GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יפעת ראובני: ב-2011 הוגש למועצה לנשים בבית הלבן מחקר שנקרא עסקים בבעלות נשים במאה ה-21,
<יפעת ראובני: מחקר שהכינה מחלקת המסחר האמריקאית ויש בו נתונים רבים לגבי עסקים של נשים, כמה חברות פרטיות מנוהלות על ידי נשים, איזה מחזור יש לעסקים של נשים, סיפקו פרנסה לשמונה מיליון שכירים וכולי וכולי.
<יפעת ראובני: הנתון החזק ביותר הוא שבעוד שחברות בבעלות פרטית של גברים חוו אובדן של משרות בעקבות המשבר ב-2008, חברות בבעלות נשית רשמו צמיחה במספר המועסקים והוסיפו כ-500 אלף משרות לשוק.
<יפעת ראובני: כלומר, עסקים בבעלות נשים, ערכים נשיים בתוך הסקטור הפיננסי יוצרים שינוי שאנחנו בכלל לא ערים לו.
<יפעת ראובני: אנחנו כל הזמן נלחמים בצורה מסוימת, קצת בצורה של לדפוק את הראש בקיר, ולומר שאנחנו צריכים להיות שם אבל לא מספיק להיות שם אלא צריך גם לשנות את השיטה בה אנחנו נמצאים שם.
<יפעת ראובני: לא מספיק שיהיו לי נשים – אני חושבת שיש רוב נשי בסקטור הפיננסי – אלא שאני רוצה לשנות את הערכים בסקטור הפיננסי.
<יפעת ראובני: אני רוצה להכניס לשם ערכים אחרים.
<יפעת ראובני: אני רוצה להילחם בפער המטורף של המשכורות ובאי השוויון הגדל ואז אני אומר שיש ניצחון לנשים.
<יפעת ראובני: לא המשרה שממלאת אותה אישה תספק אותי אלא שינוי הערכים, וזאת דרך קצת יותר מורכבת וקצת יותר מסובכת לעשות.
עליזה לביא: שלום לחברת הכנסת רינה פרנקל שהייתה ויצאה ולחבר הכנסת רונן הופמן שהצטרף אלינו.
עליזה לביא: אנחנו לא באיסלנד.
עליזה לביא: אנחנו חוזרים לכאן ולנושאים שבאמת מעסיקים אותנו בוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.
עליזה לביא: אנחנו מובילות גם חקיקה ולא אחת אנחנו שומעים מארגוני המעסיקים, אבל גם ממשרדי ממשלה, ובראשם משרד הכלכלה, על כך שאנחנו מובילות חקיקה שיכולה להתפרש נגד נשים.
עליזה לביא: אומרים: שוב אתן מגנות, שוב אתן דורשות, שקיפות מגדרית של נתונים, אתן תביאו לכך שבסופו של דבר לא ירצו להעסיק נשים, מעסיקים קטנים לא ירצו שנשים תבאנה כי הן גוררות אותם לבית משפט על כך ועל אחרת, תפסיקו עם החקיקה, אתן תאבדנה את המקום שכבר השגתן, חבל לכן.
עליזה לביא: כשאנחנו מדברים על המינוח או על המושג העצמת נשים, בהקשר שלנו, של הפאנל, זאת העצמה כלכלית לנשים, איך אנחנו עושים את זה?
עליזה לביא: דלית, את מגיעה ממשרד החינוך, היית מנכ"לית של משרד החינוך.
עליזה לביא: אחת התובנות שצומחות בוועדה היא שאולי יש מקום להחזיר - בעבר היה שיעור בכלכלת בית והוא לא קיים יותר כי היו הרבה ביקורות וכולי – או לתת שיעורים בכלכלה.
עליזה לביא: כלומר, ללמוד להתכלכל נכון, ניהול כלכלי כבר בשלבים של תיכון כי אנחנו לא רואות את זה בגיל מבוגר ואם לא, זה לא קיים בגיל מבוגר ואין מי שיכוון ואין תמיד את המודלים שמקסין מדברת עליהם.
עליזה לביא: אולי צריך להכניס את זה לבית הספר.
<דלית שטאובר: חד משמעית צריך להכניס את זה לבית הספר.
<דלית שטאובר: אנחנו לא קוראים לזה היום כלכלת בית, זה לא ממותג כך, אלא מדובר בחינוך פיננסי.
<דלית שטאובר: זאת תכנית לימודים שנכתבה על ידי משרד החינוך יחד עם משרד האוצר ועם המועצה לכלכלה והיא לא נלמדת רק בחטיבת הביניים אלא היא נלמדת כבר מכיתות היסוד והיא נכנסה למערכת החינוך באופן חלקי כרגע.
<דלית שטאובר: התכנית עוסקת בכל המושגים הצרכניים.
<דלית שטאובר: זה לא רק במושגים של כלכלת בית, ואני אסביר למה.
<דלית שטאובר: זה משום שכל הדברים עליהם דיברתם כאן בפאנל הם מאוד מאוד חיוניים והם איך אנחנו מבינים את החיסכון ארוך הטווח לפנסיה החל מגיל צעיר, כך שבייחוד בעולם העבודה היום שמשנים כל כך הרבה קריירות ומשנים מקומות עבודה ייווצר ביטחון כלכלי בעולם שתוחלת החיים הולכת וגדלה.
