GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ענת מימון: לעניין זה יראו את הבעלים והמפעיל של המפעל המוגן כמעביד, ואתה אדם עם המוגבלות המועסק בו – כעובד".
<ענת מימון: גם לגבי האמירה הזאת הייתה לנו התלבטות אם צריך להגיד את זה או לא כי זה די ברור מבחינת היחסים על מי יחולו החובות כמעביד ומי ייחשב כעובד.
<ענת מימון: בשלב הזה אנחנו נשאיר את זה לנוסח לקריאה ראשונה.
<ענת מימון: אני אשמח אם במהלך התקופה שתעבור עד לדיון, כן תעבירו אלי אתה הערות שלכם ונחליט אם אנחנו רוצים להשאיר את האמירה הזאת או לא אבל בנוסח לקריאה ראשונה זה יופיע.
<ענת מימון: עד כאן.
עליזה לביא: אנחנו נצביע או שיש לך, חברת הכנסת אלהרר, משהו לומר?
עליזה לביא: נעלה את זה להצבעה.
עליזה לביא: מי בעד אישור הצעת חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון – מפעלים מוגנים ומשתקמים), התשע"ד-2014 לקריאה ראשונה?
עליזה לביא: רק אני מצביעה.
עליזה לביא: אני מצביעה בעד.
עליזה לביא: הצעת החוק אושרה פה אחד לקריאה ראשונה.
עליזה לביא: יש כאן הסכמה מקיר לקיר.
עליזה לביא: אני חושבת שהצעת החוק היא מאוד מאוד חשובה ואנחנו נמשיך לחוקק אותה.
עליזה לביא: את כמובן מוזמנת להתחיל לשנות שמות וגם בנושא הזה נעזור ונסייע.
קארין אלהרר: תודה לגברתי.
עליזה לביא: המשך יום טוב לכולם .
דב חנין: חברות יקרות, בוקר טוב.
דב חנין: זה תענוג להיות בוועדה של הכנסת שבה אומרים "בוקר טוב לכן", למרות שאגב לפי האקדמיה צריך לפתוח בלשון נקבה תמיד כשהנשים הן ברוב.
דב חנין: בואו וננסה לקדם את זה, ואצלנו בוועדה הנשים הן ברוב.
דב חנין: בוקר טוב לכן.
דב חנין: אנחנו מקיימים היום בכנסת יום מאד חשוב שעוסק בהעסקה עקיפה, בהעסקת כוח-אדם באמצעות גורמים מתווכים.
דב חנין: הדיון בוועדה למעמד האישה בנושא הזה הוא דיון מתבקש, כי כמו בכל סוגיה חברתית יש דמות לנפגעים ולנפגעות.
דב חנין: במקרים רבים, כשאנחנו מדברים על שאלות חברתיות, הנשים נפגעות יותר.
דב חנין: אין שום ספק שבתחום שאנחנו עוסקים בו היום, בנושא העסקה ישירה או העסקה עקיפה, נשים נפגעות יותר.
דב חנין: אני חושב שאנחנו נראה את זה, בצורה מאד ברורה, כשנדבר על נשים במקצועות טיפול, שזה הנושא שעומד על סדר יומנו.
דב חנין: אומר כמה מילים על ההקשר הכללי של הדיון שלנו.
דב חנין: אנחנו נמצאים בישראל במגיפה של העסקה עקיפה – העסקה באמצעות קבלנים, חברות כוח-אדם.
דב חנין: אנחנו שוברים שיאים בעולם המערבי בשיעור העובדים והעובדות שעובדים במתכונת הזאת.
דב חנין: אם בתחילת הדרך היה מדובר על תחומים ספציפיים כמו שמירה ועבודות ניקיון, היום אני מתקשה לראות תחום שבו לא עובדים ועובדות עובדות ועובדי קבלן: הוראה, אחיות, רופאים, ויש אפילו כבר מהנדסים שעובדים כעובדי קבלן.
דב חנין: ההעסקה הבלתי ישירה היא העסקה פוגענית.
דב חנין: תנאי העבודה של העובדים והעובדות, שעובדים בעבודה קבלנית, פחותים יותר ופחות טובים מאשר של עובדים שעושים את אותה עבודה ומועסקים בהעסקה ישירה.
דב חנין: הפגיעה בעובדות, הפגיעה בעובדים, היא ברורה.
דב חנין: אנחנו גם מדברים עליה ביום הזה בדיונים שיש בכל ועדות הכנסת.
דב חנין: אבל, זו גם פגיעה בשירות שהאזרחים והאזרחיות מקבלים כאשר הם מקבלים שירות לא על ידי עובדי המערכת אלא על ידי עובדי ועובדות קבלן.
דב חנין: אני מלווה, לאורך שנים רבות, את נושא הפרטת אחיות בריאות התלמיד – שירות בריאות התלמיד.
דב חנין: אנחנו קיימנו על הנושא הזה גם דיונים בוועדה הזאת וגם בוועדות אחרות של הכנסת.
דב חנין: אנחנו ראינו איך ההפרטה הזאת לא רק גורמת לאחיות לעבוד במתכונת בלתי-אפשרית ומזעזעת, אלא גם פוגעת בשירות שהתלמידים והתלמידות בבתי-הספר שלנו, בסופו של יום, מקבלים.
דב חנין: אז, זו פגיעה בעובדים, וזו פגיעה בשירות.
