GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רחל טבת ויזל: אנחנו מנסים להגיע לבנות בכל דרך.
<רחל טבת ויזל: לפני שאני אומר למה חשוב להגיע לבנות, אני רוצה לומר מה אנחנו אומרים במפגשים האלה.
<רחל טבת ויזל: במפגשים האלה אנחנו בעיקר חושפים אותן לאפשרויות שיש להן בתוך הצבא, לתפקידים בתוך הצבא ולזכויות שלהן כבנות דתיות בצה"ל.
<רחל טבת ויזל: בשום שלב אנחנו לא אומרים מילה רעה לא על השירות הלאומי, לא על החמ"ד ולא על אף אחד.
<רחל טבת ויזל: מי שהולכת לשירות לאומי, לשירות לאומי משמעותי של שנתיים, תבורך.
<רחל טבת ויזל: אני חושבת שציונות אמיתית היא ללכת לצבא עם כל בנות גילך, אבל תבורך מי שהולכת לשירות לאומי כי הן עושות עבודת קודש.
<רחל טבת ויזל: אנחנו רוצים בעיקר לחשוף את הבנות.
<רחל טבת ויזל: בשנה שעברה קיימנו בבית החייל כנס לבנות שמינית ואמרנו שרק יבואו ליום מידע – הגיעו 1,200 בנות של החינוך הממלכתי-דתי, מהאולפנות, מהיכן שאתם רוצים.
<רחל טבת ויזל: הגיעו מצפירה, עופרה, אפרת, צביה וכל אולפנה שינקבו בשמה.
<רחל טבת ויזל: זה לפני הצבא.
<רחל טבת ויזל: אם אנחנו מגיעים, בעיקר אלומה מגיעה או פה ושם באירועים אחר הצהרים.
<רחל טבת ויזל: מה קורה בתוך הצבא ולמה חשוב שתדענה על כך.
<רחל טבת ויזל: כמו שאמרתי, המספרים הם גדולים מאוד.
<רחל טבת ויזל: אם בעבר ראינו את הבנות הדתיות בעיקר בחיל חינוך, היום יש מסלולים מובהקים ומי שמגיע היום לחוות השומר, לחוות אלון, שם עוסקים בנוער שוליים, בעולים חדשים וכולי, יראה שדרות פיקוד של בנות דתיות בצורה חד משמעית וברורה, אבל אנחנו לא רוצים להיות רק במקומות האלה.
<רחל טבת ויזל: יש ריכוז גדול מאוד של בנות דתיות בחיל המודיעין עם ערנות של חיל המודיעין לכך שיש בנות דתיות והתאמת הקורסים.
<רחל טבת ויזל: בחלק מהקורסים יש שעת תפילה בבוקר.
<רחל טבת ויזל: בחיל המודיעין יש בנות, בטכנולוגיה יש בנות, יש מעט בנות בלוחמה.
<רחל טבת ויזל: הן בעצם פרוסות בכל הצבא.
<רחל טבת ויזל: ברווחה בוודאי.
<רחל טבת ויזל: הלוחמה היא דוגמה טובה למניעת אינפורמציה.
<רחל טבת ויזל: בת דתיה שהחלום שלה הוא להיות קרבית, להיות לוחמת, אני מאוד רוצה לראות אותה לפני כן.
<רחל טבת ויזל: אני רוצה להגיד לה שיש כמה אפשרויות להיות לוחמת.
<רחל טבת ויזל: יש מקומות שאני ממליצה יותר ולמה?
<רחל טבת ויזל: אני אתן דוגמה.
<רחל טבת ויזל: בחיל האיסוף הקרבי יש פלוגה מגדרית של נשים בלבד ואני רוצה להגיד לה שיש שם פלוגה מגדרית, היא הגיעה מהאולפנה, היא לא רגילה, היא הגיעה מתנועת נוער שרוב הפעילות היא נפרדת ואולי כך עדיף לה.
<רחל טבת ויזל: זה לא שהיא לא תוכל להיות ביחידה אחרת.
<רחל טבת ויזל: יש יחידות שקל בהן יותר כי יש יותר בנות, יש יחידות שזה מורכב יותר כבת דתיה ולאו דווקא כבת וגם כבת בכלל ואני רוצה לחשוף בפניה את כל המידע.
<רחל טבת ויזל: כמו שאמרתי, הבנות נמצאות בכלל צה"ל.
<רחל טבת ויזל: בכל גוף בצבא, בכל גוף, בגופים הגדולים בוודאי, יש היום קצינה או מש"קית אבל בעיקר קצינה, שאחראית על הבנות הדתיות.
<רחל טבת ויזל: לדוגמה חיל מודיעין, לדוגמה חיל האוויר, לדוגמה תקשוב.
<רחל טבת ויזל: אלה קצינות שזה התפקיד שלהן, לראות מה קורה עם הבנות הדתיות שמשתבצות במקומות שמתאימים גם מבחינת התפקיד וגם מבחינת תנאי השירות.
<רחל טבת ויזל: אני אתן לכם דוגמה של חיילת דתיה ששובצה במקום שהיא רצתה ונמצאת באיזושהי יחידה קדמית של חיל האוויר, במקום שמופעל 24 שעות ביממה ומאוד הטריד אותה ש-24 שעות ביממה, בשבת, יש טלוויזיה.
<רחל טבת ויזל: המפקדים קשובים גם לבקשה מהסוג הזה.
