GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד צור: מעבר לפיצוציות, גם בסם האונס מצאנו לפחות במעבדה גדולה ביותר בראשון לציון בזמנו, שהיא הוכנסה לתוך תל אביב, זה היה תיק של ימ"ר תל אביב בכל זאת, ונתקלנו בבעיה כי שינו איזה מרכיב מסוים בתוך הסם והוא החליק לנו מכתב האישום.
<דנה זוננפלד: סם האונס הראשון, דיברנו על זה קודם, שדווח היה חומר ממשפחה של הווליום.
<מיקי אריאלי: היפנודורם.
<דנה זוננפלד: ברגע שהוא נכנס לפקודת הסמים המסוכנים, שזה נעשה מהר מאוד יחסית, אז באמת הוא נעלם ונכנסו החומרים האלה שנמצאים היום, שגם הם הוכנסו לפקודת הסמים.
<דנה זוננפלד: הם לא נעלמו לגמרי.
דוד צור: בעצם פקודת הסמים כל הזמן מעודכנת.
<דנה זוננפלד: מתעדכנת.
<דנה זוננפלד: לגמרי.
דוד צור: בואו נשמע את שתי המציעות, יפעת ומיכל, לא הייתי בכל הדיון.
<הילה ימיני: אפשר שנייה?
<הילה ימיני: אני מהדוברות של הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול.
<הילה ימיני: כשאנחנו באמת זיהינו את הבעיה הזו שעלתה למודעות ויש יותר ויותר נשים שמדווחות על זה שהן נאנסו תחת השפעה - - -
דוד צור: ראיתי קמפיין שלכם באמת בעניין.
<הילה ימיני: חס וחלילה.
<הילה ימיני: 'תשמרי על הכּוֹס שלך', דו משמעית, זה לא קמפיין שאנחנו יכולים לקחת עליו אחריות.
<הילה ימיני: הקמפיין שאנחנו עשינו זה היה - - -
דוד צור: למה להזדעזע?
דוד צור: הקמפיין הזה היה קמפיין טוב.
דוד צור: אם פתחו איזה קמפיין, אפשר להתווכח עד מחר.
מיכל רוזין: כאשר אתה מאשים את הקורבן ואומר לה לשמור על הכוס שלה ואם היא לא שמרה וקרה לה, אז היא תאשים את עצמה עוד יותר, אין בזה שום יתרון.
מיכל רוזין: לא כל תקשורת היא תקשורת טובה.
דוד צור: זה לא במקום של אשמה.
דוד צור: קמפיין, המטרה שלו זה להעלות את המודעות.
מיכל רוזין: אבל אם הוא אומר לנשים את תשמרי על הכוס שלך.
מיכל רוזין: את.
דוד צור: מה רצית?
דוד צור: שיגידו לסוחרים ולזה שישמרו על הכוס?
מיכל רוזין: יש לי הרבה מה להגיד.
מיכל רוזין: צריך לחנך את האוכלוסייה כן, ולא להטיל עוד פעם את האשמה על נשים, כמו שאפשר להגיד להן, אל תצאו מהבית, אל תתלבשו ככה, שבו בבית, כי זה גורם לכם להיאנס.
דוד צור: אף אחד לא מטיל אשמה.
דוד צור: טוב, אני לא קופירייטר, אבל בגדול איזה קמפיין עשיתם?
<הילה ימיני: עשינו איזה שהוא קמפיין ויראלי לבני נוער צעירים וצעירות בפייסבוק במטרה להעלות למודעות את הסכנה הקיימת בסם האונס ולהעלות ולעורר אנשים במספר מישורים.
<הילה ימיני: את אותם בליינים, ואנחנו מדברים על זה שזה לא רק נמצא במועדונים וזה לא מטופטף רק לאלכוהול.
<הילה ימיני: לאחרונה, בחשיפה שנעשתה בערוץ 10 זה טופטף לכוס קפה.
<הילה ימיני: זה למודעות, לעניין של הסכנה שנמצאת היום בחוץ.
<הילה ימיני: בימים אלה אנחנו עובדים בקמפיין הסברה מאוד גדול על הנושא הזה ולהעלות אותו שוב למודעות, כשבאמת המטרה היא שלושה קהלי יעד.
<הילה ימיני: אחד מהם זה צעירים ומבלים, במטרה לשים לב למה קורה סביבם, להעלות למודעות שאם מישהו שהגעת איתו למועדון, או כל אחד אחר, נמצא במצב שבו אתה לא מכיר או לא מזהה את ההתנהגות שלו, זה צריך להדליק אצלך נורה אדומה.
<הילה ימיני: לאותם בליינים, לשים לב לכוסות שלהם ולהיות אחראים לשתייה שלהם, וקהל היעד השלישי הוא ההורים, במטרה באמת שאותם הורים גם יהיו מודעים לסכנות אליהם הילדים חשופים, ילדים, בני נוער, צעירים וצעירות.
<הילה ימיני: מה שאנחנו חושבים שיש לעשות זה גם איזה שהוא שיתוף פעולה עם בעלי הברים ובעלי מקומות הבילוי והברמנים, הם הקו הראשון שלנו.
