GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עליזה לביא: זו חברה דמוקרטית ועל כולנו, על כולנו לשמור על הכללים של חברה דמוקרטית.
עליזה לביא: וכמו שאת יודעת, מנהלת הוועדה, אנחנו לא נעבור לסדר היום גם שנציגי הפרקליטות לא יושבים כאן וגם שנציגי מח"ש לא יושבים כאן.
עליזה לביא: אני מקבלת את ההתנצלות הבירוקרטית של מח"ש, אבל אנחנו נעשה סיור גם במח"ש וגם אצלכם ביחידת הסייבר, כדי באמת לבוא ולראות את הדברים קרוב ולראות איך אנחנו כאן בשולחן הזה, משתפים פעולה.
תמר זנדברג: אפשר להוסיף עוד מילה אחת לדברים שנאמרו, שאני מצטרפת גם לדברים של חבר הכנסת דב חנין וגם לדברים שלך, ואני חושבת שעצם העובדה שהדיון הזה מתקיים בוועדה לקידום מעמד האישה הוא חשוב והוא סמלי במיוחד.
תמר זנדברג: סמלי במובן המהותי, לא במובן הסמלי.
תמר זנדברג: אני רוצה להוסיף אמירה שאני העליתי אותה בפני השר בדיונים קודמים בנושא הזה, בוועדת הפנים.
תמר זנדברג: תראו, אנחנו צריכים להתייחס לאלימות המשטרתית ולאלימות המגדרית כתת אלימות של האלימות המשטרתית, בזהירות יתרה, מפני שהאלימות המשטרתית מהווה יותר מדי פעמים, לא טעות ולא חריגה ולא יש איזה שהוא כלל של התנהגות של רוב השוטרים ויש איזה כמה שהם עשבים שוטים או חרגו מהנהלים, אלא יותר מדי פעמים ראינו אלימות משטרתית שמופעלת כמדיניות, על מנת לדכא הפגנה, על מנת לדכא חופש ביטוי.
תמר זנדברג: וכאשר מדובר בנשים ובאלימות מגדרית, בין אם זה הטרדה מינית, מילולית, מעשית, פיזית, או בין אם זה חורג , כמו שציינת, באזורים מסוימים בעולם, וגם בישראל ובאזורים שבשליטתה לאלימות ותקיפה מינית מסוגים אחרים, זה מהווה אמצעי חמור במיוחד, שמופעל כנגד אזרחים על ידי כוחות ההגנה שאמורים להגן עליהם ומופנים נגדם.
תמר זנדברג: זה מצב מיוחד שבו האזרח, ובמיוחד האזרחית, מוצאים את עצמם חסרי אונים והמקרה של כרמן וספיר היה מקרה מובהק שלקח את כל השלבים – החל מהאירוע עצמו, המקום שבו הוא התרחש, האופן שבו הוא התרחש, עד התלונה, עד העובדה - ולמח"ש צריך כאן טיפול מיוחד – עד העובדה שהאירוע שעלה בחקירה שלהם כנחקרות, היה אמור להגיע למח"ש מרגע שבעדות שלהן עלתה אפשרות או עדות של עבירה של אלימות משטרתית שנעשתה ולא הגיעה, ורק בגלל ההתעקשות של שתיהן, בגלל שכפי שציין חבר הכנסת דב חנין הן פעילות והן אקטיביסטיות פוליטיות ומגובות גם במישור של החברה האזרחית, שעוזר ומגבה, אבל כל שאר הנשים – וכמו שציינה ספיר בצדק, ככל שנלך לאוכלוסיות מוחלשות יותר, למגזר הערבי, להפגנות נגד חוק פרבר, להפגנות אחרות, ושלא לדבר על הפגנות שמתקיימות בגדה המערבית, אז אנחנו נראה יותר ויותר שהפרקטיקה הזאת נעשה בה שימוש כמדיניות וכשיטה ולא כטעות.
תמר זנדברג: ואני חושבת שגם על זה אנחנו צריכים לתת את הדעת ולקבל התייחסות ממש בכירה ישירות מהשר.
<אורי מכלוף: נאמרו פה דברים קשים ואני חושב שנסחפנו בלהציג את המשטרה כאילו היא כלי שבעצם מונעת דמוקרטיה במדינת ישראל.
<אורי מכלוף: חד משמעית כך אני מרגיש כאזרח, לא כלובש מדים.
<אורי מכלוף: ככה נתנו לי להרגיש פה.
<אורי מכלוף: זה פשוט מאד לא יכול להיות שאנחנו מצביעים על משהו, שאין לי ויכוח שיש את החריגים ואת החריגים האלה אנחנו הופכים למדיניות.
<אורי מכלוף: נראה לי שאנחנו קצת נסחפנו בעניין הזה וצריך להגיד את הדברים.
דב חנין: אדוני, כשיש הרבה נקודות – אז הן מצטרפות בסוף לקו.
דב חנין: עכשיו, חס וחלילה, אני יודע שזו לא מדיניות של המשטרה, אבל כל כך הרבה - - -
<שוקי זיסו: אבל היא אמרה שזו מדיניות, סליחה, כשזה חסר כל שחר.
תמר זנדברג: אנחנו שופטים על פי המתרחש בשטח.
תמר זנדברג: יש אכיפה דיפרנציאלית בהפגנות מסוימות - - -
<שוקי זיסו: אני חולק עליך.
