GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יעקב עמר: המדינה הגדירה כאן מי אחראי על נושא שירות לאומי.
<יעקב עמר: אנחנו האחראים על השירות הלאומי.
<יעקב עמר: יכול להיות שיש באגים, הבאגים האלה קיימים ואנחנו מטפלים בהם.
עליזה לביא: שלושה חודשים ואין לך תשובה בשבילי?
<יעקב עמר: אני אומר בשלושה חודשים היו נושאים אחרים שהם לא רק הטרדה מינית.
<יעקב עמר: אין מה לעשות.
עליזה לביא: זה עניין של סדר עדיפויות.
<יעקב עמר: אני אומר שוב, נכון שבסדר העדיפות של 1, 2, ו-, במילון אחוז נמצא אצל מישהו אחד כאן ואצל מישהו אחר פה.
<יעקב עמר: אני אומר שוב חד-משמעית, אנחנו אחראים לדבר הזה, נעשה את מה שצריך לעשות מבחינת ההגדרה של הנתונים גם בחוק וגם כלפי הגופים המוכרים – נכון שעד עכשיו זה לא התממש עד הסוף.
<יעקב עמר: כעת זה לקראת הסוף.
<יעקב עמר: יש כבר מודל של הנוהל ואני מקווה שבשבועיים-שלושה הקרובים אכן זה יסתיים.
עליזה לביא: ידעיה לוין מנכ"ל "בת עמי" בבקשה.
<ידעיה לוין: תודה.
<ידעיה לוין: ראשית אני מסכים שיש בעיה.
<ידעיה לוין: זה דבר ראשון כנקודת מוצא.
<ידעיה לוין: אני אגיד את זה בצורה מאוד פשוטה ואני גם אגיד דבר והיפכו.
<ידעיה לוין: אם מסרתי בוועדה הקודמת שהיו ש"בת עמי" סדר גודל של 21-22 מקרים של הטרדה שהגיעו אלינו.
<ידעיה לוין: יש בעיה אם בסטטיסטיקה מדברים שבמדינה, זו סטטיסטיקה מאוד ברורה, היו צריכים להגיע אלינו לפחות עוד 100 מקרים במינימום ואני חושב שעוד יותר.
<ידעיה לוין: כל מה שנאמר הוא נכון.
<ידעיה לוין: הבנות נמצאות בתקופה של יציאה מהבועה ומפגש עם חברה רחבה מאוד.
<ידעיה לוין: הן נתקלות בהתמודדויות לא פשוטות ואם המקרים לא מגיעים אלינו אז כנראה שאנחנו לא עובדים נכון.
<ידעיה לוין: כנראה שנדרש שינוי סדר היום בנושא הזה.
<ידעיה לוין: את זה אני מבקש לומר כפתיח.
<ידעיה לוין: כעת אומר דבר והיפוכו, ראשית הבנות לא מופקרות.
<ידעיה לוין: להגיד את המשפט 'הבנות מופקרות' בעיניי זה משפט חריף.
<ידעיה לוין: סליחה חנה שאני מעיר לך.
<ידעיה לוין: אני אומר את דעתי.
<חנה קהת: הן לא מטופלות.
<ידעיה לוין: אני לא חושב שהבנות לא מטופלות.
<ידעיה לוין: הבנות מאוד מטופלות.
<ידעיה לוין: אני חושב שיש בעיה גדולה ואני גם אמקד אותה.
<ידעיה לוין: הבעיה היא לא בסדנה כזאת או אחרת.
<ידעיה לוין: אנחנו משתמשים מעט ומעט מדי בכלים.
<ידעיה לוין: "אל הלב" הוא אחד הכלים, זה יכול להיות כלי חלקי, זה כלי טוב.
<ידעיה לוין: יש סדנאות שמועברות וגם זה מצוין.
<ידעיה לוין: אני לא חושב שזה יושב שם.
<ידעיה לוין: דיברתי על זה בפעם שעברה ואני חוזר על כך.
<ידעיה לוין: בסופו של דבר נקודת הקצה זה הרכזות ונקודת הקצה בנושא הזה הן העובדות הסוציאליות.
<ידעיה לוין: עובדות סוציאליות מוגדרות אחת ל- 750 בנות לעובדת סוציאלית.
<ידעיה לוין: יש כאן בעיה ואמרתי את זה בפעם הקודמת כי מעט מקרים יגיעו.
<ידעיה לוין: אם יש רכזת אחת על 75 בנות, יש כאן בעיה.
<ידעיה לוין: רכזת אחת ל-75 בנות סביר להניח שהיא לאת תוכל ליצור קשר טוב עם כל 75 הבנות, בצורה טובה, כדי שהמקרים יגיעו אליה.
<ידעיה לוין: נדרש כאן שינוי סדר יום.
<ידעיה לוין: אני הולך לעשות את זה בשנה הבאה ב"בת עמי" בכלים המעטים שיש לנו וזאת מסיבה מאוד פשוטה.
<ידעיה לוין: בשביל שיגיע דיווח מהבת לרכזת, ולמרות שהבנות מקבלות תקנון מאוד ברור, הן יודעות מי הממונה והממונות ב"בת עמי" יודעות למי הן יכולות לפנות.
<ידעיה לוין: כך זה גם בכל העמותות.
<ידעיה לוין: עדיין בסופו של דבר אם יש רכזת ל-75 בנות – אצלנו אין את זה – אצלנו אחת לפחות מ-40.
