GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<סוזן פוינטר: אחד הדברים שאנו מאפשרים לעובדינו בגוגל, זה לקחת מעט מזמנם על מנת להתמקד בפרוייקטים שמהווים עבורם כמעוררי השראה, פרוייקטים המאפשרים להם להפגין את כישוריהם כדי להביא את השינוי.
<סוזן פוינטר: יתכן ששמעתם על הפרוייקט שלנו, שלמעשה בא לפלס קצת מרחב בזמנם של האנשים, כדי שהם יוכלו להפגין את כישוריהם ורעיונותיהם, במטרה להביא לשינוי מעבר לציפיות היומיום שלהם מהתפקיד.
<סוזן פוינטר: כפי שאנו יודעים, הן בארה"ב הן בישראל והן בכל מקום אחר בעולם המגמות אינן מעודדות ואנו שמענו זאת כאן היום.
<סוזן פוינטר: אנו לא רואים מספיק נשים בלימודי מדעי המחשב וגם לא בתפקידים בתחום מדעי המחשב.
<סוזן פוינטר: בהתאם למשרד המסחר האמריקאי, רק 27% מהנשים הן בעלות תפקידים בתחום מדעי המחשב ולמעשה קיימת ירידה במספר הנשים בלימודי המחשוב.
<סוזן פוינטר: ככלל, אנו גם לא רואים מספיק נשים בעמדות הנהגה, אולם זה כבר נושא לדיון במועד אחר.
באסל גטאס: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) כשאת אומרת ירידה בתחום הלימוד, באיזה קצב מדובר?
<סוזן פוינטר: זו ירידה יותר תלולה ממה שאנו רוצים.
<סוזן פוינטר: אנו למעשה רוצים לנסות קודם לבלום את הירידה ולאחר מכן להעלות אותה שוב.
<סוזן פוינטר: בגוגל, מלבד העיסוק שלנו בתחום המדיניות הציבורית, אנו גם מנסים למצוא כיצד לעבוד אם הצעירים על מנת לעודד אותם לפנות לתחום מדעי המחשב, בכל אחד משלבי ההשכלה שלהם, החל מטרום ההשכלה הגבוהה והלאה.
<סוזן פוינטר: לפני כחמש שנים, ייסדנו את פרסי רייס, שאולי שמעתם עליהם, כמו כן מימננו ארגונים על מנת לתת לנערות ולסטודנטים ראויים, חוגים וקורסי העשרה בתחום המדעים.
<סוזן פוינטר: יש לנו גם את תכנית מלגות הלימודים ע"ש אניטה בורג.
<סוזן פוינטר: אנו מביאים לחברה סטודנטים,
<סוזן פוינטר: שיישבו בדיונים ויצטרפו לסוג של מערכת אקולוגית רחבה למחשב ומדעים.
<סוזן פוינטר: לא מזמן, ביום האישה הבינלאומי, בוגרות תוכנית אמהות הקמפוס שלנו ביקרו בכנסת ואף ניתנה להן זכות דיבור ואנו מאוד גאים בתכנית הזאת.
<סוזן פוינטר: זו למעשה תכנית שעוצבה על ידי אחת הנשים העובדות אצלנו, במהלך חופשת הלידה שלה.
<סוזן פוינטר: היא חיפשה דרך כיצד לעודד אמהות אחרות הנמצאות באותו מצב שבו היא נמצאת.
<סוזן פוינטר: נאמר לי שבמהלך תכנית הלימודים הראשונה, במהלך סדרת המפגשים הראשונה, נולדו תינוקות לארבע אמהות שלמדו באותה תוכנית.
<סוזן פוינטר: התוכנית הזו הומצאה ועוצבה פה בישראל, אולם, כעת אנו רואים זאת בצורה גלובאלית.
<סוזן פוינטר: היום אנו רוצים להתמקד ולפרט קצת יותר לגבי שתי תכניות: Mind the Gap ו- MentorIT, שתי תכניות שאנו מקיימים פה בישראל, שתיהן עוצבו בידי עובדי גוגל, במטרה לעודד בחורות צעירות לפנות לתחום הזה.
<סוזן פוינטר: איני רוצה לקחת יותר מזמנכם, מאחר ואני יודעת שאתם באמת רוצים לקבל יותר נתונים לגבי חלק מהיוזמות הפועלות ומהי ההשראה שהן נותנות לבחורות הצעירות, לקחת חלק בתחום הזה.
<סוזן פוינטר: לדעתי אנו גדם צריכים להיות זהירים, שלא להתמקד רק בהנדסה ומדעים כדי להוביל למדעי המחשב ותפקידי תכנות, הם רק חלק מזה.
<סוזן פוינטר: אבל, בסיס טכנולוגי יכול להוות עבורך בסיס מעולה עבור הרבה תחומים מעניינים אחרים, בין אם אתה משפטן או מומחה לשיווק.
<סוזן פוינטר: הבנה בסיסית של טכנולוגיה ומדעים, יכולה לתת גם מגוון רחב של תחומים אחרים ואל לנו לאבד זאת.
<סוזן פוינטר: ברוח הדברים האלה, אעביר ברשות היו"ר את המשך הדיבור לנועה.
עליזה לביא: תודה רבה, סוזן.
עליזה לביא: אנחנו נראה עכשיו את המצגת שלכן ונחזור למשרדים.