<הילה ימיני: הם אלה שרואים את כל מה שקורה באותם מקומות, הם אנשים שיכולים לדווח ואולי צריך למצוא את הגישה הנכונה, בין זה שאותם בעלים לא מעוניינים לקרוא למשטרה, אז באמת שמשטרה לא תיכנס לאותם מקומות בילוי ולעיתים גם תסגור אותם בצווים מנהליים, לבין המקום שאנחנו צריכים להגביר את ה - - -
דוד צור: קמפיין כן, אבל אחריות, אני לא בטוח שאפשר יהיה יותר מדי - - -
מיכל רוזין: אז אני רוצה לדווח, ואני שמחה להגיד את זה - - -
דוד צור: רגע, הנוהג הוא שמתפרצים באמת, אבל בואו ניתן לה לסיים.
מיכל רוזין: אבל בדיוק על זה.
מיכל רוזין: סיימי, כי אני רוצה כבר להגיד שהכפפה הורמה.
<הילה ימיני: אז אני שמחה לשמוע שהכפפה הורמה.
דוד צור: חברת הכנסת המצטיינת, יש לכם את הכבוד, מתוך כל ה-120 חברי כנסת, זה לא דבר של מה בכך.
דוד צור: מהאופוזיציה, השני זה מצנע מהקואליציה.
<הילה ימיני: אז אם אנחנו חושבים אותו דבר, אז באמת המטרה היא ליצור איזה שהוא שיתוף פעולה גם עם האנשים שהם הקו הראשון שלנו באותן פעילויות, והם העיניים והאוזניים לאותם דברים.
דוד צור: יש להם גם אינטרס מובהק.
<הילה ימיני: אין להם שום אינטרס, מהסיבה הפשוטה.
<הילה ימיני: אותו מקרה שהיה באשדוד, שאותה בחורה נאנסה על הרצפה ואנשים התעלמו מזה, זה אינטרס מובהק ואחריות מלאה על בעל המועדון.
דוד צור: אז אני אומר, יש להם אינטרס שזה לא יקרה.
<הילה ימיני: במקרים בהם אותה בחורה, טפטפו לה את הסם והוא יצא איתה החוצה, קשה לך מאוד להוכיח.
דוד צור: תקשיבי לי טוב, אם מפקד מחוז מרחב הוא מספיק אסרטיבי, אני אומר לך שבצווים מנהליים אפשר למרר להם את החיים, לכן האינטרס שלהם הוא חייב, הוא מובהק, שלא יקרה אצלם שום דבר, אלא שהכול יזרום.
<הילה ימיני: כבוד היושב ראש, זה שתי טיפות, הבן אדם יכול להחזיק את זה בתוך מחזיק מפתחות.
<הילה ימיני: אני אומרת שאם הברמן - - -
דוד צור: עכשיו אני מדבר איתך משרירות הלב של קצין משטרה.
דוד צור: הסמכות המנהלית שניתנה לקצין המשטרה היא עצומה, הוא אפילו לא צריך להוכיח שום דבר.
דוד צור: הוא סוגר לו קודם כל את העסק לשבוע.
<הילה ימיני: זה בדיוק מה שאני אומרת, שהאינטרס של בעל בר לבוא ולהגיד לך 'יש לי את ה-GHB במועדון', זה שסוגרים לו את המקום בצו מנהלי גורע ממנו את הרצון לדווח.
<הילה ימיני: אני רוצה להגביר את הדיווחים של בעלי ברים ושל ברמנים.
<קריאה: אל תשכחי שאת צריכה להוכיח שקרה אירוע בתוך הבר, זה לא כל כך פשוט.
דוד צור: אם הוא ידווח לפני שאירוע קרה, אז לא יסגרו לו את המקום.
דוד צור: אם הוא לא ידווח והדבר יקרה, אז בסופו של דבר הוא יאבד את הפרנסה שלו.
דוד צור: לכן האבסורד הזה, כמו שאת חושבת - - -
<הילה ימיני: תראה, לצערי אני מכירה אנשים שנפגעו מסם האונס ולשמחתי הם סיימו כמו הבחורה פה בבית חולים לפני התקיפה.
<הילה ימיני: הפעולה היא שניות, הפעולה של לטפטף את זה, הברמן הסתובב שנייה למזוג עוד משקה והבחורה שהגיש לה את המשקה הראשון, כבר יש לה את הסם בתוך השתייה.
<הילה ימיני: זה לא כזה פשוט גם לדעת לבוא להגיד לבעלי ברים להסתכל על כל אחד שמחזיק את הכוס.
דוד צור: לא אמרתי את זה.
מיכל רוזין: אני יכולה להגיב על זה עכשיו?
מיכל רוזין: אני רוצה לומר, זה נכון, קשה, המשטרה, יש, אפשר, צווים מנהליים, בואו נתחיל, כמו שאמרתי מתחילת דבריי, מהסברה, אבל הסברה נכונה והאחריות צריכה להיות על החברה ולא על הקורבנות.
מיכל רוזין: אני אומרת, אני פניתי ליושב ראש איגוד הברים וביחד איתו, זה חשוב, חבר הכנסת צור - - -
מיכל רוזין: ביחד עם יושב ראש איגוד הברים אנחנו נוציא עם מרכזי הסיוע פנייה משותפת לכל מקומות הבילוי, שגם יעלו את המודעות, יסבירו חלק מהדברים האלה, יציעו לעשות סדנאות עם מרכזי הסיוע, כדי להעלות מודעות.