עליזה לביא: את מדברת בשם עצמך?
תמר זנדברג: כל מה שאני אומרת הוא אך ורק בשמי, שיהיה ברור, לפרוטוקול, בשמי ובשם אלה שאני מייצגת.
<שוקי זיסו: דבריך לא מבוססים לחלוטין אבל.
תמר זנדברג: דברי מבוססים על מציאות, חלק מההפגנות שאני נכחתי בהן ואחרות שקיבלתי - - -
<שוקי זיסו: מותר לך להגיד שהם מבוססים ומותר לי להגיד שהם לא מבוססים.
תמר זנדברג: בהחלט מותר לך.
תמר זנדברג: כל דעה תשמע כאן בוועדה, אבל יש הפגנות שזוכות להתנהלות חופשית, יש הפגנות שפתאום ברגע מסוים מופעלת בהן אלימות.
תמר זנדברג: דרך אגב, הרבה מההפגנות האלה, ברגע הזה, מאותו רגע הופכות גם להיות אלימות, וגם את זה ראינו.
תמר זנדברג: יש אכיפה דיפרנציאלית של המשטרה כלפי הפגנות, ובמקרים מסוימים זה מהווה כלי, נקרא לזה – לצינון של חופש הביטוי.
<שוקי זיסו: טעות קשה.
עליזה לביא: אדוני המנכ"ל, רותם, אתה רוצה להגיב?
<רותם פלג: תראו, אני רק אגיד במשפט אחד, אני חושב שהשר בתחילת דבריו אמר את הדברים כפי שהם, כפי שאנחנו רואים אותם וכפי שהמדיניות מגיעה ומוכתבת מלמעלה.
<רותם פלג: אני חושב שלהסתכל על הדברים כאיזו שהיא ראייה כוללת זה לא נכון ולא מדויק.
<רותם פלג: אם יש מקרים פרטניים, כמו שנאמר פה, הפנייה היא פניה למח"ש.
<רותם פלג: הם הגוף שאמור לטפל בזה, לנו אין נגיעה.
<רותם פלג: מהרגע שזה עובר למח"ש אנחנו לא נוגעים בדברים האלה ולא מתערבים.
<רותם פלג: כל שיקול הדעת הוא שיקול הדעת שלהם, שנמצא באחריות משרד המשפטים, לשם צריך להפנות את הדברים האלה.
<רותם פלג: כמו שנאמר פה, המדיניות שגם יורדת וגם הוצגה פה בקווים כלליים, של איך מטפלים בדברים האלה, מה ההנחיות שמקבלים שוטרים, מה ההדרכות שמקבלים שוטרים, כולם מראים שהכיוון הוא אחר.
<רותם פלג: הכיוון הוא שהדברים האלה נלקחים בחשבון ומטופלים.
<רותם פלג: מה השר התחייב פה שהוא יעביר הלאה, הוא יעביר את זה, אנחנו נדאג שזה יעבור הלאה למשטרת ישראל ויטופל בנושא של הצילומים.
<רותם פלג: ושוב, ככל שיהיו פניות למח"ש, אני מעריך שמח"ש יטפלו בדברים האלה בכלים שיש להם.
<ורד סויד-פאר: אני מאמינה לשתי הבנות שדיברו כאן וגם אם זה מקרה יחיד, כמו שכולם טוענים כאן, אני חושבת שצריך כמדיניות לצלם כל הפגנה וכל תהליך של פינוי, ועצם נוכחות המצלמה תגרום לאותו חריג, ולדעתי חייבים לעשות את זה.
<ורד סויד-פאר: לא יכול להיות שהבדיקה נמצאת בגוף חיצוני, האדם יסרב ללכת לפוליגרף ויכולה להיווצר סיטואציה שאותו אדם יחזור ויפנה שוב.
<ורד סויד-פאר: ולכן צריך כלי אובייקטיבי, והיום אני חושבת שזה לא בעייתי לצלם בפלאפון.
<ורד סויד-פאר: אני חושב שנציג שלכם, או של המערכת, רצוי שיצלם הליכי פינוי ואני חושבת שזו תהיה ההרתעה הכי טובה.
<ורד סויד-פאר: מספיק עשב אחד שוטה לתדמית ולנזק שייגרם לאותם קורבנות ולכולנו כמערכת, ולכן ההמלצה שלי היא לתעד את ההפגנות האלה וליידע את כל מי שנוטל בהן חלק.
<ורד סויד-פאר: אני חושבת שזה יהיה משהו שיעודד התנהגות מכבדת.
<ורד סויד-פאר: אני חושבת שאמירה מהסוג הזה היא אמירה שהיא לא ראויה ואני חושבת שכולנו מגנים אותה וחייבים למנוע שאנשים עם דפוסים כאלה של התנהגות, אחד כזה מכתים את כולנו.
<כרמן אלמקייס: ויש לו עבר.
<כרמן אלמקייס: את זה לא ציינו, לאדון שוטר.
<רותם פלג: רק עוד משפט, בבקשה.
<רותם פלג: הדיון הזה בהיבט הזה הופך להיות דיון חד צדדי, כי אנחנו לא יכולים להגיב על הדברים.
<ורד סויד-פאר: אבל למה אי אפשר לצלם?