עליזה לביא: המצגת שלכן, עוד פרויקט של תרומה לקהילה בעידוד מדע ונחזור אחרי זה למשרדים שלנו.
עליזה לביא: נועה, גוגל, בבקשה.
<נועה חבצלת: בשלוש השנים וחצי האחרונות אני עובדת בגוגל ישראל.
<נועה חבצלת: כמו שסוזן הזכירה אני רוצה לספר על אחד מפרויקט ה-20% שאני עוסקת בו.
<נועה חבצלת: אני לא אחזור על מספרים שמרכז המחקר של הכנסת כבר הראה, כך שרק שליש מעובדי ההיי טק בישראל הם נשים וכולנו, אני חושבת, יושבים בחדר הזה ומבינים שהמצב הזה מתחיל בחינוך.
<נועה חבצלת: הוא מתחיל בתיכונים, הוא מתחיל בחטיבות הביניים, כשאנחנו רואים שבנות מהוות רק כ-30% מכלל הלומדים במגמת מדעי המחשב.
<נועה חבצלת: מה שיותר מעניין זה להבין למה זה קורה.
<נועה חבצלת: ממחקרים רבים שנעשו גם בארץ וגם בחו"ל יש שתי סיבות עיקריות.
<נועה חבצלת: סיבה אחת היא תפיסות שגויות לגבי המקצוע.
<נועה חבצלת: בנות נוטות לחשוב שמדעי המחשב הוא מקצוע אפור, הוא מקצוע משעמם, הוא לא מקצוע שנעשה ביחד עם אנשים נוספים.
<נועה חבצלת: הסיבה השנייה מדברת על חוסר בביטחון עצמי במסוגלות ללמוד את זה ודיברו על זה קודם, 'זה קשה מדי', 'האם אני אצליח?', 'בנים נוטים להיות יותר טובים במקצועות ריאליים' ועוד תפיסות שגויות כאלה ואחרות.
<נועה חבצלת: בדיוק בשביל להתמודד גם עם חוסר המידע הזה וגם עם הביטחון העצמי יצרנו בגוגל תכנית שנקראת mind the gap.
<נועה חבצלת: התכנית הזאת נוצרה בשנת 2008, לפני כשש שנים, והיא באה להפגיש תלמידות תיכון, לשמוע ממקור ראשון מה זה מדעי המחשב.
<נועה חבצלת: אותן תלמידות שצריכות איזה שהוא מודל חיקוי, מישהו להסתכל עליו, to look up for ולראות אישה שיודעת ומהנדסת ועוסקת בזה בחיי היום יום, אותן בנות מגיעות למשרדי החברה ושומעות מהמהנדסות מה זה מדעי המחשב, איך זה לעבוד במקצוע, מקבלות סיור לראות איך זה לעבוד בסביבה טכנולוגית, ובפרויקט במהלך שש השנים כבר עברו למעלה מ-5,000 בנות במהלך הזמן הזה.
<נועה חבצלת: אנחנו באמת רואים שהפעילות הזאת יוצרת איזה שהוא שינוי.
<נועה חבצלת: יצרנו שאלונים לפני ואחרי התכנית וגילינו ש-57% מאותן בנות שהגיעו לתכנית והצהירו שהן לא מעוניינות ללמוד מדעי המחשב אחר כך בחרו את מקצוע מדעי המחשב, בשביל להגביר אותו בתיכון.
<נועה חבצלת: המפגשים האלה נורא משמעותיים, במפגשים האלה אפשר לשאול גם שאלות אישיות, גם על המקצוע, גם על איך זה משפיע על החיים ולראות בעיניים איך זה כל זה קורה.
<נועה חבצלת: במהלך הזמן קיבלנו פניות גם מחברות טכנולוגיות נוספות בארץ בשביל לשמוע על הפרויקט ולשכפל אותו וגם משרדים נוספים של גוגל בעולם, בניו יורק, בפולין וביפן בעצם שכפלו את התכנית.
<נועה חבצלת: התכנית, דרך אגב, מישהו הזכיר פה קודם, גם השנה שוכפלה למגזר הערבי בצורה שכל הביקורים וההרצאות מתקיימים גם בשפה הערבית במקביל.
<נועה חבצלת: הבנו שהתכנית עובדת מאוד טוב, שמענו מהבנות ורצינו מצד אחד להגדיל את ההגעה שלנו לעוד בנות נוספות, ומצד שני הבנו שאותן בנות שמגיעות ולומדות מדעי המחשב, הן בעצם סוכנות של השינוי בעצמן, כי הן אלה שלומדות ומתעניינות ואמרו פה מקודם, בנות שכבר הולכות ולומדות מדעי המחשב, הציונים שלהן אפילו עוד יותר גבוהים מהבנים, והשנה התחלנו תכנית חדשה שנקראת מנטורית.
<נועה חבצלת: הבנות שיושבות מאחוריי פה הן בנות בכיתה י"א-י"ב שהגיעו איתנו לכנסת ולאורך כל השנה היו מנטוריות בבית הספר שלהן.
<נועה חבצלת: התכנית לוקחת בנות בכיתה י"א-י"ב ומכשירה אותן להיות שגרירות של מדעי המחשב בבית הספר שלהן.
