GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רעות גיא: לא אמרתי קודם, אבל להבדיל מזנות של בגירות, צריכת מין מקטינות וקטינים היא עבירה פלילית, סעיף 203(ג) לחוק העונשין.
<רעות גיא: זאת עבירה שדינה שלוש שנות מאסר ואגב, לדעתנו צריך להחמיר את הענישה בהקשר הזה אבל זה אולי לדיון אחר.
<רעות גיא: השירותים שאנחנו נותנים בעמותת עלם ניתנים עד גיל 26.
<רעות גיא: המנדט שלנו הוא לעבוד עם בני נוער ואנחנו בהחלט מרחיבים מעל לגיל 18.
<רעות גיא: בכל מקרה, יש מה שנקרא לקוחות, אבל זה בשפה המכובסת ובהקשר של בני נוער בזנות אנחנו כמובן נקרא להם עברייני מין, עוברי חוק.
<רעות גיא: יש בדרך כלל את הגורם המדיח, הגורם המסרסר.
<רעות גיא: זה לא מה שנהוג לחשוב על אנשים מבוגרים שעומדים בכניסה לאיזה מכון כי לפעמים הגורם המדיח יכולה להיות חברה טובה שכבר נמצאת בתוך העולם הזה.
<רעות גיא: פעם אמר לי צעיר אצלנו בפרויקט שהוא רק עושה לו טובה, הוא מסדר לו לקוחות שהם פחות אלימים, שהם משלמים בזמן או משלמים טוב.
<רעות גיא: זאת אומרת, מבחינתם הם אולי עושים הפחתת נזק בינם לבין עצמם אבל ברור לנו שכך מסרסרים בני נוער לעולם הזה.
<רעות גיא: אגב, הרבה פעמים כך הם מגיעים אלינו.
<רעות גיא: אומרים להם שיש כאן עמותה שעושה טוב, מדברת בגובה העיניים והם מביאים אחד את השני.
<רעות גיא: הרבה מבני הנוער שלנו הגיעו האחד בזכות השני.
<רעות גיא: לפעמים יש קווי דמיון בין דרכי הפעילות של סרסורים ולקוחות ושלנו כאנשי שטח ואי אפשר להימנע מזה, אבל חשוב מזה זה מה שנמצא באמצע וסימנתי באדום וזה המצב החברתי שמאפשר לזנות להתקיים, זאת הסובלנות החברתית, הלגיטימיות שיש בחברה לזנות וככל שעובר הזמן – אני עשר שנים עסוקה וטרודה בנושא של זנות באופן כללי ובפרט של בני נוער – אני רואה איך הזנות הולכת וגולשת יותר ויותר למרחבים הנורמטיביים שלנו.
<רעות גיא: מי שמסתובב ברחבי ערים גדולות כמו תל אביב, באזורי תעשייה, רואה את כרטיסי הזנות שנמצאים בכל מקום, אפשר לראות את החוברות שמשווקות את המקומות של הזנות.
<רעות גיא: זאת אומרת, יש כאן תעשייה גדולה שעובדת על כולנו, שמגלגלת מיליונים.
<רעות גיא: צריך לשאול למי יש אינטרס לעצור אותה, מי מתלונן על זה, מי ילך ויתלונן לרשויות על הדבר הזה, היכן שיתוף הפעולה של רשויות החוק, של הרשויות העירוניות ורשויות האכיפה.
<רעות גיא: אנחנו לא חיים בחלל ריק ובהקשר הזה זה על כולנו כחברה להשמיע את הקול הזה ולהעביר את המסר הזה.
<רעות גיא: זה לא יכול להיות רק פתרון של רווחה או רק פתרון של חינוך אלא זה חייב להיות פתרון כוללני.
<רעות גיא: קצת על גיל הכניסה.
<רעות גיא: כבר הזכירו את זה לפני.
<רעות גיא: גם ממחקרים בעולם וגם מהניסיון שלנו בשטח, אנחנו רואים שגיל הכניסה לעולם הזנות הוא בערך 12-13.
<רעות גיא: כששואלים אותנו איך הגענו לנתון הזה, כי זה באמת נתון שלא כל כך מניח את הדעת, אנחנו מדברים על הפעם הראשונה שהיה אקט מיני תמורת אתנן או תמורת משהו.
<רעות גיא: הפעם הראשונה.
<רעות גיא: יכול להיות שאותה נערה בגיל 13 נקלעה לאיזושהי סיטואציה, הבינה שהגוף שלה הוא משאב.
<רעות גיא: יש לי למשל סיפור בראש של צעירה שהלכה לחפש עבודה בתל אביב.
<רעות גיא: היא הייתה בת 15.
<רעות גיא: הלכה לחפש עבודה ועברה מקיוסק לקיוסק, הייתה באיזשהו מרכז חירום – זה היה חלק מהתכנית שלה – ולא קיבלו אותה בשום מקום.
<רעות גיא: היא הייתה צעירה מדי או שלא נראתה להם או לא יודעת מה עד שהיא הגיעה לאיזשהו בעל קיוסק בתל אביב שאמר לה שתמורת זה שהיא תבצע בו מין אורלי, הוא ייתן לה לעבוד.
<רעות גיא: זאת הייתה הפעם הראשונה שהיא הבינה שתמורת אקט מיני היא יכולה להרוויח משהו, שהגוף שלה שווה משהו, היא תיתן והיא תקבל.