דב חנין: אבל, נקודה שלא מספיק ערים לה היא שזה עולה למדינה יותר.
דב חנין: זה עולה יותר כסף.
דב חנין: אנחנו עשינו את התחשיב הזה בנושא אחיות בריאות התלמיד, אבל אפשר לעשות את התחשיב הזה כמעט בכל מקצוע באותה רמה של דיוק.
דב חנין: אתם יכולים גם להבין את זה מתוך העובדה שכשמדובר בהעסקה קבלנית, לא רק צריך לשלם את תנאיו ועבודתו של העובד, אלא צריך גם לשלם לאותו קבלן, לאותו מעסיק שמעסיק אותו בפועל, וגם הרווחים האלה הם חלק מהעלויות שהמדינה צריכה לשאת בהן.
דב חנין: כמובן שמתעוררת השאלה איך דבר כזה ממשיך לקרות, כאשר זה גם פוגע בעובדות, גם פוגע בשירות וגם עולה למדינה יותר.
דב חנין: ההסבר, כמו תמיד, הוא שילוב של אינטרסים עם אידיאולוגיה.
דב חנין: מדובר פה, בהחלט, באידיאולוגיה שהיא אידיאולוגיה מאוד-מאוד מסוכנת.
דב חנין: היא נמצאת בעמדת מיעוט בציבור הישראלי, אבל בעמדת רוב בקרב מקבלי ההחלטות.
דב חנין: האידיאולוגיה הזאת היא אידיאולוגיה שחותרת לפרק את המדינה, לפרק את המערכות הציבוריות, שירות ציבורי רזה שלא עושה הרבה, ואם הוא קצת עושה – אז להעביר אותו דיאטה רצחנית.
דב חנין: ככל שהדיאטה תהיה רצחנית יותר – נגיע לשירות יותר רזה, וכשהוא יהיה נורא-נורא רזה וכבר לא יהיה מסוגל לעשות שום דבר – נגיד שהוא לא עובד טוב ונפריט אותו.
דב חנין: האידיאולוגיה המסוכנת הזאת היא משהו שצריך להיאבק בו.
דב חנין: צריך להיאבק בו לא רק בתמונת המאקרו, אלא גם בתמונת המיקרו.
דב חנין: הדיון שאנחנו מקיימים היום על נשים במקצועות הטיפול – אני רואה פה סביב השולחן נציגות של עובדות סוציאליות, ברוכות הבאות, של נשים שמועסקות בתחומים אחרים, ולא את כולן אני מכיר – הוא מאוד-מאוד חשוב.
דב חנין: אני מברך אתכן, ומקווה שהיום הזה, שאנחנו עושים אותו בכל ועדות הכנסת, יצליח לקדם אותנו למקום קצת יותר ראוי, כי הרי על זה אנחנו עובדות ועובדים פה.
דב חנין: תודה על ההשתתפות שלכם, ושיהיה לנו בהצלחה.
דב חנין: יש לנו כמה דוברות.
דב חנין: אני רוצה לתת את רשות הדיבור למיה חסקל שהיא עובדת סוציאלית ונציגת "עושים שינוי".
<מיה חסקל: אני רק אדייק.
<מיה חסקל: אני נציגת עמותא, שזה חטיבת העובדות הסוציאליות המופרטות באיגוד העובדים הסוציאליים.
<מיה חסקל: אגיד משהו לפני שנראה איזה שהוא סרטון של פורום מקצועות הטיפול, אבל חשבתי על זה שאנחנו נמצאים במקום של אישים רבי מעלה ומה טוב יהיה להגיד איזה משפט על דמות רבת מעלה, בעיניי, שזה נורא מעניין כי היא מאגדת בתוכה כבר שלושה מקצועות נשיים מופחתי ערך, שהייתה מורה, עובדת סוציאלית והיא הקימה את בית-הספר הראשון לאחיות, והיא עשתה המון דברים.
<מיה חסקל: אני רק אספר איך היא עלתה לי לראש.
<מיה חסקל: אני נוטה לחטוא ולשתות קפה, ואז יש סוכרים חומים כאלה.
<מיה חסקל: עשו משהו נורא יפה עם דמויות אישים, כשמאחורה כתוב עליהם למשל: אליעזר בן-יהודה וכו'.
<מיה חסקל: 90% מהסוכרים האלה הם גברים כמובן, ובין ארבע הנשים שהיו שם נמצאת גם הנרייטה, ומה שכתוב מאחורה הוא: "העסקנית הסוציאלית הראשונה בישראל".
<מיה חסקל: – "עסקנית".
<מיה חסקל: כשפותחים דווקא אתרי אינטרנט כדי לקרוא על הנרייטה סולד, שומעים שהיא הייתה עוזרת סוציאלית, וזה אולי מסביר קצת משהו על הרצף הזה בין להיות עוזרת סוציאלית, שזה בעצם מקצוע התנדבותי – "אני עושה את זה בגלל הלב שלי, וזה מביא לי הרבה סיפוק, וסיפוק זה דבר מאד חשוב בחיים והוכח שזה פשוט גורם להמון אושר וזה מה שאנחנו רוצים.