מיכל רוזין: זה ברור שאי אפשר להטיל לחלוטין את האשמה עליהם, הם לא יכולים לשים לב לכל - - - אתם יודעים, גם מקומות הבילוי הם עמוסים וצפופים, אי אפשר לשים לב לכל מי ששמים לו בכוס, אבל צריך להעלות את המודעות, גם אצלם.
מיכל רוזין: עצם זה שהם מתגייסים לעניין והם אומרים 'לא במקומותינו', 'לא בבית ספרנו, לא במקומות הבילוי שלנו', יש בזה מסר חברתי ברור ונחרץ ואני מברכת על כך ומברכת את יושב ראש איגוד הברים שהצטרף אליי, ואני אשמח גם שאתם, חברי הכנסת, תצטרפו אליי בעניין.
דוד צור: משרד המשפטים ואז יפעת קריב ונסכם.
<יפעת רווה: קודם כל באמת בעניין של נפגעי עבירה, מבחינתנו מה שנאמר זו התפרצות לדלת פתוחה, ברור שהעלאת המודעות צריכה להיות בלי האשמת הקורבן.
<יפעת רווה: בחורה שנפגעה לא צריכה עוד פעם לשמוע גם אישומים בדבר הזה.
<יפעת רווה: המסר צריך להיות שצריך להעלות את המודעות, לא צריך להאשים את מי שנפגע.
<יפעת רווה: בנושא של סמים, מעבר להכנסת דברים לפקודת הסמים, אנחנו גם לא מזמן עשינו את התיקון שמאפשר הכרזות מהירות.
<יפעת רווה: זה נעשה באופן כללי, בלי קשר דווקא לנושא של סם האונס, זה נעשה בקשר לסמי פיצוציות, כמובן שבמידת הצורך אפשר להשתמש גם כאן, כשמתחכמים ומוסיפים דברים.
<יפעת רווה: ויש כאן את נציגת הפרקליטות שיכולה לספר על מה שנעשה מבחינת בתי המשפט, אבל כרגע אני מבינה ש - - -
דוד צור: לא, אפשר.
<יפעת רווה: קודם כל צריך ליצור מודעות אצל כל הגופים בדבר הזה.
דוד צור: אולי רק תסברי לנו את האוזן לגבי מה שנאמר פה בעניין איזה מדיניות חדשה של בתי המשפט להקל מאוד בעבירות סמים?
<אושרת שהם: זה לא מדיניות חדשה, באופן כללי אין החמרה יתרה בעבירות סמים.
<אושרת שהם: כשמדובר במיוחד לא בסמים של הרואין וקוקאין, לצערנו.
<אושרת שהם: אני יכולה להגיד שהייתה פרשייה אחת משמעותית שנדון בה הנושא של סם האונס ובית המשפט לא החמיר.
<אושרת שהם: הרבה פעמים כשמדובר באנשים, ומי שייבא את הסם הזה היו אנשים ללא עבר וכשמדובר באנשים ללא עבר בתי המשפט מקלים עם הנאשמים.
דוד צור: כולל בסחר?
<אושרת שהם: זה סחר ויבוא, אלה עבירות חמורות, ומקלים, כי תמיד יש את הנסיבות האישיות.
<אושרת שהם: אני יכולה להגיד שהאור שאנחנו רואים זה שלאחרונה, לפני שנה וחצי, נכנס לתוקף תיקון 102 לחוק העונשין, שקבע את עקרון ההלימה כעיקרון מנחה לענישה ואנחנו בצעדים איטיים מנסים להעלות את רף הענישה בהתאם לעקרון ההלימה ועקרון השיקום הוא עיקרון משני בהקשר הזה.
<אושרת שהם: אני כן רוצה לומר, אני חושבת שדובר כאן על הדברים האלה, באמת אנחנו כפרקליטות, כשאנחנו מדברים על עבירות מין שמבוצעות בנפגעות של סם אונס אנחנו נתקלים באמת בקושי ראייתי מאוד מאוד גדול.
<אושרת שהם: אני חושבת שכולם מבינים מדוע.
<אושרת שהם: זאת אומרת גם בהנחה שיש לנו אפילו - - - אני לא אדבר על מה שאנשים הזכירו כאן, על העובדה שאנחנו לא מוצאים את סם האונס הרבה פעמים כי רוב התלונות, מי שמטפל בתיקים האלה יודע, לא מגיעות בדקות הראשונות.
<אושרת שהם: רוב עבירות המין הן תלונות שמגיעות באיחור, וגם אם מישהו הוא נורא נורא זריז, רוב הנפגעים או הנפגעות יגיעו אחרי 12 שעות, עד שהם מעכלים במה מדובר וקמים בבוקר ותופסים את עצמם ואת הדברים שקרו ואז בעצם - - -
מיכל רוזין: זה נכון שהרוב שמגיעים הם בסופו של דבר קטינים?
<אושרת שהם: לא בהכרח.
מיכל רוזין: לפי אחוזים שאני ראיתי.
<אושרת שהם: אני לא יכולה להגיד, משום שאלינו הרבה פעמים התיקים שמגיעים הם כבר אחרי שבכלל זה עובר סינון ראשוני.
מיכל רוזין: לא, אנחנו מדברים על חדר 4 והמשטרה.