<רחל טבת ויזל: לא חשבנו על זה לפני כן והיא לא חשבה לפני כן שזאת תהיה הבעיה אבל גם במקום כזה קשובים.
<רחל טבת ויזל: זה מבחינת הפריסה.
<רחל טבת ויזל: קצינה נוספת שיש לנו בצבא שזה מאוד משמעותי, קצינה שיושבת ברבנות הצבאית הראשית.
<רחל טבת ויזל: הרבנות הצבאית הראשית באופן ברור וחד משמעי לא שותפה לנו בכל ההליכים שקשורים לבנות לפני הגיוס.
<רחל טבת ויזל: מהרגע שהבנות נכנסות לצה"ל – ואגב זה לא היה כך לפני כן אבל שינוי של השנה וחצי האחרונות – הן תחת הסמכות והאחריות של הרבנות הצבאית וזה לא מן הפה אל החוץ.
<רחל טבת ויזל: זה אומר שרב היחידה יודע מי הן, זה אומר שהן יוצאות לשיעורים, זה אומר שיש להן קשר עם רב יחידה כמו שלבנים יש קשר כזה.
<רחל טבת ויזל: שוב, זה דבר שהוא חדש.
<רחל טבת ויזל: דברים נוספים שאנחנו עושים בתוך הצבא.
<רחל טבת ויזל: הבנות לא בהכרח אוהבת את זה אבל מבחינתנו זה תהליך שהיה מאוד חשוב.
<רחל טבת ויזל: החל מלפני שלושה חודשים באופן סדור – תהליך שכבר עשינו אותו לפני כן – כל בוגרת ממלכתי-דתי, אולפנה, חינוך דתי לאומי, חינוך דתי בכלל או מישהי שבאה ואומרת שאמנם היא לא גדלה באולפנה אבל היום היא שומרת על אורח חיים דתי, מסומנת במערכת הצבאית כבת חיל.
<רחל טבת ויזל: בת חיל, זה אומר שיש לה זכויות לקבל חצאית ועד לאפשרויות שיבוץ עם עוד בת דתיה אחת לפחות בתחילת הדרך.
<רחל טבת ויזל: זה אומר שהמפקד צריך לדעת שהיא דתיה, לראיין אותה כשצריך, לשים לב לצרכים המיוחדים, כשמגיעה ביקורת לבסיס של הרבנות לדוגמה – היא יודעת שיש בנות דתיות והיא צריכה לראות אם יש עזרת נשים, אם יש זמן תפילה, אם מכבדים וכולי על מנת לשמור על אורח חיים.
<רחל טבת ויזל: אגב, אם הן לא רוצות, אפשר למחוק את הסימון אבל מבחינתנו זאת ברירת המחדל.
<רחל טבת ויזל: קודם כל, כתוב בת חיל.
<רחל טבת ויזל: קיבלנו השבוע תלונה מאחד המג"דים של היחידות הקרביות בו יש גם בנות דתיות וגם לא דתיות והוא אמר שזה לא הוגן שסימנו אותן כבנות חיל מכיוון שבנות חיל הן כולן, כל הנשים הן בנות חיל ולמה סימנו רק את הבנות הדתיות כבנות חיל.
<רחל טבת ויזל: זה השם וכך הן נקראות במערכת.
<רחל טבת ויזל: כמו שאתם מכירים, הצבא עובד על פי פקודות.
<רחל טבת ויזל: יש פקודות מסודרות לקליטה של בנות דתיות, כמו שאמרתי שיבוצים במקומות מסוימים, מסלולי שירות וכולי.
<רחל טבת ויזל: כל הדברים שאני מונה בפניכם – ויש עוד רבים שקשורים לאופן קליטת הבנות הדתיות – זה סוג של אינפורמציה שחשוב שתגיע לבנות טרם קבלת ההחלטה אם משרתים או לא משרתים וכמובן טרם קבלת ההחלטה לאן הולכים.
<רחל טבת ויזל: כמו שאמרה חברת הכנסת לביא, מגוון האפשרויות לבנות הוא עצום ובתוך המגוון הזה אנחנו רוצים להיות כדי להגיד שקודם כל אלה האפשרויות, שנית, אלה הזכויות, שלישית, אנחנו רוצות בכל זאת לכוון.
<רחל טבת ויזל: אגב, בצבא, בלשכת הגיוס, יש מדור שנקרא מדור בת חיל שמכוון באמת את הבנות והוא עוסק בשיבוצן.
<רחל טבת ויזל: אם אני סוגרת את החלק הזה של הסקירה שלי, ואחר כך כמובן אני אשמח להתייחס לשאלות, הצבא עושה כל מאמץ על מנת לקלוט את הבנות הדתיות באופן שיכבד וישמר את אורחות החיים שלהם כשהן רוצות לשמור עליו.
<רחל טבת ויזל: זה לא חדש וזה לא על מנת לגייס כוח אדם אלא זה על מנת לאפשר לכל חייל וחיילת, אזרח ואזרחית במדינת ישראל לשרת במקום שדיברנו עליו שנים כצבא העם, לשרת בו בצורה מכובדת ומאפשרת שמירה על אורחות חיים.
<רחל טבת ויזל: אין לנו עכשיו איזו אג'נדה שאומרת שאנחנו רוצים לגייס את הבנות הדתיות כי חסר לנו כוח אדם.