<רעות גיא: בהקשר הזה היא קיבלה עבודה ואחר כך כל פעם כשהיא נקלעת לאיזשהו מצב – אם היא צריכה טרמפ, אם היא תקועה בתל אביב, אם היא צריכה כל דבר אחר – היא כבר מבינה שהגוף שלה יכול לשמש אותה ויכול לעבור זמן מהרגע שהיא ביצעה את האקט המיני עד הפעם הבאה שהיא תעשה עוד איזשהו אקט מיני תמורת כסף, אבל עדיין אנחנו סופרים מהפעם הראשונה.
<רעות גיא: זה הגיל שבו כבר מתקבעת אצלה האופציה.
<רעות גיא: בסך האופציות שלה נמצאת האפשרות שהיא יכולה לתת אקט מיני תמורת משהו ולקבל תמורת זה משהו שנשאר אצלה.
<רעות גיא: מפאת קוצר הזמן אני לא אספר לכם על המיפוי שעשינו בעלם אלא איך הגענו למספרים האלה, דבר שמעניין בפני עצמו.
<רעות גיא: בעיקר הכשרנו הרבה מאוד אנשי מקצוע לזהות ולאתר את התופעה הזאת ועשינו את זה בעזרת סדנאות.
<רעות גיא: זה לקח מאתנו הרבה מאוד זמן ומשאבים אבל ראינו וגילינו שככל שהכשרנו יותר ויותר אנשי מקצוע לזהות ולאתר את התופעה, כך ראינו שהמספרים הולכים וגדלים וכל שנה הלכו וגדלו המספרים לא בגלל שמספר בני הנוער בזנות הלך וגדל, הם כנראה היו ויהיו שם, אבל מה שגדל זה מספר אנשי המקצוע שידעו לאתר, לקרוא לתופעה בשם ולזהות אותה.
<רעות גיא: קצת על עקרונות ההתערבות שלנו, שזה מאוד מאוד חשוב איך אנחנו בכלל מגיעים לעשות את הדיבור הזה עם בני נוער.
<רעות גיא: קודם כל, הצוותים שלנו ובכלל צוותים ואנשי מקצוע שרוצים לדבר עם בני נוער בזנות צריכים להסכים לדבר על הכול וזה אומר לדבר על הכול.
<רעות גיא: זה אומר לשאול את השאלות הנכונות, זה אומר להיות בלתי שיפוטיים למצבים שבאופן טבעי כאנשים, כאנשי חינוך, כאנשי מקצוע אנחנו כן נהיה שיפוטיים להם.
<רעות גיא: זה אומר שאם אני פוגשת נערה והיא מספרת לי לדוגמה שהיא נוסעת לאילת לשבועיים או לשבוע עם החבר שלה או עם מישהו אחר, אני אשאל אותה כמה כסף יש לה בכיס.
<רעות גיא: היא תגיד לי 150 שקלים, 200 שקלים, איך שלא תהפכו את זה, אי אפשר להסתדר עם הסכום הזה באילת.
<רעות גיא: רק הנסיעה לשם באוטובוס עולה.
<רעות גיא: צריך לדעת לשאול את השאלות ולשים את האצבע ולא לפחד לשאול את השאלות.
<רעות גיא: רגע, אם את נוסעת, איך תסתדרי, איפה תשני, מה תאכלי ומה יקרה אם תהיי במצוקה ואם יש לך טלפון שמישהו יוכל לעזור לך לצאת משם.
<רעות גיא: כשהדיאלוג הוא באמת ישיר ופתוח ולא מפחד לשאול את השאלות, אנחנו גם מתחילים לקבל את התשובות.
<רעות גיא: אנחנו מתחילים להעלות כל מיני נורות אדומות.
<רעות גיא: למשל, נערות שאנחנו רואים שהן בזמן הלימודים יוצאות וחוזרות, כל מיני גברים שאנחנו לא יודעים איך הם קשורים לחיים שלהן אוספים אותן ומורידים אותן.
<רעות גיא: נערה שיש לה שני פלאפונים או נער שיש לו יותר מפלאפון אחד.
<רעות גיא: נערה שיש לה כינויים, שיש לה יותר מפרופיל אחד בפייסבוק.
<רעות גיא: נערים שאנחנו יודעים שהמצב הסוציו אקונומי שלהם לא בהכרח מאפשר את המותגים שהם לובשים.
<רעות גיא: זאת אומרת, לדעת לעשות את ההקשר בין איך שהם נראים, הבגדים שהם לובשים ובדרך כלל בני נוער בזנות, אני לא יודעת אם אתם יודעים, נראים טוב, הם לא נראים כמו הסטריאוטיפ שיש לנו על נשים בזנות בפינת קרן רחוב חשוכה בתחנה המרכזית.
<רעות גיא: אלה חבר'ה מטופחים שנראים טוב והם עושים הרבה מאוד כסף בעולם הזנות.
<רעות גיא: זה לא כסף קל אבל זה כסף מהיר ולכן הם גם נראים טוב.
<רעות גיא: ככל שהם נראים טוב, הם גם כמובן יותר שווי ערך בעולם הזנות.
<רעות גיא: זאת הדרך שלנו לזהות אותם ולאתר אותם.
<רעות גיא: נתתי לכם את הדברים ממש על קצה המזלג.