<נועה חבצלת: הבנות מגיעות לגוגל ליום הכשרה עמוס, הן מקבלות toolkit של מנטוריות, עוברות הרצאות בנושא מדעי המחשב, בנושא איך להציג דברים ובעצם כל אחת חוזרת לבית הספר שלה, מעבירה שיעור בנושא מדעי המחשב, מקיימת שעות פתוחות, הן מחלקות את כרטיסי הביקור שניתנו להן, כך שכל בת בבית הספר תוכל לגשת אליהן ולשאול אותן שאלות, כך שיוכלו לספר מניסיונן.
<נועה חבצלת: מעל 40 בתי ספר רק בפיילוט הראשון כבר הגיעו אלינו, למעלה מ-80 מנטוריות - - -
עליזה לביא: מה זה הגיעו אליכם?
עליזה לביא: איך מגיעים אליהם?
<נועה חבצלת: יצרנו קשר עם בתי הספר, שלחנו לבתי ספר שונים מכתב שמספר על התכנית והזמנו אותם לשלוח נציגות לתכנית.
עליזה לביא: אלה נציגות שנשלחות על ידי בתי הספר?
<נועה חבצלת: נכון.
<נועה חבצלת: מאוד חשוב לנו שהנציגות יהיו מבתי הספר בשביל שיהיה את שיתוף הפעולה בבית הספר.
<נועה חבצלת: הבנות אחר כך חוזרות וצריכות להעביר שיעורים בבית הספר וחשוב לנו שהחיבור הזה בין המורים למחשב ובין מנהלי בתי הספר לבנות יהיה קיים.
עליזה לביא: יושבת לידי מנכ"לית משרד המדע, שתיכף אני אעביר לה את רשות הדיבור, והיא לא מכירה אתכן, אז חלק באמת מהוועדות זה גם לסנכרן בין כל היוזמות שקמות בשטח לבין המשרדים, גם משרד החינוך וגם כמובן משרד המדע, אבל איך, אם בית ספר רוצה, ויושבים פה אנשים שהילדים שלהם לומדים ולא שמעו עליכם, איך פונים אליכם?
<נועה חבצלת: שאלה מעולה.
<נועה חבצלת: אז ראשית מכיוון שהשנה הראשונה הייתה פיילוט פנינו עצמאית.
<נועה חבצלת: לקראת שנה הבאה אנחנו נפרסם את זה בתפוצה הרבה יותר רחבה וכמובן שנשמח להסתנכרן עם משרד המדע ולקבל את התמיכה שלהם, שההפצה גם תבוא מהם.
באסל גטאס: גם המדע, למה לא?
עליזה לביא: אנחנו שמענו פה את שני השרים בהצהרה משותפת כדי לקדם את זה, אנחנו רוצים לקדם את זה מהר.
עליזה לביא: טוב, תודה.
באסל גטאס: עליזה, משרד המדע לא ידע עליהם, משרד החינוך יודע עליהם?
שמעון אוחיון: כן, משרד החינוך יודע עליהם.
שמעון אוחיון: אני עכשיו בא מדיון בוועדת החינוך ששם אנשי נציגי גוגל הציגו את הפרויקטים ואת המעורבות שלהם.
שמעון אוחיון: אז אי אפשר להגיד שהוא לא יודע עליהם.
עליזה לביא: תודה, חבר הכנסת אוחיון.
<נועה חבצלת: סליחה, הבאנו לפה אחת מהתלמידות.
באסל גטאס: כן, בואו ניתן לה, ברשותך.
באסל גטאס: היא ישבה כבר והיא משתוקקת לדבר.
עליזה לביא: רק בואי תציגי את עצמך.
<סופי דנילוב: קוראים לי סופי דנילוב, אני בת 17, תלמידת כיתה י"א במקיף אמי"ת בבאר שבע, אחת ממגמותיי זה מדעי המחשב והנדסת תוכנה מלבד ביולוגיה וערבית.
<סופי דנילוב: מלבד לימודי המחשב בבית הספר אני גם בתכנית מגשימים, שזה מטעם חיל מודיעין, יש לנו את המנהלת כנציגה, היא תסביר על זה לאחר מכן, בתכנית מגשימים עיקר העיסוק שלי במדעי המחשב והגעתי - - -
עליזה לביא: כמה חברות בכיתה שלך איתך?
עליזה לביא: או שאת ככה - - -
<סופי דנילוב: מהכיתה שלי יש אחת ומהשכבה יש עוד ארבע-חמש בנות.
עליזה לביא: ואיך מסתכלים עלייך, כעל קצת מוזרה?
<סופי דנילוב: הרמות גבה.
עליזה לביא: מרימים את הגבות?
<סופי דנילוב: כן.
עליזה לביא: ומה את עונה להם?
<סופי דנילוב: עונה שזה מה שאני אוהבת, זה מה שאני רוצה לעשות.
<סופי דנילוב: אני חולמת על זה מגיל 4 בערך.
<סופי דנילוב: כן, אני זוכרת ממתי אני רוצה להתעסק בתחום הזה ואני מגשימה חלום עכשיו.
<סופי דנילוב: נגיד במגשימים אני ממש מסוגלת לבנות תוכנה, יש לי את יכולת הלמידה העצמית ללמוד ברמה אקדמית חומר שנלמד בקורסים.
<סופי דנילוב: אני חושבת שהקורס הראשון של מדעי המחשב כבר מכוסה לי.