<רחל טבת ויזל: אנחנו רוצים אותן בקרבנו כי הן חלק מעם ישראל, חלק מחייבי הגיוס ואנחנו צריכים לעשות את המקסימום על מנת שהשירות שלהן יהיה כזה שמצד אחד הוא משמעותי ומהצד השני מכבד ומאפשר שמירה על אורחות חיים.
עליזה לביא: אני רוצה לשמוע עכשיו את נציגי משרד החינוך.
<מיכל דה האן: אני סגנית ראש מינהל החמ"ד, החינוך הממלכתי דתי.
<מיכל דה האן: אנחנו כבר בדיון הזה הרבה ומה שאני אומר, לא חדש, גם לא ליוהל"ן.
<מיכל דה האן: מינהל החינוך הדתי פועל על פי החלטת מועצת החמ"ד שהיא הגוף הקובע והמוחלט גם בדברים האחרים.
<מיכל דה האן: אנחנו מנסים לכוון את הבנות.
<מיכל דה האן: אנחנו מחנכים את הבנות לשנתיים שירות לאומי.
<מיכל דה האן: בהמשך המשפט, באותו חוזר מנכ"ל, אנחנו מתייחסים לבנות שמעוניינות לשרת בצה"ל באופן פרטני, כך נכתב בחוזר, דרך עמותת אלומה שיכולה להעיד שהנתון של שלושים אחוזים הוא לא מדויק אלא הוא כפול כמו שאנחנו יודעים, אבל בואו לא נתעסק בנתונים.
<מיכל דה האן: זאת המשנה.
עליזה לביא: את יכולה להרחיב את המשפט?
<רחל טבת ויזל: לא הבנתי.
<רחל טבת ויזל: אני יכולה להיכנס לשישים אחוזים מבתי הספר?
<רחל טבת ויזל: אני, צה"ל.
<מיכל דה האן: יפעת תציג את הנתונים ותראה שבפועל אלומה נכנסת.
<רחל טבת ויזל: אני אלומה.
<רחל טבת ויזל: אני צה"ל.
<מיכל דה האן: אמרת שאתם עובדים עם אלומה.
<מיכל דה האן: אני לא מדברת על מי נכנס.
<מיכל דה האן: אני מדברת על המענה לבנות שמעוניינות.
<מיכל דה האן: דרך אגב, השנה בכל כנסי המנהלים שלנו, מנהלי האולפנות – ואנחנו לא מבדילים בין האולפנות לתיכוניים – מנהלי הבנות בחמ"ד, 7,000 בנות במחזור, כל המנהלים בכל המחוזות נחשפו לעשייה של אלומה.
<מיכל דה האן: אני חושבת שהמנהל ששומע מחליט אחר כך על דרכו וכולי.
<מיכל דה האן: אני לא חושבת שאפשר להגיד שלא ניתן להיכנס.
<רחל טבת ויזל: לצה"ל לא ניתן.
<מיכל דה האן: אלומה.
<רחל טבת ויזל: לצה"ל, לא ניתן.
עליזה לביא: אלומה היא עמותה שקמה מהשטח.
עליזה לביא: בואו נעשה סדר.
עליזה לביא: את חיה את זה הרבה שנים אבל לא כולם סביב השולחן הם כאלה.
עליזה לביא: בואי נהיה אדיבות ונספר מה קורה.
עליזה לביא: נציגי אלומה תכף ידברו בשם עצמם, אבל כמו שאנחנו רואים הרבה פעמים בוועדה, כאשר המערכת לא נותנת מענה, קמה עשייה מהשטח.
עליזה לביא: אלומה היא עמותה של נשים צעירות ששירתו בצבא, ראו את הפער במו עיניהן והחליטו לעשות מעשה.
עליזה לביא: הן לא מחכות שמישהו אחר יעשה.
עליזה לביא: הן מבינו את הבירוקרטיה, מבינות את כל המצוקה הגדולה שהולכת ומתפתחת והן קמות ועושות את המעשה.
עליזה לביא: אנחנו מדברים כרגע על צבא הגנה לישראל.
עליזה לביא: לתיכוניים דתיים בנים, הצבא נכנס?
<מיכל דה האן: לא.
<מיכל דה האן: אני רוצה להסביר לך.
<מיכל דה האן: גם לשירות הלאומי, המחנכים לא יודעים את כל התשובות.
<מיכל דה האן: מי שעושה את העבודה בהכוונה ובמענה לשירות לאומי, אלה עמותות השירות הלאומי.
<מיכל דה האן: את הרי לא מצפה שמחנכת ממוצעת בביתה ספר תדע את כל מגוון הדברים שקורים.
<מיכל דה האן: אותו דבר יש לנו גם בהקשר של הבנות המתגייסות.
<מיכל דה האן: מבחינתנו זה כלי ידע.
עליזה לביא: תסלחי לי.
עליזה לביא: אולי לא התעוררתי טוב הבוקר, אבל בבקשה תסבירי לי.
עליזה לביא: תיכוניים כלליים, הצבא נכנס ומסביר?
<מיכל דה האן: אני לא יודעת.
<מיכל דה האן: אני יודעת לענות על חמ"ד.
עליזה לביא: הצבא נכנס ומסביר?
עליזה לביא: תיכונים דתיים, אני מבינה עכשיו שגם בנים וגם בנות, הצבא לא נכנס.
<רחל טבת ויזל: אני לא מכירה לגבי בנים.
עליזה לביא: מישהו יכול לענות לי על השאלה הזאת?