<רעות גיא: בזמנו העברנו לא מעט הכשרות בשפ"י ונתנו רשימה מאוד מאוד ארוכה של נורות זיהוי.
<רעות גיא: כמובן שזאת לא תורה מסיני ולא כל נערה שהולכת עם אייפון מיד נתייג אותה, אבל בגדול אלו נורות אדומות שעוזרות לנו לאתר ולזהות את התופעה.
<רעות גיא: נערות שלמשל אנחנו רואים שהן מגיעות למרחקים בארץ, ממקום למקום, מטבריה לתל אביב, מחיפה לירושלים, נצטרך לשאול את עצמנו איך היא עושה את המרחקים האלה, או שהיא גרה באיזה מושב ואנחנו רואים שתכופות היא מגיעה לעיר גדולה כזאת או אחרת.
<רעות גיא: צריך לדעת לשאול את השאלות.
<רעות גיא: מאוד מאוד חשוב, וזה דבר שאנחנו מקפידים עליו, אף פעם לא להתנות את מתן השירות שאנחנו נותנים בהפסקה של הזנות, אפרופו לא להיות שיפוטיים לדבר הזה.
<רעות גיא: זאת הדרך שלנו באמת לייצר את הקשר.
<רעות גיא: אין שום דבר שאני אתנה בזה שהיא תפסיק את הזנות.
<רעות גיא: היא תפסיק את הזנות כשזה יתאפשר, כשזה יהיה אפשרי, כשהיא תבנה אמון, כשהיא תבנה קשר וכל זמן שאני אתה בקשר, אני לא דורשת ממנה ולא אומרת לה שקודם תפסיק את הזנות ואחר כך נדבר או אחר כך ניתן לה מיטה או אחר כך ניתן לה אוכל.
<רעות גיא: אין שום דבר שהילדה או הילד הזה לא זכאים לו בלי שהם מפסיקים את הזנות.
<רעות גיא: עוד דבר מאוד מאוד חשוב זאת היכולת שלהם להיות במשא ומתן וכאן היכולת שלהם היא מאוד גבוהה.
<רעות גיא: אם יצא לכם לראות נערה או נער בזנות מנהלים משא ומתן, הלוואי עלי ועל חלק מכם.
<רעות גיא: יכולת משכנעת.
<רעות גיא: הם מנהלים משא ומתן כל היום עם לקוחות, כמה, עם מי, באוטו, איפה, עם קונדום או בלי קונדום.
<רעות גיא: יש להם כוחות.
<רעות גיא: צריך להבין שאלו בני נוער עם כוחות חזקים ואם אנחנו מרסקים להם את הכוחות האלה ולוקחים מהם את הכוח והשליטה מהחיים שלהם, מאוד מאוד קשה לנו לייצר אתם קשר.
<רעות גיא: לכן, כדי להצליח ולייצר אתם איזשהו סוג של קשר, מה שחשוב הוא להשאיר את הכוח ואת השליטה בידיים שלהם, גם בתוך היחסים בינינו, למרות שיש היררכיה ויש לנו תפקידים נוספים בחיים שלהם.
<רעות גיא: אני אסיים עם ציטוט אחרון של אחת הנערות שלנו: באמת ההרגשה שאוהבים אותי, לא בגלל שחייבים.
<רעות גיא: בסופו של יום אתם לא חייבים לאף אחד כלום.
<רעות גיא: נוחות, חופש דיבור, לא לדאוג מה מישהו יחשוב, מקום שבאמת אפשר בכיף לדבר ואפשר בכיף שלא.
<רעות גיא: אפשר בכיף פשוט לשתוק ולדבר על זה אחרי חצי שנה וזה גם בסדר.
<רעות גיא: לא בקטע של את מפגרת בטיפול שלך ואנחנו בעיכוב של חודשיים.
<רעות גיא: זמן, זמן, כל הזמן שבעולם.
<רעות גיא: תודה רבה.
<ביאטריס רוזן כץ: תודה רבה.
<ביאטריס רוזן כץ: תודה רבה לחברת הכנסת שולי מועלם שהגיעה.
<ביאטריס רוזן כץ: עדות.
<ביאטריס רוזן כץ: "תמיד שנאתי ילדים, עד היום.
<ביאטריס רוזן כץ: לא יכולה לראות בני נוער.
<ביאטריס רוזן כץ: בא לי להקיא.
<ביאטריס רוזן כץ: מה?
<ביאטריס רוזן כץ: לא מחנכים אותם בבית?
<ביאטריס רוזן כץ: גם אני נפלתי בגיל צעיר אבל לבוא ככה ילדים, ממש צעירים, לפעמים עם האבא לזונה בכביש?
<ביאטריס רוזן כץ: " אני מתכבדת להזמין לבמה את מר דוד בנאי, פסיכולוג קליני, יועץ ומדריך יחידות רווחה וחינוך באוניברסיטת בר אילן, המסלול לטיפול מיני להרצאה בנושא טומאה וטוהרה בראי הפסיכולוגיה הקלינית, מהי התערבות יעילה במניעת זנות בקרב נוער.
<דוד בנאי: טומאה וטוהרה בראי הפסיכולוגיה הקלינית, מהי התערבות יעילה במניעת זנות בקרב נוער בוקר טוב ויום טוב לכל הנוכחים.
<דוד בנאי: תודה רבה על ההזמנה לפורום.