<מיה חסקל: אז אנחנו פשוט נתנדב כל חיינו ונעשה את זה" – לבין להיות עסקנית ולחשוב על זה שאם את עושה עבודה מקצועית עם המון אחריות, עם המון חשיבה באמת רצינית ואחראית כלפי החברה, פותחת את ארגון נשות הדסה, פותחת את בית-החולים "הדסה", שאני בטוחה שהיום היא הייתה מתקוממת על מה שקורה אתו, פותחת בית-ספר לאחיות וחושבת שהיא אמורה להיות מתוגמלת כראוי על הדבר הזה.
<מיה חסקל: אנקדוטה נוספת מצחיקה ומעניינת לגבי הנרייטה – אני קוראת לה "הנרייטה" כאילו היא כבר ה-soul mate שלי – היא שהיא בעצם העובדת הסוציאלית היחידה שפניה נראו על שטר במדינת ישראל.
<מיה חסקל: ב-1970 היה שטר של חמש לירות, שעליו הנרייטה סולד הייתה מצויירת יפה עם בית-חולים "הדסה".
<מיה חסקל: אני חושבת שאולי זה עוד משהו שהתקבענו עלינו, כי בערך השווי שלנו נשאר איכשהו על חמש לירות לאורך השנים.
<מיה חסקל: לצערי, היא ניסתה לקדם משהו ולהוביל אותו לאיזה שהוא מקום מאוד אחראי ומקצועי, ואנחנו קצת חוטאים ועושים רגרסיה נוראית גם למקצועות האלה אבל בכלל למעמד האישה.
<מיה חסקל: נעבור לסרטון.
<מיה חסקל: (מוקרן סרטון)
דב חנין: אכן העבודה שלהן היא הרווח של כולנו, אבל קודם כל העבודה שלהן היא הזכות שלהן והחובה של כולנו.
דב חנין: גברת חסקל, אני מחזיר לך את רשות הדיבור, אם את רוצה להשלים כמה דברים.
<מיה חסקל: אתן לשירה לפרט.
דב חנין: אנא הציגי את עצמך למען הפרוטוקול.
<שירה איתן: בוקר טוב.
<שירה איתן: שמי שירה איתן, ואני עובדת סוציאלית.
<שירה איתן: אני עובדת בשתי"ל, ואני רכזת פורום מקצועות הטיפול.
<שירה איתן: מה שראינו כאן
<שירה איתן: זה רק חלק מסדרת דוגמאות שאפשר להביא על מגוון מקצועות הטיפול גם בתחום הבריאות, גם בתחום הרווחה וגם בתחום החינוך.
<שירה איתן: באמת אפשר לראות בסרטון, כמו שציינת, שאנחנו סובלים ממחלה חברתית – מחלה שצריך לרפא אותה, כי היא באמת פושה בכולנו ומערערת את כל המרקם החברתי ולא רק את מי שעובד במקצועות האלה.
<שירה איתן: כמו שצוין פה, מקצועות הטיפול הם באמת חיוניים לכולנו בכל רגע נתון, אבל לא מוערכים מספיק לא חברתית ולא כלכלית.
<שירה איתן: העובדות לא מקבלות תגמול הולם, ועובדות בתנאים פושעות, לפעמים ממש על גבול הפלילי אם לא פלילי מובהק.
<שירה איתן: אי-אפשר להמשיך את העבדות המודרנית הזאת.
<שירה איתן: אנחנו פה היום כדי להרים עוד דגל במאבק הזה, ואנחנו באמת חושבות שהמדינה צריכה לקחת אחריות על השירותים החברתיים: להפסיק את ההפרטה לאלתר, להעביר את כל העובדות להעסקה ישירה בכל התחומים למען טיפול ושירותים ציבוריים נגישים ושוויוניים.
<שירה איתן: אמנם אני מרכזת את פורום מקצועות הטיפול, אבל אין לי בעיה לוותר על התפקיד הזה כבר מחר בבוקר ופשוט שלא יהיה בו צורך.
<שירה איתן: אנחנו ממש מצפות שהמצב ישתנה ושעובדות יוכלו לעבוד בכבוד ובהעסקה ישירה.
<שירה איתן: תודה.
דב חנין: גברתי, תודה.
דב חנין: אני רק רוצה לומר, למען האינפורמציה של משתתפות ומשתתפי הדיון הזה, שהנתונים שנמצאים בפנינו, שהם על-פי נתוני למ"ס, הם שבשנת 2009 הועסקו במקצועות הטיפול בישראל 272,000 עובדים.
דב חנין: אנחנו מדברים על 9% מסך-הכל כוח העבודה.
דב חנין: אגב, זה לא כולל מורות, רופאות ועובדות זרות המועסקות בסיעוד.
דב חנין: אנחנו מדברים על תחום העסקה מאד גדול.
דב חנין: זה סדר-גודל של 10%, בהסתכלות המצמצמת, מכוח העבודה הישראלי.
דב חנין: מתוך המועסקים בתחום הזה 87.8% הם מועסקות.
דב חנין: זאת אומרת, אנחנו מדברים על תחום שהוא נשי בשיעור, בסדר-גודל, של 90%.
דב חנין: כמובן, עובדות סוציאליות – לפי הנתונים שבפני, יש בישראל היום כ-15,000 עובדות סוציאליות, ומתוכן, לפי הנתונים האלה, היום מועסקים 6,000 בשירותים מופרטים, זאת אומרת במסגרת העסקה קבלנית.
דב חנין: כמעט חצי מהעובדות הסוציאליות עובדות במתכונת מופרטת.
