GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<לאה וינדר: זה שכר לימוד אוניברסיטאי על אף שזה לא לקבלת תואר מסיבה פשוטה מאוד: המחשבה העיקרית שלי היתה שאני צריכה כמה שיותר מהר להכניס הכנסה הביתה על אף שזה אומר שאני לא אקבל את קצבת המזונות מהמדינה.
<לאה וינדר: בתי הספר להסמכת אחיות זה בערך שנתיים וחצי, אז זה המסלול שבחרתי בו על אף שהפסיכומטרי שלי הרשה לי כן לבחור מקום שאני אוכל ללמוד לתואר - -
עליזה לביא: איפה למדת ביסודי?
<לאה וינדר: למדתי במכללה החרדית, עשיתי את המכינה של המכללה החרדית, עשיתי פסיכומטרי והתקבלתי גם בבני-ברק, שם זה לתואר אבל לתואר זה ארבע שנים, ארבע בלי עבודה.
<לאה וינדר: אישה שצריכה לפרנס עם 3,900 שקל בחודש זה פשוט לא רלוונטי.
<לאה וינדר: לכן, החלטתי ללכת ללמוד ב"שערי צדק", שזה שנתיים וחצי - -
עליזה לביא: הבנתי, תודה.
<לאה וינדר: - - ואני כן רוצה פה כי אני רואה שהם כן מזכירים פה את הקטע של האחים המוסמכים בישראל, שיש לנו בעיה מאד גדולה.
<לאה וינדר: אני, לדוגמה, חודש אחרי שהתחלתי את הלימודים, התכנון שלי היה לסיים את הלימודים תוך שנתיים וחצי ואז ללכת להשלים תואר במקביל לעבודה בתוך שנה וחצי.
<לאה וינדר: חודש אחרי שהתחלתי את הלימודים התברר לי שלא.
<לאה וינדר: משרד החינוך סוגר לי את האפשרות הזאת, הם כבר לא מסכימים שאני אשלים תוך שנה וחצי תואר.
<לאה וינדר: הם רוצים שאני אעשה תואר כמו כולם, ארבע שנים.
<לאה וינדר: אז אני לומדת עכשיו שנתיים וחצי אחות מוסמכת ואחר כך, אני אצטרך להתחיל לחשוב אם אני ארצה לעשות תואר, עוד פעם להתחיל מהתחלה.
עליזה לביא: אני רוצה לשמוע בבקשה את הכיוון השני של ההשכלה.
עליזה לביא: אני רוצה לשמוע אתכם, נציגי מכון המרכז האקדמי "לב".
עליזה לביא: הגשתם נייר עמדה לוועדה לקידום מעמד האישה, לראות איך זה מהמקום שלכם.
<אתי שטרן: אני ראש קמפוס "טל", קמפוס הנשים של המרכז האקדמי "לב".
<אתי שטרן: אצלנו בסך הכל לומדות 800 בנות ונשים חרדיות כאשר חצי מהן בערך לומדות מקצועות טכנולוגיים, הנדסות, הנדסת תוכנה, מדעי המחשב, תעשייה וניהול וכולי.
<אתי שטרן: אני מאד מתחברת לכל הדברים שכבר נאמרו פה, ולא הייתי חוזרת עליהם אבל כן אתן כמה דגשים לנושאים.
<אתי שטרן: יעל העלתה מאד יפה, מרכז "טאוב" הביאו את הנתונים ובסך הכל, אם אנחנו לא רוצים למצוא נשים חרדיות שעובדות במה שנקרא "מקצועות ליגה ב'" ומשתכרות כ"ליגה ב'", זה אומר שאנחנו חייבים להביא אותן לאקדמיה.
<אתי שטרן: ברגע שהן יהיו באקדמיה, נקודת הזינוק שלהן או נקודת הפתיחה שלהן לשוק התעסוקה תהיה הרבה יותר גובהה.
<אתי שטרן: אגב, אני באה מתחום ההייטק.
<אתי שטרן: אני העסקתי בעצמי נשים חרדיות ואני חייבת להגיד שבתחום שלפחות אני התנסיתי בו, אישה חרדית טובה אמנם מתחילה בשכר נמוך אבל אם היא טובה, הפער מצטמצם עם השנים.
<אתי שטרן: זאת אומרת, היא לא נשארת לעד בשכר נמוך.
<אתי שטרן: - -
עליזה לביא: השאלה אם יש לה את ההזדמנות להראות שהיא טובה כי מה ששמענו כרגע סיפור החיים או מהנרטיב של אישה חרדית במקום עבודה, בטח כשאת נמצאת בחדרים שהם מנותקים, השאלה אם יש לך בכלל יכולת להוכיח את הפוטנציאל שלך.
<אתי שטרן: כן, אם היא לא מסתגרת.
<אתי שטרן: זאת אומרת, אם היא לא הולכת לאותם מרכזי תעסוקה של "מטריקס" למשל אלא אם היא באמת נטמעת במה שנקרא "שוק העבודה".
יעקב אשר: מה זה קשור למשכורת?
יעקב אשר: נקודת ההתחלה, בין אם אני בחדר סגור או בחדר פתוח או איך שתקראי לזה, צריכה להיות אותה נקודת התחלה.
עליזה לביא: אבל זה מה ששמענו, שהיא לא.
יעקב אשר: למה היא לא?