<דוד בנאי: אני רואה את תפקידי להציג את הזווית הקלינית של תופעת הזנות.
<דוד בנאי: אני פסיכולוג קליני בהכשרה שלי ואני מכיר את התופעה מזווית ראייה של טיפול פסיכולוגי ארוך טווח ושיקום מייעוץ למסגרות רווחה שונות, ליחידות של משרד החינוך, מעבודה בבתי ספר מול מורים, חדרי מורים, הורים רבים וייעוצים שונים בתחום הזה.
<דוד בנאי: הייתי רוצה להקדים ולומר, כדי להגיע למסקנה שנוגעת לאופי, כפי שאני רואה את הדרך בה צריכה להתנהל פעולת מניעה בקרב בני נוער שטרם הידרדרו לתוך המצב הזה, לתוך הספקטרום של הזנות בבתי הספר וכמובן בגילאים הנכונים.
<דוד בנאי: כמו שאתם רואות ורואים אם הזנות מתחילה בגיל 11, 12, 13, זה באמת גיל התחלת הזנות, לפי התרשמות של כל אחד שיש לו קשר עם התופעה הזאת, אז פעולות המניעה צריכות להתחיל בגיל 9 ואולי אפילו לפני כן בצורה עדינה מאוד והדרגתית מאוד אבל בוודאי שפעולות מניעה אינטנסיביות ישירות צריכות להתחיל לפני תחילת גיל ההתבגרות.
<דוד בנאי: אני רוצה להוסיף לגבי הנתון הסטטיסטי הזה של ההתחלה הממוצעת, בממוצע בינלאומי של התחלת העיסוק בתחום הזנות, שכמובן זאת לא התחלת הידרדרות אלא זאת רק התחלה של עיסוק בזנות.
<דוד בנאי: זאת לא התחלת ההידרדרות של הנער או הנערה.
<דוד בנאי: המשמעות השנייה של הנתון הזה היא לדעתי עוד יותר חשובה והיא שאם אנחנו מצליחים למנוע את ההידרדרות בגיל הזה, זאת אומרת בתחילת גיל ההתבגרות, ובהקשר הזה אני לא יכול לתמוך את דבריי במחקרים – ואולי קיימים מחקרים בעניין הזה – רבים הסיכויים שאם הצלחנו למנוע את ההידרדרות עד גיל 16, 17, 18 ותמכנו וכיוונו את הנער והנערה לכיוון של מיניות בריאה, הסיכוי להידרדרות לזנות בשלב מאוחר יותר הוא הרבה יותר קטן, משום שבגיל ההתבגרות מתפתח ומופיע האובייקט המיני שאיננו מופיע בתהליך של ההתפתחות הבריאה של המיניות לפני גיל ההתבגרות.
<דוד בנאי: לפני גיל ההתבגרות לילדים עדיין אין אובייקט מיני מוגדר, אין להם אטצ'מנט ואין להם דפוסים של התנהגות מינית, אם הם ילדים בריאים שלא חוו התעללות מינית, שלא נחשפו לגירויים כאלו ואחרים.
<דוד בנאי: הדבר הזה מתרחש בתחילת גיל ההתבגרות.
<דוד בנאי: זנות היא סוג של הרגל וכשהוא מושרש מאוד מאוד מאוד קשה לעצור אותו ושמענו כאן את הנתון.
<דוד בנאי: זה דומה לקושי לגמול מכורים להרואין.
<דוד בנאי: הנתון הזה הוא מאוד קיצוני.
<דוד בנאי: אני לא יודע אם כולכם יודעים, אבל לעזור לאנשים מכורים להרואין להיגמל מההתמכרות שלהם, זאת למעשה הפעולה השיקומית הקשה ביותר שקיימת בכל עולם של בריאות הנפש.
<דוד בנאי: זאת תופעה קשה ביותר לגמילה, התמכרות להרואין משום שזה שורשי ביותר, זה עוקר את האגו מהיסודות שלו, זה מערער אותו ומחליש אותו מאוד.
<דוד בנאי: הזנות היא דבר דומה.
<דוד בנאי: אם נצליח לעכב את גיל התחלת הזנות עד גיל 17-18, אנחנו נציל את רוב בני הנוער שמידרדרים.
<דוד בנאי: פעולת המניעה צריכה להיות מכוונת לעיכוב הזה והשאלה היא איך נעשה זאת.
<דוד בנאי: כמה מלים לגבי הקליניקה, התהליכים הנפשיים שלוקחים חלק בעניין הזה.
<דוד בנאי: אנחנו נשמע היום, ושמענו הרבה מאוד, נתונים סביבתיים או הסביבה של הנער והנערה, על ההתנהגות החיצונית, על הרגלים כאלה ואחרים, על הסיכויים על מה עוזר ומה לא עוזר.
<דוד בנאי: אני רוצה לדבר מעט על העולם הנפשי הפנימי שחלקו לא מודע.
<דוד בנאי: זווית ראייה פסיכו-דינמית, פסיכו-אנליטית לא רואה בזנות רק תופעה חיצונית, לא רואה בזנות רק תופעה חברתית, לא רואה בזנות רק עסקה מאוד מאוד גרועה ובעייתית, אלא פסיכו פתולוגיה.