<אושרת שהם: אני רק יכולה לומר שיש קושי נוסף והוא קושי שדיברה עליו נועה וזה מחיקת הזיכרון.
<אושרת שהם: אני בסוף, אם אני רוצה להגיש כתב אישום, אני צריכה לדעת מה היה שם.
<אושרת שהם: אני לא יכולה לתאר דברים שלא היו או שאני לא יודעת וכשנמחק הזיכרון אין לי דרך לשחזר.
<אושרת שהם: יש דברים משוכללים, אני יכולה לבדוק אם יש סימני זרע או סימני דנ"א, אני יכולה לראות אם יש אנשים שראו, אם יש כל מיני סימנים, אבל בסופו של דבר הרבה פעמים כשאין לי את הסיפור אני לא יכולה להגיש כתב אישום.
<אושרת שהם: וזה תסכול רב.
<אושרת שהם: אנחנו לא זורקים אף נפגעת ואומרים לה - - - אני לא רוצה להשוות את זה, אבל זה קורה לנו עם אלכוהול וסמים גם.
<אושרת שהם: זאת אומרת שאדם יודע שהיו דברים, יש סימנים בגוף או סימנים בבגדים, אבל אנחנו לא יכולים להגיש כתב אישום.
<אושרת שהם: זו מצוקה שלא נוכל לפתור אותה.
<אושרת שהם: זאת אומרת לעולם אנחנו לא נדע מה היה, אלא אם כן יש לנו תיקים שיש לנו ראיות חיצוניות ואנחנו יכולים לקבל את האינדיקציה.
דוד צור: נועה, את רוצה להגיד משהו לקראת הסיום, אחרי הדיון הזה?
<נועה לאריש: אני מאושרת שזה סוף סוף קורה ואני באמת פה.
<נועה לאריש: הכי חשוב באמת זה להתחיל לעשות את הבדיקה, כי בפועל זה נורא נחמד לבוא ולהגיד שמגיעים אחרי הזמן, אבל הנה אני לדוגמה הגעתי תוך כדי השעות, הגעתי בטווח, פשוט לא בדקו אותי.
<נועה לאריש: בדקו סמים אחרים, בדקו את הסמים האחרים, זה כן בדקו לי, אבל את ה-GHB ואת ה-GBL לא בדקו.
<נועה לאריש: זאת אומרת שגם אם יש מקום אחד בפועל שאומרים שאפשר לשלוח לשם, לא שולחים לשם, לא לקחו לי דגימת דם, לא שלחו לתל השומר ולא שום דבר.
<נועה לאריש: ובעניין של הכוסות במשטרה, אני לא בטוחה שזה הפתרון, מהסיבה היחידה, ששוב, השאלה אם יש מספיק מרכזים שיכולים לבדוק גם את השתן.
<נסיה לנג: שולחים את זה, זו לא בעיה.
<נסיה לנג: אין בעיה לשלוח, וזה נשאר.
<נועה לאריש: אז זה יותר טוב.
<נועה לאריש: אבל מבחינת השליחה, גם פה, אם שולחים את זה לתל השומר, גם עובר זמן עד שזה מגיע.
דוד צור: זה ישפר במידה מסוימת.
<נועה לאריש: לא את השתן.
<נועה לאריש: אני אומרת, אם בודקים בדם, אז גם, אם זה לא בבית החולים עצמו וצריך לשלוח את זה לתל השומר - - -
<נסיה לנג: זה לא מתפרק בשתן.
<נסיה לנג: גם אם זה יגיע למחרת לא יקרה כלום.
<נועה לאריש: בדם, אני מדברת עכשיו.
<נסיה לנג: גם, לא יקרה כלום.
דוד צור: תודה, נועה.
דוד צור: יפעת.
יפעת קריב: רק להגיד באמת, אני ישבתי והקשבתי בעיון לדברים המאוד מאוד חשובים שנאמרו פה ואספתי הרבה מאוד דברים מתוך הנאמר.
יפעת קריב: אני באמת מודה לכל מי שהגיע ואני מודה בוועדה על קיום הדיון הזה.
יפעת קריב: ביקשתי מסמך מהממ"מ, אני בודקת את החקיקה בעולם, אני בודקת מה אפשר לעשות, כמובן שאני אשתף את חבריי לנושא הזה.
יפעת קריב: בעקבות הפניות שהגיעו אליי, כמו שאמרתי לכם, מאז שפרסמתי את זה בפייסבוק, המון פניות עם כל מיני הצעות לרעיונות להצעות חוק, אנחנו חייבים כמחוקקים להתייחס לזה.
יפעת קריב: לי אין ספק שכמו בהרבה נושאים שאנחנו מתעסקים בהם, השורה התחתונה היא הגברת המודעות.
יפעת קריב: הגברת המודעות בכל אספקט ובכל כיוון, פעם אחת של ההורים, פעם אחת של הבחורות ששותות, פעם אחת של החברים שיוצאים, שבמקרה שלך הצילו אותך.
יפעת קריב: אבל הדבר הכי חשוב, אני חוזרת לקורבן, לאישה, מהשיחות שלי עם אנשים וכמו שהזכרתי גם בהתחלה, את מי פיינגולד שפרסמה את זה בסוף השבוע האחרון והייתה אמורה להגיע לכאן ולדיון הבא היא תגיע, זה קרה מזמן.