דב חנין: זה נתון מאוד-מאוד מדאיג ומאוד מצער.
דב חנין: החברה חייבת חוב גדול לעובדות ולעובדים הסוציאליים.
דב חנין: היא שולחת אותם להתמודד עם התחומים הכי קשים והתחומים שבהם המדיניות החברתית מייצרת את הנזקים – ההפקרה וההזנחה – ומובילה לתוצאות מאוד קשות.
דב חנין: למקומות האלה נשלחים, נשלחות, עובדות שהן לא עובדות מדינה.
דב חנין: הן עובדות שהן בעצמן קורבנות של מערכת שעוברת הפרטה ופגיעוּת.
דב חנין: עורכת-הדין קרן גרינבלט.
<קרן גרינבלט: קודם מיה תדבר.
<מיה חסקל: אני אשלים.
דב חנין: מיה תשלים.
דב חנין: אתן מנהלות את זה מצוין.
דב חנין: אני מרגיש שאני לא תורם לתהליך.
דב חנין: קודם כל, זו ועדה למעמד האישה, ולכן טוב שנשים תנהלנה אותה.
<מיה חסקל: אנחנו גם מנהלות רוחבית, וזו צורה אחרת של ניהול.
<מיה חסקל: צריך להכיר אותה.
דב חנין: אכן כך.
<מיה חסקל: אמשיך את דבריך כי באמת ציינת דברים מאוד משמעותיים שאני רציתי שנדגיש אותם.
<מיה חסקל: אנחנו אפילו לא יודעים אם זה 6,000 או 7,000 עובדות סוציאליות, בעיקר בגלל שאין באמת נתונים וכאילו במכבסת המילים של איזה צורות של מיקור חוץ והפרטה יש כבר אי-אפשר לעקוב אם עובדת היא עובדת במיקור חוץ בתקציב פעולה.
<מיה חסקל: אני אפילו כנראה לא יודעת את כל המילים.
<מיה חסקל: צריך לכסיקון מיוחד לדבר הזה.
<מיה חסקל: אבל צריך להבין שבאמת התופעה הזאת היא תופעה שגם מפריטים את השירותים החברתיים עצמם, גם עושים העסקה קבלנית של העובדים במקומות שהם כן של המדינה כמו ברשויות מקומיות עם הפרטה משנית בתוכן, וכבר אי-אפשר באמת לעקוב אחרי התופעה הזאת ולראות מה המגמות והשיקולים שנעשים בתוך המסגרות האלה.
<מיה חסקל: אתן כמה דוגמאות קטנות.
<מיה חסקל: אני יושבת כאן אתכם, ואני עובדת במרכז מניעת אלימות, ואני לא אגיד איפה, אבל אני מאוד מוטרדת כי אתמול אישה – שיצאה משני סבבים של מקלטים, שלוש שנים היא מטופלת אצלי עם שני ילדיה ושני ילדיה גם מטופלים אצלנו – הגרוש שלה שוב הגיע אליה הביתה עם סכין ושוב יש שיקול נוסף וחשיבה נוספת עכשיו על הוצאה נוספת, על סבב שלישי במקלט.
<מיה חסקל: זה משהו שמאוד קשה לי כרגע להיות אתכם באמת בלבי ובראשי.
<מיה חסקל: אבל אני חושבת על זה שבסך-הכל ב-11 השנים שאני עובדת סוציאלית הייתי מועסקת רק בעמותות ורק בחברות כוח-אדם כאלה ואחרות וגם בתוך מרכז מניעת אלימות ברוב המרכזים למניעת אלימות הם עם עובדות סוציאליות שחלקן עובדות רשות וחלק עובדות תחת איזו שהיא עמותה כלשהי, ולא משנה אפילו אם היא איגוד דוברי האנגלית בישראל; זה לא צריך להיות גם קשור למקצוע.
<מיה חסקל: אני חושבת על אותה אישה שאני מלווה שלוש שנים – אותה עיר שאני עובדת בה העסיקה אותי עכשיו כעובדת עירייה, וזו פעם ראשונה שאני עובדת עירייה, וזה כארבעה-חמישה חודשים, ואני מרגישה שיש לי כרטיס של עובדת עירייה – אני חושבת על אותה אישה והאם היא הייתה ממשיכה להיות מועסקת בעצם על-ידי עובדת סוציאלית שהיא עובדת קבלן הייתה נדרשת להכיר שלוש נשים שונות במהלך הטיפול של שלוש השנים האלה: שלוש פעמים אותה עם ילדיה ואותה היא, והיא צריכה להכיר ולספר מחדש את הסיפור הטראומטי של האלימות הקשה שהיא עברה, של הטראומות ושל העיבוד של הדברים שהיא עובדת, של ההתמודדויות שלה, של הקושי במציאת תעסוקה, קושי במציאת דירה, קושי בחיי העצמאות.
<מיה חסקל: זה נהדר לספר סיפור כזה שלוש פעמים, וגם נהדר לעשות תהליך איכשהו בשלוש הפעמים האלה שאת מספרת את זה וחוזרת על זה.
<מיה חסקל: גם השיקולים המקצועיים נפגעים בתוך הדבר הזה.
<מיה חסקל: עבדתי גם בפנימייה של ילד ונוער חמש שנים – פנימייה מאוד משמעותית.
<מיה חסקל: זו רשת של פנימיות.