<דוד בנאי: זנות היא פסיכו פתולוגיה, לא במובן השיפוטי של המילה כמובן אבל היא לא יכולה להתבצע בלי שהקורבן של הזנות, הנער או הנערה, לא יגרום לעצמו לשינויים אישיותיים אשר יאפשרו את הזנות להתקיים.
<דוד בנאי: אדם שבנה גבולות בין אישיים בריאים, אדם שהמיניות שלו כוונה כבר והורגלה להרגלים בריאים, יהיה מאוד מאוד קשה להביא אותו למצב שהוא יעסוק בזנות.
<דוד בנאי: כל כולו, כל תא בגופו וכל נירון במוחו יתנגד לתהליך הזה.
<דוד בנאי: לכן כשאנחנו מסתכלים מזווית ראייה של אנשים בריאים על הרואין, כמו שראינו כעת בסרט, אנחנו ממש מצטמררים משום שההגנות שלנו, ההפנמות שלנו, החינוך שלנו, הלמידה שלנו ובעיקר המיניות שלנו הבריאה, האופן שבו אנחנו שומרים את המיניות שלנו בתוך קודש הקודשים כמשהו רב עוצמה אבל מוקדש לרגעים ולאירועים מאוד מאוד מיוחדים, הם יכולים להיות רבים מאוד אבל עדיין יהיו מיוחדים ומוגנים על ידי הרבה מאוד גבולות, הדבר הזה הוא מזדעזע לגמרי כשאנחנו רואים שהדבר הקדוש הזה מסרסרים בו וסוחרים בו כל כך בקלות.
<דוד בנאי: אנחנו צריכים לעזור לבני הנוער המתחילים, הנכנסים רק לגיל ההתבגרות, ואפילו חשוב טיפה לפני גיל ההתבגרות, להבין היכן הם צריכים להניח את המיניות שלהם.
<דוד בנאי: אנחנו לא יכולים רק להסתפק באיסורים, רק לומר אסור, אסור, אסור, אנחנו לא יכולים רק להסתפק בהתראות על איך זה נראה, איך זה מתחיל, למה לא כדאי, כמה מפסידים מזה וכן הלאה.
<דוד בנאי: כל מי שהתמודד עם נערה בתהליך כזה של הידרדרות וטיפל בה בצורה מאוד אינטנסיבית וראה מול העיניים איך ההידרדרות מתרחשת בזמן טיפול בליווי של פקיד הסעד, בליווי של משפחות תומכות, בליווי של קבוצות טיפוליות, בליווי של מוסדות טיפוליים, ראה את ההידרדרות ומבין שההידרדרות הזאת מונעת על ידי כוחות שהם חזקים הרבה יותר מכל מה שאנחנו יכולים עדיין להבין.
<דוד בנאי: לא יהיה קל בכלל למגר את התופעה הזאת.
<דוד בנאי: אם כדי לחסל מחלה או מגפה כלשהי אנחנו צריכים לדאוג שכל הנשאים האפשריים יהיו נקיים לחלוטין, חלק מהמחלות הרפואה הצליחה למגר אותן, אבל את המחלה הזאת אנחנו לעולם לא נצליח למגר לחלוטין משום שאנחנו נולדים עם החיידק הזה.
<דוד בנאי: אנחנו נולדים עם החיידק הזה והוא צריך לעבור טיפול במהלך ההתפתחות המינית בגיל הרך, בתקופת בית הספר היסודי ובוודאי בכניסה לגיל ההתבגרות.
<דוד בנאי: אם אנחנו מסבים את האנרגיה הזאת למקום הנכון, למקום של מיניות בריאה ואנחנו מצליחים ליצור הרגלים מיניים ותפיסות מיניות בריאות, אנחנו נותנים חיסון.
<דוד בנאי: בעצם מניעת זנות אפשר לשקול את זה במתן החיסון הנכון כנגד זנות והחיסון הנכון כנגד זנות – זאת אולי תפיסה מעט דתית – היא מיניות בריאה.
<דוד בנאי: זה נמצא בגיבוש תפיסות, בגישה רוחנית אמיתית, מודעת ואמיצה כלפי ההרגלים המיניים של בני הנוער.
<דוד בנאי: באווירה שקיימת היום, יש אווירה מאוד בעייתית שהתפתחה ללא ספק בגלל התפתחות הליברליזם מסיבות מאוד מאוד טובות של שחרור, שחרור הכול בכל והרבה מאוד כבוד לאינדיבידואל.
<דוד בנאי: יחד עם זאת, השתחררו גם עכבות שבתקופה השמרנית שימשו את התרבויות כדי למנוע למעשה את ההידרדרות של הבנים והבנות לזנות ואת השימוש בשירותי הזנות על ידי לקוחות מבוגרים או לא מבוגרים.
<דוד בנאי: היו הגנות שמרניות.
<דוד בנאי: אנחנו במידה רבה ויתרנו על ההגנות האלה והוויתור הזה קיים היום לא רק בחברה החילונית אלא הוא קיים גם בחברה החרדית.
<דוד בנאי: גם החברה החרדית כבר הולכת ונעשית מסורסת מהיכולת שלה להשתמש בכלים הדתיים כדי לכוון את בני הנוער ואת הבנים והבנות לכיוון של מיניות בריאה משום שהפורנוגרפיה והמסרים פולשים לתוך החברה עצמה והם בעצם מערערים.