יפעת קריב: לוקח זמן להבין מה עבר עלייך.
יפעת קריב: גם כשזה קורה את אומרת, אולי באמת הייתי שיכורה, אולי באמת שתיתי יותר מדי, אולי משהו שאכלתי, אולי בחילה.
יפעת קריב: זאת אומרת לוקח זמן להבין מה קרה ואיך התגלגלת והזמן הזה הוא זמן שעושה את שלו ואז אחר כך מתחילים כל התהליכים שלא ניכנס אליהם, של האשמה העצמית והכעס העצמי ואיך זה קרה לי ואיך הגעתי לסיטואציה הזאת, ואני חושבת שיש לנו עבודה מאוד משמעותית בהגברת המודעות והסברה גם בקרב הקורבנות אבל גם בקרב עבריינים פוטנציאליים, להגנה על גופה של אישה.
יפעת קריב: אני מבחינתי לוחמת פה על הנושא של מיגור האלימות המינית ומיגור התופעות של הטרדות מיניות, לשם אנחנו צריכים לקחת את זה, הכי לאקסטרים.
יפעת קריב: מאוד מטריד אותי המקרה שאתם ציינתם פה, על הבחור שקיבל שמונה חודשים שהפכו להיות עבודות שירות.
יפעת קריב: חמור בעיניי.
יפעת קריב: גם פה אנחנו נבדוק את החקיקה בנושאים הספציפיים שדיברת עליהם.
יפעת קריב: אני לוקחת על עצמי לבדוק את זה ביחד, שוב, עם חבריי כאן.
יפעת קריב: אני מודה לכם.
יפעת קריב: זו רק תחילה של דיון.
יפעת קריב: זה נושא שאנחנו צריכים להתייחס אליו, למרות הקושי לכמת אותו ולשים אותו בתוך איזה שהיא פסקה בחוק.
יפעת קריב: יש לנו הרבה מאוד עבודה בנושא.
דוד צור: הסיכום.
דוד צור: אנחנו קודם כל מודים לחברות הכנסת, מיכל רוזין ויפעת קריב, שהעלו לדיון מהיר את הנושא.
דוד צור: אנחנו, הוועדה, קוראים למשרד הבריאות לבצע את ההכשרות לצוותים, הן בחדרי המיון וגם במקומות שבהם הבדיקות האלה מתבצעות, כי לדעתי יש פה, ממה שעולה לפחות גם מהתלונה פה וגם בדיון, הנושא של פערי הזמן, המודעות.
דוד צור: לממד הזמן יש קריטיות גדולה מאוד פה, כי ממילא אנחנו גם מניחים שההגעה של הקורבנות היא בהשהיה מסוימת, כי, כפי שנאמר כאן, לא בהכרח תמיד מבינים לא יודעים, או אובייקטיבית, שזה המצב, ולכן לממד הזמן יש פה קריטיות.
דוד צור: זה במקרה שהיא מגיעה ישירות, כשהיא מגיעה למשטרה בכלל ממד ההשהיה עוד יותר גבוה, ולכן אנחנו מבקשים מהמשטרה להחזיר לנו תשובה, אחרי שתבדקו את הנושא הזה באח"מ, אם יכולה לצאת הנחיה בעניין של בדיקות שתן שיתרכזו במשטרה ואז לפחות ניתן את השמונה, עשר שעות שיש עוד עד שזה מתפרק בתוך ה - - -
מיכל רוזין: אני אשמח גם לשמוע תשובה למה לוקח כל כך הרבה זמן להגיע.
דוד צור: רגע, אני אומר, בלי קשר לזה שזה לא יכסה את כל המקרים, אותם מקרים שלא יגיעו בזמן, או שממילא יגיעו מאוחר, לא קשור לעניין הזמן שצריך לשלוח במקביל.
דוד צור: אני אומר שזו פעולה שצריכה להיעשות במקביל, פעולת לקיחת השתן בתחנה, כי אחרי זה בדיקות הדם וכן הלאה ייעשו כבר בבית החולים, אבל לפחות אפשר יהיה להבטיח שיש משהו כרגע שמרגע זה מתחילה ספירה של זמן.
דוד צור: אז יכול להיות שזה יבטיח עוד 20%, 30% מאלה שייפלו לתוך הסל הזה.
דוד צור: אומרת חברת הכנסת רוזין להזמין גם את הגורמים המקצועיים ועמותות לכנס כזה שייעשה, ליום עיון, וזה בסדר גמור, אני חושב שזה דבר נכון.
דוד צור: לגבי הצעות חקיקה.
דוד צור: אם יש הצעות חקיקה, בוא נאמר, זו כנסת שאי אפשר להאשים אותה בבטלנות רבה בענייני חקיקה, נהפוך הוא.
דוד צור: יש פה מה שנקרא מוטיבציית יתר בחקיקה.
דוד צור: לכן אם יש דברים שאתם חושבים שאפשר וצריך להוסיף בחקיקה - - - ענישת מינימום, אני אישית חושב שיש דברים שבאמת צריך, אם כי הניסיון שלי לצערי מראה שבמקומות שבהם אנחנו עושים ענישת מינימום קורה בדיוק תהליך הפוך ואז בתי המשפט נותנים את המינימום שבמינימום ואפילו לא מגיעים לרף שממילא כבר היה מקסימום בחקיקה הנוכחית.