<מיכל דה האן: הצבא יכול לתת לבנים את כל המידע וכולי, כמו שהוא עושה תמיד.
עליזה לביא: הוא נכנס לבתי הספר.
עליזה לביא: את יכולה להגיד לי אם כן או לא?
<מיכל דה האן: הוא נכנס לבתי הספר.
עליזה לביא: קיבלתי תשובה.
<מיכל דה האן: לגבי הבנות, באג'נדה שלנו אנחנו מדברים על הכוונה פרטנית.
עליזה לביא: זאת אומרת, הצבא לא נכנס.
<מיכל דה האן: נכון.
<מיכל דה האן: אנחנו רואים יותר ויותר את אלומה נכנסת למוסדות החמ"ד.
עליזה לביא: באופן פתוח?
עליזה לביא: כלומר, אפשר להיכנס לבתי הספר או אפשר לעשות כנס במתנ"ס?
<מיכל דה האן: באופן שאומר את האג'נדה עליה דיברתי עכשיו, שראש מינהל החמ"ד מדבר עליה.
<מיכל דה האן: דרך אגב, זאת אג'נדה שמדובר הרבה, אנחנו רוצים לחזק את הבנות שהחליטו להתגייס - - -
עליזה לביא: אני שואלת טכנית.
עליזה לביא: אפשר להיכנס?
עליזה לביא: אלומה יכולה להיכנס לבתי הספר?
<קריאה: אלומה היא פעילות חוץ בית ספר.
<מיכל דה האן: אלומה נכנסת לבית ספר על פי החלטת מנהל או בתוך בית הספר או מחוץ לבית הספר או במענה של אחר הצהרים יחד עם כל ילדי ישראל במרכז הכוונה משותף לכולם.
עליזה לביא: אלומה, בואו נשמע אתכם.
<יאיר רינמן: אני יושב ראש עמותת אלומה ואגזול דקה-שתיים כדי להציג את העמותה ואחרי כן אבקש את התייחסות האמונות על הנושא.
<יאיר רינמן: אלומה עוסקת בקבוצות אוכלוסייה רבות ומגוונות בישראל, צעירים.
<יאיר רינמן: בסך הכול כעשרים אלף צעירים עוברים מדי שנה עוברים בפעילויות שונות שאנחנו מנהלים ולענייננו כאן הבוקר, זאת קבוצת הבנות הדתיות אותן אנחנו מלווים גם בשלב ההתלבטות לקראת השירות.
<יאיר רינמן: חשובה ההערה שנאמרה כאן שירות צבאי או שירות לאומי.
<יאיר רינמן: זאת התלבטות שהבת עוברת ואנחנו נמצאים על מנת לנסות לתת מענה להתלבטותה זאת גם במהלך השירות וגם אחריו.
<יאיר רינמן: אני מבקש לומר שאלומה לא נקטה עמדה ארגונית לשאלה המהותית של כן או לא שירות צבאי לבנות דתיות.
<יאיר רינמן: אלומה השאירה את הדיון הזה שיתנהל במקומות שם הוא צריך להתנהל.
<יאיר רינמן: הדיון הוא דיון ראוי והוא דיון שיש לנו מה לומר בו, אבל אנחנו לא נוקטים עמדה ארגונית.
<יאיר רינמן: אנחנו נמצאים בראש ובראשונה עבור הבנות על מנת לספק את האינפורמציה ואת המידע על מנת שהן תקבלנה החלטות מושכלות מתוך בסיס של ידע ולא מתוך שמועות או דברים כאלה.
<יאיר רינמן: המידע כאן הוא קריטי.
<יאיר רינמן: המידע הוא מגוון, הוא מאוד מקצועי ונוגע לאפשרויות שונות והוא נמצא על המערכת שאנחנו מפעילים.
<יאיר רינמן: בסך הכול אנחנו עובדים בשיתוף פעולה לא רע עם החמ"ד, בשיתוף פעולה טוב עם משרד הביטחון שעוסק בהכנת הצעירים לקראת הגיוס ובשיתוף פעולה טוב עם הצבא.
<יאיר רינמן: חשוב לי לציין לסיום דבריי שאנחנו מדברים על תהליך.
<יאיר רינמן: לא אלומה, לא הבנות הדתיות וגם לא החמ"ד נמצאים באותו מקום.
<יאיר רינמן: מתוך הידברות, מתוך ניסיון להגיע להסכמה, אנחנו מנהלים תהליך שלדעתי הוא בסך הכול תהליך חיובי והמספרים שתכף נציג יעידו על כך שיש הידברות טובה, יש הבנה הדדית של הבעיות, יש הבנה הדדית של המגבלות של כל צד, מאיזה מקום כל אחד מגיע לדיון הזה.
<יאיר רינמן: אנחנו מכבדים את העמדות של חמ"ד, גם אם לא מסכימים.
<יאיר רינמן: מתוך ההידברות הזאת, בסך הכול התהליך שתכף נראה אותו הוא תהליך נכון וטוב ואני מציע גם בסוגיה הזאת, בלי לרמוז לאף אחד, לא לתת לקצוות לסחוב אותנו לאף קצה, לא לאלה שאומרים על גופתי המתה אין שירות צבאי וגם לא לאלה שאומרים בכל מחיר ובכל מצב כולן חייבות לשרת.
<יאיר רינמן: האג'נדה שצריכה להוביל ומובילה אותנו היא שירות של שנתיים.