<דוד בנאי: לכן החברה החילונית וגם החברה הדתית נדרשות לשבת ולומר איך אנחנו מחליפים או מוסיפים או מחזקים את המסרים שהיו בעבר ומייצרים מסרים בעלי אופי אחר אבל שהם יכולים לדבר עם בני הנוער.
<דוד בנאי: אנחנו לעולם לא נוכל להפסיק את תכניות הטלוויזיה ולא את השימוש של המפרסמים בכל מיני מסרים פדופילים, לא נצליח לעצור את זה.
<דוד בנאי: הקפיטליזם הוא עובדה סופית מוגמרת וכפי שאומרים, חבל על הזמן.
<דוד בנאי: מה שאנחנו יכולים לעשות זה לתת חיסון כנגד המסרים האלה וחיסונים כאלה אפשריים רק – כמו חיסון נגד מחלות – אם אנחנו כן חושפים את בני הנוער למפגש עם המיניות שלהם.
<דוד בנאי: אנחנו לא יכולים יותר להשתמש בכלי הזה שנקרא השתקה, בכלי השמרני.
<דוד בנאי: אנחנו צריכים להפוך את בני הנוער, את הילדים בהיכנסם לגיל ההתבגרות או טיפה לפני כן, לאנשים חכמים מאוד בתחום המיני.
<דוד בנאי: אנחנו צריכים לנקוב בשם של כל תופעה ותופעה מינית שמופיעה בעולם הפנימי שלהם כמו יצרים, תשוקות, עכבות, ורסיות שונות שמופיעות אצל ילדים בצורה טבעית לגמרי, מה שהם רואים בבית, מה שהם רואים בחוץ, כל מה שהם רואים בתחום הפורנוגרפיה – אנחנו צריכים לנקוב בשם של כל דבר ודבר.
<דוד בנאי: היועצות, המורים, המדריכים, הפסיכולוגים, כולם צריכים להיות מאוד אמיצים ולהגיד, כן, אם ילד בן תשע יכול לראות את זה, אז המורה יכולה גם לקרוא לזה בשם וזאת לא בושה, כי אחרת ימשיך מה שקורה היום - היווצרות של שני עולמית שאין ביניהם קשר, עולם הפורנוגרפי והעולם הלא פורנוגרפי.
<דוד בנאי: המיניות של הילד מופצצת, היא מגורה, היא מותקפת והיא מכוונת ליצירת אובייקטים פורנוגרפיים כאלה ואחרים.
<דוד בנאי: כלומר, מדובר כאן ברצף של תופעת הזנות שהוא רק הקצה שלה אבל חוץ מזה מתפתחת בעייתיות מינית רבה בגלל ההזנחה וההפקרות הפחדנית שלנו כמבוגרים כלפי הילדים שחשופים לכל הדברים האלה.
<דוד בנאי: אנחנו צריכים לדבר על כל התופעות האלה ואז לעזור להם להבין אותן ואז לעזור להם להבין מהי מיניות בריאה, מדוע הדברים האלה הם שליליים ובעצם מה הם המבשרים של תופעת הזנות.
<דוד בנאי: הלא לא מדובר רק ברגע שבו מתבצעת עסקה מסחרית אלא הרבה דברים לפני כן ברמת ההתפתחות המינית, הם כבר מבשרים על התפתחות לכיוון של הזנות.
<דוד בנאי: בדברים האלה צריכות להיות פעולות מניעה שלמעשה זה חינוך מיני.
<דוד בנאי: חינוך מיני למיניות בריאה, זאת פעולת מניעה כי אנחנו נותנים לילד אלטרנטיבה ומסבירים לו למה כדאי לו להיות בריא מבחינה מינית.
<דוד בנאי: אנחנו משכנעים אותו להתפתח בצורה בריאה ואנחנו מראים לו איפה קיימות הסטיות הקטנות שבסופו של דבר יובילו אותו לזנות.
<דוד בנאי: אנחנו לא נדבר רק על הקצה, רק על התהום, אנחנו נשים גדרות, אנחנו נלמד מן הדת להשתמש בגדרות, אנחנו נלמד את הילדים שיעור דתי שההורים שלהם היום כבר לא מלמדים אותם, שאם אדם רוצה להימנע מלהידרדר למקום מסוים, הוא צריך לשים לעצמו גדרות, הוא צריך להתאפק, הוא צריך להיות קצת שמרני.
<דוד בנאי: זה בסדר גם להיות קצת שמרני.
<דוד בנאי: מול העולם הפורנוגרפי הפסוידו-ליברלי המיני שקיים היום שמתסיסים את הילדים בעצם לממש את המיניות שלהם בכל צורה אפשרית, ההתססה הזאת נמצאת בחלל חינוכי רוחני ריק כי שום דבר לא נכנס לתוך הקופסה הזאת כי אף אחד לא מדבר בשפה הזאת עם הילדים חוץ מהפורנוגרפיה עצמה.
<דוד בנאי: מול זה אנחנו נצטרך להכניס קולות, מלים, תוויות, כיוונים ומפות כדי לעזור להם להתמצא ושהם יבינו למה כדאי להם לשים את זה בצד.
<דוד בנאי: זנות מונעת על ידי המין.
<דוד בנאי: המין הוא כוח רב עוצמה.