<דלית שטאובר: ללמד ילדים מה זה אחוזים, מה זה דיבידנדים, בודקים איכות של השקעה - בוודאי שהדברים האלה מדברים אל נשים שמנהלות עסקים - וגם איך להשתמש בכסף שלך נכון.
<דלית שטאובר: את הדבר הזה אפשר ללמד החל מגיל מאוד צעיר, איך אני משתמש נכון בדמי הכיס שלי, ועד המושגים היותר מערכתיים וחיוניים.
<דלית שטאובר: בזמנו יצא ספר המתכונים – כל כך מתאים לסגנון האמריקאי – של אבא עשיר ואבא עני, אבל בהחלט יש צורך לדבר עם ילדים על כסף.
<דלית שטאובר: כסף זאת לא מילה גסה וצריך ללמד חינוך פיננסי ותכנון כלכלי.
<דלית שטאובר: אין לי ספק שהדבר הזה ילך ויתרחב בהמשך במנהיגות הנוכחית של משרד החינוך.
עליזה לביא: אתי, העצמה כלכלית לנשים, יש מושג כזה או שכל אחת לפי סיפור חייה צריכה להגיע לשם?
עליזה לביא: יש משהו שהמערכת יכולה או צריכה לעשות?
<אתי רוטר: אני בטוחה שהשיח החברתי כאשר שמים את זה על סדר היום הציבורי מעורר ודוחף.
<אתי רוטר: אין לי ספק שהדבר הזה צריך להתחיל בשלבים מאוד מוקדמים וכבר במערכת החינוך לאפשר חינוך כלכלי, לתת גב לבנות ולנשים צעירות שיכולות להיכנס ואולי גם הכוונה מקצועית היכן יושב הכסף, לאיזה מקצועות הן צריכות לשאוף להיכנס, ללמוד ולכבוש.
<אתי רוטר: שמענו ממקסין שבאינטל עשרים אחוזים נשים ואולי אין שום סיבה שזה לא יהיה כמו בהייטק, לפחות חמישים אחוזים.
<אתי רוטר: זה דורש הכוונה.
<אתי רוטר: דובר כאן על הנושא של המודלינג.
<אתי רוטר: אני אולי אופטימית אבל נשים מצליחות עושות לי את זה, ויושבת כאן דוקטור יהודית ריכטר.
<אתי רוטר: אני מאוד שמחה על כך שאני אישה.
<אתי רוטר: נשים מצליחות מהוות דמות מעוררת השראה.
<אתי רוטר: אם את יכולה, גם אנחנו יכולות.
<אתי רוטר: אתמול הייתה כותרת באחד העיתונים על הנושא של נשים שבאות למשא ומתן על השכר שלהן והכותרת הייתה: דמייני שאת גבר ותצליחי.
<אתי רוטר: אני אומרת דמייני שאת אישה מצליחה, ראויה ויכולה ותזכי לקבל את מה שמגיע לך.
<אתי רוטר: נשים מעוררות השראה.
<אתי רוטר: כאשר דיברנו, אולי הבנתי מדבריך עליזה שמעצימים מספר מועט של נשים, אבל בכל אופן, אני זוכרת שכאשר אני הייתי צעירה, המאבק של אליס מילר לצאת לקורס טייס היה מאוד בכותרות.
<אתי רוטר: אני סיימתי את מסלול רקנטי רק לפני שמונה חודשים ובכיתה ישבה טייסת קרב ואני מאוד התרגשתי מזה כי אני זכרתי את המאבק והנה יושבת לידי בחורה צעירה שהיא טייסת.
<אתי רוטר: אומרים שהיום המשרות פתוחות אבל לא מספיק נשים ניגשות אבל צריך לעודד כך שיותר ויותר ייכנסו כי יש הזדמנויות ופשוט צריך להרים את הכפפה.
<אתי רוטר: זה מתחיל בחינוך, חינוך בבית, ואולי בכלל.
<אתי רוטר: יש לי הרגשה שהתמיכה צריכה לבוא מכל מקום ולא רק מבן הזוג.
<אתי רוטר: גם הילדים צריכים להבין שאם אנחנו רוצות קריירה, זה בסדר.
<אתי רוטר: אני זוכרת שהגננת של הבן הבכור שלי הענישה אותי כי אני נופפתי לו בבוקר לשלום והוא היה צריך להיכנס לגן.
<אתי רוטר: רק הסתכלתי כי פשוט מיהרתי לעבודה וגם לא הגעתי לאסוף אותו.
<אתי רוטר: בסוף השנה במסיבת הסיום היא דאגה לומר לי שהבן שלי לא יושב בריכוז.
<אתי רוטר: רק לומר לכם שהבן שלי סיים תואר שני והוא בחור מאוד מוצלח.
עליזה לביא: את מדברת על אריאל.
<אתי רוטר: כן.
עליזה לביא: הוא היה מתמחה של בעלי.
<אתי רוטר: הצליח לי.
<אתי רוטר: היא ניגשה אלי ואמרה לי: את יודעת, הילד הזה שלא כל כך בריכוז, זה הבן שלך.
<אתי רוטר: אני רציתי לדבר אתה, אבל היא אמרה לי שעכשיו אין זמן.
<אתי רוטר: חשבתי לעצמי שאולי זה כי לא הייתי נוכחת ואולי כי היא לא ראתה אותי מספיק פעמים.
