראו בשטח.
<אורי שיינין: אז לכן, הטענות העיקריות לגבי אחוז הניצול וזה שהכסף חוזה לאוצר המדינה, אז התקציב לא חוזר לאוצר המדינה להיפך, אוצר המדידה צריך למממן פה הוצאה שהיא הוצאה בלתי צפויה כי ברגיל, מה - -
עליזה לביא: אתה יכול לתת לי חלוקה מגדרית של כל מה שאתה אומר?
<אורי שיינין: של כל תקציב החרדים?
<רן מלמד: אתם משקיעים היום כסף בהקמה של מרכזי הכוון שכרגע לא מופעלים כי לא הצלחתם להגיע לדברים שאתם רוצים להגיע, במקום לעבור לשיטה של תמיכה ישירה במי שצריכה.
<רן מלמד: תנסו לשאול פעם את הנשים מה הן רוצות, מה הן צריכות.
<רן מלמד: אל תריצו אותן למרכזי הכוון של גופים פרטיים ואחרים, שגוזרים את הקופון מתוך התקציב הזה לעצמם.
<רן מלמד: תנסו לשבת עם האימהות ולשאול אותן מה הן רוצות.
<שירה ברלינר: אפשר להגיב על העובדות: היום, מתוך 10 מרכזי הכוון שאנחנו מתכננים לפתוח השנה, שמונה וחצי, אפשר להגיד, כבר פתוחים ופועלים במלא ההיקף.
<שירה ברלינר: לגבי האפשרות - -
<רן מלמד: כמה הם עולים?
<שירה ברלינר: הם עולים עשרות מיליוני שקלים - -
<רן מלמד: אז מה קורה בהם?
<רן מלמד: את יכולה לפרט כמה הם עולים?
<שירה ברלינר: סליחה, אפשר לסיים את התגובה?
עליזה לביא: בואו נשמע את שירה, בבקשה.
עליזה לביא: כן שירה.
<שירה ברלינר: היום מרכזי ההכוון מיועדים הן לגברים והן לנשים.
<שירה ברלינר: אישה שתגיע למרכז ההכוון תקבל את השירות המלא במרכז ההכוון.
<שירה ברלינר: יותר מזה, אנחנו מודעים לזה שבשנים קודמות מרכזי ההכוון, בפרט המפתחות, מה שנקרא "תכנית מפתח" של הג'וינט ושל תב"ת, היא אך ורק לנשים.
<שירה ברלינר: סדר גודל של למעלה מ-10,000 נשים קיבלו סיוע במרכזים האלה עם שיעורי השמה מאד יפים של בין 50% ל-60%.
<שירה ברלינר: עכשיו המרכזים עוברים לפוקוס לגברים מהסיבות שפירטתי, כיוון שיעדי הממשלה מחייבים אותנו לתת מענה לסוגיית הגברים.
<שירה ברלינר: כיוון שלא רצינו לעשות מהלך חד ולהגיד שמהיום מטפלים בגברים, יעדי המרכזים הם כאלה ששיעור הנשים בהם הולך ופוחת לאורך טווח של שלוש שנים.
<שירה ברלינר: זאת אומרת, אנחנו מכירים בזה שצריך להמשיך לתת מענה לנשים.
<שירה ברלינר: אנחנו רוצים להמשיך לתת מענה לנשים, לא בהכרח בכלים האלה.
<שירה ברלינר: שוב, אנחנו פתוחים לשמוע על כל כלי קידום לנשים, אנחנו פועלים לטובת פרויקטים לקידום לנשים, בין היתר בתב"ת, בתכנית חן, בשלל כלים שאנחנו מנסים לסייע בהם לנשים.
<שירה ברלינר: זה פשוט לא בהכרח אותו שירות שאפשר לקבל במרכזי ההכוון ולטווח הארוך, - -
עליזה לביא: אני הבנתי שאני לא מבינה מה שאני לא מבינה.
עליזה לביא: אני רוצה לקבל נתונים מגדריים, פילוח מגדרי של הדברים שכרגע גם אתם אמרתם וגם האוצר.
עליזה לביא: אני רוצה לדעת איפה זה עומד היום ולאן אנחנו הולכים כי להערכתי, כל השינוי הזה יזיז את הנשים החרדיות אחורה.