<דוד בנאי: אולי אנחנו לא נסכים עם זיגמונד פרויד, אולי זה לא הכוח החזק ביותר, יכול להיות שזה לא הכוח החזק ביותר, אבל בגיל ההתבגרות זה הכוח החזק ביותר ואין חולק על כך.
<דוד בנאי: זה כוח עוצמתי.
<דוד בנאי: את הכוח הזה צריך לנתב.
<דוד בנאי: איך אנחנו נמנע ממנו מללכת לכיוון הלא נכון אם לא נתנו לו את הנתיבים הנכונים?
<דוד בנאי: ואמנם נכון, כבר נאמר מראש כאן היום, אנחנו צריכים להיות עם תכניות שונות לאוכלוסייה הדתית ולאוכלוסייה הלא דתית.
<דוד בנאי: אין ספק בזה.
<דוד בנאי: אם אנחנו מוצאים תכנית אינטימית אינטנסיבית שעוזרת לילדים להיות חכמים יותר, כמובן התרבות, הקהילה והמפגשים בתחום הדתי וההרגלים הרוחניים שם הם אחרים מאשר בתרבות החילונית.
<דוד בנאי: צריכות להיות תכניות שונות ולא להתבייש וכמובן לערב את ההורים בדברים האלה כי ההורים צריכים לדעת למה הילדים שלהם למעשה נחשפים.
<דוד בנאי: לסיכום דבריי.
<דוד בנאי: הזנות מונעת על ידי גורמים נסיבתיים, הזנחה, ואני חושב שבתחום הזה יש לנו מענה שאולי הוא לא מפותח מספיק, אולי הוא לא מגיע לכל נער ונערה, אבל יש לנו מענה.
<דוד בנאי: היכן עדיין לא פיתחנו מענה?
<דוד בנאי: בתחום החינוכי.
<דוד בנאי: זנות מונעת גם על ידי פרוורסיה.
<דוד בנאי: היא גם מונעת על ידי התפתחות של עיוותים פנימיים שאחר כך קשה מאוד ליישר אותם.
<דוד בנאי: לא מספיק רק לבודד את הנער או הנערה ולתת להם תמיכה ממקום אחר אלא אנחנו צריכים להיות מסוגלים לבצע איזושהי פעילות חודרנית שיכולה להתבצע בפסיכו-תרפיה כזאת או אחרת – זאת אפשרות אחת – והיא כמובן תדרוש בידוד מגורמים מדיחים אבל היא גם מתבצעת לפני שהתפתח העיוות בתחום החינוכי.
<דוד בנאי: הרי החינוך אמור לעשות את העבודה כדי שהפסיכו-אנליזה והפסיכו-תרפיה לא יצטרכו לעבוד.
<דוד בנאי: אם החינוך עובד טוב, לא צריך פסיכולוגים.
<דוד בנאי: חינוך כמובן לא יכול לעבוד טוב כי מפריעים לו כל הזמן אבל הוא כשלעצמו צריך לייצר תשובה בריאה לנושא הזה של מניעת זנות והתשובה היא חינוך מיני.
<דוד בנאי: זה ידרוש הרבה מאוד אומץ וזה ידרוש הרבה פעולות הסברה כלפי ההורים והמורים והמנהלים וכן הלאה לשינוי יסודי במנטליות שלנו.
<דוד בנאי: המנטליות של אלפי שנים של השתקה בנושא של המין, להתחיל לדבר על מין בתוך המשפחה ובתוך כותלי בית הספר החל מבית הספר היסודי.
<דוד בנאי: כמובן בכל כיתה וכיתה אנחנו נדבר בצורה יותר קיצונית עד שנגיע לגיל ההתבגרות ואז נדבר על הכול – על סאדו מזוכיזם, ניצול, מין אנאלי, מין אורלי, יצרים מיניים, תשוקות מיניות – ואנחנו נלמד את הילדים עד כמה המין הוא עוצמתי ומדוע אנחנו מוותרים על רוב העוצמה שלו, כדי לנתב אותו למקומות הנכונים.
<דוד בנאי: תודה רבה על ההקשבה.
<ביאטריס רוזן כץ: תודה רבה לדוד בנאי.
<ביאטריס רוזן כץ: כל הזמן קיללתי.
<ביאטריס רוזן כץ: הייתי אלימה בבית הספר.
<ביאטריס רוזן כץ: כל הזמן הייתי מושעית מבית הספר.
<ביאטריס רוזן כץ: עברתי מבית ספר לבית ספר ובסוף בכיתה י' הבנתי שאני לא רוצה ללמוד יותר.
<ביאטריס רוזן כץ: היה קשה לבוא לבית הספר, מרגישה לא שייכת.
<ביאטריס רוזן כץ: היו שם ילדים מחונכים שבאים ללמוד ואני, הראש שלי לא היה כבר בבית הספר.
<ביאטריס רוזן כץ: הייתי כבר בדברים אחרים.
<ביאטריס רוזן כץ: בסוף ממש שנאתי את בית הספר ובגיל 16 נכנסתי להריון.
<ביאטריס רוזן כץ: סיפרתי ליועצת, רציתי שהיא תעזור לי ובסוף גם לא שילמה לי על הפסקת הריון וגם סיפרה להורים.
<ביאטריס רוזן כץ: נמאס לי כבר מהמכות שחטפתי בבית.
<ביאטריס רוזן כץ: התביישתי לחזור לבית הספר שכולם ידעו שאני הייתי בהריון.