<אתי רוטר: בטח מאז זה השתנה, כי אריאל שלי כבר בן 34, אבל אני מרגישה שאת התמיכה אנחנו צריכות 360 מעלות מכולם וזה מתחיל מהחינוך.
עליזה לביא: הזכרת טייסת קרב.
עליזה לביא: במקרה או שלא במקרה התקיימה היום ישיבת הועדה לשוויון בנטל שעסקה בענייני נשים ונמצאת אתנו רחלי טבת ויזל, יועצת הרמטכ"ל לענייני נשים.
עליזה לביא: אם את כבר כאן ואתנו, הערה שלך לשיח שמתקיים כאן.
<רחל טבת ויזל: אני הייתי מתייחסת דווקא לחלק האחרון בדבריך.
<רחל טבת ויזל: אני חושבת שיש הרבה יותר אפשרויות מכפי שהיו פעם וחלק הוא בידיים שלנו.
<רחל טבת ויזל: להחליט להיות טייסת קרב או לעבוד בהייטק או לעשות את מה שאתן עושות, אני חושבת שחלק גדול מהמחסומים הוסרו.
<רחל טבת ויזל: יש מחסומים ארגוניים, יש מחסומים תפיסתיים אבל חלק גדול מזה אלה החלטות שלנו לבוא למקומות האלה.
<רחל טבת ויזל: לא בהכרח לעשות ויתורים אלא פשוט להחליט שאנחנו מסוגלות, באות, עושות ונעשה בכל הכוח וכולן יחד, ואז זה חייב להצליח.
עליזה לביא: תודה ותודה שאת אתנו.
עליזה לביא: זה גם המקום לומר תודה לקצינות הנפלאות שנמצאות אתנו, אלה שמובילות בתוך צה"ל את השינוי.
עליזה לביא: אני ישבתי אתכן בהרצאה לפני כשבועיים, שמעתי את התפקידים אותם אתן עושות וזה גדול.
עליזה לביא: מחיאות כפיים.
<יהודית ריכטר: אני רוצה להתייחס לרלוונטיות של הקיטורים שלנו, למצב של היום.
<יהודית ריכטר: נכון, רובנו מסתירות קצת שיער שיבה וזה היה אחרת.
<יהודית ריכטר: יש לי שלושה בנים ושלושת הכלות שלי, אחת עורכת דין, אחת מהנדסת ואחת ארכיטקטית.
<יהודית ריכטר: יושבות כאן הקצינות שאני מצדיעה להן.
<יהודית ריכטר: גם אני הייתי קצינה.
<יהודית ריכטר: היה קשה מאוד לקבל תפקידים אבל היום זה אחרת.
<יהודית ריכטר: לכן אני חוזרת לדבר שאמרתי קודם והוא שאנחנו צריכות לא להרגיש נשים אלא אנחנו צריכות להרגיש מה שאנחנו רוצים לעשות.
<יהודית ריכטר: לצורך כך אין מקום לתכניות חינוך לכלכלה לנשים.
<יהודית ריכטר: בבתי הספר התיכוניים צריך ללמד פיננסים, ללא ספק, וכלכלה אבל לגברים ונשים יחד.
<יהודית ריכטר: נכון שיש דור ביניים, דור מדבר, אני עוד לפניו ואחרי יש דור שהיה לו יותר קשה, אבל הצעירים היום שעוברים בתי ספר טובים, אני לא רואה שיש הבדל.
<יהודית ריכטר: כאשר אנחנו מדברים על קיפוח בבתי ספר להנדסה, שם יש יותר גברים או נשים, אנחנו אף פעם לא סופרים כמה גברים וכמה נשים יש בבתי הספר לעבודה סוציאלית.
<יהודית ריכטר: אולי שם מקפחים גברים?
<יהודית ריכטר: אני מנסה לומר שעכשיו אנחנו כבר שוות.
<יהודית ריכטר: יש כאלו שצריך עוד לעזור להן, יש עדיין דברים שצריך לדחוף אבל נקודת המוצא צריכה להיות שאנחנו שוות ולא פחות.
<שרון כידון: אני רוצה לא להסכים אתך.
<שרון כידון: אנחנו עוד לא שוות.
<שרון כידון: יש לנו עוד כברת דרך לעשות.
<שרון כידון: אתם יודעים מתי נהיה שוות?
<שרון כידון: כשימנו מנהלות בינוניות לתפקידים, כשייתנו הלוואות לכאלה שלא יחזירו הלוואות, כי כל הנשים שמגיעות היום הן מצוינות והן אפילו יותר מצוינות מהנשים האחרות וזה אולי המבחן כי כל הנשים שהגיעו היו צריכות להיות יותר טובות מאחרות כדי להיות פרשניות כלכליות, כדי להיות חברות כנסת, כדי להיות מנהלות.
<שרון כידון: כלומר, זה לא מובן מאליו.
עליזה לביא: אולי תחזרי על הדברים.
עליזה לביא: הצטרף אלינו סגן שר האוצר חבר הכנסת מיקי לוי.
עליזה לביא: מיקי, בדיוק בזמן.
<שרון כידון: דיברנו על איך ייראה העתיד שלנו.
<שרון כידון: תכנית חינוך פיננסי זה משהו שה-OECD מאוד מעודד.
<שרון כידון: הוא אומר קחו אחריות על העתיד הפיננסי שלכם, גברים או נשים.