<מיה חסקל: יש להם חמש פנימיות, ד.י.ש., ואין לי בעיה להגיד את שמם.
<מיה חסקל: אני כבר לא עובדת אצלם.
<מיה חסקל: השיקולים המקצועיים נהדרים.
<מיה חסקל: ילד או נער, שאנחנו חושבות מבחינה מקצועית שהוא יכול לחזור לקהילה, יכול לחזור לבית-ספר רגיל בקהילה שלו, להוריו, אותו מנהל, ואולי הוא הסגן ואולי הוא היה צריך להיות, אומר: מה פתאום?
<מיה חסקל: לא צריך להחזיר אותו.
<מיה חסקל: בואי ונחשוב עוד פעם.
<מיה חסקל: כל הועדה של נער כזה זו הועדה כספית שעוברת לאותה עמותה, לאותה חברה.
<מיה חסקל: אני יכולה להגיד שתנאי השכר של שני האנשים שמנהלים את חמש הפנימיות האלה טובים מאוד, ואפילו חגגנו איזה שהוא ערב צוות אצלם בבית, בית שאני כנראה לא אוכל אי פעם להגיע אליו.
<מיה חסקל: אבל זה בדיוק העניין.
<מיה חסקל: אותו ילד, אותו נער, נשאר.
<מיה חסקל: השיקולים המקצועיים שלנו לפחות לגבי להחזיר אותו לקהילה ולספק לו באמת את הטיפול הנאות בקהילה עם המשפחה שלו נמנעים מהמקום הזה של היכולת של אותו מנהל של עמותה או של מסגרת להשאיר למרות הכל את הנער אצלו במסגרת.
<מיה חסקל: אני אגיד עוד שני דברים מאוד חשובים.
<מיה חסקל: אפילו הצלחנו לקדם, במהלך שלוש השנים האלה, דברים.
<מיה חסקל: באמת רציתי להגיד שהסרטון צולם לפני שנתיים, ויש לי הרגשה של עמידה במקום, אבל הצלחנו לקדם.
<מיה חסקל: הצלחנו לקדם ב-2011 את הנושא של שכר מינימום ענפי לעובדות סוציאליות מופרטות.
<מיה חסקל: זה אומר שעמותות וחברות, שהן בסך-הכל, וגם אקריא את המשפט הזה, "גופים שמתוקצבים על-ידי המדינה ופועלים שלא על-פי הנחיותיה הברורות ואין גורם שמפקח ומוודא את קיום ההנחיות", זאת אומרת קיבלו הנחיה לעשות שכר מינימום ענפי לאותן עובדות סוציאליות.
<מיה חסקל: במשך שלוש השנים האלה שכר המינימום הענפי הזה לא נאכף.
<מיה חסקל: יותר מ-50% מהמסגרות האלה, שממשיכות להיות ממומנות על-ידי המדינה וממשיכות לזכות במכרזים – עמותת "קשת" לא מתגמלת את העובדים שברשותה, ויש להם הרבה מסגרות, ולא מתקצבת את העובדים שברשותה ומקבלת מכרז: הוסטל חדש.
<מיה חסקל: איך היא מקבלת במכרז הוסטל חדש, אם היא לא מקיימת את תנאי השכר שהיא אמורה לקיים במשך שלוש שנים?
<מיה חסקל: זה חוק שלא אני המצאתי, ואני לא ממונה.
<מיה חסקל: אמרתי קודם שאישים רבי מעלה יושבים כאן.
<מיה חסקל: לפחות שיקיימו את הדברים שהם חתומים עליהם.
דב חנין: גברתי מנהלת הוועדה, אני מבקש שאנחנו נוציא, בעקבות הדיון הזה, מכתב.
דב חנין: אני מבקש שתעבירי לנו פרטים על כל אותן עמותות - -
<מיה חסקל: בבקשה.
דב חנין: - - או כל אותם מקרים שבהם לא נאכף שכר המינימום.
דב חנין: אנחנו נוציא, בשם הוועדה, מכתב לשר הכלכלה, ואנחנו נבקש מיושבת-הראש הקבועה של הוועדה לקיים איזה שהוא דיון מעקב.
דב חנין: הסיפור הזה של אי אכיפת שכר מינימום הוא שערורייה.
דב חנין: אי-אפשר לעבור על זה לסדר-היום.
דב חנין: זו רעה חולה.
דב חנין: העבריינים צריכים לעמוד לדין, וההפרות האלה צריכות להיפסק.
<מיה חסקל: העבריינים זה אנשים שיושבים פה – הם צריכים לעמוד לדין?
דב חנין: אם יש מישהו שיושב פה - -
<מיה חסקל: לא פה, לא פה בחדר.
<מיה חסקל: זה פה במשכן.
דב חנין: - - והוא עבריין, גם הוא צריך לעמוד לדין.
<מיה חסקל: סליחה, זה לא בחדר.
דב חנין: אני אומר את הדברים בצורה יותר מדויקת: העבירה הזאת היא עבירה חמורה, ולפי הבנתי לא חל עליה חוק חסינות חברי-הכנסת.
<מיה חסקל: טוב לדעת.
<מיה חסקל: זה שלוש שנים שלא עשינו חשיבה עם זה.
<מיה חסקל: אנחנו באמת רוצות לחדש את הנושא של חשיבה משפטית בהיבטים האלה.
<מיה חסקל: הנתונים גם התבקשו.