<שוקי זיסו: כמו שאנחנו מצלמים את כל הפרות הסדר, אנחנו מאפשרים לכל מי שרוצה לצלם בסלולארי, שיביא מצלמה, שיביא מצלמת טלוויזיה, אין שום בעיה.
<שוקי זיסו: הכל מתועד, הכל מצולם.
<שוקי זיסו: אנחנו מכשירים שוטרים לצלם אירועי הפרות סדר או אירועי סדר ציבורי, אני לא אגיד הפרות סדר.
<שוקי זיסו: יש מצבים שבהם הצילום לא מאפשר לשוטר לתפקד, ושם אנחנו לא מאפשרים.
<שוקי זיסו: כל עוד עומדים ומצלמים ומאפשרים לשוטר לעשות את תפקידו – אין שום בעיה.
<שוקי זיסו: אלה ההנחיות.
<שוקי זיסו: כולם מצלמים, אנחנו יודעים שאנחנו עובדים בסביבה רוויות תקשורת, רווית מצלמות.
<שוקי זיסו: אנחנו מכירים בזה, מערך הדוברות שלנו מכיר בזה.
<שוקי זיסו: אנחנו עוסקים בעניין הזה כל הזמן - - -
<ורד סויד-פאר: את האירוע עם הבנות צילמתם?
<כרמן אלמקייס: צולם ונמחק מול הפרצוף שלי על ידי השוטר.
<שוקי זיסו: ואני אומר לכם, אני מבקש לא להתייחס לאירוע הקונקרטי הזה, כי אנחנו כבר דנים בו כמה שנים - - -
<שוקי זיסו: ואפשר להמשיך לדון בו גם עוד 10 שנים וזה בסדר גמור, אבל אנחנו - - -
<כרמן אלמקייס: לא, אפשר פשוט להגיד - - -
<שוקי זיסו: אנחנו לא מתעלמים ממנו.
עליזה לביא: מח"ש לא באו, ואנחנו נכנס לזה.
<שוקי זיסו: סליחה, בסדר, יש את משרד המשפטים.
<שוקי זיסו: משטרת ישראל, נכון להיום, לא אחראית על משרד המשפטים - - -
עליזה לביא: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לעוד כמה בעלי תפקידים שנמצאים פה.
עליזה לביא: יש לי כמה דקות, כי יש פה עוד מעט ועדה נוספת.
עליזה לביא: סנ"צ מירי היבנר מהיחידה למניעת הטרדות מיניות, בבקשה גברתי.
<מירי היבנר: בקשר למה?
עליזה לביא: אני רוצה לשמוע.
<מירי היבנר: קודם כל אני מאד מברכת, אני הייתי גם בדיונים בכנסת לגבי תיקון מספר 10 להצעת החוק, אז אני מברכת על זה מאד.
<מירי היבנר: אני אומרת שמבחינתנו, חלק מהדברים שאנחנו עושים בתוך המדור הזה של מניעת הטרדה מינית, זה גם תרגום החוק והפסיקה לכדי נהלים והנחיות וכו'.
עליזה לביא: אז אני רוצה לשמוע איך מתארגנים, כי שמעתי מיחידת הסייבר על העבודה שלהם, אבל מה - - -
<מירי היבנר: מה שאנחנו עושים, כרגע אנחנו ממש הולכים לאורך ולרוחב של המשטרה לספ"כים, החל מספ"כים ארציים, ספ"כים מחוזיים, ספ"כ זה סגל פיקוד כללי, ספ"כים מרחביים לכל התחנות, לכל המרחבים, ועושים הרצאה מאד מאד, הייתי קוראת לה מאד מאד מעמיקה, גם משפטית, וגם בפנים אחרים.
<מירי היבנר: אנחנו מעבירים את זה לכל הגורמים במשטרה, גם במשמעות של תיקון מספר 10, המשפטית וכו'.
<מירי היבנר: הדבר הנוסף שאני רוצה לומר, שמצאנו שהטיפול המשמעותי ביותר בעבירות האלה זה טיפול במתלוננות.
<מירי היבנר: אנחנו בקשר גם עם מרכזי הסיוע, אנחנו בקשר מאד מאד קרוב, וגם עם קציני אמ"ן אצלנו במשטרה.
<מירי היבנר: המתלוננות מקבלות טיפול תומך מאיתנו, אנחנו בקשר מתמיד איתן.
<מירי היבנר: אנחנו מתווכות בין מח"ש לבין משמעת.
עליזה לביא: בהקשר הזה, של העבודה שלך, את גם עוסקת בכל מה שקשור בנושא של הכשרות בנושאים של הטרדות מיניות וההתמודדות איתם בקרב שוטרים, בקרב יומנאים, בקרב אנשים שבאים במגע עם ציבור?
<מירי היבנר: זה קשור יותר לאגף החקירות במודיעין.
עליזה לביא: אני מדברת על הכשרות.
עליזה לביא: בחקירות במודיעין – מה הקשר להכשרות?
<יעל אידלמן: אני אעשה הבחנה.
עליזה לביא: מי אחראי על הכשרות שוטרים?
<יעל אידלמן: בכל מה שקשור להטרדה מינית, ההסברה היא שלנו, אבל לא בהקשר להסברה של מה זה הטרדה מינית, מה העבירות, סעיפי החוק, הניואנסים הדקים – זו ההכשרה שלנו שאותה, שעכשיו כרגע אנחנו נכנסנו למודום של הכשרות בקורסים ואנחנו צריכים לעבור גם ביחידות השטח.