<יאיר רינמן: שירות של שנתיים, זאת הזדמנות עבור הבת מעבר לחובה ואנחנו חושבים שנכון וראוי להעניק לה את האפשרות לממש את החובה ואת ההזדמנות הזאת.
עליזה לביא: הנתונים מלמדים אותנו ששבעים אחוזים מהבנות משרתות שנה ולא שנתיים.
עליזה לביא: אני בכוונה לא פתחתי – ואני אעביר את רשות הדיבור גם לרבני בית הלל – בשאלה האם מותר או אסור ללכת לצבא.
עליזה לביא: אני לא חושבת שלשם כך התכנסנו.
עליזה לביא: אנחנו התכנסנו עבור העברת מידע.
עליזה לביא: אנחנו התכנסנו לדון בשאלה בשלב שההורים והבת, הבת וההורים, רוצים לקבל החלטה ומה עומד בפניהם, מה נמנע מהם ומה בדיעבד לאחר מכן קורה ואי אפשר גם לתקן.
עליזה לביא: גם כאן אני הייתי רוצה להוסיף עוד משהו ולשים אותו על השולחן במקום של צדק חברתי של קבוצות שמכירות יותר ויש להן מודלים לחיקוי בשכונה, בבית הספר, יש אחים גדולים, ומה קורה עם אוכלוסיות שהצטרפו לא מכבר או לא מזמן לחברה הישראלית ולא מכירות ולא יודעות.
עליזה לביא: אני אתן דוגמה מעצמי.
עליזה לביא: לפני שלושים שנים אני לא ידעתי שאפשר לשרת בגלי צה"ל.
עליזה לביא: אף אחד בשכונה שלי לא היה בגלי צה"ל.
עליזה לביא: גלי צה"ל לא קלט בתקופתי אנשים דתיים.
עליזה לביא: רק כשהייתי בשירות הצבאי, ידעתי שיש דבר כזה שנקרא גלי צה"ל ושאפשר לשרת שם.
עליזה לביא: כמו שאני לא ידעתי לפני שלושים שנים על הרבה מאוד דברים, יש היום הרבה מאוד אנשים, בנות והורים, שלא מכירים, שלא יודעים, שלא חיים בבתי ספר אולי יותר מכירים או מכילים או איך שנקרא להם.
עליזה לביא: אני חושבת שהתפקיד שלנו כמערכת הוא באמת לבוא ולדאוג לכולם.
עליזה לביא: כאן אנחנו נמצאים בדיון הזה.
עליזה לביא: אני לא בדיון הערכי ולא בדיון ההלכתי של כן או לא.
עליזה לביא: אני במקום של העברת מידע וזה תפקידנו.
עליזה לביא: בואו לא ניקח את הדיון של כן או לא.
עליזה לביא: אני גם מזכירה ליוהל"נית שלא מעט פעמים שאני שואלת גם את הרב הראשי הקודם וגם את הרב הראשי הנוכחי, התשובה תמיד היא שבנות מחליטות, אנחנו באים ונותנים שיעורים, מעבירים מידע וכולי אבל לפני זה אנחנו לא מתערבים.
עליזה לביא: המקום שלי כאן, כמי שמפקחת ומתבוננת על מה קורה ורואה ומזהה את הסוגיות הללו, הוא בשלב הזה הוא לאפשר מידע ולהעביר את המידע כי זה כשל של המערכת ואנחנו רואים את התוצאות.
עליזה לביא: בואו נשמע על העבודה שלכם ולאחר מכן נמשיך.
<יפעת סלע: תודה רבה.
<יפעת סלע: כפי שנאמר, לפני 12 שנים נעשה מעשה ואכן תיארת נכון.
<יפעת סלע: באו צעירות דתיות ואמרו שהן רוצות.
<יפעת סלע: אני בהחלט אתייחס לסוגיית הצדק החברתי ומכוון אוכלוסיות שזקוקות למענה אבל לפני כן אני רוצה לומר מי נמצאות אתנו כאן כי לדעתי הן החשובות ביותר במהלך הזה.
<יפעת סלע: אלה ארבע נשים צעירות מאוד שסיימו לא מכבר את שירותן הצבאי.
<יפעת סלע: עדי ברלין שהייתה מ"פ בנתיב והיום ערב תחילת הלימודים שלה, אלונה ישראלי שהיא כבר סטודנטית במכללת ספיר, שירה בן ציון שהיא צוערת במשרד החוץ והיא כבר אחרי לימודים והילה אלטמן וולף מהקיבוץ הדתי שהייתה בחיל חינוך ואפילו עסקה בחלק השני של השירות שלה בהנגשת המידע לבנות דתיות וזה באמת מתוך שיתוף הפעולה.
עליזה לביא: הצטרפו אלינו תלמידים מבית הספר שגרירים צעירים בעיריית פתח תקווה.
עליזה לביא: אנחנו עוסקים היום בדיון של שירות הבנות הדתיות בצבא, העברת מידע בשלבים בהם אתם נמצאים.
עליזה לביא: אצלכם בבית נותנים לכם מידע על הצבא ועל האפשרויות השונות?
<קריאה: בכיתה י"א-י"ב יש ניידת שמגיעה לבית הספר.
עליזה לביא: זה עוזר להחלטה?
<קריאה: אני יודעת שמבחינת המגמות - אני לומדת במגמה טכנולוגית – באים ומסבירים לנו הרבה יותר.