<אתי שטרן: - - אני מסכימה, ולכן אני אומרת שאנחנו חייבים לתת להן נקודת פתיחה קצת יותר גבוהה, שזה אומר גם לתת להם השכלה אקדמית וגם לתת להם מעבר להשכלה האקדמית.
<אתי שטרן: למשל, דיברת על וואוצ'רים וזה מאד נכון כי היום כולם מסיימים אקדמיים.
<אתי שטרן: מה לעשות, יש הרבה סטודנטים שנפלטים משוק העבודה.
<אתי שטרן: אלה שיכולים להתמחות בהתמחות ספציפית בסייבר ובכל מיני דברים, אם ניתן להם את הוואוצ'רים האלה, נקודת הפתיחה שלהם תהיה קצת יותר גבוהה, ואני חושבת שזה גם יעזור להם להתחיל במקום אחר.
<יעל אלימלך: לגבי הוואוצ'רים, הממשלה הגיעה למסקנה שהשוברים זה הכלי הכי חזק שיש בידיה לתת כדי ליצור את השינוי.
<יעל אלימלך: היא יצאה בהכרזה שעכשיו הולכים לשים דגש על הכלי הזה, וכאשר קיבלנו את הנתונים כמה הולכים לתת לנשים, זה היה עשרות בודדות לעומת - -
<איתן רגב: אם אפשר להעיר הערה מאד חשובה לגבי הדברים שנאמרו פה בעיקר וגם לגבי הנתונים: כאילו השתמע מדברים שאמרתם שזה או או, זה או הגבר או האישה - -
<יעל אלימלך: 40% סוברות כך.
<איתן רגב: - - 40% סוברות כך אבל כמו שראינו כאן, כאשר יש רק מפרנס אחד וזה משהו שאנחנו יודעים, בדרך כלל משק הבית הוא - - -, אז איך יוצרים את המסגרת שבכל זאת שני בני הזוג יעבדו כדי שמשקי הבית האלה יצליחו להיחלץ מעוני כי אם אנחנו - -
<יעל אלימלך: כשזה ישתלם לה.
<רחלי איבנבוים: זה משנה באיכות התעסוקה.
<רחלי איבנבוים: אם אישה יוצאת ועובדת שבע שעות בשביל שכר שהוא שכר מינימום או פחות מזה, האמביציה שלה לצאת לעבודה כשבן הזוג שלה יוצא, היא פחותה.
<רחלי איבנבוים: אם יהיה לה מקום עבודה שנותן לה את הכבוד ואת הערך המגיע לה, יהיה לה אינטרס להישאר בשוק העבודה.
עליזה לביא: כן אבל רק שניה, אני רוצה לחזור להשכלה משום שמה שנאמר כאן גם על ידי מפקחת משרד החינוך, השאלה אם להון האנושי ולהשכלה שנרכשת יש מקום עבודה בתוך המגזר?
עליזה לביא: זו שאלת השאלות, אם נשים רוצות להישאר?
<רן מלמד: - - - אז אם לא בהכרח מוציאים משפחה מעוני - -
עליזה לביא: אוקי, אבל זאת שאלה תרבותית וזאת שאלה שצריך גם אותה לעשים על השולחן.
עליזה לביא: רגע, אני פניתי למרכז אקדמי "לב" ואני רוצה לשמוע אתכם עכשיו.
<אתי שטרן: - - אז מאד חשוב לי גם להגיד ש-8,000 בנות שמסיימות כיתה י"ב, פחות מ-1000 מגיעות היום להשכלה הגבוהה, לאקדמיה.
<אתי שטרן: יש שני חסמים גדולים לזה: אחד, זה המחסום התרבותי שהזכירו קודם, שהסמינרים לא כל כך מאפשרים היום לבנות לצאת מחממת הסמינר.
<אתי שטרן: מאיימים עליהן שידוכים, לא יקבלו את האחיות שלהן.
<אתי שטרן: יש הרבה "הסברה" בכיוון הזה - -
<יעל אלימלך: יש לזה פתרון אבל.
<אתי שטרן: רגע, תני לי.
<אתי שטרן: אני חושבת שאפשר גם ללכת ולהשקיע משאבים בהסברה, ואני לא רואה שמשקיעים אותם.
<אתי שטרן: אנחנו, כגוף, כמו כל גוף שרוצה לקדם את עצמו, משקיע כמה שהוא יכול.
עליזה לביא: אבל איפה את פוגשת את הבנות, איך את יכולה לעשות הסברה?
עליזה לביא: איפה המקומות שמותר לך להיכנס?
<אתי שטרן: יושבת כאן גברת חיה וגשל, שהיא מנהלת אצלנו תכנית של בנות חסידיות-חרדיות.
<אתי שטרן: יושבת כאן גם דסי, שהיא תלמידה בתכנית הזאת והיא באה ממאה שערים.
<אתי שטרן: אנחנו עושים הסברה מפה לאוזן, ממש כך.
<אתי שטרן: אני אשמח אם דסי תציג את עצמה.
<הדסה גוטשטיין: אני באה ממשפחה של 17 ילדים, בלי עין הרע.
<הדסה גוטשטיין: בעלי ממשפחה של 13 נפשות בלי עין הרע, 13 אחים ואחיות.
<הדסה גוטשטיין: אני ראיתי כמה קשה להורים שלי אז החלטתי שאני כן אנסה לעשות משהו.
<הדסה גוטשטיין: שמעתי על "תבונה".
<הדסה גוטשטיין: עזבתי את העבודה והסתמכתי על זה שיש מלגות ואני אוכל, בעזרת השם, ללמוד אבל יצאתי ואני לא רואה שזה ככה.