<מיה חסקל: אנחנו פנינו למשרד הרווחה שיאסוף את הנתונים, כדי שלפחות נוכל לדעת ולמפות את אותם גופים שלא משלמים את שכר המינימום הענפי.
<מאירה בסוק: סליחה שאני מפריעה.
<מאירה בסוק: משרד הרווחה הוא זה שהולך ומבקש את מכרזי ההפסד האלה - -
<מיה חסקל: נכון.
<מאירה בסוק: - - והוא זה שעושה את זה.
<מאירה בסוק: משרד הרווחה זה כמו לחתול ששומר - - -
דב חנין: אני רוצה לומר לךְ שההערה שלך מאוד חשובה, ואנחנו נרצה באמת לבדוק את העניין.
דב חנין: יש לי הרבה ביקורת על מה שקורה, ואני רק אומר לכם שלאורך השנים האחרונות אנחנו עושים עבודה ומשתדלים לעשות עבודה מול החשב הכללי במשרד האוצר כדי למנוע את התופעה הזאת שמשרדי ממשלה שותפים לעבירה בדרך של מכרזי הפסד.
דב חנין: אנחנו נשמח לשמוע כל מקרה.
דב חנין: לנו יש סיכומים עם החשבות הכללית במשרד האוצר.
דב חנין: יכול להיות שלא מכבדים אותם.
דב חנין: אז אנחנו מאוד-מאוד נרצה לדעת את זה, כדי לפעול.
דב חנין: אני רוצה להגיד לכם שלפחות בדרג של החשבת הכללית, וקודם זה היה החשב הכללי, מבינים שזה משהו שאי-אפשר לעבור עליו לסדר-היום ולהשלים אתו.
דב חנין: צריך לוודא שהדבר הזה קורה.
דב חנין: אני אתן לךְ מיד.
<קריאה: אני אוסיף על זה משהו משלים אחר כך.
<מיה חסקל: אני רק אגיד שיש לי את המסמך של הנחיות לקביעת תעריך בגין עובד סוציאלי מתוקנן בעמותות, שהוגש לחשבת משרד הרווחה והשירותים החברתיים במאי 2011.
<מיה חסקל: זה לא באמת קורה.
<מיה חסקל: צריך גם להבין ששכר המינימום הענפי עומד היום על 7,052 ש"ח למשרה מלאה, ולא משנה כמה שנים את עובדת ואיזו השכלה יש לך.
<מיה חסקל: זה לא משנה אם את עובדת עשר שנים, 15 שנה או 20 שנה או אם את עם תואר שני או לא תואר שני או אפילו אם תעשי דוקטורט.
<מיה חסקל: זה בכלל לא משנה, ואת תקבלי 7,052 ש"ח, ואם גם זה לא ייאכף – אז תקבלי גם פחות.
<מיה חסקל: זה משהו שחשבנו שהשגנו, ולא נאכף, כך שהשגנו זאת חלקית.
<מיה חסקל: נושא נוסף, שאגע בו ובזה אסיים, הוא: עובדי "כתף אל כתף".
<מיה חסקל: באמת גם על זה יש חוק שנחתם בין האוצר לבין ההסתדרות.
דב חנין: הסכם.
<מיה חסקל: סליחה.
<מיה חסקל: הסכם.
<מיה חסקל: נכון, זה לא חוק.
<מיה חסקל: זה אומר שאחרי תשעה חודשים הם צריכים להיות מושווים בתנאים שלהם.
<מיה חסקל: גם זה לא נאכף.
<מיה חסקל: יש כרגע דיון מקביל בעוד ועדות לגבי הנושא הזה, כך שלא ארחיב עליו.
<מיה חסקל: אבל זה עוד משהו שאנחנו רואים את הקושי שלנו ואת חוסר ההגינות לגבי המקצוע ולגבי העובדות.
<מיה חסקל: תודה.
דב חנין: גברת חסקל, תודה על הסקירה הרחבה שנתת לנו.
דב חנין: אני רוצה רק לשאול אותך עוד שאלה: אחת התופעות שמאפיינות את ההעסקה הלא ישירה היא גם זו של שברי משרות.
<מיה חסקל: זה חלקיות המשרה.
דב חנין: הרעיון ההגיוני היה אומר שמי שעובדת במקום מסוים, יש לה אחריות ויש לה תיקים, וזה גם מין תנאי להסתכל באופן רוחבי ולראות מה הקשרים, ואנחנו גם שומעים שלפעמים יש טענות כלפי עובדות סוציאליות למה לא דיווחו על אלימות כזאת ולא פעלו בעניין כזה.
דב חנין: אבל, המציאות, שאנחנו שומעים עליה בדאגה מאוד גדולה, היא שעובדות סוציאליות רבות היום בכל המתכונות המשונות האלה של ההעסקה נקרעות בין קבלן אחד, קבלן שני וקבלן שלישי, ויש שבר משרה פה ושבר משרה שם.
דב חנין: עד כמה את יכולה לספר לנו על התופעה הזאת?
<מיה חסקל: אספר שב-2011, בזמן המאבק של העובדים הסוציאליים, אני עבדתי בשש משרות, והיום אני עובדת רק בשלוש – התקדמתי.
דב חנין: את אמנם אישה מאוד מוכשרת, אבל בכל זאת נראה ששש משרות זה קצת מעבר - - -
<מיה חסקל: זה מאוד יפה.