<ידעיה לוין: התקן הוא אחת ל- 75.
<ידעיה לוין: אנחנו שמים אחת לפחות מ- 40 ועדיין רואים מעט מקרים שמגיעים.
<ידעיה לוין: יש בעיה ואי אפשר להתחמק ממנה.
<ידעיה לוין: הדבר השני שחשוב לי להגיד, אני לא חושב שהיה מקרה בשירות הלאומי, לפחות אצלנו, שבמקום שהיה מטריד לא דאגו שהוא יעוף מתפקידו ושהבנות המשיכו לשרת שם או שהמשכנו לשלוח אליו בנות.
<ידעיה לוין: לא היה.
<ידעיה לוין: יכול להיות שזה היה לפני 12 שנה, יכול להיות לפני 11 שנה.
<ידעיה לוין: ב-11 שנים שאני נמצא ב"בת עמי" זה לא היה.
<ידעיה לוין: אני כן אומר שיש מנהלי מוסדות שיצאו מהמקום שלהם,
<ידעיה לוין: מבלי להתבלבל בכלל, על מקרה של הטרדות.
<ידעיה לוין: מקרה אחד היה לפני חודשיים.
<ידעיה לוין: מקרה שני הייתי צריך להילחם ויש לי תכתובת מטורפת על הנושא הזה עם משרד החינוך, עם ראש חמ"ד (מינהל החינוך הדתי), ובכלל עד אין סוף עד שהוציאו אותו.
<ידעיה לוין: מקרים קורים.
<ידעיה לוין: אני חושב שהבעיה המרכזית עליה צריך לתת את הדעת היא על המעט מקרים שמגיעים.
<ידעיה לוין: מגיעים מעט מדי מקרים וזה לא שלא נעשו פעולות הסברה.
עליזה לביא: מה להערכתך, דווקא כמי שמכיר את המערכת והרבה מאוד שנים, מה כן צריך לעשות?
<ידעיה לוין: אני נוגע בארבע נקודות.
<ידעיה לוין: א.
<ידעיה לוין: להרחיב את הכלים שאנחנו נותנים לבנות, אם זה סדנאות, אם זה כלים כמו "אל הלב" שהוא אחד הכלים שאנחנו משתמשים בו מעט בגלל הנושא התקציבי וחשוב לי להגיד את זה.
<ידעיה לוין: זה יקר מאוד ואתם יודעים שזה מקום שצריך להשיג סבסוד.
<ידעיה לוין: דבר ראשון סדנאות של התמודדות.
<ידעיה לוין: אנחנו מסתכלים כאילו קיים החוק.
<ידעיה לוין: הקטע של החוק, בעיניי הוא רלוונטי לכם, לי הוא לא רלוונטי.
<ידעיה לוין: מבחינתו החוק לכל דבר.
<ידעיה לוין: כלומר, אנחנו כפופים לחוק הטרדה מינית לכל עניין ודבר.
<ידעיה לוין: אנחנו לומדים את החוק, אנחנו משתמשים בחוק.
<ידעיה לוין: אנחנו לומדים אותו עם הרכזות ועם הבנות במקום שזה רלוונטי וכדומה.
<ידעיה לוין: כלים חיצוניים כמו סדנה של "אל הלב" או כדוגמתם.
<ידעיה לוין: אני טוען שצריך לשנות את ההגדרה של עובדת סוציאלית.
<ידעיה לוין: יותר עובדות סוציאליות.
<ידעיה לוין: במקום עובדת סוציאלית אחת ל-750 בנות.
<ידעיה לוין: בעיניי המינימום הוא אחת 400 , כך אני רואה את זה.
עליזה לביא: כמה אתה אומר?
עליזה לביא: <קריאה:> אם אני זוכר נכון התקן הוא אחת ל-450.
<ידעיה לוין: אחת ל-750, בדוק, בדוק.
<ידעיה לוין: הדבר הרביעי הוא נושא שינוי הפרמטרים שקובעים כמה מלווה רכזת.
<ידעיה לוין: כלומר, שינוי תקציבי שבעיניי הוא אפשרי וצריך לעשות אותו.
<ידעיה לוין: דבר אחרון שאני מבקש לומר.
<ידעיה לוין: צריך לראות גם את הצד ההפוך.
<ידעיה לוין: מגיעים לכאן המון מקרים, השירות הלאומי מביא גם הזדמנות לעלות דברים.
<ידעיה לוין: הסדנאות שנעשות מעלות דברים מהעבר.
<ידעיה לוין: אני אוכל לומר דווקא מתחום אחד, לא מסתכלים עליו ושווה לעשות עליו ישיבה בפני עצמה, והוא נושא נערות מרקע של מצוקה שעושות שירות לאומי.
<ידעיה לוין: רק אנחנו ליווינו השנה 250 נערות כאלה.
<ידעיה לוין: מגיעות נערות שמעל 50% מהן הן נפגעות תקיפה מינית.
<ידעיה לוין: הן עושות תהליך מדהים בשירות הלאומי כדי לצאת.
<ידעיה לוין: כשאנחנו רוצים להביא אותן לנקודת קצה של טיפול מקצועי יש המתנה אדירה של תורים עד שאנחנו מסוגלים להביא אותן לטיפול על דברים שקרו בעבר.
<ידעיה לוין: המדינה במרכזים השונים נותנת מצד אחד טיפול מדהים, אבל התורים לטיפולים האלה ארוכים כאורך הגלות.