<הדסה גוטשטיין: זה יותר קשה ממה שחשבתי למרות שהציונים שלי והיכולות שלי גבוהים ואני יכולה ואני מסוגלת, ויש לי עוד הרבה חברות כאלה שיכולות ומסוגלות אבל עול הפרנסה, שאין מלגות, זה מונע מהן.
עליזה לביא: את סיימת תיכון.
עליזה לביא: איך שמעת על האפשרות ללמוד?
<הדסה גוטשטיין: אני סיימתי תיכון וגם עשיתי תעודה להיות מורה ב"בית יעקב", המרכז להשתלמויות, ולא יצא לי מזה שום דבר כי היום בלי תואר לא מתקבלים, קשה להתקבל לעבודה.
<הדסה גוטשטיין: אז הלכתי להשלים תואר - -
עליזה לביא: ומה את לומדת היום?
<הדסה גוטשטיין: מדעי המחשב.
<אתי שטרן: אני רוצה להתייחס לדברים האלה: מאד חשוב להגיד שיש לנו 20 בנות כאלה, ואצל כולן ממוצע הילדים במשפחה הוא מעל 10 ילדים.
<אתי שטרן: כמעט כולן.
<אתי שטרן: יש להן גם הרבה חברות שיש להן את אותו פוטנציאל להגיע ללימודים אקדמאים אבל הן מטפלות בפעוטון.
<אתי שטרן: זה הרבה ענין כלכלי.
<אתי שטרן: שוב, אותה נקודה של הקצאת משאבים, שירה, אני רוצה בכל אופן להגיב על זה, זה מאוד חשוב: לבנות יש פוטנציאל, יש בנות שמסוגלות לעשות את זה אבל אין לנו היום שום אפשרות לעזור להן כלכלית.
<אתי שטרן: זאת אומרת, אנחנו משיגים מלגות בתרומות אבל גם זה מוגבל, כמה שאנחנו יכולים להשיג, לעומת הגברים שגם לומדים אצלנו במרכז האקדמי, שמקבלים מימון מלא גם של שכר לימוד וגם של דמי מחיה.
עליזה לביא: והדסה לא מקבלת שום דבר?
<אתי שטרן: היא מקבלת מה שאנחנו השגנו לה כתרומות.
<אתי שטרן: יש עכשיו את התכנית של "קמח", שמממנת שכר לימוד, למי שעומדת בקריטריונים - -
עליזה לביא: את מצליחה לעבוד תוך כדי הלימודים?
<הדסה גוטשטיין: אני מנסה.
<הדסה גוטשטיין: ביום שישי אני עובדת - -
עליזה לביא: באיזו שנה את?
<הדסה גוטשטיין: שנה ראשונה.
עליזה לביא: יש לך ארבע שנים, נכון?
עליזה לביא: מדעי המחשב זה ארבע שנים?
<הדסה גוטשטיין: שלוש שנים.
<אתי שטרן: אבל עוד חצי שנה מכינה שהן עשו כדי לעמוד בתנאי הקבלה.
עליזה לביא: קרנות מממנות בעיקר גברים חרדים?
<אתי שטרן: וגם כן יוצאי צבא.
<אתי שטרן: רוב הקרנות, יש רשימה של עשרות קרנות - -
עליזה לביא: אז איך אתה מצליחה לשכנע בנות לבוא וללמוד, אני לא מבינה.
עליזה לביא: אם הן לא יכולות להרשות לעצמן, איך את כן מצליחה לאתר את הבנות?
<א': לכן זה מטפטף, זה טיפין טיפין.
עליזה לביא: זה אני יודעת אבל אני שואלת איך את כן מצליחה?
<חיה וגשל: אנחנו קיווינו שנצליח להשיג מלגות, ודסי ורוב החברות שלה הן דווקא מסמינרים של אידיש או מבתים ממש חרדיים.
<חיה וגשל: הפוטנציאל הוא גבוה מאד כאשר הממוצע של הציונים של הבנות שסיימו מכינה הוא הרבה יותר מאשר בכל מקום אקדמי אחר.
<חיה וגשל: זאת אומרת, ציונים גורדי שחקים הן הגיעו, ואנחנו מקווים שהן תצלחנה - -
יעקב אשר: וכשהן באו ממוסדות לא "בית יעקב" סטנדרטי, ששם זה די אקוויוולנטי מבחינתן.
<חיה וגשל: האנגלית נלמדה בזוגות והן הוכיחו את עצמן.
<אתי שטרן: אבל באמת קשה לשכנע.
<אתי שטרן: אנחנו עושים על זה הרבה עבודה מפה לאוזן.
עליזה לביא: חבר הכנסת יעקב אשר, קודם כל תודה שהצטרפת אלינו.
עליזה לביא: לצערי, לא הצטרפו אלינו עוד חברי כנסת חרדים, כפי שקיוויתי וייחלתי.
עליזה לביא: אני חושבת שזו ישיבה מאד מאד חשובה.
עליזה לביא: יש פה כמה וכמה נושאים שעלו לדיון ואנחנו בעיקרון מדברים על תעסוקה אבל זה כמובן השכלה נגזרת של תעסוקה.
עליזה לביא: שמענו כאן סקירה, יש פה בפניך גם תמונת מצב שהציג מרכז "טאוב".
עליזה לביא: אנחנו חייבים להתכנס ולעזור.