<שרון כידון: אני כאימא קצת מתלבטת אם אני רוצה שהבת הקטנה שלי שעוד קוראת ספרים ועוד קוראת בתנ"ך תתעסק כבר עם צרכנות פיננסית ותדאג לפנסיה שלה.
<שרון כידון: את יודעת מה?
<שרון כידון: בא לי שתהיה לה ילדות.
<שרון כידון: אבל בואו נדבר על התיכון.
<שרון כידון: הבת הגדולה שלי, אני כבר רוצה שתתעסק בנושא הזה, גבר ואישה כאחד.
<שרון כידון: הנושא השני הוא באמת ייצור מערכת חקיקה שנותנת תמיכה לנשים לצאת לעבודה, תמיכה כוללת שאומרת שהמשפחה כולה צריכה להיות באיזון בין עבודה לבין חיי המשפחה וגם זה לא עניין רק של נשים.
<שרון כידון: יש עניין ה-הול מודל ואני מסכימה אותך.
<שרון כידון: האישה הזאת שפגשה אותי בגיל 16 עשתה אצלי שינוי.
<שרון כידון: אולי אני אעשה אצל הבנות שלי שינוי כי כרגע הן מקטרות אבל אולי בעתיד נראה תוצאה.
<שרון כידון: כאשר מאיה הבת שלי אמרה שהיא רוצה להיות טייסת כמו אבא שלה, אמרתי שכנראה עשינו משהו.
<שרון כידון: אמנם היא אמרה כמו אבא שלה, כי מה לעשות, אני הייתי בדובר צה"ל, אבל עדיין היא רוצה להיות.
<שרון כידון: אני לא רציתי להיות.
<שרון כידון: זה כבר שינוי.
<שרון כידון: הול מודל, נשים שמושכות נשים אחרות קדימה.
<שרון כידון: נגידת בנק ישראל, המשנה לנגידה, המנכ"ליות של הבנקים, חברות הכנסת, נשים שעושות, נותנות ובעצם פורצות דרך לנשים אחרות.
<שרון כידון: כן, אני מרשה לעצמי לומר כלי התקשורת וזה משום שאנחנו לא נהיה גורם חינוכי.
<שרון כידון: אף אחד לא מתייחס אלינו, אני עובדת בגוף מסחרי ועדיין אנחנו המשפיעים ביותר על עיצוב דעת קהל ועיצוב תפיסות.
<שרון כידון: אני מרשה לעצמי לומר שהעובדה שאנחנו מייצרים תכנית יומית שמחנכת לחינוך פיננסי ונותנת ניוז טו יוז, כלומר, מה אני עושה מחר בבוקר בדמי הניהול שלי, בקרן הפנסיה שלי, איך אני כצרכן הופך להיות צרכן יותר חכם, זה כלי חינוכי מסוים.
<שרון כידון: מסוים אבל הוא עדיין כלי חינוכי.
<שרון כידון: הנראות של נשים, כמה שאני אראיין יותר נשים שנמצאות בפוזיציות חשובות בכלכלה והן משפיעות, נשים אחרות תסתכלנה.
<שרון כידון: הנה, אני הכרתי כאן נשים חדשות ואני רוצה שהן יהיו.
<שרון כידון: הנשים האלה אני כל הזמן דואגת שהן יהיו, אבל אלה, אני היום הכרתי אותן ואני כבר רוצה לשבץ אותן אצלי בשידור.
<שרון כידון: ככל שנשבץ יותר נשים, גם אנחנו העיתונאיות, ככל שנדבר יותר על נושאים פיננסיים, על נושאי מדיניות, על נושאי פוליטיקה ולא רק בנושאים שנשים מגיעות להתראיין עליהם, אנחנו נייצר פריצת דרך עבור נשים אחרות, עבור נערות אחרות, עבור ילדות אחרות.
עליזה לביא: ליאת, כשאנחנו שומעות את הדברים – והדעות כאן חלוקות – אני מניחה שיש כאן גם פער גילאי.
עליזה לביא: אני מניחה שאולי אתן תיגענה בזה בהצגה שלכם, אבל איך אפשר, דווקא מהמקום ממנו את מתבוננת, איזשהו סוג של קומה שנייה שמתבוננת על השוק בישראל - ונמצא כאן סגן שר האוצר שמקשיב קשב רב כי הנושאים האלה קרובים אליו והוא אמר לי כבר אתמול שהוא ישתדל להגיע והנה הוא אתנו – איך אפשר באמת לצקת תוכן במושג העצמה כלכלית של נשים כשאת מדברת על נתונים כל כך קשים?
עליזה לביא: אני אשמח אם תחזרי עליהם שוב כדי שסגן שר האוצר ישמע אותם.
<ליאת גור: לגבי יזמות נשית.
<ליאת גור: הנתונים העצובים הם שבמדינת ישראל היום רק ארבעה אחוזים מהעסקים הקטנים והבינוניים – אפשר לומר כולם כי כשאנחנו מדברים על עסקים גדולים האחוז הוא 0.6 אחוז מהעסקים בלבד – הם בבעלות בלעדית של נשים.
<ליאת גור: עשרים אחוזים מהעסקים הם בבעלות משותפת של גברים ונשים אבל רק ארבעה אחוזים בבעלות נשים.