<ידעיה לוין: בעצם אני מרגיש שהמדינה גם לנושא הזה לא מספקת מספיק מענה של שעות טיפול לבנות צעירות, לנוער כן יותר, אבל לצעירות מעל גיל 18 לתת את טיפול.
<יעקב עמר: אבקש להוסיף משהו בנוגע למספר הבנות שמרכזת מטפלת, בשירות הלאומי יש תקני חוץ ותקני בית, כאלה שנמצאות בתקני חוץ, בדירות, זה 52 בנות ולא 75.
<יעקב עמר: לגבי אותן אוכלוסיות במצוקה להן יש עובדת סוציאלית שמטפלת אחת ל-30 בנות.
<ידעיה לוין: אני מברך על כך.
<ידעיה לוין: אני מצטרף לדברים שאמרה איילת בסיום דבריה.
<ידעיה לוין: נכון לראות את זה, אני לא בא מעמדת התגוננות, אני יודע שיש מה לתקן, אני יודע שצריך לשנות סדר יום.
<ידעיה לוין: אני ממש אומר את המילים האלה, צריך לשנות את סדר היום, לא יעזור לנו שום דבר.
<ידעיה לוין: אני חושב שאנחנו צריכים לקבל את הכלים, אבל אנחנו לא מקבלים את הכלים בשביל זה.
עליזה לביא: ארנה קוטלר מנכ"ל "שלומית" בבקשה.
<ארנה קוטלר: בוקר טוב.
<ארנה קוטלר: אני לא אחזור לדברים שאמר ידעיה.
<ארנה קוטלר: אני מצטרפת לכל מילה שהוא אמר.
<ארנה קוטלר: אני מבקשת לעלות כאן את מה שאמרתי בפעם הקודמת.
<ארנה קוטלר: אני מבקשת שזה כן יקבל את תשומת לב.
<ארנה קוטלר: ראשית הטיפול בנושא בקרב אוכלוסיית בני המיעוטים.
<ארנה קוטלר: בין הדיון שהתקיים לפני שלושה חודשים להיום, רק אצלי בעמותה היו שני אירועים.
<ארנה קוטלר: שם זה עוד יותר בעייתי וחייבים להיכנס לעניין הזה.
<ארנה קוטלר: שם ממש אין מוגנות.
<ארנה קוטלר: אני אומרת שאם אנחנו רוצים לעודד אותם להגיע למקום וכשאנחנו מתחייבים בפני המשפחות שלהם שהם יגיעו למקומות בהם הן יהיו בטוחות, שהן תתפתחנה ותתעצמנה – זה ממש ממש לא קורה.
<ארנה קוטלר: הנקודה השנייה, גם אתה אמרת בפעם הקודמת ואני מבקשת לחזור, וזה מצטרף למה שאמר ידעיה.
<ארנה קוטלר: הרכזות נפגשות עם בנות שמביאות סיפורים מאוד קשים.
<ארנה קוטלר: לחלק מהן זו הפעם הראשונה שהן נפתחות הוא כשהן נפתחות בפני הרכזות.
<ארנה קוטלר: מישהו צריך לטפל ברכזות.
<ארנה קוטלר: בתעריף היום של השירות הלאומי אין בכלל התייחסות לפיתוח המקצועי של הרכזות.
<ארנה קוטלר: אני חושבת עוד פעם שהם יכילו - - -
<יעקב עמר: למה?
<יעקב עמר: יש תקורה, קחי תעשי מה שצריך.
<ארנה קוטלר: אני מוכנה לא לנהל את הדיון הזה פה, אני מוכנה לדבר איתך על זה לעומק.
<ארנה קוטלר: אם מישהו חושב שבתקורה של 9% אפשר גם לפתח ולתת מענה לרכזות שתכלה כאלה מקרים, אני חושבת שהוא קצת קצת מוריד גם מערך הרכזות, גם מהמקצועיות וגם מהנושא והחשיבות שלו.
עליזה לביא: צבי במברגר מנכ"ל "עמינדב" בבקשה.
<צבי במברגר: גם אני לא אחזור על הדברים.
<צבי במברגר: אני מסכים עם רוב הדברים ובתיאור המצב וכן הלאה.
<צבי במברגר: כפי שנאמר, וכפי שגם את אמרת, בעצם באנו לתקן את הדברים.
<צבי במברגר: אבקש להעיר נקודה נוספת שעלתה פה ולתת את הזויות.
<צבי במברגר: אנחנו בעצם, הגופים המוכרים, מטפלים ברוב המכריע של הבעיות שקורים בגופים בשלישיים, גופים בהם הבנות עובדות.
<צבי במברגר: כאן אני מאוד מסכים עם העמדה של היועצת המשפטית.
<צבי במברגר: יש לנו כאן בעיה של סמכויות או של יכולת טיפול בדברים האלה.
<צבי במברגר: בחלק מהמקרים אנחנו בכלל לא עצמאים להחליט אם לשלוח לשם את הבת או לא – זה תלוי מכרזים, החלטות משרדי ממשלה שונים.
<צבי במברגר: אנחנו יכולים להמליץ, אנחנו יכולים להאיר פנים.
<צבי במברגר: ידעיה תיאר תהליכים ארוכים ובאופן טבעי משרדי הממשלה לפני שהם מזיזים מישהו מהתפקיד הם מחויבים לעבור תהליך מאוד ארוך.