<מיה חסקל: חלקיות המשרה מאוד מעניינת.
<מיה חסקל: פעם עבדתי בפנימייה שסיפרתי עליה ב-68.2%, ואני אפילו לא יודעת איך מחשבים את זה.
<מיה חסקל: זה משאיר כמובן עוד 50% שאתה צריך לעבוד במקום אחר כדי להגיע למשרה מלאה.
<מיה חסקל: ה-100% אצלנו הוא 100% שנספר אחרת.
<מיה חסקל: היום אני עובדת בשלוש משרות, אבל באמת זה מאוד-מאד בעייתי.
<מיה חסקל: חלקיות המשרה הזאת מאופיינת בגלל שמאוד קל: גם במכרזים, אפרופו המכרזים הפוגעניים של משרד הרווחה; זה גם חלק מהעניין של לרשום בתוך המשרד שיעבדו ארבע עובדות סוציאליות ב-50% משרה כל אחת, כאשר ברור שזה לא יהיה 20 שעות בשבוע.
<מיה חסקל: זה בטוח.
<מיה חסקל: כשאני אתמול נדרשתי לטפל באישה ולמצוא לה מקלט, עבדתי שלוש שעות מהשעה 22:00 בלילה, ואפילו לא ראיתי את משחק המונדיאל בגלל זה.
דב חנין: לא הפסדת.
<מיה חסקל: לא הפסדתי.
<מיה חסקל: זה היה 0:0.
<מיה חסקל: הבנתי, אני יודעת.
<קריאה: אבל לא קיבלת על זה תשלום.
<מיה חסקל: לא קיבלתי על זה תשלום.
<קריאה: שלוש השעות האלה שעבדת זה - - - בהגדרת תפקיד שלך, - -
<מיה חסקל: זה היה אפילו מעבר לשלוש - - -
<קריאה: - - אבל את לא מקבלת תשלום על זה.
דב חנין: מיד אני אתן לך.
<מיה חסקל: נכון, אבל זה באמת חלק מהעניין:
<מיה חסקל: היכולת לדעת שאותן עובדות מונעות מהמקום האחראי והמקצועי שלהן והן כן ייקחו על עצמן את האחריות המקצועית שלהן עד הסוף.
<מיה חסקל: זה אומר היכולת שלהם לנצל את המקסימום מתוך ה-50% הזה ולהשיג 75% כשהם משלמים רק 50%.
<מיה חסקל: זה באמת מנגנון שאם הייתי בצד השני הייתי חושבת שזה גאוני.
<מיה חסקל: פשוט יש אנשים בצד השני, וזה חלק מהבעיה.
<מיה חסקל: בנושא של מה שאתה אומר גם לגבי ההיבט של מה שקורה היום מול העובדים הסוציאליים, לדעתי, הביקורת שיש כלפי עובדים סוציאליים – זה בסדר.
<מיה חסקל: אני לא חושבת שזה כלפי העובדים.
<מיה חסקל: זה כלפי המדיניות שהעובדים הסוציאליים עומדים ומייצגים.
<מיה חסקל: אבל אני חושבת שיש את המקום הזה של נגיד, חס וחלילה, אותו גרוש שלה יאיים עלי או יעשה משהו בתקשורת נגדי, שאז אני אפילו לא יודעת מי המעסיק שאני אמורה כביכול לפנות אליו ומאיפה יש לי גיבוי גם, אם אני עובדת קבלן ואין לי בדיוק הבנה מי האבא ומי האמא שלי בתוך התמונה.
דב חנין: שאלה אחרונה – קיימת היום ועדת אלאלוף שעוסקת במגוון נושאים שקשורים לעוני.
דב חנין: השאלה שלי היא: האם אתן או ארגון העובדות הסוציאליות או איזו שהיא מסגרת אחרת העברתן להם נייר מסודר בנושא של עובדות סוציאליות וההעסקה שלהן כחלק מכל המכלול של הטיפול בבעיית העוני?
<מיה חסקל: 60% מחברי הוועדה הם עובדות סוציאליות, וגם יו"ר איגוד העובדים הסוציאליים, צפרא דואק, נמצאת שם.
<מיה חסקל: ההמלצות הועברו – הדברים, שהעובדות הסוציאליות, המקצועיות מאוד, גם מהאקדמיה וגם מהשטח, גם מנהלות לשכות רווחה שנמצאות בוועדה.
<מיה חסקל: אבל ההמלצות הועברו.
<מיה חסקל: אני יודעת שיש הרבה קושי לקבל את ההמלצות האלה, למרות שאלה המלצות מקצועיות מאנשים שנבחרו על-ידי הוועדה ומונו על-ידי הוועדה.
דב חנין: הסוגיות האלה של מתכונת העסקה של העובדות הסוציאליות גם הועלו בוועדה.
דב חנין: אני אומר את זה כי אני יודע שעובדות סוציאליות, --
<מיה חסקל: זו שאלה מעניינת.
דב חנין: - - בדרך-כלל, נוטות לחשוב על הבעיות הקשות שהן מטפלות בהן - -
דב חנין: - - ולא רואות איך הן עובדות כחלק מהסוגיה עצמה שבה צריך לטפל.
דב חנין: זאת אומרת, בדרך-כלל, העובדות הסוציאליות רואות את עצמן כמטפלות וקצת פחות, לפעמים, כמטופלות.