דוד צור: לכן אני לא חסיד גדול של ענישת מינימום, למרות שיש לי הצעת חוק כרגע בנושא ענישת מינימום בנושא של סעיף 300 לחוק העונשין, בכל מה שקשור לרצח ומאסרי עולם.
דוד צור: אבל זה בעניין של קציבת העונש ואני מבקש מכם לתמוך בזה, לא קשור לדיון.
דוד צור: ניצלתי את מעמדי כיושב ראש זמני של הוועדה.
דוד צור: הוועדה תקיים בסוף החודש כנס, לשמוע על הממצאים של הממ"מ.
דוד צור: לגבי משטרת ישראל, אמרתי, לעניין הדגימות.
דוד צור: לא הייתי אותי בשלב הזה ואם אני מתפרץ לדלת פתוחה, בנושא הראיות.
דוד צור: בסעיפי הרישוי נושא המצלמות מעל לבר, במקומות שבהם בדרך כלל האירועים האלה קורים, נושא של איסוף חומרי הצילום, זה קריטי לאיסוף הראיות.
דוד צור: בדרך כלל מה שעושים בעלי המועדון, ועל זה אפשר להחיל את הסגירות, הם מוחקים את הסרט.
דוד צור: הם חייבים לשמור אותו לפחות שבוע.
דוד צור: לכן הנושא של איסוף הראיות, תרשמו לכם את זה, זו סוגיה מאוד חשובה, כי היא יכלה בקלות לזהות מי עשה לה את זה, דרך המצלמות.
דוד צור: אז אני לא יודע אם התיק הזה מוצה או לא, אני לא יודע איפה זה עומד, אבל הדברים האלה בסופו של דבר אם רוצים, אפשר להגיע אליהם.
דוד צור: לגבי הקמפיין, בניגוד למה שנאמר פה, אין פה כל כוונה לעשות - - - זה כמו בערך הולך רגל שאומרים לו 'אל תרד למעבר חצייה'.
דוד צור: לא מאשימים אותו שהוא נדרס, בגדול, אני לא קופירייטר, תעשו הכול, לא בעדינות, תעשו את זה בגסות אפילו, כדי להעלות את רמת המודעות של שניים-שלושה שיוצאים לבלות, כדי שישגיחו אחד על השני, כי בסוף רגע אחד של אי שימת לב ומי ישורנו.
עליזה לביא: יום שני, י"ז באדר א' התשע"ד, ה-17 בפברואר 2014, ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.
עליזה לביא: אנחנו היום יושבים בישיבת חקיקה.
עליזה לביא: הצעת חוק של חברת הכנסת יפעת קריב, שלי, של חבר הכנסת דב חנין, חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, חברת הכנסת קרין אלהרר, חברת הכנסת זהבה גלאון, חברת הכנסת גילה גמליאל, חברת הכנסת תמר זנדברג, חבר הכנסת ניצן הורוביץ, חבר הכנסת נחמן שי, חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, חברת הכנסת מיכל רוזין, חבר הכנסת עיסאווי פריג', חבר הכנסת משה מזרחי, חברת הכנסת מיכל בירן, חבר הכנסת מאיר שטרית, חבר הכנסת דוד צור, חברת הכנסת רות קלדרון, חברת הכנסת רינה פרנקל וחברת הכנסת חנין זועבי.
עליזה לביא: הצעת חוק הרשויות המקומיות (תיקון – ייצוג לנשים ברשימת מועמדים), הצעת חוק שמבקשת להביא ייצוג לנשים ברשימות ברשויות המקומיות.
עליזה לביא: זאת הצעת חוק חשובה, הצעת חוק שמבקשת לאפשר שינוי ובמובנים רבים להנגיש שינוי, כניסה של נשים למרחב הפוליטי, לרשימות הפוליטיות בבחירות המקומיות, מתוך רצון, כוונה והבנה שתמהיל נכון יותר של גברים ושל נשים בעמדות השונות יביא לחברה טובה יותר, ראויה יותר ונכונה יותר מהמקום של להביא את מגוון הדעות, הצרכים והיכולות.
עליזה לביא: בבחירות האחרונות, וכמובן עוד קודם להן, הנושא עלה גם במקום של הכשרה, הכנה, עצם הדיון על כך ולא מעט נשים שקפצו לזירה הפוליטית אבל תוך כדי וגם אחרי שמענו על הרבה מאוד חסמים ועל הרבה מאוד קונגלומרטים שקיימים כאן במרחב בישראל.
עליזה לביא: מתוך רצון לקדם את הנושא החשוב מאוד הזה, הוגשה הצעת החוק הזאת.
עליזה לביא: חברת הכנסת קריב וכל המצטרפים הנוספים מבקשים כמובן להבטיח ייצוג לנשים ברשויות המקומיות.
עליזה לביא: יש לנו כמה וכמה דיונים על ההצעה הזאת.
עליזה לביא: מראש אני מבקשת שנהיה קשובים זה לזה.
עליזה לביא: בוועדה הזאת אנחנו נוהגים להקשיב, ללמוד וגם לעצור עת אנחנו לא מבינים או לא מסכימים כדי באמת לקיים דיאלוג.