<קריאה: ברור שזה עוזר כי ככל שלומדים יותר על הצבא, יודעים מה אפשר לעשות ויותר קל לקבל החלטה היכן אני אתרום למדינה, היכן אני אלמד יותר והיכן אני אתפתח יותר כבן אדם.
עליזה לביא: אם הצבא לא היה נכנס לבית הספר, מה היית עושה?
עליזה לביא: איך היית מחליטה איפה לשרת?
<קריאה: קודם כל, נוכחות חיילים הוא משהו שהוא מאוד חשוב.
<קריאה: למשל בטקס יום הזיכרון שקיימנו בבית הספר הגיעו בוגרים מכל מיני יחידות וזה משהו מאוד מרגש שבוגרי בית הספר מגיעים לטקס והמורות מחבקות אותן.
<קריאה: לראות אותם, זה נותן מוטיבציה.
<קריאה: אני חושבת שבכלל לראות חיילים, לראות להיכן אפשר להגיע ולאיזה כיוון אפשר להתפתח, זה חשוב.
<קריאה: אני חושבת שאני באופן אישי הייתי עושה מחקר באינטרנט ושואלת אנשים או בוגרים שלמדו באותה מגמה כמוני להיכן הם הלכו ואם הם מרוצים.
<קריאה: הייתי שואלת אנשים שהיו ביחידות שונות.
<יפעת סלע: הצגתי את הבנות שנמצאות כאן.
<יפעת סלע: על כולן מנצחת שרון שיושבת כאן שהיא בעצם מנהלת התכנית.
<יפעת סלע: לפני 12 שנים נעשה מעשה ובאמת עלתה אותה אלומת שיבולים והבנות לקחו אחריות.
<יפעת סלע: שאלת מה עושים.
<יפעת סלע: יחד עם משרד הביטחון – בשנת 2002, עת דפקו הבנות בדלת – היה צריך פרטנרים כי אי אפשר לעשות את זה לבד.
<יפעת סלע: כמובן פנינו למשרד החינוך, למשרד הביטחון ולצה"ל ונענינו על ידי משרד הביטחון – נמצא כאן דליה ינקו מהאגף הביטחוני חברתי אתה אנחנו פועלים יחד משנת 2002 – וצה"ל.
<יפעת סלע: החלטנו, כל אחד ביתרון היחסי שלו, לעסוק בהעברת המידע לבנות, בהכוונה לשירות שמשלב את הרצון של הבת והצרכים שלה, אבל גם הכרה במורכבות.
<יפעת סלע: אני אומר לך אותן בנות דפקו על הדלת, הן לא באו ואמרו שזה קל אלא אמרו שזה מורכב וזה קשה.
<יפעת סלע: רחל תיארה חלק מהקשיים אבל יש קשיים נוספים אחרים, קשיים שנקרא להם קשיים של אווירה, קשיים שהם לא קשיים הלכתיים פרופר אלא אתגרים של קשיים של אטמוספרה צה"לית שהיא לא בדיוק הדבר שבת דתית בוגרת תיכון דתי – בכוונה אני עוזבת לרגע את האולפנות - בישוב אולי יותר מוחלש וגם היא לא מכירה את המציאות הזאת.
<יפעת סלע: באמת הבנות היו צריכות להתמודד ולכן חשובה מאוד ההכוונה וההכרה המאוד עמוקה של מה כן ומה לא והיכן כדאי ומומלץ, גם לפני השירות וכמובן תוך כדי השירות.
<יפעת סלע: אני אומר שעמותת אלומה לא מלווה את החיילות באינטנסיביות.
<יפעת סלע: אנחנו מצפים ורוצים שהרבנות הצבאית הראשית תלווה, זה התפקיד שלה יחד כמובן עם האגף של יועצת הרמטכ"ל לענייני נשים ואני חייבת להגיד שנעשתה כברת דרך עצומה בשנים האחרונות.
<יפעת סלע: כמובן שגם באכ"א יש מדור שמטפל בבנות תוך כדי שירות ואני חושבת שהתפקיד שלנו היה בין היתר לא לחכות שתתחיל פעולה אבל גם לא להפסיק לנדנד לאותם אלה שצריכים לקחת אחריות לבצע את הפעולה.
<יפעת סלע: אני אראה עכשיו את הנתונים שמדברים בעד עצמם.
<יפעת סלע: בסוף בסוף הצעירים מצביעים ברגליים והצעירות מצביעות ברגליים ובשנת 2002 פתחנו מוקד שם ישבה בחורה דתית מאלקנה שהייתה אז מדריכת נוער.
<יפעת סלע: בשנת תשע"ד – השנה עוד לא הסתיימה – פנו אלפיים תלמידות כיתות י"א ו-י"ב מ-27 בתי ספר.
<יפעת סלע: לדעתי בחמ"ד יש סדר גודל של 130 בתי ספר רלוונטיים – אני לא חושבת שיש הרבה יותר מהמספר הזה – כך שבעצם בכל בית ספר דתי יש בנות שמתעניינות, דבר שחשוב לדעת, ושנית, בכל בית ספר דתי הן יכולות לקבל את המידע.
<יפעת סלע: אני לא אעשה הנחות למשרד החינוך ואני אומר שבתהליך הצבאי יש משמעות עצומה מתי מקבלים את המידע.
<יפעת סלע: אם בנות מקבלות את המידע בשלב מאוחר, לפעמים זה לרועץ לבנות ועל זה בעצם המשא ומתן וההידברות שלנו עם משרד החינוך כי לבוא ולתת את המידע בפורים של כיתה י"ב, כבר לא רלוונטי וניתן לעשות מהר מאוד.