יעקב אשר: אני מאד מקווה שעם המסקנות של הדיון הזה והדברים לאחר מכן, יגיעו באמת בסופו של דבר גם לביצוע.
יעקב אשר: בא נאמר שהיום לך יש יותר אפשרות מאשר לי בענין הזה אבל אני בטוח שגם חברי כנסת חרדים נוספים יבואו לוועדה.
יעקב אשר: אני בהחלט מודה על הדיון הזה, אני חושב שהוא דיון נכון.
יעקב אשר: אני רוצה לגעת בכמה וכמה נושאים כי אני חושב שזה מסתובב פה סביב השולחן ופשוט לא אומרים את זה.
יעקב אשר: כדי להתאים לקבוצה באוכלוסייה שקיימת, מה לעשות שהיא קיימת?
יעקב אשר: יש כאלה שלא רוצים שתהיה קיימת אבל היא קיימת.
יעקב אשר: כדי שהאוכלוסייה הזאת תוכל למצות את עצמה, צריך להתאים את התנאים לאופי האוכלוסייה.
יעקב אשר: ולמה אני מתכוון?
יעקב אשר: אני לא מדבר כרגע על דברים נוספים בעבודה עצמה וכולי, אני אגיע גם לדברים האלה אבל קודם כל, שתבינו דבר אחד: אני לא מתייחס אישית לאף אחד שדיברה אבל כשמדברים על כך שכדי ללמוד ולהשלים, במיוחד בבתי הספר שהם לא הסטנדרטים של "בית יעקב", וצריך את החצי שנה מכינה ואחר כך את הארבע שנים לימודים והכל, מדובר פה על נערות שאיך שהן סיימו את התיכון הן התחתנו והן כבר בעלות משפחה - -
<קריאה: הן דוחות את החתונה.
<נעמה עידן: היא למדה מקצוע אחרי התיכון.
יעקב אשר: - - זה מה שאני אומר.
יעקב אשר: כן, אבל היא התחתנה במקביל.
יעקב אשר: אני מנסה לדבר רגע על המציאות.
יעקב אשר: אנחנו רוצים להתאים את האוכלוסייה.
יעקב אשר: יש לאחרונה טרנד כזה להתאים את האוכלוסייה לתנאים שמישהו קבע.
יעקב אשר: ואני אומר הפוך, עליזה.
יעקב אשר: אם ידעו להתאים לפי אורח החיים.
יעקב אשר: הרי הבנות מתחתנות בגיל מוקדם, הן מתחתנות בגיל 18,19 - -
<קריאה: 17.
יעקב אשר: אני מדבר על 18,19, בסדר?
יעקב אשר: כשנגמור את 18,19 נפתור גם את 17.
יעקב אשר: אני מדבר קודם כל על רוב הציבור החרדי.
יעקב אשר: ב-18,19 הן מתחתנות, וכדי לתת להן את האפשרות חייבים לחשוב שצריך איזה שהוא עניין של ביניים, איזה שהוא מענק מלווה לתקופה הזאת.
יעקב אשר: זה צריך לבוא ביחד כי הן כבר יהיו מפרנסות.
יעקב אשר: הן מפרנסות גם אם בעליהן עובדים וגם עם בעליהן יושבים ולומדים.
יעקב אשר: זו דרך החיים שלהן וצריך לשלב את זה בכך.
יעקב אשר: אני רוצה לומר באמת לא כטרוניה אלא הפוך, אני מעלה לך להנחתה - אני יודע כמה שכוח האדם הזה הוא טוב, אני, כראש עיר, הייתי הרבה מאד בעבודה בענין הזה, הרבה מאד תוצאות מצוינות שעשינו בענין הזה.
עליזה לביא: מה למשל?
יעקב אשר: מרכז התעסוקה, למשל, שעובד היום בבני-ברק והיום מתגאים בו אותם אנשים שרק מקרוב באו לממשלה, הוקם על ידי עיריית בני-ברק עם כספים קטנים מאד של התמ"ת.
יעקב אשר: נחתם ההסכם אחרי ארבע שנים של מאבק שלי, מרכז "מעלות" מי שמכיר, שזה וואן-סטופ סנטר, ששם יש גם שלוחות אקדמאיות, גם מרכז לעסקים קטנים, גם המון המון עזרה - -
עליזה לביא: תן לי את זה בהיבט של הנשים.
<קריאה: מה השכר שלהן מינימום?
יעקב אשר: רגע, אני תכף אגיע לשכר, שזה לא אנחנו יכולים לקבוע כי בסופו של דבר זה המעסיק.
יעקב אשר: השאלה מה המדינה מבקשת מהמעסיק בעניין הזה אבל מה שקורה במיוחד בשנה האחרונה, אחד התנאים שאמרו לנו לחתום על ההסכם עם משרד התמ"ת וזה היה עוד בסוף הקדנציה הקודמת, הודיעו לנו שהיום הם באמת הולכים לתקצב אותנו בכל הנושאים האלה אבל הרוב הולך לגברים ולא לנשים.
יעקב אשר: הרבה מאד דברים, הרבה מאד מלגות, הרבה מאד הכוונה וסיוע לנשים יורד.
יעקב אשר: מכשול נוסף – הות"ת.
יעקב אשר: היה כאן לאחרונה דיון.