עליזה לביא: בראש ובראשונה, בטח בהצעה שב-24 השעות האחרונות אני מקבלת לא מעט עמדות, חלק גם עמדות ששונות מההצעה כפי שעברה בוועדת השרים לענייני חקיקה, גם על זה אנחנו נדבר, כל אחד בתור שלו ובקצב שלו.
עליזה לביא: לפני הכול אני רוצה לברך את מפקדת כלא נווה תרצה, שרה היקרה שלנו, שהיה לנו הכבוד לעבוד אתכן ביום האישה הבינלאומי, להכיר את הצוות הנפלא ואת עבודת הקודש שאתן עושות בכלא.
עליזה לביא: גם בביקור שערכנו בכלא נווה תרצה התרשמנו מאוד.
עליזה לביא: למדנו על העבודה, גם על הקשיים וגם על התפקיד שלנו כאן כמחוקק לבוא ולסייע בידכם.
עליזה לביא: ציינו את יום האישה הבינלאומי בכלא והרשמים העזים, גם של יום העיון, אבל גם של ההצגה של האסירות עדיין מפעמים בנו ומובילים גם אותנו כאן בוועדה לחשיבה לגבי המשך שיקום אסירות וכל המעטפת שצריכה להינתן כדי שהן לא תחזורנה לכלא וכדי שהסטטיסטיקה האיומה הזאת של חמישים אחוזי נשים שחוזרות לכלא תלך ותמעט.
עליזה לביא: אני רוצה לומר במאמר מוסגר שיש לנו עבודה רבה בנושא של מקלטים, וגם הנושא הזה קרוב מאוד ללבך, וכבר בשבוע שעבר הבטחנו כניסה של נשים - גם עם ילדים בנים מעל גיל 11 ועם בנות מעל גיל 11 - ותוך חודש לנשים האלה יהיה מענה כעזרה ראשונה ותוך שנתיים המקלטים יוכשרו.
עליזה לביא: לא יהיה כאן מצב שנשים תאלצנה לחשוב האם לחזור לסביבה האלימה או להפקיר את הילדים.
עליזה לביא: ראינו את זה בהרחבה בהצגה המאוד מאוד חזקה בה צפינו בכלא.
עליזה לביא: אם כן, ברוכות הבאות.
עליזה לביא: שרה, אולי תציגי את הצוות שלך.
<שרה פרידמן: נמצא אתנו סגל נווה תרצה, סוהרי ביטחון וקציני המטה.
<שרה פרידמן: אנחנו שמחים להיות אורחי הוועדה.
<שרה פרידמן: תודה רבה לכם.
עליזה לביא: בוקר טוב לגדי, שמחה לארח אותך.
עליזה לביא: פעם ראשונה בוועדה, נכון?
עליזה לביא: באופן רשמי.
<גדי מאירי: נכון.
עליזה לביא: חברת הכנסת קריב, תאמרי כמה מלים על החוק.
יפעת קריב: גברתי היושבת ראש, שותפים, את מנית את האנשים שהם חלק מהצעת החוק הזאת ואני לא אחזור על השמות, אבל זאת באמת הצעת חוק שיש לה שותפים כמעט מכל סיעות הבית ויש כאן אמירה מאוד משמעותית בכנסת הזאת שזה חוק שצריך לעבור וחייב לעבור.
יפעת קריב: הרבה מאוד כנסות ניסו להעביר את החוק בסגנונו ובנוסחים שונים, וכל פעם הוא נתקע.
יפעת קריב: אני חושבת שהבחירות האחרונות הן סימבול לכך שלפעמים צריך לעשות תיקון בחקיקה כדי לשנות מציאות.
יפעת קריב: המציאות מראה לנו שאין עדיין מספיק נשים בזירה המוניציפאלית.
יפעת קריב: אני מגיעה מהזירה המוניציפאלית, זה הבית שלי, שם צמחתי בזירה הפוליטית.
יפעת קריב: הזירה המוניציפאלית היא זירה נשית, קהילתית, חברתית שמתעסקת בדיוק בנושאים שקשורים לילדים שלנו, לקשישים, לרווחה, לחינוך, לקהילה, לגינות החול ולכל נושא שבו משרתת התפיסה והראייה שהיא ראייה נשית.
יפעת קריב: מה שקורה היום בזירות המוניציפאליות זה שבגלל שעיקר חברי מועצת העיר וראשי הרשויות הם מגיעים לא מהזירה הנשית ולא מהראייה הזאת, רוב העיסוק הוא עיסוק בנדל"ן, בתקציבים, בתאגידים ובחברות כלכליות.
יפעת קריב: אני, וכנראה שעוד הרבה מאוד שותפים, רוצים להביא שיח אחר לזירה הזאת.
יפעת קריב: כשאנחנו נמצאים כאן, מי שנמצא שם אלה הם הילדים.
יפעת קריב: כשאני כחברת מועצת עיר הבאתי את הנושאים של מה קורה עם מתנ"סים, מה קורה עם הארכת יום לימודים, מה קורה עם מפעל ההזנה ועשיתי זאת מתוך דאגה לילדים שלי, זלזלו בי, הוציאו את הנושאים האלה מסדר היום ונושאים האלה לעולם לא עלו כי הייתי בעיר במרכז הארץ בה היו 15 חברי מועצה אבל רק שתי נשים.
יפעת קריב: זאת הייתה חוויה מאוד מאוד קשה שהבנתי שמשותפת להרבה מאוד רשויות מקומיות בארץ.