<ליאת גור: כאשר אנחנו מדברים על ארצות הברית, 29 אחוזים מהעסקים הם בבעלות בלעדית של נשים ו-44 אחוזים הם בבעלות משותפת.
<ליאת גור: היום אין שום מדיניות שמתייחסת להעצמה כלכלית של נשים, במשרד הכלכלה אין משרד לכלכלת נשים, אין הקצאת משאבים לעידוד יזמות נשים אלא אם מדובר במייקרופייננס ובאוכלוסיות של המגזר הערבי או המגזר החרדי.
<ליאת גור: כל עוד מדינת ישראל לא תשקיע בהעצמה כלכלית של נשים בתוך הוועדות הכלכליות שלה, בתוך התקציב, בתוך המדיניות הכלכלית – העבודה שחבר הכנסת לביא התחילה לעשות לגבי שקיפות מגדרית היא נהדרת – לא תהיה העצמה כלכלית של נשים.
<ליאת גור: אני רוצה להוסיף עוד נתון שהוא בעצם הבסיס וזה המחסור בנתונים.
<ליאת גור: כל עוד לא יהיה פילוח מגדרי של כל הנתונים הכלכליים, אי אפשר יהיה להתחיל לעשות עבודה.
<ליאת גור: לבנק ישראל אין כל פילוח מגדרי ואין לו כל מושג כמה אשראי מקבלות נשים וכמה מקבלים גברים.
<ליאת גור: בכל המחקרים שהוא מוציא, לא מוזכרות המלים נשים ועסקים.
<ליאת גור: אין.
<ליאת גור: אותו דבר לגבי הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים.
<ליאת גור: גם מרכז המחקר והמידע של הכנסת.
<ליאת גור: אנחנו לא יודעים באיזה סוגים של ענפים נשים בוחרות לפתוח עסקים, היכן הקשיים שלהן, מה אחוזי ההישרדות של נשים בעסקים קטנים ובינוניים, היכן הן מתקשות וכולי.
<ליאת גור: כל עוד אין את הנתונים האלה, אין פילוח מגדרי, אנחנו לא נתחיל לעשות עבודה.
<ליאת גור: שוב, אם להיתלות באילנות גבוהים שיש להם קצת יותר ניסיון, במשך עשור העסקים של נשים בארצות הברית צמחו פי שתיים, ב-44 אחוזים, לעומת עסקים של גברים וזה בגלל עבודה שנעשתה, בגלל איסוף נתונים, בגלל רגולציה, הפניה של מכרזים פדרליים לדוגמה לעסקים של נשים.
<ליאת גור: אצלנו נשים לא יכולות להשתתף.
<ליאת גור: לעסקים קטנים ובינוניים של נשים אין כל נגישות למכרזים ממשלתיים, שזה הקניין הגדול ביותר במדינה כאשר מדובר כאן על חוזים במיליארדי שקלים.
<ליאת גור: עד שלא ינגישו את הדברים האלה לנשים, לא תהיה שום התקדמות.
<ליאת גור: דיברנו על חינוך בתיכון.
<ליאת גור: אני רוצה לדבר כאימא לילד בן שנתיים, כאימא פמיניסטית לילד בן שנתיים שאמרה שתחנך ילד פמיניסט.
<ליאת גור: אני חושבת שלתיכון אנחנו מגיעים כבר עם סוציאליזציה הרסנית בקשר לחלוקת התפקידים המגדרית.
<ליאת גור: תסתכלו מה קורה בגן כאשר הגננת אומרת שהיא צריכה אימא שתביא עוגה והיא צריכה אבא שיבוא לבנות בית עץ.
<ליאת גור: הסתכלתי אתמול על מדף הספרים של הילד שלי וראיתי שעדיין המצב לא טוב.
<ליאת גור: עדיין חנן הגנן של רינת הופר הוא יזם שמוכר ירקות ופירות ומקבל אסימונים ואיילת מטיילת מצילה חיות ונותנת להם עוגיות.
<ליאת גור: זה עדיין קיים וגם את זה צריך לשנות.
עליזה לביא: אדוני סגן שר האוצר.
עליזה לביא: מילה שלך.
מיקי לוי: צהרים טובים.
מיקי לוי: ברוכות הבאות.
מיקי לוי: אני כל כך שמח לכנס הזה.
מיקי לוי: אני יכול להתגאות בכך שלפחות אצלי במפלגה שמונה חברות כנסת, דבר שלא קיים במפלגה אחרת.
מיקי לוי: זה משמעותי.
מיקי לוי: ארבעים אחוזים.
מיקי לוי: אני בא ממקום שהשכר בו שווה בין נשים לגברים.
מיקי לוי: שלשום עברתי דרך תחנת משטרה במקום מגוריי במבשרת והטרחתי את עצמי ללכת לשם בצורה מיוחדת כי רק לפני כשלושה שבועות מונתה שם מפקדת שהייתה אצלי במחוז עת הייתי מפקד מחוז.
מיקי לוי: עבורי זה בהחלט איזושהי פתיחות, איזושהי ראייה לעתיד.
מיקי לוי: הדרך רחוקה ואנחנו צריכים באמת לעשות בעניין הזה של שילוב נשים, הן בעבודה והן בעמדות מפתח.
מיקי לוי: אני מסתכל על המגזר הכלכלי במשק ואני מתחיל להרגיש לא בנוח כי ברוב תפקידי המפתח מכהנות נשים, ממנכ"ליות הבנקים, מנכ"ליות של חברות גדולות כמו תנובה וחברות גידור ועוד כהנה וכהנה.