<יעל אלימלך: זה בדיוק מה שקורה.
<מאירה בסוק: הם לוקחים גברים במקומן.
<יעל אלימלך: זה מה שדיברנו, על הדלת המסתובבת.
עליזה לביא: אני מבקשת לקבל את הנתונים על פי פעילות מגדרית - -
<שירה ברלינר: אין בעיה.
<שירה ברלינר: הנתונים הנכונים ימסרו ואנחנו עוקבים אחרי הנתונים.
עליזה לביא: אני מבקשת לפרוטוקול, אני רוצה לקבל את הנתונים גם.
<לאה וינדר: אני יכולה להוסיף פה משהו על הדף הזה, ששלחו גם לי?
<לאה וינדר: אני אם חד-הורית, אני חברה בארגון "אם הבנים".
<לאה וינדר: חוץ מזה, אני סטודנטית לסיעוד בשנה א' בבית החולים "שערי צדק".
<לאה וינדר: הדף הזה פשוט לא רלוונטי לגביי.
<לאה וינדר: הוא מוציא לי את העיניים - -
עליזה לביא: מה זה הדף הזה?
<לאה וינדר: - - הנדון: סיוע להורים יחידים.
<לאה וינדר: השתתפות במימון צהרונים, חוגים, קייטנות ועוד.
<לאה וינדר: המצב הוא שאבי הבנות שלי לא משלם את המזונות.
<לאה וינדר: אני מקבלת מהמדינה סכום של 3,200 שקל בחודש, מה שאומר שאסור לי להרוויח מעל 600 שקל גם אם הייתי רוצה להשתכר.
<לאה וינדר: זה אומר שפלוס קצבת ילדים של 700 שקל, זה ההכנסה שלי.
<לאה וינדר: מי שרוצה את הדף חשבון שלי, אני מסכימה לתת לכן את זה.
<לאה וינדר: בסך הכל, זה 3,900 שקל, שאני אמורה לפרנס עם זה אותי ואת הבנות שלי.
<לאה וינדר: ארבע בנות יש לי, אחת מהן נכנסת בשנה הבאה לחינוך מיוחד, היא צריכה פסיכולוג קליני.
<לאה וינדר: אין לי, היא לא מקבלת את זה כי פשוט אין לי את הכסף.
<לאה וינדר: מי שרוצה לפתוח לי את הארנק ולספור כמה כסף יש לי עד סוף החודש מוזמן לעשות את זה.
<לאה וינדר: אני יכולה לחסוך לכם את זה ולהגיד לכם שיש לי 18 שקל בארנק.
<לאה וינדר: עוד דבר רציתי להגיד: יש לכם כאן
<לאה וינדר: את החוברת ממרכז "טאוב", פתחתי את זה, ערוך ממש יפה.
<לאה וינדר: חסר לכם מגזר שלם, מגזר ענק, מגזר של החד-הוריות.
<לאה וינדר: אנחנו מגזר בפני עצמו.
<לאה וינדר: אנחנו לא מתחת לקו העוני, אנחנו המון המון מתחת לקו העוני.
<לאה וינדר: תחשבו גם כן שאם הגרוש שלי, אבי בנותיי, לא משלם מזונות, הוא לא משלם שום דבר אחר.
<לאה וינדר: משכנתא – אני מתמודדת עם זה לבד.
<לאה וינדר: מתוך ה-3,900 שקל בחודש, 2,400 שקל כל חודש יוצא לי רק למשכנתא.
<לאה וינדר: אני סטודנטית.
<לאה וינדר: מלגות?
<לאה וינדר: לכו תנסו להשיג מלגות.
<לאה וינדר: אין מלגות.
<לאה וינדר: אני השגתי מבית הספר שלי מלגה אבל זה רק בתנאי שאני עוברת לשנה הבאה, מה שאומר שאני מקבלת את זה רק בשנה באה.
<לאה וינדר: השנה הזאת קיבלתי חצי מלגה מארגון "יד אליעזר", ארגון קרן רש"י עוזרים לי גם כן, בתנאי שאני עוברת ברשף מסוים של ציונים.
<לאה וינדר: בתכל'ס מה שקורה זה שאני יוצאת ללימודים, אני לומדת כל יום מ-8:00 עד 17:15.