<ביאטריס רוזן כץ: אני מתכבדת להזמין את הגברת עידית הראל שמש, מנהלת מכון תודעה למאבק בתופעת הזנות להרצות בנושא צריכת זנות בקרב בני נוער.
<עידית הראל שמש: צריכת זנות בקרב בני נוער שלום לכולם.
<עידית הראל שמש: אני שמחה להיות אתכם כאן היום.
<עידית הראל שמש: כמה פרטים על מכון תודעה.
<עידית הראל שמש: הפעילות המרכזית של מכון תודעה היא להביא לשינוי תודעה ביחס של החברה כלפי הזנות.
<עידית הראל שמש: תחומי הפעילות שלנו בעיקר בהסברה, מתן הרצאות על תופעת הזנות, קידום חקיקה ותהליכים למאבק בזנות וסיוע לנשים וגברים במעגלי הזנות.
<עידית הראל שמש: מסתבר שכולנו, גם אני לפני שנכנסתי לעבודה בעמותה, ולא משנה היכן אנחנו עובדים ומאין אנחנו באים, מחזיקים במיתוסים.
<עידית הראל שמש: כלומר, כל מיני דעות, מחשבות, אמירות ותחושות שיש לנו לגבי איך נראית הזנות ומסתבר שכל התחושות האלה לא באות לידי ביטוי במציאות אלא הן כולן מיתוסים ולמיתוסים האלה יש תפקיד והתפקיד הוא שתמיד תהיה כאן זנות.
<עידית הראל שמש: היא תהיה לידינו, היא תהיה מסביבנו, שנהיה אדישים לה, שנחיה אתה בשלום.
<עידית הראל שמש: לא אסביר על המיתוסים, ומי שירצה אחר כך לשאול אותי, אני כמובן אשמח להסביר, אבל המיתוסים הנפוצים הם שקודם כל הזנות היא מקצוע, המקצוע העתיק בעולם, שהזנות הייתה משחר ההיסטוריה ולכן אי אפשר למגר אותה, שבעצם זה צורך של גברים שחייבים לספק אותו כי אם לא, הם יאנסו ילדות בכל קרן רחוב.
<עידית הראל שמש: בזנות בכלל יש סטודנטיות שרוצות להרוויח כסף קל, הזנות מאפשרת לנכים ולגברים בודדים ליהנות מיחסי מין, שחשפנות היא לא זנות אלא היא זנות לייט, זה רק ריקוד וזאת לא ממש זנות, אם נמסד את הזנות נוכל לשמור אותה נקייה וללא אלימות ועוד מיתוסים שונים שכאמור מאפשרים לנו לחיות בשקט עם הזנות.
<עידית הראל שמש: במיתוסים האלה מחזיקים גם מורים, גם מנהלים ומנהלות, גם יועצים, גם ההורים, גם התלמידים וכולנו.
<עידית הראל שמש: כלומר, גם אני.
<עידית הראל שמש: אני לא אומרת חס וחלילה משהו לגנותו של מישהו אלא שזאת פשוט עובדה.
<עידית הראל שמש: את המסקנות האלה ואת התובנות האלה אני יכולה להגיד שלמעלה מעשר שנים אנחנו מבינים אותן ורואים אותן בפועל בשטח.
<עידית הראל שמש: נכנסתי ללא מעט כיתות והתלמידים מחזיקים במיתוסים האלה.
<עידית הראל שמש: כך הם חושבים והם לא אשמים כי לתוך זה הם נולדו.
<עידית הראל שמש: הם נולדו לתוך המיתוסים האלה כיוון שהתרבות שלנו מעודדת אותם לצרוך זנות.
<עידית הראל שמש: תלמידים, בני נוער, צורכים זנות.
<עידית הראל שמש: לא כולם כמובן אבל הם שם.
<עידית הראל שמש: הם צורכים את הזנות.
<עידית הראל שמש: חלקם צורכים את הזנות כחלק חניכה באיזשהו טקס לקראת המעבר לעולם המבוגרים.
<עידית הראל שמש: נשים בזנות מספרות לנו שבאים לבתי בושת אבא ובן, האב נכנס ואחרי כן נכנס הבן וזה חלק מאיזשהו טקס או גיבוש פנימי שלהם.
<עידית הראל שמש: אנחנו גדלנו, והתרבות מחנכת אותנו שאפשר לצרוך זנות, שזה חוקי, שכל החבר'ה עושים את זה, אז למה לא?
<עידית הראל שמש: כבר בסרט אסקימו לימון שכולנו גדלנו עליו, אלי תבור כתב את התסריט ובועז דוידזון היה הבמאי, נראה להם מאוד מאוד הגיוני שבנצי ומומו ויהודה'לה הם צרכני זנות.
<עידית הראל שמש: הם הולכים לצרוך זנות אצל אישה בשם סטלה שמעלה חיוך אצל כולנו.
<עידית הראל שמש: לא ברור אם סטלה היא אישה בזנות אבל אני חושבת שהרמז לכך שהיא בזנות הוא מכיוון שהיא אומרת שבעלה הוא מלח ויש קשר בין מלחים שחוזרים אחרי הפלגה ובאים אל נשים בזנות.
<עידית הראל שמש: זה אולי הקשר.
<עידית הראל שמש: סטלה היא האישה האולטימטיבית בזנות.