<יעל אידלמן: אנחנו כן כרגע פרסמנו לכל יחידות השטח, כדי לאסוף מרפרנטים, מכל המחוזות ומכל התחנות, כדי שהם יהיו השליחים שלנו.
<יעל אידלמן: אני מזכירה, זו יחידה של שני אנשים, אבל אנחנו אחראים על כל ההכשרה המקצועית שלהם.
<יעל אידלמן: אנחנו ניצור קבוצה של שוטרים מכל הארץ, כדי שהם יעבירו את ההכשרות הספציפיות לאותם מקומות שאנחנו ספציפית לא נוכל.
עליזה לביא: כמה זמן להערתך יעבור עד שרוב השוטרים שמגיעים למגע עם ציבור, יעברו הכשרה בנושא?
<יעל אידלמן: אין לי, אני לא יכולה להגיד.
עליזה לביא: שנה, שנתיים?
עליזה לביא: כמה זמן?
<יעל אידלמן: יש 30,000 שוטרים במשטרת ישראל, אני לא יכולה להתחייב שתוך חצי שנה אנחנו מכשירים את כולם.
<יעל אידלמן: צריך להבין שגם אנחנו נכנסים למטרה הזאת בצורה מובנית בכל הקורסים.
<יעל אידלמן: אז כשאנחנו ניכנס בצורה סדירה לכל הקורסים של משטרת ישראל, החל משלב הגיוס וכלה בקורסים היותר בכירים, אז מה שיותר אנשים יקבלו.
<יעל אידלמן: יש מה שנקרא גם ממוני יחידות, ששם השוטרים עוברים חמישה ימי הכשרה.
<יעל אידלמן: גם לשם אנחנו נגיע, ואז אנחנו נחשפים לכמות המאד גדולה של שוטרים.
<יעל אידלמן: אני לא יכולה כרגע להתחייב בזמן.
<יעל אידלמן: אני רק אומרת שאנחנו עושים כרגע עבודת חריש, מה שגם קודם היו עושים בארגון.
<יעל אידלמן: אני לא רוצה שיישמע כאילו לא היה שום דבר.
<יעל אידלמן: היו גם הסברות, אבל לא היה גוף מרוכז אחד שלקח על עצמו את הטיפול בכל העניין הזה של מניעה והסברה של הטרדה מינית בארגון.
<יעל אידלמן: העניין של המעטפת למתלוננות מתוך המשטרה – אנחנו מטפלים במתלוננות לגבי הטרדה מינית של שוטרות מתוך המשטרה.
<יעל אידלמן: מתן המעטפת החיצונית הזאת זה משהו שהוא חדש, שגם קודם הוא היה.
<יעל אידלמן: יכנו לפנות לקצינת אמ"ן, אבל ברגע שהן פונות אלינו ואנחנו אלה שמפעילות את כל מערך אמ"ן, אנחנו עשינו יום עיון למערך אמ"ן, הסברנו גם להן מה זה הטרדה מינית.
<יעל אידלמן: זאת אומרת שגם מי שמטפל צריך לדעת במה הוא מטפל ומה התופעות ובמה לטפל.
<יעל אידלמן: אז לכן אני אומרת, אנחנו מתחילים ממש לעסוק בכל הרמות, אבל זה תהליך.
עליזה לביא: כן, בבקשה, משפט אחד.
<שולה קשת: במשפט אחד, מה שאני רוצה לומר זה שהכוונה פה היא שהדברים יילקחו לתשומת לב משטרת ישראל וההתנגדות פה, למה שנאמר, מצערת מבחינתי.
<שולה קשת: אני פונה לחברת הכנסת עליזה לביא, כמי שיושבת גם בראש הוועדה לקידום מעמד האישה, לקדם יחד איתנו את הצעת החוק נגד הטרדה מינית.
עליזה לביא: אני הייתי שמחה לראות את זה לפני הוועדה, אבל אני מבינה שזה לא הגיע אלי לפני הוועדה, אז נעבור הלאה.
עליזה לביא: לצערי זה לא הגיע אלי.
עליזה לביא: טוב, אנחנו סכם את הוועדה הזאת.
עליזה לביא: קודם כל אני רוצה להודות לשר על ההשתתפות שלו בוועדה ועל ההתייחסות שלו לנושאים והאמירות שנאמרו כאן.
עליזה לביא: בהחלט אני מוצאת אוזן קשובה, גם בקרב לשכת השר והשר, המנכ"ל וכל האנשים הטובים שנמצאים פה סביב השולחן.
עליזה לביא: אני יודעת שבשלבים מסוימים הגענו פה לטונים צורמים ולא זו הכוונה.
עליזה לביא: אנחנו כולנו רוצים לתקן עולם.
עליזה לביא: כולנו רוצים חברה מוגנת, וזה לא אנחנו ואתם ובטח לא במשמרת שלי – זה לא אני או אותם או חברי כנסת נגדכם, ממש לא כך.
עליזה לביא: תפקדינו להביא לבדיקה של המערכות.
עליזה לביא: אנחנו שומעים, אנחנו קשובים.
עליזה לביא: רואים פה את התלונות, בקשר רציף עם ארגוני השטח.