יעקב אשר: אנחנו הסברנו, ואני מסביר כאיש חרדי, כאדם שחי בקהילה שלו, שאותן פלטפורמות שנקראות "מוסד אקדמאי" אבל כפלטפורמה, שהיא פלטפורמה מותאמת לציבור החרדי, לרוב הציבור, ל"מיינסטרים" של הציבור החרדי, המגמה היום בות"ת היא מגמה לצמצם את זה ולא להרחיב את זה.
יעקב אשר: תואר שני אי אפשר לעשות בחלק גדול מהפלטפורמות, ואז מביאים אותם למין התלבטות כזאת של ללמוד תואר שני, היא תלך לאוניברסיטה או לא תלך, והיא לא רוצה ללכת לאוניברסיטה מסיבות השקפתיות.
יעקב אשר: אף אחד לא ישנה את הסיבות האלה.
יעקב אשר: אז מה הבעיה, למי כואב ואת מי זה מעניין אם יש לך מקום כמו "מבח"ר", אם יש לך מקום כמו מכון "לב" והפלטפורמה שלו, אני לאי ודע את ההגדרה המדויקת.
יעקב אשר: אם יש את המכללה של הרבנית עדינה בר שלום.
יעקב אשר: כמה בעיות עושים להם בעניינים האלה.
יעקב אשר: יותר מזה, אישה שהיתה חילונית ונהייתה בעלת תשובה ורוצה היום ללמוד במקום חרדי, מאחר והיא למדה בתיכון שהוא לא חרדי, היא לא מאושרת לענין הזה.
יעקב אשר: לא מאשרים לה להיכנס לתוך הפלטפורמות האלה.
יעקב אשר: אני דיברתי כאן, בוועדה, כשהיה פרופסור טרכטנברג וכל הצוות הגדול.
יעקב אשר: ההרגשה שלי היא שמנסים לאלץ את האוכלוסייה הזאת להיכנס דווקא לאקדמיה לא במובן המהותי של האקדמיה.
יעקב אשר: במובן הפיזי של האקדמיה.
יעקב אשר: מי צריך את זה?
יעקב אשר: למה זה חשוב אם אנחנו דואגים בסופו של יום לפרנסתן ולהצלחתן.
יעקב אשר: ושתבין דבר נוסף: אמרה פה קודם מישהי, ואמרה את זה נכון מאד:
יעקב אשר: גם אם בעלה החליט שהוא יוצא לעבוד, ותבינו שאותו בעל, ייקח לו עוד הרבה יותר זמן מאשר בת עד שיתמקצע ויקבל משכורת גבוהה.
יעקב אשר: בינתיים, אם היא צריכה לעזוב את הבית וללכת לעבודה אתגרית, שצריך הרבה מאד שעות להשקיע ואנחנו יודעים איך זה עובד בהייטק, במקצועות הללו, מקצועות תחרותיים שחייבים לעמוד בלוחות זמנים כאלה ואחרים, למה לה ללכת היום ולבזבז את הזמן על לימודים?
יעקב אשר: היא צריכה בינתיים לחיות עד שבעלה יצליח או לא יצליח.
יעקב אשר: אם ישנו את הנקודות הללו, הרבה מאד דברים ישתנו גם כן.
יעקב אשר: דבר נוסף – מעונות ומשפחתונים.
יעקב אשר: יושבות פה נשים שקיבלו בשורה השבוע, שאם בעליהן בגלל אמונתו ובגלל דרך חייו החליט שהוא יושב ולומד, ואשתו מקריבה והולכת ללמוד וממצה את עצמה ובעלה נותן לה את כל האפשרויות עד כמה שהוא יכול, התבשרנו השבוע שבמשפחתונים ובמעונות הולכים להוריד את דרגה לאותן אלה שלא מיצו את כושר ההשתכרות עד הסוף.
יעקב אשר: זאת אומרת, אותן נשים יצטרכו לחשוב עכשיו פעמיים אם ללכת לעבודה, אם ללכת ללימודים.
יעקב אשר: אז מצד אחד מדברים כמה רוצים לעזור ומצד שני, מכים בהן מכה אחרי מכה, ואני אומר את זה לא כביקורת, אני אומר את זה כמציאות.
יעקב אשר: זאת המציאות, למי שמהנהן בראשו ללא, אני לא יודע מה תפקידך בכוח.
יעקב אשר: איזה משרד אתה מייצג?
<איתן רגב: אני ממרכז "טאוב".
<איתן רגב: תרשה לי רק - -
יעקב אשר: אני ארשה לך אחר כך, ברשותך, ולפני שאתה מהנהן בראשך ללא, אשמח מאד שתתקן אותי בכמה דברים.
יעקב אשר: אני מסיים גברתי.
יעקב אשר: אני רוצה לומר שני דברים נוספים: גם הנושא של הזדמנות בעבודה – היה עכשיו נבחרת דירקטורים.
יעקב אשר: משרד האוצר פרסם מכרז לדירקטורים חרדים.
יעקב אשר: אני דאגתי, באמצעות עוזריי, להפיץ את זה ככל האפשר לכל הגברים והנשים, ובמיוחד לנשים שכבר בעלות תואר ובעלות ניסיון, יחסית, של השנים האחרונות.
יעקב אשר: הגישו קורות חיים וראה זה פלא, מה קרה?
יעקב אשר: קודם כל, בנבחרת הדירקטורים כמובן שהיה כתוב שעדיפות יש לנשים, ערבים, אולי היה עוד אוכלוסייה מסוימת וחרדים לא.
יעקב אשר: דיברתי עם השר, דיברתי עם מיקי לוי ואמרתי: תתנו העדפה.