עליזה לביא: תגידי, מה אנחנו עושים פחות טוב במערכת החינוך ואין לנו יותר ילדות כמוך?
<דנילוב סופיה: לצערי, הייתי מאוד שמחה אם השר יכול היה לשבת כאן ולשמוע - - -
עליזה לביא: אבל יושבים פה אנשים שעובדים עם השר.
<דנילוב סופיה: אני חושבת שיותר לפנות אל התלמידים, אל התלמידות בפרט.
<דנילוב סופיה: הדברים נאמרים כאן בגוף שלישי, כלומר אתם מדברים על הבנות והן אפילו לא מבוגרות.
<דנילוב סופיה: גם אם תדברו על בנים, הם לא בגילאים שלכם, יש כאן פער גילאים ופער מחשבתי.
עליזה לביא: אז בואי תלמדי אותנו איך אנחנו יכולים לדבר אליכם, איך אנחנו יכולים ל - - -
שמעון אוחיון: איך נהיה קוּל.
עליזה לביא: כן, איך נהיה קוּלים, כמו שחבר הכנסת אוחיון אומר.
<דנילוב סופיה: לא צריך להיות קולים, צריך להיות קצרים ועניינים.
<דנילוב סופיה: כן, בני נוער לא אוהבים - - -
עליזה לביא: אז מה, מה להגיד?
עליזה לביא: 'לכו ללמוד מדעים', נקודה.
עליזה לביא: זה יעזור לנו, אם נדבר ככה?
<דנילוב סופיה: אני לא יודעת איך בדיוק, אבל אני יודעת שצריך לפנות ישירות ולא לדבר עליהם בעקיפין.
<נועה חבצלת: סופי, העובדה שאת בתור מישהי שלומדת מחשבים מדברת עם בנות אחרות זה משהו שעוזר, לדוגמה?
<דנילוב סופיה: אני חושבת שכן, במהלך ההשתתפות שלי בתכנית המנטוריות העברתי שיעור לבנות בשכבה ט' במדעי המחשב.
<דנילוב סופיה: חלק מהעניין היה להסביר על מדעי המחשב והחלטתי שאם אני אציג את התחום דרך החיים שלי, איך מדעי המחשב נכנסים בחיים שלי ומה אני עושה עם זה, אני אוכל ליצור יותר עניין, כלומר אני אראה להם שאני גם נהנית, אני גם יכולה לשלב מיליון דברים אחרים, אני ילדה עסוקה באמת ואני כן מוצאת את הקדשת הזמן למדעי המחשב ואני חושבת שזאת הדרך הנכונה.
<בינה בראון: אני אשמח מאוד אם תשאירי לנו אחר כך כתובת.
<דנילוב סופיה: יש לי כרטיס ביקור.
עליזה לביא: אני רואה שכבר רוצים להעסיק אותך, מנכ"לית משרד המדע רוצה להעסיק אותך.
עליזה לביא: חבר הכנסת באסל.
באסל גטאס: כל מה שדובר כאן על קושי של בנות להגיע למגמות במדעים ואחר כך להתקבל לאוניברסיטה באותם תחומים וגם להצטיין וגם להגיע לתואר שלישי ואחר כך גם לתעסוקה בעניין, כל הדרך הקשה הזו שתוארה כאן וגם בחברות מערביות, היא שבעתיים יותר קשה כשאנחנו מדברים על הבנות הערביות.
באסל גטאס: למרות שגם אם הולכים ובודקים בציונים ובהישגיות, כשבחורה ערבייה מגיעה ולומדת גם בטכניון וגם בכל מוסד אחר באותם תחומים מבחינת הישגיות היא יכולה להיות כמו הגבר.
באסל גטאס: אין פה עניין של הבדלי IQ בילד אין בעניין, אפילו שבתוך החברה יש פער.
באסל גטאס: בחברה הערבית יש פער, מסיבות שכולנו יודעים, בין בנות לבנים.
באסל גטאס: בעולם, כשיש הבדלים כאלה, בלי לעשות, עם כל הכבוד לתכניות שאני מעריך, זה גם סוג של אפליה מתקנת, אבל צריך לייצר אפליה מתקנת, צריך לאחוז בשור בקרניים ולשים יעדים ולהגיע לתוצאות.
באסל גטאס: אם כן עושים בשלב של הלימוד, של ההכשרה, הבעיה היא, ושם אי אפשר, לא יודע איך מטפלים, זה בתעסוקה.
באסל גטאס: אני יכול למנות לך מבתי ספר שאני מכיר, דוקטוריות ערביות בביולוגיה ובכימיה שבסוף, אחרי הדוקטורט, הגיעו ללמד בבית ספר.
באסל גטאס: מכל מיני סיבות, גם קשה להתקבל לתעסוקה מתאימה והולמת בחברות תרופות וגם בגלל התנאים החברתיים, יותר קל ללמד לבית ספר ולעשות חצי משרה או משרה בתנאים נוחים מאשר ללכת ולעבוד בטבע, נגיד, ולהיות מובילה בטבע וראש תחום.
באסל גטאס: הרול מודל כטכניקה, אם יש רול מודלס, ואני חושב שקיים, הבעיה היא שלא במשרד המדע וגם אולי לא במשרדים אחרים, משתמשים ברול מודלס האלה בשביל לעודד בנות להגיע.