עליזה לביא: זה התפקיד שלנו, ובמשמרת שלי אני אומרת לכם שהנושאים הללו לא ירדו מסדר היום.
עליזה לביא: זו ישיבה שנייה שאנחנו עוסקים בה בנושא הזה, כדי לתקן עולם, כדי להביא למרחב ציבורי מוגן ובריא יותר ונכון יותר – לטובת כולנו.
עליזה לביא: זה לא אנחנו או אתם, זה כולנו חיים במרחב הציבורי.
עליזה לביא: אז הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, רואה בחומרה רבה את מקרי האלימות שהופעלו נגד מפגינות פוליטיות.
עליזה לביא: אנחנו מבקשים לעקור את זה מהשורש, כולנו.
עליזה לביא: הוועדה תקיים סיור במשרדי מח"ש, כדי לעמוד מקרוב אחרי הפעילות, אחרי הנהלים, אחרי דרך העבודה מול תלונות, איפה הן עומדות, איפה הן נעצרות, ונלמד מקרוב את הדברים, שחלקם הגדול עדיין לא מוכר לנו.
עליזה לביא: הוועדה מבקשת מהשר לביטחון הפנים להכין נוהל, עד כמה שניתן לפרט את ההתייחסות ואת ההתנהגות במהלך הפגנות לשוטרים, ואנחנו היינו שמחים לקבל נוהל של מה מותר ומה אסור, כדי שנדע כולנו את הכללים שעומדים בהקשר הזה.
עליזה לביא: הוועדה תקיים סיור ביחידת הסייבר של המשטרה, כדי ללמוד גם על הפעילות שלכם וגם לראות עד כמה אנחנו, בעזרת הכלים הפרלמנטאריים שעומדים לרשותנו וחקיקה – יכולים לסייע, להקל, לשתף פעולה.
עליזה לביא: כי גם במקרה הזה, הטכנולוגיה מקדימה את המחוקק ואנחנו לעתים בדיליי בכל מה שקשור לכלים שאנחנו יכולים כמובן לאפשר לכם לעשות את העבודה טובה יותר, נכונה יותר, מתקדמת יותר.
עליזה לביא: לשמור שוב על כל מה שצריך לשמור.
עליזה לביא: אני מאחלת לכם הצלחה רבה במשימות שעומדות בפניכם.
עליזה לביא: אנחנו פה כדי לסייע ולעזור.
עליזה לביא: הרבה הצלחה ובשורות טובות לכולם.
עליזה לביא: בוקר טוב, אני מתכבדת לפתוח את הישיבה.
עליזה לביא: שמחה מאוד לפתוח את ישיבת הוועדה לקידום מעמד האשה ולשוויון מגדרי, בנושא: מניעת אלימות מינית באזורי קונפליקט ולחימה - היוזמה הבריטית הבינלאומית, בהשתתפות שגריר בריטניה בישראל מר מתיו גולד, ובהשתתפות ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק בוז'י הרצוג.
עליזה לביא: היום יום רביעי, ה-11 ליוני 2014, י"ג בסיוון תשע"ד.
עליזה לביא: אנחנו מבקשים לעסוק בנושא הזה שלמעשה נידון היום בהרבה מדינות ובלונדון, בכנס גדול שנערך בנושא הזה של מניעת אלימות באזורי קונפליקט ולחימה.
עליזה לביא: מי שמייצגת אותנו בכנס זאת שרת המשפטים, השרה ציפי לבני, שתייצג אותנו, את מדינת ישראל, ותדבר גם על ההתכנסות פה בוועדה שלנו.
עליזה לביא: אדוני השגריר, אני מברכת אותך על היוזמה, ולמעשה זה שיתוף פעולה ראשון בין השגרירות, ובין היוזמה לבין הכנסת, הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, גם על היוזמה, אבל גם על הקיום של הדיון כאן.
עליזה לביא: בזמן כהונת בריטניה כנשיאת ה-G8, שרי החוץ של ה-G8 חתמו על הצהרה שמאשרת שאלימות מינית באזורי מלחמה היא הפרה בוטה של ועידת ג'נבה, ושל הפרוטוקולים הנלווים אליה.
עליזה לביא: 148 מדינות אימצו את ההצהרה, והם הוזמנו לקחת חלק בוועידה שמתקיימת כאמור השבוע בלונדון, ביוזמת שר החוץ הבריטי והשחקנית אנג'לינה ג'ולי.
עליזה לביא: שגרירות בריטניה בישראל שיזמה את הדיון פנתה אלינו, וכמובן נענינו בשמחה לקיים את הדיון הזה בשל חשיבות הנושא.
עליזה לביא: הנושא כשלעצמו כמו שרבות ורבים יושבים סביב השולחן, מכירים את הנושא לעומק, אנחנו דנים בו הרבה מאוד בהקשרים, בהשלכות, בזוויות הייחודיות לחברה בישראל, ולתרבות הישראלית, נושא של אלימות בכלל, ובאזורים של קונפליקט בפרט.
עליזה לביא: באמת, גם ביום המאבק הבינלאומי באלימות נגד נשים, זה היה הנושא שדיברנו עליו, דווקא מתוך המקום של שיתופי פעולה כאן במזרח התיכון, בין נשים ובין ארגונים, כדי לבוא ולמגר, לנסות עוד דרכים שאפשר יהיה לבוא ולהתמודד עם התופעות הללו.