מיקי לוי: הלוואי ונגיע לשוויון.
מיקי לוי: מה שעוד עומד לנגד עינינו זה נושא של שוויון בשכר.
מיקי לוי: לא יכול להיות שיהיה הבדל בין שכר נשים לשכר גברים כשהם מבצעים את אותו תפקיד.
מיקי לוי: זה לא מקובל עלי וראוי שאנחנו כמדינה דמוקרטית ניתן דעתנו לעניין הזה ונתקן אותו.
מיקי לוי: מילה לנושא חינוך פיננסי.
מיקי לוי: אני שמח שאמרת את זה.
מיקי לוי: משרד האוצר הקצה עשרה מיליון שקלים רק לנושא חינוך פיננסי.
מיקי לוי: האמת צריכה להיאמר.
מיקי לוי: אני לא יודע מהיכן להתחיל, האם לעשות את זה בבתי ספר תיכוניים, האם למשתחררים מהצבא, האם לעקרות בית?
מיקי לוי: יש את הכסף.
מיקי לוי: כרגע מנסים לגבש איזשהו כיוון בעניין הזה.
מיקי לוי: זה לא היה נתון לפני כן אבל בהחלט אנחנו ערים לבעיות בתוך המשפחה בכל נושא חינוך פיננסי.
עליזה לביא: אנחנו רוצים ועדה לנושא.
מיקי לוי: ידעתי שבסוף תציעי את זה.
מיקי לוי: אני בכלל עובד אצלה.
מיקי לוי: דבר נוסף שעשינו כמפלגת "יש עתיד", ואני גאה בכך, הזכרת כאן עסקים משותפים של בני זוג.
מיקי לוי: 65 שנים המס שהיה מנותח או משולם לבני זוג שעובדים באותו עסק, עד גובה מסוים של 47 אלף שקלים היו כאילו לאישה ולאחר מכן כל אחד לנפשו.
מיקי לוי: העברנו חוק של מס אחוד נפרד.
מיקי לוי: זה עלה מאות מיליוני שקלים.
מיקי לוי: שני בני זוג שעובדים באותו עסק, אם הם היו עושים את המס המאוחד, כמובן שהיו משלמים יותר מסים.
מיקי לוי: היום כל אחד מרוויח ועומד בפני עצמו למרות שהם נמצאים באותו עסק.
מיקי לוי: יש הפסד גדול לאוצר המדינה, אבל שר האוצר אמר שבנושא של שליחות ושוויון, הוא מוכן לשלם את זה.
מיקי לוי: זה אחד החוקים היותר חשובים שעשינו עם תחילת דרכנו.
מיקי לוי: היום המס האחוד הוא בנפרד ואני יכול להיות גאה על כך.
מיקי לוי: אני רוצה לברך אותך על היוזמה ועל כל מה שקורה כאן.
מיקי לוי: אני מרגיש מבוהל ומפוחד מול קהל כזה.
מיקי לוי: כשהיינו בארצות הברית, אחרי שלושה חודשים הזמינו אותי לתת הרצאה והאנגלית שלי אז הייתה אנגלית של אוניברסיטה ויומיים-שלושה לפני כן לא ישנתי.
מיקי לוי: חצי מההרצאה רשמתי בעברית למרות שהפרזנטציה הייתה באנגלית.
מיקי לוי: נסעתי שלוש שעות למקום ההרצאה וביני לבין 300 שריפים ואוכפי חוק אמריקאים קיר של קרח אותו אני לא מסוגל לחצות.
מיקי לוי: פתאום הטלפון מצלצל ואני מסתכל ורואה שרעייתי היא המצלצלת ואני מנתק.
מיקי לוי: אני ממשיך לדבר ועוד פעם הטלפון מצלצל ואני מנתק.
מיקי לוי: בפעם השלישית שהטלפון צלצל אמרתי לעצמי שאולי קרה משהו ואני אומר לנוכחים: מצטער, זה המפקד שלי.
מיקי לוי: עניתי לטלפון ושאלתי אם קרה משהו.
מיקי לוי: אומרת לי רעייתי, לא, כשתסיים תעבור דרך הסופרמרקט ותקנה את זה ואת זה ואת זה.
מיקי לוי: סיימתי את השיחה אתה ואמרתי לנוכחים שאני מצטער, זה המפקד שלי, זאת אשתי.
מיקי לוי: כל השריפים צחקו.
מיקי לוי: אמרתי להם: אתה יכול להיות גנרל גדול בחוץ, אבל בביתך פנימה, אם יש לך מזל, אולי אתה סמל.
עליזה לביא: אנחנו חייבים לסיים את המושב הזה.
עליזה לביא: אני רוצה להזמין לקטע סיום את תיאטרון צלע.
עליזה לביא: קבוצת צלע, קבוצת תיאטרון פלייבק נשים.
עליזה לביא: דוקטור יפעת ראובני, משפט סיכום שלך.
<יפעת ראובני: אני דווקא רוצה להיות קצת אפיקורסית ולומר שאני לא חושבת שהכול זה רק נשים וגברים.
<יפעת ראובני: אני רוצה לתת שתי דוגמאות קטנות.