<יפעת סלע: לכן אנחנו רוצים לפגוש את הבנות קודם, כדי שאפשר יהיה באמת להציע להן את אותם 92 אחוזים מהתפקידים שפתוחים היום בפני נשים בצה"ל.
<יפעת סלע: אפשר לראות שבאמת בכל בתי הספר הבנות פונות.
<יפעת סלע: זה השקף אותו ביקשתם לראות לגבי אחוז בתי הספר או מספר בתי הספר שאלומה נמצאת בהם.
<יפעת סלע: כדי לא להטעות, הבאנו גם אחוז וגם מספר כך שזה יהיה מדויק.
<יפעת סלע: זה לגבי תשע"ד.
<יפעת סלע: בשנת הלימודים תשע"ד, אמרנו שפנו אלפיים בנות מ-127 בתי ספר.
<יפעת סלע: הבנות האלה הן ב-42 מוסדות לימוד כאשר ב-33 אחוזים התקיימה פעילות בתוך בית הספר, בתוך שטח בית הספר, בידיעת בית הספר ובשיתוף עם בית הספר.
עליזה לביא: את פונה למנהל ומקבלת אישור?
<יפעת סלע: התשובה היא כן.
<יפעת סלע: אנחנו פונים כמה פעמים למנהלי בתי הספר, לפעמים ליועצת או לרכזת השכבה, זה משתנה מבית ספר לבית ספר.
<יפעת סלע: אני מציינת שזה משתנה מבית ספר לבית ספר כי זה שם המשחק.
<יפעת סלע: אני חושבת שמי שעובד עם מערכת החינוך יודע שבסופו של דבר כל מנהל בית ספר הוא אוטונומיה ניהולית בפני עצמו.
<יפעת סלע: יש בתי ספר שמאוד רוצים לתת הכנה.
<יפעת סלע: אגב, אני מכירה את זה כי אלומה כפי שאמר היושב ראש שלנו פועלת גם באוכלוסיות אחרות ויש בתי ספר שפותחים לתכניות חיצוניות, יש בתי ספר שלא פותחים והם יותר קשים ויותר מקפידים על שעות הלימודים שלהם.
<יפעת סלע: זאת אומרת, המשא ומתן הזה לפעמים הוא אידיאולוגי ולפעמים הוא לא אידיאולוגי בכלל אלא הוא טכני והוא מסוגים כאלה ואחרים שאני אראה אותם.
<יפעת סלע: אם כן, ב-33 אחוזים מבתי הספר, בית הספר שיתף פעולה.
<יפעת סלע: אגב, אני לא יכולה לשים אצבע ולומר אם אלה יותר בתי ספר תיכוניים או יותר אולפנות או יותר אזור מסוים בארץ.
<יפעת סלע: זה בכל הארץ.
<יפעת סלע: אין גרף ואין אחידות שאני יכולה לומר שיש אזורים בארץ שזה יותר נפוץ או פחות נפוץ.
<יפעת סלע: ההתפלגות היא התפלגות מעניינת.
<יפעת סלע: בשמונה מוסדות שמהווים שישה אחוזים היו חוגי בית והסברות.
<יפעת סלע: חוגי בית היו במודיעין, בשוהם, באורנית ועוד מקומות שבנות מתארגנות נקודתית ויוזמות את זה.
<יפעת סלע: זה קורה באנגלית, בעברית וגם בצרפתית.
<יפעת סלע: ההורים מתעניינים ולא הבנות עצמן.
<יפעת סלע: אגב, הורים, חשוב לציין שבקרב הקהילה הדתית לאומית יש היום הרבה עולים חדשים, הורים שלא שירתו בצבא, בין אם אלה יוצאי אתיופיה ובין אם אלה אנשים מצרפת ומארצות הברית, ועבורם השירות בצה"ל – גם עבור הבנים וגם עבור הבנות – מצד אחד הוא מאוד מפחיד ומאוד מאיים אבל מצד שני הוא ממש משאת נפש כי זאת הזדמנות עבור אותם צעירים לשרת.
<יפעת סלע: ב-21 מוסדות שהם 17 אחוזים היה מענה פרטני.
<יפעת סלע: זה אומר שפנינו למנהל בית הספר.
<יפעת סלע: פנינו לכל מאת האחוזים והמנהל אמר לא בבית ספרי, אבל תנו לי את מספר הטלפון ואני אתן אותו ליועצת או בואו ניפגש עם היועצת וייפנו אליכם.
<יפעת סלע: זה מודל שפועל באולפנות שאני אקרא להן חזקות, אולפנות שבעצם אומרות שהם ערים לכך שיש להם 17 אחוזי גיוס, 18 אחוזי גיוס, אנחנו לא רוצים לחשוף את זה לכולם, אבל אנחנו יודעים שהבנות האלה זקוקות למידע כך שברגע שילדה ניגשת למחנכת ואומרת, אנחנו מפנים אותה.
<יפעת סלע: אם אני צריכה לומר משהו על מגמה, זה המודל שהולך וגדל היום.
<יפעת סלע: כאן אני כן מפנה את בקשתי למשרד החינוך ואומרת אני הייתי רוצה שזה יהיה בתוך שטח בית הספר.