<צבי במברגר: זה לא שאנחנו אומרים, מזיזים ועושים.
<צבי במברגר: העצמאות שלנו מוגבלת כאן.
<צבי במברגר: דבר נוסף, גם הסמכות שלנו כלפי התהליך שקורה בתוך אותו ארגון מוגבלת.
<צבי במברגר: אם זה ארגון ממשלתי שבו יש באמת נציבות תלונות וכדומה.
<צבי במברגר: הזכירו כאן בצדק שיש הרבה גופים שהם לא מאורגנים בעניין הזה או שמחפים שם האחד על השני.
<צבי במברגר: כלומר, צריך לקחת בחשבון שככל שאנחנו נדרשים להיות אפקטיביים ואפילו אגרסיביים בתגובות שלנו, אנחנו חייבים לקבל גם את הכלים או במסגרת החוק או במסגרת התקנות של המנהלת לטפל בדברים האלה.
<צבי במברגר: כפי שהוגדר בהתחלה היום הדברים האלה הם לא נמצאים ולוקים בחסר.
<צבי במברגר: תודה.
עליזה לביא: דבי גרוס ממרכז הסיוע לנשים דתיות, בבקשה.
<דבי גרוס: אני חושבת שהנושא שעלה בעניין הרכזות, צריך לדאוג שהן מקבלות את ההכשרה וגם שכל בת וכל רכזת תדענה שלפעמים צריך לפנות החוצה.
<דבי גרוס: אני אומרת שוב, בהרבה פעמים קשה לבנות לפנות לרכזת או קשה לרכזת לפנות הלאה.
<דבי גרוס: לכן כל בת צריכה לדעת שיש מרכז סיוע עבור זה ויש מרכז סיוע דתי והן יכולות לפנות.
<דבי גרוס: אנחנו כן ישבנו איתם לחשוב על כל מיני בעיות, הן כן הגיעו אלינו.
<דבי גרוס: אני אשמח להגיד שאם כן יש סדנאות להכשרה אנחנו נשמח להשתתף.
<דבי גרוס: הרבה בנות אמרו לי שהן היו צריכות לקבל סדנה בקיץ והן לא קיבלו.
<דבי גרוס: הרבה אמרו שהסדנה שהן קיבלו בתוך המערכת לא סיפקה את הסחורה.
עליזה לביא: אני אבקש לשמוע את נעה ברג מנהלת חטיבה סוציאלית באגודה להתנדבות בעם.
<נעה ברג: גם אני מצטרפת ומברכת על הדיון הזה.
<נעה ברג: אני חושבת שמצד אחד הנושא הזה הוא על סדר יומנו כבר כמה שנים.
<נעה ברג: אנחנו רואים בו חובה חברתית שלנו וגם פרקטית כי יש הרבה מקרים שהגיעו אלינו.
<נעה ברג: אנחנו מנסים בכל פעם לשדרג את צורת העבודה שלנו, את מערך העובדות סוציאליות שלנו וכניסה לתוך העניינים האלה.
<נעה ברג: אני מניחה שגם הגופים האחרים.
<נעה ברג: מצד שני, אני מתארת לעצמי שעם כל המאמצים שלנו, לנו יש מערך גדול של עובדות סוציאליות בארץ, אבל עדיין אני בטוחה שאם אגיע לפנימייה מסוימת ולמרות שעובדת סוציאלית הייתה שם ולמרות שקיבלו סדנה ולמרות שאנחנו עושים בדיקה, עדיין יש יהיו שישאלו אם יש לאן לפנות.
<נעה ברג: אני חושבת שאנחנו צריכים לעשות - - -
עליזה לביא: אבל אם כל נערה שמגיעה מקבלת את השעות, מקבלת תיק מסודר, יודעת לאן לפנות.
עליזה לביא: היום אנחנו מדברים בעידן המחשב, היא יודעת שיש לה את המנהלת.
עליזה לביא: היום הכול מאוד קל - - -
<נעה ברג: אני יכולה לפרוט מה אנחנו עושים.
<נעה ברג: אנחנו עושים דברים רבים ואני מתארת לעצמי שגם העמותות האחרות.
<נעה ברג: החל מהגעה לכל קבוצה, מי ממלא את המקרר בדירות השירות, מי עושה באתר שלנו.
<נעה ברג: אנחנו עושים הרבה ועדיין זה לא מספיק.
<נעה ברג: כנראה זה עדיין לא מספיק.
<נעה ברג: יש הרבה פניות שמגיעות, אבל כמו שידעיה אומר, יש הרבה פניות שעדיין לא מגיעות.
<נעה ברג: אנחנו יודעים שזה קורה גם בשירות הלאומי וגם במקומות אחרים והרבה פניות לא מגיעות.
<נעה ברג: אנחנו לא מרגישים שאנחנו מסופקים מצורת הטיפול שלנו.
<נעה ברג: אנחנו שמחים על הדיון הזה כי הוא מחדד מאוד מאוד את הדברים.
<נעה ברג: על סדר היום שלי יש המון נושאים שהתעוררו כתוצאה מזה.
<נעה ברג: מתוך בכניסה לעמוק הנוהל שלנו אנחנו יודעים שיש עוד דברים שאנחנו צריכים לעשות כדי לחדד את הדברים.
<נעה ברג: אבקש לציין דבר מאוד חשוב לי.
<נעה ברג: אנחנו בקשר עם כל מיני גורמים ושומעים על סיפורים שקרו במקומות מסוימים וכדומה.