עליזה לביא: בנובמבר האחרון קיימנו את הדיון שלנו בכלא נווה תרצה, דווקא מתוך הרצון שלנו לשתף פעולה עם אסירות ועם סוהרות, מאחר ונבצר מאסירות להיכנס לכנסת, אנחנו קיימנו, לא רצינו לבטל את הדיון, וקיימנו את הדיון בכלא נווה תרצה.
עליזה לביא: באותו כנס דיברנו על תכנית הפעולה ליישום החלטת האום 1325, שקוראת למדינות העולם ולארגונים לא ממשלתיים ולאו"ם גם לפעול לשיתוף של נשים בקבלת החלטות הנוגעות למניעת סכסוכים ולפתרון שלהם.
עליזה לביא: אני שמחה לברך את הנציגות של הארגון כאן בוועדה, למעט נוסף של ההחלטה כמובן הוא הקריאה למדינות העולם להידרש לפגיעות ולפגיעות מיוחדות של נשים ושל נערות במצבי קונפליקט אלים.
עליזה לביא: בהצהרה נאמר – "כי השימוש הנרחב באונס ובאלימות מינית בצורותיה השונות בקונפליקט ובלחימה מסביב לעולם, הוא אחד ממעשי האלימות וחוסר הצדק המוזנחים ושאינם מטופלים הגורמים לסבל בל יתואר".
עליזה לביא: עוד נאמר – "כי רוב הקורבנות לא זוכים לצדק או מקבלים תמיכה ועזרה, ומעשים אלו הם פשעי מלחמה, והפרה בוטה של הסכמי ג'נבה והפרוטוקול הראשון".
עליזה לביא: בהצהרה מתחייבים להעלות מודעות להעניש את המבצעים ואת התומכים, ולתמוך בקורבנות ובמאמצים הלאומיים והבינלאומיים למניעת השימוש בהם.
עליזה לביא: כדי לעשות זאת, מתחייבים לשורה של מהלכים, כמו העלאת הנושא למודעות ולמתן עדיפות לטיפול בו, למתן סיוע בריאותי ופסיכולוגי לקורבנות, לקדם השתתפות מלאה של נשים בפוליטיקה, בשלטון ובתהליכי קבלת החלטות כולל בשיחות שלום, ולפעול ליישום החלטת האו"ם 1325 ועוד.
עליזה לביא: אדוני השגריר, אדוני יושב ראש האופוזיציה, נושא של אלימות בכלל, ואלימות נגד נשים, ואלימות באזורי קונפליקט, זה נושא מתמשך שהעולם כולו חייב להתגייס לו.
עליזה לביא: ראינו איך התמודדנו עם נושא סחר בנשים כשהעולם התגייס לטפל בנושא של סחר בנשים.
עליזה לביא: כשסנקציות כלכליות הונחו על מדינות ונגד מדינות שלא שיתפו פעולה, ושלא עמדו ברף הנדרש.
עליזה לביא: אני שמחה גם כאן כעמותת ועדה לנושא סחר בנשים שהיא תת ועדה של הוועדה לקידום מעמד האשה ולשוויון מגדרי בראשות חבר הכנסת דוד צור, שמתמודדת וממשיכה להתמודד עם תופעת הסחר בנשים שלמרבה השמחה מדינת ישראל עשתה צעדים רבים ומיגרה את התופעה בנתונים מאוד משמעותיים, עד כדי כך שאפשר לבוא ולומר שהנושא של סחר בנשים במדינת ישראל היום ממוגר ומוגר.
עליזה לביא: יש לנו בעיות אחרות כמו זנות הלכה ותפסה את החלל שנוצר, זנות ילדים וזנות צעירות, על הנושאים הללו אנחנו מתמודדים ועוד.
עליזה לביא: אבל המקום הזה של אלימות, ואלימות מינית, חייב להיות נושא שעל סדר היום של כל מדינות העולם, וחובה עלינו לשתף כלים ולפתח מנגנונים במיוחד מול הזירה החדשה והיא האינטרנט שהיא זירה רוחשת וגועשת, מאוד אלימה כלפי צעירים וצעירות, שהמודעות כלפי ההתרחשות וכלפי הכלים במרחב הם ממש לא מזוהים ומאיימים, והופכים להיות אלימים יותר ויותר.
עליזה לביא: אני רוצה לברך אותך אדוני השגריר על ההשתתפות, על הנוכחות שלך כאן בוועדה.
עליזה לביא: אנחנו נתחיל איתך, אדוני, יושב ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג, שאני מודה לך מראש על ההשתתפות, אני יודעת עד כמה הנושאים הללו מלווים אותך עוד מהימים שהיית סטאז'ר, ולקחת על עצמך מקצוע שיש בו את הכוח, את הכלים, את ההבנה באמת לבוא ולדאוג גם לשוויון אבל בטח למניעת אלימות.
יצחק הרצוג: גברתי היושבת ראש, מזכירה את העובדה שהייתי סטאג'ר, כיוון שאני זוכר אותה כשהיא הייתה סטאג'רית.
עליזה לביא: אשת סטאז'ר.