יעקב אשר: אתם רוצים לשלב את החרדים, למה בדירקטורים לא?
יעקב אשר: הפוך, זה - -
<רחלי איבנבוים: זה בשירות המדינה בכלל.
יעקב אשר: - - רגע, תכף אני אגיע לשירות המדינה, אני הולך אחד אחד.
יעקב אשר: תודה שאתם עוזרים לי אבל אני אומר דברים מציאותיים, דברים שאני טיפלתי בהם אישית ולאכזבתי הרבה לא קיבלנו את זה והפוך.
יעקב אשר: אמרתי שאני מרים לך להנחתה לא כביקורת.
יעקב אשר: אני לא באתי לפה כדי להתווכח אלא הפוך.
יעקב אשר: באתי לשים את הנקודות והדברים שצריך, ומי שמבין שיש אוכלוסייה וצריך להתאים לאוכלוסייה ולא לקחת את האוכלוסייה ולשנות אותה כמו שאנחנו רוצים.
יעקב אשר: אז הגיעה נבחרת דירקטורים ומה קרה?
יעקב אשר: אותן נשים שיש להן את התעודות האקדמיות ואת הכל, קיבלו מכתב, לא רק הן גם אחרים, שהעלו את סף הדרישה לכמה שנות ניהול כדי להיות דירקטורים.
יעקב אשר: זאת אומרת מחמש העלו ל-10 ולאחר מכן, בסיבוב נוסף העלו את זה ל-15 שנים.
יעקב אשר: באתי לפקידי האוצר ולנבחרי האוצר ואמרתי להם: הרי אתם מבינים שהרבה מאד נשים רק ב-10,15 שנים האחרונות התמקצעו.
יעקב אשר: אין הרבה נשים חרדיות עם ניסיון ניהולי של 15 שנה.
יעקב אשר: אתם שוב גודעים במו ידיכם את האפשרות שהן תשתלבנה.
יעקב אשר: אז תעשו איזו החרגה שאישה חרדית, אם היא עומדת בכל התנאים והכל, ניסיון ניהולי של חמש שנים, אני אראה לך בנות שעבדו אצלי, בעירייה, עם ניסיון ניהולי של חמש שנים שכל מוסד ציבורי היה מתברך בהן.
יעקב אשר: לא עזר שום דבר.
יעקב אשר: בסופו של יום היתה תוצאה שבנבחרת הדירקטורים, אני חושב שאולי יש מנין מתוך 1,100 שנבחרו, אולי מנין של חרדים שנכנסו פנימה, אני גם בזה לא בטוח.
יעקב אשר: נקודה נוספת ואני מסיים: רשות המסים.
יעקב אשר: סיפר לי סגן השר מיקי לוי שרשות המסים מחפשת עכשיו בוגרות של ייעוץ מס, אלה שגמרו ייעוץ מס ועכשיו צריכות סטאז' כי הולכים עכשיו במסגרת המלחמה בהון השחור וכולי, 300 משרות, 300 תקנים וכולי .
יעקב אשר: שוב לקחתי את עוזרי והוצאתי כמה הודעות לכל מיני מקומות כדי שידעו שיש מקום.
יעקב אשר: ואמר לי מיקי בעצמו, יאמר לשבחו, שזה כוח עבודה מדהים הכוח החרדי.
יעקב אשר: באמת, עובדים כל כך טוב ואני תכף על זה גם מילה אחת לסיום של הסיום.
יעקב אשר: הגיע אלי, ללשכתי, והעברתי אותם ישירות ללשכת סגן האוצר וישירות לרשות המסים כ-300 קורות חיים, חלקם הקטן גברים, משהו כמו 20,25 גברים והשאר נשים.
יעקב אשר: את חושבת שאחת התקבלה לעבודה?
יעקב אשר: אני מדבר אתך כבר על ארבעה, חמישה חודשים, אפילו לא אחת.
יעקב אשר: לכן אני אומר: נאה דורש ונאה מקיים.
יעקב אשר: אדרבה, תהיי את המצליפה.
יעקב אשר: למה לא התקבלו?
יעקב אשר: אין לי תשובות.
יעקב אשר: לא מבחינה מקצועית דבר אחרון: אני רוצה לומר כאדם שעמד מול הרבה חברות שהפיקו.
יעקב אשר: אני זוכר שאחד מבעלי החברות הגדולות בארץ שהעסיקו חרדים ומעסיקים חרדים עד היום.
יעקב אשר: הם דיברו על כוח האדם המעולה הזה.
יעקב אשר: אני זוכר פעם שהוא הרים לי טלפון ואומר לי: תגיד לי, מה זה הדבר המשונה הזה?
יעקב אשר: באה אלי עובדת ושואלת אותי אם היא יכולה באמצע העבודה להרים טלפון מהטלפון של המשרד הביתה לשאול מה שלום הילד כדי שזה לא יהיה גזל.
יעקב אשר: איפה יש כוח אדם כזה?
יעקב אשר: גם מהוקצע, גם שקט, גם ישר והגון שמצליח להדביק כל פער.
יעקב אשר: גם אם יש לו פערים מובנים במשהו קטן כזה או אחר בידע, הם מדביקים את הפער הזה.
יעקב אשר: ואדרבה ואדרבה, אני בא לחזק ולא בא להחליש.
יעקב אשר: תגעו בנקודות הללו ותבינו רק דבר אחד: לא להתאים את האוכלוסייה לאג'נדה של מישהו במשרדים כאלה ואחרים, להתאים את האג'נדה לאוכלוסייה.