<נעה ברג: אני מאוד מאוד מזמינה, כשקורים דברים וקורים מקרים, תפנו.
<נעה ברג: אני מתחייבת - - -
<איילת וידר כהן: את יודעת עד כמה זה לא פשוט.
<איילת וידר כהן: אם רכזת מאוימת באובדן מקום עבודתה ולא קיבלה את הגיבוי מההנהלה וכשאב מאמץ במקום הישוב שלה פגע בה.
<איילת וידר כהן: היא ביקשה התערבות ועזרה מלמעלה ולא קיבלה.
<איילת וידר כהן: אומרים לה 'טפלי בזה'.
<איילת וידר כהן: היא אישה צעירה מאוד בתוך הקהילה שלה, היא צריכה לעמוד מול בנאדם מבוגר בעל השפעה בקהילה ולומר לו, 'אליך לא יגיעו בנות שירות לאומי.
<איילת וידר כהן: למה?
<איילת וידר כהן: כי הטרדת מינית'.
<איילת וידר כהן: צר לי נעה, את יודעת שבכל דבר שאפשר לטפל בו אנחנו מתחברים כמה שאפשר.
<איילת וידר כהן: רוב הבנות מאוימות או הרכזות מאוימות - - -
עליזה לביא: מה שאת אומרת הוא בעצם שאת האחריות מעבירים לרכזות היא לא אפשרית.
עליזה לביא: כלומר, דורשים מהרכזות - - - <קריאה:> אבל זה לא נכון.
עליזה לביא: אני שואלת את איילת שאלה.
עליזה לביא: מניסיון שלך, איזו הכשרה עוברות הרכזות?
<איילת וידר כהן: אני חושבת שזה הרבה מעבר להכשרה.
<איילת וידר כהן: אני לא יודעת מה קורה היום בשירות הלאומי מבחינת ההכשרה שהרכזות מקבלות.
<איילת וידר כהן: אני יודעת שבתקופתי השתדלנו לתת השתלמויות בנושאים האלה.
<איילת וידר כהן: אני חושבת שזה הרבה מעבר לזה.
<איילת וידר כהן: אני מתחברת לדברים של ידעיה במובן של שינוי סדר היום, לא אצל הרכזת ולא רק אצל העובדות הסוציאליות בשטח, אלא בהנהלה.
<איילת וידר כהן: זה צריך לבוא משם.
<איילת וידר כהן: זה לא ישתנה אם סדר היום לא ישתנה משם ואם זה לא יוצהר כמטרה מרכזית.
<איילת וידר כהן: כשהבנות נמצאות ביום עיון וראשי האגודה מדברים אליהן הנושא הזה צריך להיות מוזכר.
<איילת וידר כהן: שתצא משם התחייבות עבורם, אנחנו דואגים למוגנות שלכן בין כל שאר הדברים שמדברים עליהם.
<איילת וידר כהן: שרכזת תדע שכאשר היא מגיעה עם מקרה בכירי ההנהלה יעשו כל שביכולתם כדי להתגייס בשטח ולעמוד בשורה הראשונה, ולא לשלוח אותה לטפל במקרים מאוד מאוד מורכבים.
<איילת וידר כהן: זה הרבה מעבר להכשרה.
<איילת וידר כהן: זו התמודדות בשטח במקום המגורים שלה, בתוך הקהילה שלה.
<איילת וידר כהן: אנחנו חיים בתוך קהילות עם רמת לכידות מאוד מאוד גבוהה.
<איילת וידר כהן: אני לא חושבת שנכון לתלות את התקוות בהכשרה שהבנות עוברות ולא ברכזות בשטח בלבד.
<איילת וידר כהן: זה צריך להיות סדר עדיפות בהנהלות.
<איילת וידר כהן: תודה.
עליזה לביא: עורכת הדין ליאת קליין היועצת המשפטית של מרכזי הסיוע, בבקשה.
<ליאת קליין: אני אדבר בקצרה.
<ליאת קליין: אני אבקש לפתוח עם חלק מהדברים שנאמרו גם ביחס בין החוק לבין מה שמצופה לעשות מעבר לגבולות החוק ומה שקורה בהסדרה בין גופים שונים.
<ליאת קליין: זה משהו שאני נתקלת בו בתקופה האחרונה.
<ליאת קליין: החוק נותן הרבה כלים שלא מיושמים כפי שאני שומעת.
<ליאת קליין: יש דברים שבחוק שיש כשל בהם.
<ליאת קליין: חלק מההתייחסות בחוק הוא במקרים שבו העובד פגע בתוך מקום העבודה ויש סמכות למעסיק כלפי הפוגע.
<ליאת קליין: כאן זה טיפה מורכב.
<ליאת קליין: כן צריך להתייחס לכל נושא ההתקשרות ולמי אתה פונה ומה הרף בו שולחים, באיזה סטנדרט עובדים שם ואם כל הוראות מיושמות שם.
<ליאת קליין: זו שאלה אחת.
<ליאת קליין: נאמר כאן שחל או לא חל, ידעיה אמר נכון, שאנחנו בכל זאת לוקחים את זה על עצמנו – זו אמירה נכונה וחשובה כי אפשר להיות ברשות התורה ויש צפייה יותר גדולה, "וביערת הרע מקרבך".
<ליאת קליין: אלו דברים שקורים.