יצחק הרצוג: אני מבקש לברך את באי הוועדה, אותך, גברתי היושבת ראש שמובילה באמת בגאון את הדיונים של הוועדה החשובה הזאת בצורה יוצאת מן הכלל, את חבריי וחברותיי חברי הכנסת, וכמובן לך ידידי, מתיו גולד, השגריר הבריטי שמייצג כאן לא רק את עצמו, כמובן את הממלכה המאוחדת ביוזמה יוצאת מן הכלל שמוביל שר החוץ הבריטי ווליהאם האג, כדי לקדם את הנושא שבו אנחנו מדברים.
יצחק הרצוג: בסוף השבוע ציינו בעלות הברית, המדינות המערביות, כמובן ברית המועצות לשעבר ורוסיה את שחרור אירופה, את תחילת השחרור בנחיתה בנורמנדיה לפני 70 שנה.
יצחק הרצוג: הנחיתה בנורמנדיה לפני 70 שנה היה קרב גבורה נדיר.
יצחק הרצוג: אבי, זכרונו לברכה, השתתף בקרב הזה כקצין בצבא הבריטי.
יצחק הרצוג: אבל זה היה סופו, שנה לקראת סוף הפרק המר והנמהר של מלחמת העולם השנייה.
יצחק הרצוג: עד היום כשאנחנו עוסקים בשואה, בגטאות, אף אחד לא נוגע בנגזרת המשנית בתוך הסיפור הנורא של תקיפת נערות ונשים בגיטאות, באקציות, במחנות, כי זה כבר נבלע בשטף של האסון הנורא והכאב הנורא, ואני חושב שדור שלם לא רצה לספר על זה או לדבר על זה, אבל אנחנו יודעים על ניצולות שואה שאומרות - אני לא רוצה לדבר על זה.
יצחק הרצוג: כשאתה קורא היום את ספרי ההיסטוריה על הקרבות באירופה באותה מלחמה, אתה נדהם לגלות כיצד נושא האונס והתקיפה המינית היה חלק ממסע הנקמות בין העמים.
יצחק הרצוג: בספרים החדשים זה בא לידי ביטוי בכל העוצמה, מכל הצדדים, כאשר מסופר כיצד הגרמנים כבשו את המדינות השונות באירופה, זה היה חלק מהתרבות לכפות את עצמם מינית, וגם אנחנו מודעים למקרים הפוכים במיוחד, יש בספרים על שחרור ברלין, זה מופיע במלוא עוצמתו כסיפור קשה מאוד, והדיון לקראת הכנס שהתקיים השבוע.
יצחק הרצוג: רק אסיים ואומר, שאנחנו עדים לכך במלוא העוצמה בעידן המודרני.
יצחק הרצוג: אנחנו רואים זאת עכשיו בסיפור של המחתרת בניגריה, בטבח הנורא ברואנדה, במלחמות שונות בעולם.
יצחק הרצוג: ברוך השם שבמלחמות ישראל ערב זה לא בא לידי ביטוי ואני שמח על כך כיוון שהמלחמות היו יותר באזורים טריטוריאליים, פחות צפופי אוכלוסין, אבל זה בפירוש קיים בכל מיני מקומות, וטוב שהנושא הזה יוגדר כפשע מלחמה מהמעלה הראשונה כקטיגוריה עצמאית ונפרדת, ולא כתת קטיגוריה.
עליזה לביא: אדוני השגריר, בבקשה.
<מתיו גולד: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) עמיתיי ממשרד החוץ, משרד המשפטים, משרד ראש הממשלה, אנשי ציבור, תקשורת, אקדמיה ופוליטיקה.
<מתיו גולד: ברצוני להודות לכם על קיום המפגש הזה, שהוא חוליה אחת משרשרת אירועים גלובלית, שמציינת הפסגה המכונסת כרגע בלונדון בנושא הזה.
<מתיו גולד: זוהי זכות עבורנו, שחלק מאותה שרשרת גלובלית עולה לדיון בכנסת ישראל.
<מתיו גולד: תודה מיוחדת לך יו"ר הוועדה, לדובר ולכנסת, המאפשרים לנו לקיים דיון זה.
<מתיו גולד: ברצוני לחלוק לך יו"ר הוועדה, על העבודה שלך הבלתי נלאית בנושא זכויות הנשים, אשר החלה לפני כניסתך לכנסת וממשיכה גם לאחר שנכנסת לתפקיד.
<מתיו גולד: המטרה של כולנו כאן, להעביר מסר ברור ומשותף, כנגד מקרי האלימות המחרידים, כמו השימוש באונס באזורי עימות.
<מתיו גולד: ברצוני לגעת בשתי סוגיות: מדוע זה חשוב, מדוע זה חשוב לנו ומה אנו יכולים לעשות בנושא?
<מתיו גולד: סוגיה ראשונה, מדוע זה חשוב?
<מתיו גולד: בחיינו היום, מליוני נשים ילדים וגברים עברו את זוועת האלימות המינית באזורי עימות, כמו למשל ברואנדה, או, ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, או בקולומביה או באוגנדה או בליבריה.
<מתיו גולד: אפילו במקומות יותר קרובים לבית, באירופה, לפני 20 שנה לערך, הוקמו בבוסניה "מחנות אונס" שבו עשרות אלפי נשים נחשפו לעבדות מינית וכפיית הריון.
<מתיו גולד: אנו יכולים להגיד תודה שהמקרים האלה לא ארעו בערינו או לילדינו, אבל לא צריך הרבה דימיון כדי לראות ולהבין את הכאב והנזק שזה גורם, אשר יכול להימשך לאורך דורות.