באסל גטאס: אני יודע שיש היום בכירות גם בתעשיות ההיי טק במגזר הערבי, בחורות מהנדסות, וגם בביו טכנולוגיה, אבל אין פה מאמץ ממש להבליט אותן ולהביא אותן ולדבר ולהיות מודל לחיקוי בחברה הערבית.
עליזה לביא: חבר הכנסת שמעון אוחיון, בבקשה.
שמעון אוחיון: קודם כל תודה לך, גברתי היושבת ראש, על הדיון המיוחד הזה.
שמעון אוחיון: תרשו לי להיות קצת חריג ולהתפעל מכושר ההבעה של הגב' דנילוב הצעירה, שזה לא בא לידי ביטוי רק בתחומי המדע המדויקים אלא גם בכושר ההבעה שלך שמאוד מאוד הרשים אותנו ואני מקווה שאת בשבילנו גם איזה שהוא אור וניצוץ
שמעון אוחיון: לגבי ההבעה ושימוש בשפה העברית בכלל.
שמעון אוחיון: עכשיו לגופו של עניין.
שמעון אוחיון: לא מזמן התפרסם דוח מבקר המדינה לגבי לימודי מתמטיקה ופיזיקה, במיוחד מתמטיקה והמצב שם לא מזהיר בכלל.
שמעון אוחיון: כלומר יש למעשה ירידה ואנחנו עומדים היום במצב שרק כ-10% מכלל הלומדים ניגשים ל-5 יחידות בגרות במתמטיקה.
שמעון אוחיון: ייתכן מאוד שאותו שיפור שאתם הצבעתם עליו בתכנית שלכם, 'מובילות לטכניון', של 5% זה גם משנה את היחס בתוך גברים ונשים, אבל לא על כך אני מדבר.
שמעון אוחיון: אני מצר על כך שהגורם המוביל, המורה בבית הספר, שהוא צריך באמת להנהיג ולהוביל, הוא באמת נמצא במצב בעייתי.
שמעון אוחיון: כאשר אני קורא שרק 34% מן המורים למתמטיקה, ובכלל במדעים, יש להם תואר אקדמי בדיסציפלינה בתחום מתמטיקה/פיזיקה, זה אומר הרבה, זה אומר מה מצבנו, משום שהיום ברור שיש קורלציה בין מידת ההכשרה של המורה ורמתו האקדמית להישגים של התלמיד.
שמעון אוחיון: אני מניח שאותו דבר גם לגבי המוטיבציה.
שמעון אוחיון: אדם שמשחר נעוריו ראה את עצמו כמורה למתמטיקה והתקדם והכשיר את עצמו לתואר ראשון ושני, בוודאי יוביל וינהיג ויקסים ויוביל את הדרך גם לאחרים וינהיג ותלמידים ותלמידות יילכו ותלכנה אחריו.
שמעון אוחיון: הבעיה שלנו היום שזה רק 34%.
שמעון אוחיון: באסל גטאס, אני לא רוצה אולי לנחם אותך כל כך, אולי כן תתנחם, לפחות במגזר הערבי 50% מהמורים בתחומי מתמטיקה ופיזיקה, כן יש להם הכשרה אקדמית לפחות לתואר ראשון בתחום, מה שאין כן, לצערי, במגזר היהודי.
שמעון אוחיון: אז זאת באמת בעיה.
שמעון אוחיון: אם אנחנו רוצים מנהיגים מובילים שימשכו, הייתי רוצה לראות קודם כל מורות - - -
<שושי כהן: רק הערה אחת של משרד החינוך.
<שושי כהן: שמי שושי כהן, מנהלת תחום מדעים ומפמ"ר מדע וטכנולוגיה במינהל למדע וטכנולוגיה במשרד החינוך.
<שושי כהן: לגבי המורים למדעים, כמובן דוח מבקר המדינה.
<שושי כהן: לגבי המורים לפיזיקה, אין בעיה של הכשרה.
<שושי כהן: יש מחסור במורים לפיזיקה.
<שושי כהן: אין בעיה של הכשרה, המורים הם מקצועיים.
שמעון אוחיון: כן, נכון, מבחינת נוכחות שלהם.
שמעון אוחיון: אני מסכים עם תיקון, הבעיה היא יותר - - - בפיזיקה המצב הוא לא כל כך גרוע, אבל זה דורך כבר שנים.
שמעון אוחיון: באותו מצב פיזיקה, כשבמתמטיקה יש ירידה.
שמעון אוחיון: ועכשיו אני רוצה גם לדבר על הכיוון האחר.
שמעון אוחיון: לא רק הטכניון ולא רק המוסדות האקדמיים הרגילים, תסתכלו על המכללות הטכנולוגיות, תראו באיזה מצב הן נמצאות, תראו באיזה מצב.
שמעון אוחיון: מה התעסוקה, מי נמשך, מי יכול לעבוד שם.
שמעון אוחיון: אני מתבייש לומר לכם שבביקור שלי במכללות טכנולוגיות נתקלתי במורים שמרוויחים 60-70 שקל לשעה, זה הכול.
שמעון אוחיון: זה מה שהם מקבלים במסגרת, וכמובן התעסוקה לא מובטחת ועם זכויות סוציאליות מלאות.