<ליאת קליין: אמרת נקודה נכונה והיא דברים שאתם הולכים להכניס לתוך הנוהל.
<ליאת קליין: לדעתי הן חשובות ואינן מספקות.
<ליאת קליין: אני אתייחס בקצרה למשהו שאני רואה אותו בתקופה האחרונה בגופים שונים, וגם היו לי פניות מקיבוצים וישובים.
<ליאת קליין: פה היה גם שיתוף פעולה דרך הועדה עם התאחדות הסטודנטים.
<ליאת קליין: מאחת המפלגות כאן בכנסת פנו אלי צוות של פעילי מפלגה לדעת מה קורה בכל אותם מקומות בהם התרבות הארגונית שונה וגם המבנה הארגוני קצת אחר, ושם דורש מענה מיוחד ואין צפייה ליצירת איזה נוהל.
<ליאת קליין: אני אומר את זה על קצה המזלג, דרך כלל,, זה לא עניין של ייעוץ כזה או אחר.
<ליאת קליין: אני כמובן אשמח להיות שותף בתהליך המשך וגם ההסדרה של העניין.
<ליאת קליין: האיגוד יכול להיות חלק ושותף.
<ליאת קליין: אני יודעת שהייתה פנייה מבורכת למרכז הסיוע ונכון שהוא יהיה שותף לתהליך, גם בתהליך הבנייה נשמח לסייע.
<ליאת קליין: כמה מילים על כמה זה יכול להיות רלוונטי כאן ובעוד נושאים.
<ליאת קליין: בדרך כלל הציפייה שלי שתקנון כזה יכיל התייחסות, אולי לשישה או חמישה חלקים ואז מבינים אותם.
<ליאת קליין: האחד מיהו הגוף, מיהו הגוף שמטפל ומרכז גם לרכזות בשטח וגם לגוף בתוך אותו מבנה ארגוני ותרבות ארגונית.
<ליאת קליין: הציפייה היא שבאמת יתנקזו אליו כל הפניות אחר כך.
<ליאת קליין: בדרך, כשאני עובדת מול מוסדות קטנים כמו קיבוצים או מושבים הציפייה היא שתהייה ועדה.
<ליאת קליין: טוב שיהיה מי שאחראי וזו שאלה מי היא הפונקציה שפועלת שבה יהיה איש מקצוע מתחומים שונים, גם מישהו שהוא במעמד שיכול לתת הוראות אם מדובר במישהו שפגע.
<ליאת קליין: צריך לחשוב על כל המבנה הארגוני של מי הועדה הזאת ואת מי היא מכילה.
<ליאת קליין: החלק השני, מה אנחנו נותנים ברמת הסיוע והתמיכה.
<ליאת קליין: הכנסנו בו את כל הנושא של הרכזות, מה הסמכויות שלהן, מה ההדרכות שלהן, מה ההכשרות שלהן ואיך מפנים לגופים חיצוניים ומה קורה עם הטיפול.
<ליאת קליין: במאמר מוסגר אני אומר שזו אמירה סופר חשובה שנאמרה, מה קורה עם בנות שעברו פגיעה לפני השירות.
<ליאת קליין: זה במאמר מוסגר וזה נכון.
<ליאת קליין: למשל בנות שעברו פגיעה מינית בתוך הבית והפעם הראשונה שהן יוצאות מן הבית היא בדרך כלל למסגרת כזאת.
<ליאת קליין: בהרבה פעמים סיפור כזה נפתח אז.
<ליאת קליין: צריכה מערכת מאוד חזקה שתוכל להתמודד עם כזה סיפור.
<ליאת קליין: צריך המון כלים לכך.
<ליאת קליין: מניסיוננו ניתן לומר שזה מאוד מורכב וצריך הרבה כלים והבנה איך מדברים ואיך מטפלים ואיך מייעצים ולמי מפנים.
<ליאת קליין: בטח לא להפיל את זה על הרכזת שלא עברה את ההכשרה המתאימה.
<ליאת קליין: קודם כל אני מצטרפת לחלק הזה.
<ליאת קליין: החלק השלישי הוא בנוגע להסברה והמניעה שצריכה להיות מותאמת לכל אחד מהרשות וגם להנהלה של העמותות שמפעילות את שירות, גם לרכזות וגם לכל מי שמגיעה לשירות שתדע.
<ליאת קליין: זה צריך להיות מערך שיש לבנות ולהסדיר אותו.
<ליאת קליין: גם דיווח שוטף צריך להגיע לאותו גוף שמרכז את כל העניין וגם למפקח על העמותות שיפקח על אותם גופים איתם מתקשרים.
<ליאת קליין: הדבר האחרון, מה עושים עם מי שפגע.
<ליאת קליין: יש כמה תחומים שאפשר להסדיר אותם שחלקם מכוסים היום בחוק לגמרי ויש להתאים אותם למבני אותם ארגונים.
<ליאת קליין: זה משהו שנעשה וכן יש ציפייה שכן יעשה.
<ליאת קליין: אני מאוד מברכת את הועדה שקבעה לוחות זמנים, צר לי מאוד שלא עמדתם בו.
<ליאת קליין: אנחנו נשמח להיות שותפות בהמשך בניית הדבר הזה.
עליזה לביא: אחרונת הדוברים, עורכת הדין קרן בר יהודה מלשכת עורכי הדין בבקשה.