יפעת קריב: נמצאות כאן עמותות שבאמת מקדמות את השיח הזה במפגש עם הרבה נשים.
יפעת קריב: נחלנו הפסד גדול בבחירות האחרונות כאשר הרבה מאוד נשים לא נבחרו.
יפעת קריב: תיקון החקיקה הוא תיקון משמעותי.
יפעת קריב: זה לא אומר שנשים ידברו חס וחלילה רק על הנושאים שציינתי ויהיו סטיגמות.
יפעת קריב: נשים יכולות לדבר על הכול אבל זאת זירה שצריכה להיות שוויונית, שצריכות להיות בה חמישים אחוזי נשים וחמישים אחוזי גברים, ולא עשרה אחוזי נשים ותשעים אחוזי גברים.
יפעת קריב: זה משהו שהוא לא הגיוני בחברה הדמוקרטית שאנחנו שואפים לחיות בה.
יפעת קריב: מכאן אני קוראת לכך שנעשה כאן איזושהי מהפכה.
יפעת קריב: אני חושבת שדווקא הוועדה לקידום מעמד האישה היא הוועדה הנכונה ביותר לחוקק את החוק הזה ולהוביל אותו, לבוא ולשים את השוויון המגדרי על סדר היום ולומר את הדברים.
יפעת קריב: אנחנו, בתהליך שלנו, עת יצאנו לדרך – וזה במקום החקיקות הקודמות – דיברנו על קנס.
יפעת קריב: לקנוס רשימות שאין בהן ייצוג שוויוני לנשים.
יפעת קריב: הגיעו משרדי הממשלה ודיברו בוועדת שרים לענייני חקיקה לתגמל את מי שכן מכניס נשים לרשימה שלו.
יפעת קריב: השיח היה שיח מאוד לא פשוט עם כל העמותות ועם כל חברי הכנסת, האם צריך לקנוס או האם צריך לתגמל.
יפעת קריב: אני יכולה לומר לכם בשורה התחתונה, מבחינתי צריך לתקן את החקיקה או בקנס או בתגמול.
יפעת קריב: כמובן שאני במקור שאפתי לקנוס אבל אני אומרת שצריך לתקן את החקיקה או בקנס או בתגמול, אבל העיקר לתקן את החקיקה.
יפעת קריב: לא יכול להיות שנמשיך עם ההפקרות בעולם הזה של ייצוג בלתי הולם לנשים בזירה המקומית.
עליזה לביא: כמו שאמרת, החוק הזה הוגש בכנסות קודמות, לא התקדם ואני מקווה מאוד שאנחנו נשלים את תהליך החקיקה כאן בוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.
חנין זועבי: ב-2010-2011 יזמתי את הצעת החוק והנוסח, כמו שאמרה חברת הכנסת יפעת, דיבר על קנס.
חנין זועבי: אני חושבת שמבחינת מסר לחברה יש הבדל בין קנס לתגמול לרשימות שמבטיחות שלושים אחוזי ייצוג נשים.
חנין זועבי: מבחינה חברתית, אולי מבחינה חינוכית, הרעיון של קנס הוא הרעיון האופטימלי כי שוויון היא נורמה ואנחנו שואפים לו כנורמה ולא כתעדוף מתגמל רשימות או מתגמל מוסדות בגין ייצוג נשים.
חנין זועבי: חברת הכנסת יפעת לא פירטה לגבי הוויכוח שהיה אתמול עם האוצר ואולי עליזה תדווח לנו על כך.
חנין זועבי: בסופו של דבר אנחנו רוצים לעודד את ייצוג הנשים במישור המקומי וגם במישור הפרלמנטרי.
חנין זועבי: יש לי הצעת חוק להבטחת שלושים אחוזי נשים גם ברשימות לכנסת ולא רק ברשימות המועצות המקומיות.
חנין זועבי: אם אנחנו מצליחות, ואני חושבת שנצליח, לקדם את החוק הזה במישור המועצות המוניציפאליות, אני חושבת שאנחנו צריכות להמשיך את זה לגבי הרשימות לכנסת.
עליזה לביא: נמשיך.
חנין זועבי: זה טוב שחברות הקואליציה באות ומצטרפות ליוזמה כי אני כחברת כנסת מהאופוזיציה, אני לא חושבת שהייתי יכולה לקדם את הצעת החוק הזאת.
חנין זועבי: לכן שיתוף הפעולה הזה הוא שיתוף פעולה פורה.
חנין זועבי: אנחנו נצליח בחוק ונמשיך לחוק ייצוג נשים ברשימות לכנסת.
עליזה לביא: חברת הכנסת חנין זועבי, חברת הוועדה ואת יודעת שבוועדה הזאת אנחנו עושים הרבה מאוד שיתופי פעולה ודיאלוג כאן הוא שם קוד.
עליזה לביא: לא מעט פעמים אנחנו שמים את האחרות האידיאולוגית והפוליטית שלנו כדי לקדם נושאים ובמיוחד נושאים שקשורים בנשים שלצערי הרב בעשורים האחרונים, במובנים רבים, נסוגים לאחור.
עליזה לביא: ככל שנלמד לשתף פעולה, קואליציה ואופוזיציה, יש נושאים שהם מעבר.
עליזה לביא: הדוגמה לחוק הזה היא דוגמה מובהקת.