יעקב אשר: תודה רבה לכם.
עליזה לביא: אנחנו צריכות לסיים את הוועדה אחרי שעה וחצי ואנחנו חייבות לסיים אותה.
עליזה לביא: התכנסנו לעסוק בתעסוקה, התכתבנו עם השכלה וחינוך אבל אנחנו נקדיש לכך ישיבה נפרדת גם בנושא של חינוך, של השכלה גבוהה, בריאות פיזית ונפשית, פגיעות מינית, אלימות במשפחה.
עליזה לביא: נושאים שעלו בישיבה הקודמת אבל כמו שאתן רואות, אנחנו לא יכולות את הכל להספיק.
עליזה לביא: אני אקח שלוש תגובות קצרות לדברים שנאמרו כאן, הצעות לייעול.
עליזה לביא: מי שלא דיברה.
<ראויה חנדקלו: אני מארגון כיאן.
<ראויה חנדקלו: למרות שהדיון לא קשור לחברה שבאתי ממנה ולא למגזר שבאתי ממנו, זה עניין אותי כי תחום העבודה שלי בארגון זה תעסוקת נשים, זכויות נשים בעבודה.
<ראויה חנדקלו: רציתי להגיד שהסוגיה והבעייתיות שהצגתן זה השאיפה שלי, שנשים ערביות יהיו 65% בשוק העבודה ויקבלו שכר מינימום.
<ראויה חנדקלו: אבל מה שקומם אותי כאישה, שישבתי בצד ושמעתי את כל התגובות של כל הצדדים זה התגובה של משרד הכלכלה, שאף פעם לא לקחו את הנשים כשותפות בקבלת החלטה, והם מחליטים על סמך דעות של אנשים אליטיסטים ושוביניסטים באותו זמן, ואין להם את הראיה המגדרית, הנשית, ומה נשים צריכות מהשטח.
<ראויה חנדקלו: זה דבר שצריך לעבוד עליו לפני שמחלקים את כל הענין של תקציבים ולפני שבכלל רואים איפה הבעיה ומה הפתרון שלה כי בלי ראיה מגדרית מהשטח ולצאת ממנו, לא יהיה לנו פתרון כנשים ולא משנה באיזו חברה.
<ראויה חנדקלו: עוד דבר, כשדיברתם על השכלה – רוב הדברים שעלו בדיון הם אותן בעיות שמשותפות גם לחברה הערבית וגם לאישה הערבית.
<ראויה חנדקלו: זה לא משנה איזו השכלה תהיה לי, כי נשים ערביות מאד משכילות בשנים האחרונות אבל אין לי מקום עבודה.
<ראויה חנדקלו: גם אישה בחברה החרדית, ואני לא אדבר בשם הנשים בחברה החרדית, גם תהיה לה השכלה והשאלה איפה תעבוד.
עליזה לביא: אני מזכירה שהסיור הראשון של הוועדה היה למגזר הערבי בנצרת וגם באוכלוסיות הללו אנחנו מטפלים, זה לא נושא הוועדה היום.
עליזה לביא: נעבור אליך, בבקשה.
<נעמה עידן: אני בעלת משרד פרסום.
<נעמה עידן: אני גם מלמדת בסמינרים, במספר סמינרים.
<נעמה עידן: אני מלמדת תחום וידאו ופרסום.
<נעמה עידן: אני רוצה להעיר שתי נקודות: נקודה ראשונה, שבלטה מאד כאשר דסי דיברה.
<נעמה עידן: היא למדה מקצוע בסמינר.
<נעמה עידן: זאת אומרת, היא סיימה י"ב, הוריה שילמו כנראה על לימודי מקצוע שנבחר עבורה.
<נעמה עידן: כנראה שהמקצוע הזה לא מתאים לה וכנראה גם שהנשים החרדיות מצביעות ברגליים כי ברגע שקצת קשה לי לעבוד במקצוע שאני לא משתכרת בו מספיק, הוא לא מאתגר אותי, לא בחרתי בו אף פעם, הנטייה שלנו כנשים זה לעזוב ולזרוק את התפקיד הזה על הבעל.
<נעמה עידן: אני באתי להציג פה את התפיסה החרדית שמנוהלת על ידי עסקנים וסמינרים, כי נוח לסמינרים לכוון את הבנות ולהסליל אותן למקצועות מאד מסוימים, שכבר לא צריך בהם את העובדות.
<נעמה עידן: אני מדברת בכאב רב כי אני רואה את תלמידותיי.
<נעמה עידן: על רקע זה הפסקתי ללמד.
<נעמה עידן: אני רואה את תלמידותיי בתחום פרסום גרפיקה מולטימדיה, אין להן עבודה והן לומדות מקצוע - -
עליזה לביא: רק שניה, אין להן עבודה כי הן רוצות לעבוד במגזר או אין להן עבודה כי בחברה הישראלית לא מקבלים אותן.
<נעמה עידן: אז כך: אם הן רוצות לעבוד במגזר, אין עבודה, לא צריך, יש עודף היצע לפני ביקוש.
<נעמה עידן: כשהן רוצות לעבוד במגזר החילוני, אני יכולה לדבר בתחום שלי, שזה תחום הגרפיקה, פרסום והמולטימדיה, אין להן את הכלים הנדרשים לעבודה במגזר הכללי.