<יפעת סלע: אל תפנו אותם אלינו אחר הצהרים אלא תאמרו שנשב בתוך בית הספר, באיזשהו חדר, תקצו לנו פינה ותשלחו את הבנות בתוך שטח בית הספר.
<יפעת סלע: לא אחר הצהרים, אז כאילו במגרש שלנו זה לא קורה.
<יפעת סלע: בסדר, לא בחשיפה אבל לפחות בתוך שטח בית הספר.
<יפעת סלע: בעיני זאת אמירה בעייתית חינוכית כאשר בית ספר אומר תעשו את זה אחר שעות בית הספר.
<יפעת סלע: אני חושבת שזאת אמירה לא שלמה.
<יפעת סלע: ציינה את זה גם היוהל"ן לפני כן.
<יפעת סלע: זה קרה גם בעיר מודיעין, הבת שלי לומדת שם באולפנה, היו 110 בנות והורים, קם אחד ההורים ואמר שהוא מרגיש לא בנוח שמקיימים ערב כזה בתוך העיר מודיעין, בסניף אמונה, כשלא נמצאת נציגות של בית הספר.
<יפעת סלע: קם הורה אחר ואמר לו שירגיש בנוח כי הוא כבר חמש שנים פונה למנהל בית הספר והוא לא מרשה, כך שתנוח דעתי כי גם השנה הוא לא היה בא.
<יפעת סלע: אני חושבת שטוב היה לו מערכת החינוך הייתה עושה את זה בתוך השטח שלה.
<יפעת סלע: ללכת עם ולהרגיש בלי, בעיני הוא מורכב מדי והיה טוב אם הם היו משנים את האכסניה.
<יפעת סלע: בחמישה מוסדות היו מפגשים עם הצוות החינוכי בלבד וב-51 בתי ספר, ואלה אותם ארבעים אחוזים – רחל ציינה רק את ה-36 אחוזים שגם זה נתון נכון וגם זה נתון נכון – כלל לא הייתה פעילות.
<יפעת סלע: כפי שאמרתי, פנינו לכולם.
<יפעת סלע: השורה התחתונה מאוד מאוד חשובה.
<יפעת סלע: ב-13 פנימיות דתיות – הזכרת קודם צדק חברתי – ואני שמחה להגיד שמינהל לחינוך התיישבותי זה משהו שהולך וגדל, אנחנו נמצאים לאורך כל השנה פעם בשבוע עם סטודנטיות שנמצאות ונותנות פעילות בתוך בית הספר.
<יפעת סלע: זאת אומרת, אוכלוסיות - שקטגורית אני רוצה לומר בזהירות – נמצאות בפנימיות, וזאת אוכלוסייה קצת יותר חלשה, גם כאן, לפעמים נמצאת אוכלוסייה חלשה בתיכוניים ובאולפנות, שם מתקיימת פעילות ואנחנו חושפים שם את הפעילות גם לשירות צבאי וגם לשירות לאומי ואנחנו גם רואים שם דבר מדהים.
<יפעת סלע: אנחנו רואים בנות שמתגייסות מפנימיות לא דתיות שמצהירות דת ובנות מפנימיות דתיות אבל בהחלט הנושא הזה הוא על סדר היום שלנו.
<יפעת סלע: עמותת אלומה, אין לה מדרשה.
<יפעת סלע: אין לנו לא מדרשה ולא מוסד חינוכי ובעצם אנחנו רוצים לתת את המידע לכלל הבנות, לכל 7,000 הבנות, בידיעה שההתנדבות שלהן שונה.
<יפעת סלע: זה גם השיח שלנו כלפי הצבא שידאג לכולן ולא רק לחזקות.
<יפעת סלע: שידאג למצוא תפקידים ייעודיים מתאימים לבת דתית שהנתונים שלה הם קצת יותר נמוכים.
<יפעת סלע: הצבא זיהה את הבנות הדתיות ואני מבקשת מהצבא שיזהה את כלל הבנות הדתיות.
<יפעת סלע: כאשר פותחים את השער, כולם באים.
<יפעת סלע: אי אפשר לומר שרוצים רק את אלה ואלה.
<יפעת סלע: בכל בית ספר כולם מכירים את זה, יש מהכול.
<יפעת סלע: זה אותו גרף בעוגה עצמה שמראה את הפעילות שלנו בבתי הספר.
<יפעת סלע: אני אציג תוצאות של סקר שעשינו בשנה שעברה.
<יפעת סלע: היה סוג של כתב אישום נגד אלומה במשך עשר שנים שתבואו, יגידו לכם מה עשיתם, אתם גייסתם את הבנות הדתיות לצבא וקלקלתם אותן מבחינה דתית.
<יפעת סלע: סוגיית הקלקול, עצם המילה פגומה בעיני, סוגיית השינוי או התמורות שבנות דתיות עוברות במהלך השירות שלהן, זאת סוגיה שחשבנו שגם עלינו חלה חובת ההוכחה לבדוק אותה.
<יפעת סלע: ביצענו סקר בוגרות וסקרנו 573 צעירות בגילאי 24 עד 27, 286 ששירתו בצה"ל ומספר מקביל של בנות ששירתו בשירות לאומי.
<יפעת סלע: בדקנו במגוון נקודות את התוצאות של השירות הצבאי והשפעתו עליהן.
<יפעת סלע: הסקר פורסם בסוף שנה שעברה.
<יפעת סלע: הבאתי לכאן שתי תוצאות ובעיני הן תוצאות דרמטיות.