<מיה חסקל: אני יכולה להגיד שלדוגמה בתת-ועדה לגבי הקשישים שעובדות סוציאליות בחברות סיעוד – שזה גם משהו מעניין– אפילו לא זוכות לשכר מינימום ענפי כי יש חוק של ביטוח לאומי שמכיל את תנאי השכר שלהם ובעצם הוא מעבר והוא מעל ההסכמה הזאת.
<מיה חסקל: לכן, זה לא משנה שהן זכאיות ל-7,052 ש"ח במשרה, והן יקבלו פחות בלי תנאים נלווים.
<מיה חסקל: זה גם חלק ממשהו שעלה בתוך תת-הוועדה.
<מיה חסקל: הייתה התייחסות לזה, כלומר רצון שגם שם תהיה השוואת תנאים ושתהיה התייחסות שהן תוכלנה להיות מאוגדות.
<מיה חסקל: גם זה, הקושי להתאגד בנושא העובדות הסוציאליות הקבלניות, חלק מהעניין.
<מיה חסקל: אבל, אתה צודק: זה לא עלה בכל תת-ועדה.
<מיה חסקל: אין לזה איזו שהיא תת-ועדה מיוחדת לגבי היבטים של תנאי שכר של עובדות במקצועות הטיפול ועובדות סוציאליות בפרט.
<מיה חסקל: זה נכון.
דב חנין: גברת גולן ממשרד הרווחה.
<יוספה גולן: שמי יוספה גולן, ואני ממשרד הרווחה.
<יוספה גולן: הקשבתי בתשומת לב לדברים של הדוברת, וגם אני במקצועי עובדת סוציאלית.
<יוספה גולן: מאוד חשוב לי שתעבירי לי את הנתונים ואת העובדות שמגבים את האמירות שלך כלפי העבודה של המשרד, כדי שהדברים יוכלו להיבדק בצורה אמפירית ולתת תוכן לאמירות כלליות.
<יוספה גולן: אם דיברת בלשונך ונקטת במושגים של מכרזים פוגעניים או משהו מהסוג הזה, הייתי מבקשת שתעבירי לי את השמות של המכרזים, כדי שנוכל לבדוק את הדברים – אני מרגישה אחריות – ולא להסתפק באמירות כלליות.
<יוספה גולן: אני לוקחת על עצמי.
<מיה חסקל: אני רוצה רק להגיד.
דב חנין: חברים, חברות, ננסה לעשות את זה באופן מסודר, כי יש המון בקשות לדיבור.
דב חנין: גברת חסקל, אחזור אלייך בסוף הדיון, אם אני עדיין אנהל אותו.
דב חנין: עורכת-הדין בסוק, גברתי, בבקשה.
דב חנין: קרבי אלייך את המיקרופון כי הדיון מוקלט.
<מאירה בסוק: אני מאירה בסוק מנעמ"ת, ואני מלווה את הנושא של העסקה לא ישירה כבר הרבה מאוד שנים מידע אישי של מה שקורה בכלל.
<מאירה בסוק: אני רוצה להרחיב את היריעה.
<מאירה בסוק: זה, כמובן, לא רק עובדות סוציאליות.
<מאירה בסוק: אני מקבלת קהל בירושלים פעם בשבוע, ואני מכירה רופאות שיניים שהן עובדות קבלן.
<מאירה בסוק: אני רוצה כאן לפנות לגבי נושא משרד הרווחה.
<מאירה בסוק: יש, ואני אומרת זאת כעורכת-דין, את הקטע של העבודה לפי שעות.
<מאירה בסוק: אם מגיעה אלי בחורה שהיא עובדת סוציאלית בעמותת "קשת" ואומרת לי "באפריל ובספט
<מאירה בסוק: מבר אני לא מקבלת משכורת כי אני עובדת לפי שעות וזה חגים", זה דבר אחד.
<מאירה בסוק: ההעסקה הפוגענית ביותר שישנה זה העסקה לפי שעות.
<מאירה בסוק: חלקיות המשרה זה קצת מעל, כי אתה מקבל חופש על חשבון זה.
<מאירה בסוק: העסקה לפי שעות היא ההעסקה הכי פוגענית.
<מאירה בסוק: יכולים לבוא ולהגיד שזה מכרז לא פוגע, אבל ברגע שמעסיקים לפי שעות – ואת זה אנחנו רואים אצל האחיות לבריאות התלמיד, אצל רופאות השיניים ואצל מורות, ומגיעה אלי מורה שעובדת ב"רנה קאסן" או בעמותות אחרות, וזה בכל הארץ, והיא מקבלת משכורת רק על שעות הלימוד שהיא מלמדת.
<מאירה בסוק: אם למשל באותו יום יוצאת הכיתה לטיול, היא לא מקבלת כסף.
<מאירה בסוק: אני רוצה להסביר את זה.
<מאירה בסוק: את יכולה לבוא למשרד הרווחה ולהגיד: מה, מכרז לא פוגעני – מכרז נהדר, והוא נותן שכר מינימום וכו'.
<מאירה בסוק: זה לא נכון.
<מאירה בסוק: יש פה איזו שהיא הטעייה.
<מאירה בסוק: אני לא רוצה להגיד את המילה "רמאות", אבל זו הטעייה מכוּונת.
<מאירה בסוק: רוב הנשים, וסליחה שזה רוב הנשים, מקבלות לא שכר מינימום.