<יפעת ראובני: הסטודנטים שלי מגיעים מכלכלה, ממינהל עסקים, מחשבונאות, ולחלוטין יש חמישים-חמישים אחוזים.
<יפעת ראובני: כלומר, יש בהחלט נשים שם ונשים מרשימות וחזקות.
<יפעת ראובני: משהו קורה שם אחר כך.
<יפעת ראובני: מחקר של GEM הגדול ביותר בעולם ליזמות חקר ומצא שיש שני דברים מפתיעים.
<יפעת ראובני: בכלכלות חזקות ובכלכלות חלשות יש אותו אחוז של יזמות.
<יפעת ראובני: הם בדקו וראו שבעצם יש שני סוגים של יזמות.
<יפעת ראובני: יש יזמות בחירה ויש יזמות של צורך.
<יפעת ראובני: מהי יזמות של צורך?
<יפעת ראובני: בכלכלות חלשות נשים בדרך כלל, אבל לא רק, אוכלוסיות חלשות, אוכלוסיות עניות, לא יכולות לפרנס בעצם היותן שכירות ולכן בעצם להרבה מהאנשים אין ברירה אלא ליזום עסק עצמאי משל עצמם.
<יפעת ראובני: זוהי יזמות שהיא יזמות מתוך צורך ולא מתוך בחירה.
<יפעת ראובני: רוב היזמות שאנחנו מכירים, יזמות הייטק, היא יזמות בחירה, יזמות שבאה מתוך מחקר אקדמי וכולי.
<יפעת ראובני: שני הנתונים האלה בעצם אומרים שזה לא שנשים לא יוזמות, זה לא שנשים לא מנסות, זה לא שנשים לא טובות במספרים.
<יפעת ראובני: נשים טובות מאוד במספרים לדעתי.
<יפעת ראובני: יש להן אולי דיסלקציה מרחבית בכבישים אבל הן טובות מאוד במספרים.
עליזה לביא: נקיים יום עיון בעניין.
<יפעת ראובני: אני מאוד בעד כל היוזמות לגבי חינוך פיננסי וזה אחד הפרויקטים עליו אנחנו עובדים בחינוך פיננסי, אבל אני חושבת שמשהו קורה שם והוא מעבר לזה.
<יפעת ראובני: כלומר, השיח הפיננסי הופך להיות מסובך יותר ומורכב יותר כדי שלא נבין.
<יפעת ראובני: כלומר, הבעיה היא בעיה של כוח, של ריכוזיות, של חוסר רצון לשתף את המיעוטים, ביניהם גם נשים, בתוך המשחק הכלכלי המאוד מאוד חזק.
<יפעת ראובני: זה סיפור יותר מורכב.
<יפעת ראובני: נכון שלצערנו בקבוצות החלשות יש רוב מאוד מאוד גדול לנשים אבל הבעיה היא לא רק של נשים.
<יפעת ראובני: אם תבדקו, תעשו איזשהו מחקר קטן, כמה גברים מבינים את תנאי הפנסיה שלהם, תגלו שהנתונים מאוד דומים להבנה של נשים בסיפור הזה.
<יפעת ראובני: זאת לא באמת הבנה פיננסית אלא זה יותר המשחק הפיננסי וכאן צריך להכניס ערכים נשיים לתוך הסקטור הפיננסי.
עליזה לביא: משפט הסיכום שלך אומר להכניס ערכים נשיים.
<יפעת ראובני: נכון.
עליזה לביא: ליאת, מה משפט הסיכום שלך?
<ליאת גור: פילוח מגדרי.
<שרון כידון: כל אישה שמצליחה, יש לה אחריות להצמיח עוד נשים.
עליזה לביא: דוקטור יהודית ריכטר, משפט סיכום שלך?
<יהודית ריכטר: כל אחת יכולה.
<אתי רוטר: אני יוצאת מכאן מאוד אופטימית.
<אתי רוטר: אולם מלא אנרגיה נשית ובפאנל הזה נשים עוצמתיות.
<אתי רוטר: אני מצטרפת לדבריה של יהודית שאמרה שכל אחת יכולה.
<אתי רוטר: אני גדלתי על המשפט: הקושי מחשל, הנוחות מנוונת.
<אתי רוטר: גם אם נשים נתקלות בקושי, דעו לכן שאתן כן יכולות, תתגברו ותצמחו.
<דלית שטאובר: זה לא או או.
<דלית שטאובר: זה לא רק נשים מצוינות אלא זה שילוב של נשים מצוינות פורצות דרך עם חינוך ועם מדיניות ממשלתית שנותנת תנאים למשפחות, עם תרבות ארגונית שמסייעת ומדיניות שקובעת יעדים לדור הביניים הזה כדי שלא יהיה מצב בו כאשר יבוא היום ותגיע המשיחה על החמורה הלבנה, לא נהיה במקום בו אנחנו רוצות להיות.
עליזה לביא: תודה רבה למשתתפות הפאנל.
עליזה לביא: תודה לקבוצת התיאטרון.
עליזה לביא: אחרי החזרה יציגו בפנינו את הפרויקט הנפלא של קמפוס לאימהות.
עליזה לביא: אנחנו ממשיכות.
<הילה אוביל ברנר: שלום לכולם.
<הילה אוביל ברנר: כבוד גדול להיות כאן במקום הזה המלא אנרגיה.
<הילה אוביל ברנר: אני שמחה לתת כאן במה לפרויקט מקסים שלנו אבל קודם אני אציג את עצמי ואת טל בכמה מלים.