שמעון אוחיון: איך אותם מורים או אותם אנשים שעוסקים במכללות הטכנולוגיות באמת יוכלו להצמיח גם מתוכם וגם להוביל אחרים ואחרות?
שמעון אוחיון: ועכשיו אני פונה למגזר האחרון והוא המגזר החרדי.
שמעון אוחיון: נדמה לי שיש פתיחות, יש פתיחות למרות הדימויים ואל תאמינו לסקירות ולפוליטיקאים כמוני ואחרים שמספרים לכם שבאמת החרדים לא רוצים ללמוד, לא רוצים להכיר במקצועות ליבה.
שמעון אוחיון: היום יש 7,000 סטודנטים, אני בטוח שאם המדינה והמל"ג, המועצה להשכלה גבוהה, לא הייתה פועלת כרגולטור אלא כיוזמת, מעודדת וגם מממנת, היינו רואים גם הרבה נשים, הרבה תלמידות חרדיות שמשתלבות במקצועות ההיי טק ובוודאי במדעי המחשב, וגם על כך צריך לתת את הדעת.
שמעון אוחיון: חבל ששר המדע ושר החינוך - - - המכללות הטכנולוגיות אינן צריכות להיות במסגרת משרד הכלכלה, מקומן או במשרד החינוך או במשרד המדע, תודה רבה.
עליזה לביא: ואני חוזרת ומדגישה שזה נושא של הוועדה, הנשים החרדיות, ויש ישיבה ייחודית לנושא הזה ואני אשמח מאוד שתצטרף אליה.
תמר זנדברג: תודה, גברתי היושבת ראש וסליחה שאני אצטרך לעזוב כדי ללכת לחוק של שולי מועלם בוועדה אחרת, שבטח גם קרוב ללבך.
תמר זנדברג: רק רציתי להוסיף משהו קטן בהמשך לדברים שאמרתי קודם.
תמר זנדברג: אני מברכת על כל ההיערכות והתיכון והתכניות ובאמת כל הכבוד לנערות ולכל אלה שמעודדות אותן ולמנטוריות וכו', אם אנחנו לא רוצות להמשיך ולתת תכניות לעידוד בגיל הנעורים והבגרות המפתח נמצא בגיל הרך.
תמר זנדברג: אנחנו מגיל קטן, יותר נכון מהלידה, קולטות מהסביבה, מהחברה, מהסביבה המשפחתית, התקשורתית, ההורית והחינוכית אלף ואחד מסרים שמכוונים אותנו כנשים למקום מסוים ומגיל אפס כל מה שהחברה עוסקת, בלצמצם לנו אפשרויות במקום לפתוח לנו אפשרויות, ואחר כך אנחנו מתפלאים שבגיל מבוגר יותר צריך בכוח לפתוח אפשרויות שחלקן כבר לא אפשריות, חלקן נתקלות בדימוי עצמי, חלקן משדרות לנו מסרים מבלבלים וכו'.
תמר זנדברג: ולכן, שוב, באמת עם כל הכבוד וההערכה, באמת, מהלב, לכל מה שקורה והלוואי שזה יתגבר, המפתח נמצא בגיל הרך וממסר שיבוא גם לילדות, לא פחות מזה לגננות, להורים והסביבה התקשורתית הכוללת מהגיל הרך, שהאפשרויות הן פתוחות.
תמר זנדברג: אני מציעה שנערוך גם על כך דיון ומסרים ותכניות שייכנסו למערכת החינוך מהגיל הרך בנושאים של הטיות מגדריות וכו'.
תמר זנדברג: יש מחקרים, יש כאן סטודנטיות לחינוך, לפסיכולוגיה, שמכירות את הנתונים, החל מהמרחב הפיזי - - -
עליזה לביא: יש כאן את אושרה, הממונה על השוויון בין המינים, אני בטוחה שהיא גם מרחיבה בזה בוועדות נוספות.
תמר זנדברג: החל מהמרחב הפיזי שמוקצה לבנים ולבנות בגיל 3, בגן.
תמר זנדברג: בנים לקוביות, בנות לפינת הבובות.
תמר זנדברג: אחר כך בבגרות אנחנו נעשה אלף תיקונים לשלוח את הבנות למתמטיקה ואת הבנים לביולוגיה, אבל זה מוטבע כל כך חזק שזה הופך כמעט לטבע שני באמת מגיל אפס, וגם על זה צריך לתת את הדעת.
עליזה לביא: אני מסכימה ואני לא פתחתי והרחבתי בכל הנושא של תהליך הסוציאליזציה והמודלים לחיקוי שמוצבים ובאמצעי התקשורת ומי כן מסוקר ומי פחות מסוקר, עד כמה הבנות והבנים בכלל נחשפים למודלים לחיקוי.
עליזה לביא: הדברים ידועים וברורים והם מקרינים על כל דבר בחיים שלנו, ואנחנו רואים את הפערים השונים ולא דיברנו על מה קורה אחרי זה ועל פערי השכר וכו'.
עליזה לביא: הדברים ידועים ונדונים פה בוועדות באמת במנעד רחב של נושאים, אבל יחד עם זאת ככל שעוברת ההבנה והכלים מתחדדים אנחנו רואים שאין לנו שום ביטוי, אז יש קצת עלייה, אבל עדיין יש פה דברים שהם מאוד מאוד מאוד חזקים בתוך המערכת עצמה וצריך לנער אותם.