<נעמה עידן: כשאני, במשרד הפרסום שלי, רוצה להוציא עבודה לסטודנטית, אין לה מספיק ידע לדוגמה בתחום הבימוי.
<נעמה עידן: אין לה מספיק ידע בתחומים קלאסיים מקצועיים שנדרשים.
יעקב אשר: בגרפיקה אין לה ידע?
יעקב אשר: בימוי אני מבין אבל בגרפיקה?
<נעמה עידן: אנחנו נפתח את הנושא הזה בהרחבה.
<קריאה: יש הצפה.
יעקב אשר: הצפה זה משהו אחר, היא אומרת ידע.
יעקב אשר: זה לא נכון, בגרפיקה ודאי שלא.
<נעמה עידן: - - אני רוצה להדגיש נקודה אחת והפעם כאם:
<נעמה עידן: קיימות תפיסות בעולם החרדי שהרבה פעמים נובעות מתוך הרגל ומתוך מה שהיה הוא שיהיה אבל העולם שלנו השתנה.
<נעמה עידן: כן צריך להציג לבנות ולהוריהן לפני שבוחרים מקצוע בכיתה ט' או י', להציג את דרישות השוק ואיפה השוק צורך יותר עובדות ופחות עובדות.
<נעמה עידן: לדעתי זה תפקיד של הממשלה כאן להציג את המציאות הנוכחית והאמתית, לפני שהתחלנו ללמוד מקצוע.
עליזה לביא: הערה שלך לסיכום, אני חייבת לסכם את הישיבה.
<אינה דויד-סולטנוביץ: אני מנציגות שוויון הזדמנויות בעבודה.
<אינה דויד-סולטנוביץ: עלה פה הנושא של פערי שכר של נשים וכולי, ואני מעמידה אותנו לרשות נשים בגלל שיש פה איזה שהוא פורום שיש לו הרבה קשר לנשים, שיפנו אלינו בנושאים של אפליה בעבודה, גם של פערי שכר.
<אינה דויד-סולטנוביץ: מתחילות להגיע אלינו פניות מנשים אבל אשמח אם יפנו אלינו יותר, ולחשוב גם ביחד אתכן איך אפשר לעזור פה.
<קריאה: אתם מפרסמים את עצמכם בעיתונות חרדית?
<אינה דויד-סולטנוביץ: אנחנו לא מפרסמים את עצמנו בכלל.
<קריאה: אז איך אפשר לדעת עליכן?
<קריאה: אני לראשונה שומעת על זה.
עליזה לביא: אני מסכמת את הישיבה, אני חייבת לסיים אותה: אנחנו נמשיך ונתכנס.
עליזה לביא: איך אפשר לדעת עליכם?
עליזה לביא: גם אנחנו שאלנו את זה בראשית הדרך, כשלא ידענו איך להגיע אליכם.
עליזה לביא: לרבים אין מחשבים, אנחנו לא מכירות, אין עמותות, אין ארגונים.
עליזה לביא: לאט לאט ממש.
עליזה לביא: יש פה עבודת בילוש ולכן, אני מבקשת מכל אחת שיושבת כאן בחדר לחשוב לפחות על עוד חברה, על עוד ארגון, על עוד קבוצה.
עליזה לביא: יש גם התארגנות שלכן.
עליזה לביא: אני לבד פה עם הצוות שלי, ואתן מכירות אותו, ועם דלית, מנהלת הוועדה, אנחנו לא יכולות לבד.
עליזה לביא: אתן רואות בדיוק מה המציאות כאן.
עליזה לביא: אנחנו צריכות אתכן.
עליזה לביא: הידע שמגיע לשולחננו מקבל טיפול אבל אנחנו חייבות שיתוף פעולה.
עליזה לביא: אי אפשר, וזה נכון שיש לנו הרבה מה לגעת ולסייע.
עליזה לביא: יש פה הזנחה פושעת של שנים רבות בכל מה שקשור לנשים החרדיות בכלל ובפרט, עם השינויים העכשוויים מול התמריצים שיקבלו הגברים החרדים.
עליזה לביא: אני מברכת על זה אבל אי אפשר להמשיך ולהפקיר את הנשים החרדיות לעצמן, והחובה שלנו, כמדינה, לבוא לסייע, לאפשר לצאת מהמעגל.
עליזה לביא: יש פה סוגיות מרוכבות ורבות.
עליזה לביא: על טרכטנברג אני יושבת לפחות שנתיים עם עדינה בר שלום ואנחנו מנסות - -
יעקב אשר: אני מבקש שתזמני אותה לישיבה אצלך.
עליזה לביא: בסדר, אנחנו נעשה ישיבה ונשמע את הדברים.
עליזה לביא: אנחנו נעשה פה ישיבה על השכלה, אין ספק, על כל האפשרויות הרגשיות-תרבותיות שצריך לאפשר לבנות החרדיות לקבל את ההשכלה ולצלוח את המצוקה אבל אתה מסכים אתי שצריך פה גם לחשוב על מקומות התעסוקה משום שלבוא ולהכשיר ושלא יהיו מקומות תעסוקה, אז למה עשינו את הצעד הזה?
עליזה לביא: זה דורש גם התארגנות בתוך המגזר.
עליזה לביא: כלומר, - -
יעקב אשר: הן חייבות לעבוד דווקא במגזר?
יעקב אשר: הן יכולות לעבוד גם במגזרים אחרים בהתאמה.
<קריאה: הן מעדיפות לעבוד במגזר.