<קרן גרינבלט: מבלי לזלזל בדיון החברתי והערכי שהיה כאן
<קרן גרינבלט: אני רוצה לדבר קצת על הכלים שיש בחוק ועל הכלים שאין בחוק, ושצריך להשלים בחוק.
<קרן גרינבלט: הדיון הזה לא שונה מהדיון שהיה לנו על היחס שבין מוסדות להשכלה גבוהה למועצה להשכלה גבוהה והיחס בין גופי תקשורת שונים למועצה לרשות השנייה.
<קרן גרינבלט: גם כאן הרשות לשירות לאומי יכולה לשמש כרגולטור ולא כגוף בודק ולא כמעסיק או תחליף שלה, אלא מעסיק כרגולטור.
<קרן גרינבלט: בתור שכזה היום בחוק לו נותן לה כלים.
<קרן גרינבלט: כמו שאמרה היועצת המשפטית, יש לנו איזה חוק שהוא אפילו חוק יותר מורכב במקרה הזה, כי גם הגופים המוכרים הם לא המעסיקים הסופיים.
<קרן גרינבלט: כשאנחנו מחפשים את האחריות של המעבידים בחוק אנחנו מחפשים את האחריות לא רק על הנפגעת ועל הפגיעה, אלא גם על הפוגע.
<קרן גרינבלט: אם אני רוצה שינקטו סנקציות נגד הפוגע אני צריכה להיות המעסיק שלו וזה שיכול לנקוט בסנקציות.
<קרן גרינבלט: במקום הזה, לרמה הזאת יש אחריות למעבידים מכוח החוק, כי אם בת השירות הלאומי משרתת בתוך הפנימייה ויש פגיעה בתוך הפנימייה, הפנימייה כמעביד לא שונה מהיחס שהיא צריכה להתייחס לעובדת שלה לבין איך שהיא צריכה להתייחס לבת השירות שנפגעה בשירות אצלה.
<קרן גרינבלט: כאן ההגדרות שהציגה היועצת המשפטית.
<קרן גרינבלט: אני כן הייתי רוצה לראות את הרשות במעמד בדומה לתיקון החשוב שנעשה לתקנות הנוגעות למועצה להשכלה גבוהה ומוסדות אקדמיים.
<קרן גרינבלט: התקנות המתוקנות שם משבוע שעבר מחייבות דיווח של המוסדות האקדמיים למועצה להשכלה גבוהה, מחייבות הכשרה, מחייבות את כל הכלים שמאפשרים למועצה להשכלה גבוהה לבדוק מה קורה.
<קרן גרינבלט: הייתי רוצה לראות לא רק נהלים פנימיים של הרשות, אלא שהרשות מקבלת את הכלים האלה בחוק לפקח מה קורה תחתיה.
<קרן גרינבלט: הכלים האלה צריך להינתן גם לגופים המוכרים במובן שיש היום חור מאוד גדול בקשר לשאלה מה קורה עם מי שנפגעה.
<קרן גרינבלט: האם המקום טיפל כמו שצריך.
<קרן גרינבלט: האם אנחנו ממשיכים להתקשר עם המקום ולשלוח אליו בנות נוספות כאשר מישהי נפגעה אצלו, האם אנחנו לא שולחים?
<קרן גרינבלט: האם אנחנו יכולים לא שלוח?
<קרן גרינבלט: אולי נהייה בבעיה למה אנחנו לא מתקשרים איתו בתור גוף שיש לו מהות ציבורית.
<קרן גרינבלט: הכלים האלה חסרים בחוק.
<קרן גרינבלט: אני חושבת שהציפייה הערכית חברתית שהגופים יטפלו בהם היא ציפייה טובה, אבל בלי הכלים הם לא מסוגלים לעשות את זה.
<קרן גרינבלט: גם אי אפשר לאכוף.
<קרן גרינבלט: למשל אם אני היום רוצה ללכת לתבוע בשם בת שירות לאומי את הגופים שיכולים לטפל בזה, אני לא מוצאת את המקום שבו יש אחריות שאפשר להטיל עליהם.
<קרן גרינבלט: אני חושבת שזה תיקון חשוב לתקנות.
<קרן גרינבלט: הציפייה שלי שתקנות חבות מעביד, בכל מקום תוכלנה, בכל מקום שיש מסגרת של יחסי מרות, כפי שעשינו את זה בברור לגבי המוסדות האקדמיים.
<קרן גרינבלט: אני חושבת שאותה חובת מוסדות האקדמיים צריכה להיות בכל המקומות עם המיוחדות של הרשות כרגולטור והגופים המוכרים שהם קצת כמו קבלני כוח אדם לארגונים שעליהם חלה היום החובה.
<קרן גרינבלט: זה לא ילך בלי המחוקק.
עליזה לביא: תודה לך קרן.
עליזה לביא: את מעבירה אותנו במעבר ישיר לענת היועצת המשפטית של הועדה.
עליזה לביא: אני מאוד שמחה על היחד וגם לשפה היותר ידידותית שקיימת היום בוועדה.
עליזה לביא: אנחנו מבינים שאין כאן בעד ונגד ואין כאן אויבים אלא להפך.
עליזה לביא: כולנו רוצים שהמקום שאליו אנחנו כולנו שולחים את הילדות והילדים שלנו יהיה ראוי יותר, מגן יותר, מכיל יותר וכמובן טוב יותר לכולם.
עליזה לביא: יחד עם זאת, להערכתי ואיך שאני שומעת ומקשיבה, אין מנוס מלתקן את החוק.