עליזה לביא: כל הדברים הם נכונים והם מקרינים על הכול אבל דווקא כאן בנושא הזה של מדעים וטכנולוגיה, במיוחד מול ההשתנות המהירה מאוד של עולם העבודה, כלומר אנחנו בעצם נמשיך לייצר סטודנטיות שלא תדענה מה לעשות עם הידע שהן רכשו.
עליזה לביא: זה נהדר להרחיב ידע, לרכוש עוד ועוד דעת וידיעה, אבל אם אנחנו רוצים באמת לבוא ולהתמודד עם כלים עכשוויים בעולם העבודה זה לא יהיה אם לא נעשה פה איזה שהוא שינוי ומהיר.
עליזה לביא: גברתי, מנכ"לית משרד המדע, אני רוצה לברך אותך על הוועדה המשותפת השנייה.
עליזה לביא: התחייבנו אליה במושב הקודם, את אמרת שאת הולכת לעשות שיעורי בית, נתנו לך זמן לעשות שיעורי בית והנה את איתנו.
<בינה בראון: תודה רבה.
<בינה בראון: תודה רבה באמת על היוזמה ועל הכינוס החשוב מאוד הזה, אבל לי יש שמה שלוש קליינטיות, נערות למדע.
<בינה בראון: קומו, שנראה אתכן, גם את, עוד אחת מתחבאת שם.
<בינה בראון: יפה מאוד.
<בינה בראון: רציתי לומר לחברת הכנסת זנדברג שזה יותר קל ממה שאת חושבת, כי היום גן ילדים, לבנות אותו ולהיות גננת מורשה יש סדר דברים סדור במשרד הכלכלה, אפשר דרך שם להיכנס.
<יצחק בירק: צריך גנן, לא גננת, ואז זה ישתנה.
תמר זנדברג: אין בעיה, אבל מה אותה גננת או אותו גנן - - - אלה דברים ש - - -
<בינה בראון: יש רגולציה איך נראה גן, יש רגולציה מה גננת צריכה, איזה - - -
תמר זנדברג: הרגולציה מבטיחה כמה שטח משחק ישחקו הבנים והבנות?
<בינה בראון: אפשר לדאוג שהיא תבטיח.
תמר זנדברג: בלי מודעות לזה, הרגולציה דואגת שהבנים לא ישתוללו על השטיח והבנות יישבו ויציירו?
<בינה בראון: זה מה שאני אומרת, שאפשר לבנות גנים - - -
תמר זנדברג: שהגננת לא תלמד את הילדים שיר, כמו שהבת שלי למדה בגן, אגודלי אבא ראש המשפחה והאצבע היא האמא קוראת לארוחה, והזרת היא התינוקת שאוכלת בשמחה?
עליזה לביא: זה בגן תל אביבי?
תמר זנדברג: זה בגן עירוני, עם גננת עובדת משרד החינוך.
תמר זנדברג: אלה מסרים שמחלחלים.
תמר זנדברג: זה מצוין שיש רגולציה, אבל תבינו עד לאן זה מגיע, עד לאן זה מחלחל.
תמר זנדברג: אלה מסרים שמחלחלים ובגיל צעיר הם נטבעים עמוק מכל תכנית תיקון שאחר כך תהיה, ושוב - - -
עליזה לביא: תמר, אנחנו - - -
<נורית ירמיה: מספיק להסתכל רק על מי נוכח פה בחדר כדי להבין את הבעיה.
<נורית ירמיה: המודל המשפחתי שלנו הוא מודל נשי והמודל של עולם העבודה הוא מודל גברי, ועד שלא נדאג גם לחצי השני, למה קורה לגברים ואיפה אנחנו מצמצמים אותם או מרחיבים אותם, יהיה מאוד קשה לדאוג רק למחצית אחת מהאוכלוסייה.
עליזה לביא: את צודקת, אבל כל הדברים כאן הם באמת מתאימים להרבה מאוד דברים.
עליזה לביא: אנחנו מנסים לבוא ולבודד את הנושא של הוועדה שלנו, את מה שאנחנו מבקשים לבוא ולראות איך מקדמים, איך עושים פה סנכרון בין שחקנים שנמצאים, כי בוועדה הקודמת למדנו לדעת שאף אחד לא מכיר את השני וכן ביקשנו לבוא ולראות את כל מה שקיים כדי לקדם את זה וכדי להעלות את הנושא על סדר היום.
<בינה בראון: חברותיי ממשרד החינוך, תודה רבה על הסיוע.
<בינה בראון: גברתי יושבת הראש, מדיניות המשרד היא לעודד נשים להשתלב כשותפות ומובילות באקדמיה ובתעשייה ובתחומי המדעים המדויקים וההנדסה.
<בינה בראון: קשה לנו מאוד לראות שלא מגיעות בכלל סטודנטיות ללמוד הנדסה ואלה שמגיעות נעלמות אי שם אחרי התואר הראשון ואנחנו מקבלים מצב באקדמיה שהאקדמיה לא מפתחת את הנושא הזה.
<בינה בראון: לא מפתחת, אין עתיד, זה גלגל קסמים, לא טוב לנו עם הדבר הזה.
<בינה בראון: במסגרת מה שאנחנו יכולים לעשות, אנחנו המעטים, בחרנו לטפל במענקי המחקר שאנחנו נותנים במסגרת תכנית התשתיות.