<הילה אוביל ברנר: שמי הילה הוביל ברנר ואני יוזמת.
<הילה אוביל ברנר: אני עורכת דין.
<הילה אוביל ברנר: לפני כמעט 12 שנים התחלתי את החברה הראשונה שלי, קפצתי לתוך המים והקמתי מיזם שנקרא וייט סמוק.
<הילה אוביל ברנר: וייט סמוק היא היום חברה ציבורית שגדלה מאוד.
<הילה אוביל ברנר: היא פיתחה תוכנה שעוזרת לאנשים לכתוב יותר טוב אנגלית.
<הילה אוביל ברנר: למעשה גייסנו לחברה הזאת למעלה מעשרים מיליון דולר, הנפקנו אותה ויש לה היום למעלה ממאתיים מיליון משתמשים בעולם.
<הילה אוביל ברנר: גאווה גדולה.
<הילה אוביל ברנר: לפני שנה וחצי הקמתי חברה נוספת שנקראת קי דאון לוד שגם היא גדלה מאוד.
<הילה אוביל ברנר: אנחנו בצעדים הראשונים שלה.
<הילה אוביל ברנר: רציתי לספר על הארגון בראשו אני עומדת שנקרא ארגון יזמיות.
<הילה אוביל ברנר: הארגון הזה הוא אחד הדברים המיוחדים ביותר שקרו בעולם ההייטק הנשי בשנים האחרונות.
<הילה אוביל ברנר: הקמתי אותו מתוך צורך מאוד מאוד גדול של נשים שרוצות להיפגש ולדבר, לאו דווקא רק להילחם או להתבכיין אלא פשוט לקדם את האינטרסים הנשיים שלנו בעולם ההייטק.
<הילה אוביל ברנר: היום חברות בארגון הזה למעלה מ-600 נשים מקסימות, חזקות, אינטליגנטיות ומובילות.
<הילה אוביל ברנר: הפרויקט המאוד גדול הנוסף שלנו נעשה ביחד עם טל שתכף תספר עליו.
<הילה אוביל ברנר: אני רק אומר שבחיים הכול קצת יותר קשה מכפי שזה נראה בחלומות.
<הילה אוביל ברנר: אנחנו לא לגמרי וונדר וומן וגם אני, שאני אימא לשני ילדים מקסימים, יואב ותמר, מוצאת את עצמי כל הזמן מתרוצצת בין דברים ומנסה קצת לוותר על זה וקצת לוותר על הדבר הנוסף בלי לחיות עם איזה שהם רגשות אשמה נוראיים.
<הילה אוביל ברנר: עדיין גם במדינת ישראל, ואפילו במדינת ישראל, הרבה יותר גרוע מאשר בעולם כי כאשר הנפקתי את וייט סמוק בנסדאק ראיתי שבארצות הברית המצב אפילו הולך ומשתפר ואילו אצלנו המצב באמת, למרות השיפור והאווירה האופטימית, הוא קשה מאוד.
<הילה אוביל ברנר: האחוזים של נשים בעולם ההייטק והיזמות הם קטנים והעולם הזה נשלט על ידי גברים.
<הילה אוביל ברנר: זה מתחיל כאשר גייסתי כסף ואנשים הסתכלו עלי כאילו לא יכול להיות שאני מנהלת את החברה הזאת.
<הילה אוביל ברנר: זה מתחיל בשליח שנכנס ושואל אותי איפה המנהל ונגמר בבנק השקעות אליו אני נכנסת בחודש התשיעי להריון ואנשים מסתכלים עלי וחושבים איך הילדה הזאת הולכת לגייס כסף ומה הולך לקרות עם החברה הזאת.
<הילה אוביל ברנר: אני גאה לומר שיש התקדמות מאוד מאוד יפה ואופטימית.
<הילה אוביל ברנר: אנחנו כולנו ביחד חלק מהמאבק הזה.
<הילה אוביל ברנר: אני שמחה לראות את כל הראשים האופטימיים האלה ובטח לחוש את האווירה הנהדרת כאן.
<הילה אוביל ברנר: אני מאחלת לכולנו בהצלחה.
<הילה אוביל ברנר: הדבר החשוב שרציתי הוא לספר לכם הוא שכאשר הייתי בחופשת לידה האחרונה שלי הסתובבתי עם חברתי הטובה טל מגוגל ובפארק בין העגלות החלטנו להקים משהו מקסים עליו טל תספר לכם.
<טל שריג אברהם: תודה רבה הילה.
<טל שריג אברהם: באמת אישה מעוררת השראה.
<טל שריג אברהם: מה שאתם רואים כאן זה את קמפוס תל אביב.
<טל שריג אברהם: קמפוס תל אביב הוא מרכז יזמות שנפתח בתל אביב במשרדי גוגל בדצמבר שעבר ובעצם כאשר סיימנו את חופשות הלידה שלנו, הזמנתי את הילה לבקר בקמפוס שנפתח.
<טל שריג אברהם: אם תסתכלו על התמונות האלה שמראות את פעילות הקמפוס, יש לנו חלל אירועים גדול, יש תכנית תמיכה בסטרטאפים, יש משהו שאתם לא רואים כאן הרבה.
<טל שריג אברהם: אין כאן הרבה נשים.
<טל שריג אברהם: נכון.