עליזה לביא: בהמשך לדברים שאמרה כעת עורכת הדין נעבור אליך ענת לראות מה עושים.
<ענת מימון: כשהחוקק חקק את "חוק למניעת הטרדה מינית" הוא סבר שלא די בלאסור הטרדה מינית אלא יש להעניק את הכלים גם למעבידים וגם לעובדים כדי להתמודד עם תופעת הטרדות המיניות.
<ענת מימון: אני חושבת שאם זה מה שעמד לנגד המחוקק אז, זה מה שצריך לעמוד לנגד עיננו גם עכשיו.
<ענת מימון: במהלך הדיונים שנעשו גילנו שיש איזו לקונה, שיש איזה מערך שלם של גופים שהחוק לא חל עליהם באופן ישיר.
<ענת מימון: כמובן יחד עם כל הרצון הטוב כן לטפל בתופעה, אני חושבת שצריך לזכור שבצד החובות והאחריות שהחוק מטיל, כמו שנאמר החוק גם מטיל כלים ואפשרות והתמודד, זה לקבל את הכלים יחד עם האחריות.
<ענת מימון: לדעתי זה משהו מאוד חשוב.
<ענת מימון: החקיקה כן תצטרך להיעשות בזהירות לאור המבנה המיוחד של מערך השירות הלאומי.
<ענת מימון: אנחנו נצטרך לחשוב מי באמת ייחשב המעביד או האחראי במערך הזה, על מי להטיל את האחריות ומי יחשבו כעובדים.
<ענת מימון: כמו שיש במוסדות להשכלה גבוהה מקרים שהמרצים כן נחשבים עובדים וגם הסטודנטים נחשבים עובדים.
<ענת מימון: ממש צריך לפרוט את כל המערך ולבחון על מי אנחנו מטילים את האחריות והחובות בעניין זה.
<ענת מימון: לדעתי זו לקונה ואין מניעה מלתקן אותה.
עליזה לביא: צריך להחיל באופן ישיר את כל מי שכלול.
<ענת מימון: כדי שנוכל להכין את התקנות צריך שקודם כל בחוק תהייה אמירה לגבי השירות לאומי, אז תיקון התקנות יהיה מהלך המשך שיצטרך להשלים את הנושא הזה.
עליזה לביא: אני מבקשת להודות לכולם על ההתגייסות, על ההבנה ועל שיתופי הפעולה שנוצרו כאן.
עליזה לביא: אני קוראת לכם להמשיך לעבוד ביחד.
עליזה לביא: את החלק שלנו אנחנו נקדם, כמו שאמרתי אנחנו כן נקדם את האפשרות של החקיקה בעזרתך וגם בעזרת אנשים שנמצאם כאן להם ידע ושירצו לתרום לנושא שיעבירו ניירות עמדה בנושא הזה.
עליזה לביא: אנחנו כן נקדם שינוי חקיקה והחלה מפורשת של חובות למניעת הטרדה מינית בשירות הלאומי.
עליזה לביא: יחד עם זאת, שינוי חקיקה לא עושה הכול.
עליזה לביא: אי אפשר להחיל את הכול בחקיקה.
עליזה לביא: אם החקיקה הייתה מספקת היינו רואים במנעד הגדול בעניין הנשים בישראל שינוי משמעותי.
עליזה לביא: אנחנו מחוקקים כאן הרבה מאוד חוקים, לצערי הם לא מספיק חזקים או מקרינים.
עליזה לביא: אנחנו מדברים על אכיפה, על תקציבים, על מודעות ועל עוד ועוד.
עליזה לביא: את זה כן יש לקדם ולעשות.
עליזה לביא: נעשה את זה גם עם תקציב.
עליזה לביא: פניתי לסגן שר האוצר.
עליזה לביא: יש כאן מכתב שהוצאו לו בקשר לעובדות הסוציאליות ובכלל לגבי התקציב.
עליזה לביא: יש היום שר שקיבל את המנהלת, השר אורי אורבך, נאחל לו רפואה שלמה ושיחזור לתפקיד במהרה.
עליזה לביא: הוא אמר לי שהנושא הזה נמצא על סדר היום שלו והוא יבוא ויסייע.
עליזה לביא: הוא מבין והוא קשוב והוא בהחלט פרטנר נהדר גם בנושא של התקציבים.
עליזה לביא: לפחות בעניין המוסדר, לבוא ולראות איך מקדמים את הסוגיה הזאת לטובת כולנו.
עליזה לביא: הוועדה לקידום מעמד האישה ושוויון מגדרי רשמה לפניה את ההודעה של סמנכ"ל הרשות לשירות הלאומי-אזרחי שבשבועות הקרובים, לאחר קבלת הערות הגופים, יגבש נוהל מוסכם על כולם.
עליזה לביא: אנחנו מבקשים ממך אדוני, להציג אותו בפנינו בתוך חודש.
עליזה לביא: אני מקווה שבפעם הזאת אנחנו גם נעמוד בזמנים וגם נזכה לראות את המנהל שלכם,.
עליזה לביא: גם לקבל פירוט לגבי הסמכות של הממונות, רכזות וגם ההכשרות שיתנו.
עליזה לביא: כן גם החלטה לגבי גוף שירכז – את כל זה נשמח ללמוד בצורה מסודרת.
עליזה לביא: חודש מספיק לכם?
<יעקב עמר: אם נעסוק רק בזה, כן.