<מתיו גולד: בסקר שנעשה לאחרונה בין עשרות אלפי מקרי האונס בקונגו, 50% מקורבנות האונס היו מתחת לגיל 17; 10% מהקורבנות היו מתחת לגיל 10.
<מתיו גולד: יש לי שתי בנות מתחת לגיל 10, ואני לא יכול אפילו לחשוב על הכאב הנמצא מאחורי סטטיסטיקה זו.
<מתיו גולד: דוגמא נוספת, 67% מקורבנות האלימות המינית ברואנדה, אובחנו לאחר מכן כחולי איידס.
<מתיו גולד: שוב, תארו לעצמכם את החיים עם הטראומה, הסטיגמה והמחלות שנגרמות לאחר מכן, אשר משפיעות לא רק על הקורבנות עצמם, אלא גם על המשפחות שלהם והקהילה שבה הם חיים.
<מתיו גולד: סוגיה שנייה, מדוע אנחנו צריכים לפעול?
<מתיו גולד: אחרי הכל, למה זה צריך לעניין מדינות שבהן, תודה לאל, אין רע בלהתמודד עם אנשים בחיי היומיום שלהם?
<מתיו גולד: עבורי, עבורנו, התשובה לכך היא מאוד ברורה.
<מתיו גולד: בחברה כמו שלכם, כמו שלנו, המאמינה בזכויות אדם לכולם, המאמינה במתן הזדמנויות לכולם, לא יכול להיות מצב שבו היא תדע על הדרך שבה האונס משמש כנשק במלחמה, אבל תתעלם מכך ולא משנה באיזה מקום בעולם.
<מתיו גולד: אנו יודעים שמה שאנו עושים, משפיע על כל מה שקורה.
<מתיו גולד: בעבר, היה לנו כישלון קולקטיבי כקהילה גלובלית בהתמודדות עם בעיה זו.
<מתיו גולד: כעת, עלינו לקבל את העובדה, שהמסר אשר הועבר הלאה לאלה "המנצחים" כיום על סוגי הזוועות האלה, כולל שכנתנו סוריה, שהעולם לא מתעניין בנושא, שהצדק לא יגיע והעונש לא יינתן.
<מתיו גולד: זה יצר תרבות וציפייה של "פטור מעונש".
<מתיו גולד: כיום, תחת הנהגתם של שר החוץ הבריטי וויליאם האג והשליחה המיוחדת אנג'לינה ג'ולי, אנו נוקטים בפעולות, מאחר ואנו מאמינים שיש לנו את היכולת לשנות דברים.
<מתיו גולד: אנו בונים גל של דעת קהל ברחבי העולם, כנגד האלימות המינית באזורי מלחמה.
<מתיו גולד: היתה תגובה מכרעת לקמפיין שלנו "זמן לפעול".
<מתיו גולד: כל התומכים בקמפיין הזה, התמיכה ממדינות כמו ישראל, התמיכה של ידוענים כמו בר רפאלי, הם מאוד חיוניים כדי להעביר הלאה את המסר, לשכנע אנשים שמדובר בנושא מאוד חשוב.
<מתיו גולד: אנו צריכים לגייס אנשים כדי לצרף את קולותיהם למיליוני האנשים שכבר נתנו את קולם והתאחדו כדי לומר "מספיק".
<מתיו גולד: זה מביא אותי לסוגיה השלישית, מה בעצם אנחנו יכולים לעשות בנדון?
<מתיו גולד: כל ציוצי הטוויטר, הבלוגים והמאמרים, כולם טובים מאוד, אבל האם יש להם איזושהי השפעה בקונגו או בליבריה?
<מתיו גולד: אני מאוד מאמין, שיכולה להיות לנו השפעה, מאחר וההיסטוריה הראתה לנו שוב ושוב שכאשר כל העולם מחליט באופן קולקטיבי ובעוצמה, שמשהו אינו כשורה ואינו חוקי, זה מה שיכול להביא לשינוי.
<מתיו גולד: בעבר, היתה נטייה להתייחס לאלימות מינית ולשימוש באונס כנשק בזמן מלחמה, כתוצר לוואי ובלתי נמנע של סכסוך, שזה רק משהו שקורה בתקופת ערפל המלחמה, כאשר החוק והסדר קורסים.
<מתיו גולד: עמוק בתוכנו אנו מאמינים שזה דבר פסול, מאחר ואנו יודעים שמשתמשים באונס בכוונה כנשק מלחמתי, במטרה להטיל אימה על אוכלוסיה אזרחית, להשפיל, להפחיד ולהרוס קבוצות שלמות של מתנגדים, בין אם זה על רק אתני, דתי או פוליטי, בצורה זולה ושקטה המותירה אחריה השפעה הרסנית.
<מתיו גולד: כשאנו מקבלים זאת כחלק בלתי נפרד ממעגל המלחמה, אנו בעצם שולחים מאות אלפי אנשים חפים מפשע לגורל מחריד, בהווה ובעתיד.
<מתיו גולד: נסיון העבר מלמד אותנו, שהעולם מסוגל להגיע להסכמה שיש דברים ופעולות שאפילו בזמן מלחמה אינם מקובלים, זו בעצם נקודת המפתח.
<מתיו גולד: אבותינו הוכיחו לנו, שניתן להסיט את המצפן המוסרי של העולם.