<בינה בראון: יש לנו תכנית שמחלקת כ-46 מיליון שקל בשנה למחקרים ולמלגות, אנחנו נותנים אפשרות לגישה כללית ואנחנו מייחדים חלק מהמלגות למחקרים האלה לנשים.
<בינה בראון: יש לנו במסגרת קול קורא במדעי החברה שפורסם למחקרים בשנת 2014, בחרנו שני נושאים, אחד, קידום של נשים באקדמיה, זיהוי חסמים ומעצורים מבניים והצעת פתרונות לחסמים כאלה, והשני מנגנונים מדינתיים לקידום נשים, ניתוח המנגנונים ופיתוח מנגנונים חדשים.
<בינה בראון: תקציב הקול הקורא עומד על 2 מיליון שקל כאשר סכום המענק יעמוד על בין 200,000 ל-400,000 שקל לתקופה של שלוש שנים.
<בינה בראון: זה נושא כבד ואפשר לעשות פה קפיצה גדולה קדימה.
<בינה בראון: אנחנו בוחנים עכשיו אפשרות לפרסם קולות קוראים בנושא מדיניות ציבורית וקידום נשים בישראל, נשים בקבוצות מיעוט, פיתוח מדיניות ציבורית להגברת ההשתלבות של נשים בשוק העבודה וגם כאן תקציב הקול הקורא יעמוד על כמיליון שקל.
<בינה בראון: יש לנו מענקי מחקר במסגרת תכנית קשרי חוץ עם המדעים של ישראל, יש לנו קשרי חוץ עם 14 מדינות מ-19 הסכמים ואנחנו רוצים לשתף נשים יותר.
<בינה בראון: לא רק שאנחנו רוצים לשתף נשים, אנחנו רוצים שנשים תעמודנה בראש קבוצות המחקר, אנחנו מחפשים דרך לעשות את זה.
<בינה בראון: יש לנו מלגות כלליות גם לנשים וגם למיעוטים וביוזמתה של פרופ' נורית ירמיה אנחנו מגדילים את הסכום בכדי שגברת שמקבלת את הסכום הזה יכולה לנוח מכל עבודה אחרת ויכולה לעשות מה שהיא רוצה לעשות בשביל המענק ועדיין, בשביל לא לצאת עם כלום ביד, היא חייבת לנו 20 שעות קואוצ'ינג לעשות.
<בינה בראון: אז יש לנו מי שיעביר לכם את הקואוצ'ינג.
עליזה לביא: כלומר הן תיגשנה לבתי ספר, הן תהיינה - - -
<בינה בראון: כן, אנחנו נחבר אותם למשהו שיביא תועלת בנושא הזה.
<בינה בראון: סכום המלגה לסטודנטיות לתואר שלישי יגדל מ-40,000 לשנה לכ-250,000 למשך שלוש שנים.
עליזה לביא: לכמה סטודנטיות?
<בינה בראון: אני כרגע לא יכולה להגיד לך.
<בינה בראון: הסכום הכולל שהוקצב לתכנית יגדל מ-900,000 ₪ ל-2 מיליון ₪.
<בינה בראון: ויש לנו תכנית שדומה מאוד, שהוצגה פה, תכנית מדעניות העתיד, שבאמת הלב שלנו שם, בחרנו 600 נערות ממעמד סוציו אקונומי נמוך והן מקבלות ליווי ממש במשך ארבע שנים, בדיוק כמו התכנית של הטכניון, ליווי מול ההורים, ליווי מול התעשיות, ליווי מול האקדמיה, ליווי מול בית הספר ואנחנו מקווים לקבל עכשיו עוד מנת תקציב בשביל להגדיל את המספר ל-1,000.
<בינה בראון: אני אשמח מאוד אם בסוף הדיון הזה ייצא משהו תכליתי, אצלכם או באיזה שהוא מקום ירוכז מה שנאמר ומי אומר אותו ומי עושה מה, באופן שנוכל ליצור קשר בינינו ולאחד את הכוחות.
עליזה לביא: אני רוצה לעבור אליכם בצבא, מה קורה אצלכם, מה אתם מקבלים ממערכת החינוך?
עליזה לביא: כלומר הפרופיל של נערה שמגיעה לבקו"ם, גם מבחינת הידע והיכולות, אבל יותר מזה מבחינת הרצון.
עליזה לביא: כי לא אחת אני שומעת על כך שבנות כן בוגרות אלקטרוניקה, או מסלולים אחרים, אבל הן לא רוצות להשתבץ במקצועות שהולמים את הידע שלהם.
עליזה לביא: אז אם אפשר גם לגבי היכולת, אבל גם לגבי הרצון.
<רעיה ברוק: שלום.
<רעיה ברוק: שמי רעיה ברוק, רב סרן, אני קצינה בחיל המודיעין במטה הסייבר הצה"לי.
<רעיה ברוק: אני לא יודעת להגיד נתונים ברמה של אכ"א, זאת אומרת ברמה של מה קורה היום בצה"ל, אני יודעת להציג דווקא יותר את האזורים הטכנולוגיים, המסלולים שאליהם מיועדות הבנות שאנחנו ממיינים, שחיל המודיעין ממיין, מסלולים טכניים וטכנולוגיים ברובם.