GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רבקה מקובר: היום כל הנושא של הכשרה של בתי הספר של "בית יעקב", גם ביסודיים וגם בהמשכיים – מחנכות מחנכות את הילדות, מכשירות אותן למקצוע.
<רבקה מקובר: למעשה, אנחנו יכולים לומר שהרישום שלהן ניכר בכל מקום שהן נמצאות, גם בשוק העבודה.
<רבקה מקובר: תודה.
תמר זנדברג: אני חייבת להוסיף משהו קטן לגבי ויקיפדיה.
תמר זנדברג: אני רוצה לעדכן אתכן שיש קבוצה של פעילות פמיניסטיות שנקראת "פעילות ברשת", ובין היתר הן עוברות על ערכים של ויקיפדיה והן גם כותבות ערכים על נשים וגם מעדכנות ועורכות ערכים שלא מתאימים לגדולה ולחשיבות של הנשים המדוברות.
תמר זנדברג: אז אני חושבת שיכול להיות שהערך שציינת הוא ערך שראוי לתיקון ולהרחבה ולעדכון החשיבות.
עליזה לביא: אני מאוד שמחה לשמוע על זה, כי לפני כמה חודשים הייתי בכנס ויקיפדיה, והתלונה העולמית, וגם בישראל, הייתה שאין עורכות.
עליזה לביא: אמרו שדווקא בעבודה שאפשר לעשות מהבית וכולי וכולי, וללא כל החסמים שאנחנו מדברים עליהם בעולם העיתונות – דווקא פה אין עורכות.
תמר זנדברג: וזה ניכר בערכים.
עליזה לביא: ניכר מאוד.
תמר זנדברג: אז יש קבוצה של פעילות שממש לקחה את זה לתשומת לבה.
תמר זנדברג: כל אחת לקחה תחומי אחריות, גם לכתוב ערכים וגם לעדכן ולעבות ערכים של נשים.
עליזה לביא: בין הדברים הראשונים שעשיתי כשהפכתי להיות סבתא זה שהוספתי בוויקיפדיה שאני סבתא לנכדה.
עליזה לביא: עברו בערך 24 שעות ומחקו את זה.
עליזה לביא: נתתי את זה כדוגמה ואמרתי שאני מאוד גאה, גם מבחינת המקום שלי וגם כמודל לחיקוי וגם וגם וגם.
עליזה לביא: ואחרי שהערתי את זה בכנס הם השאירו את זה.
עליזה לביא: אנחנו נחזור לרבקה, מנהלת אגף הסדרה, כדי לקבל תמונת מצב לגבי מה שקורה בשטח.
עליזה לביא: בבקשה, רבקה.
<רבקה מקובר: אני רוצה לומר כמה מילות הקדמה, ואת המצגת תציג הממונה על התחום, הגברת שרית יהודאי.
<רבקה מקובר: קודם כול, אנחנו רואים גידול סטטיסטי של 13% בעצם הפניות.
<רבקה מקובר: יש לנו גידול של 100% בתיקי הבקשות.
<רבקה מקובר: יש הבדל בין פנייה לבקשה, כי לא כל פנייה מבשילה בסופו של דבר לבקשה, כי לפעמים למשל הפנייה לא לוקחת בחשבון שאין חצי שנה או אין סמכות או כל מיני דברים בסגנון הזה.
<רבקה מקובר: אין ספק שבשנה שעברה, בפעם האחרונה שהיינו כאן, הבטחנו ליושב-ראש הוועדה התייעלות.
<רבקה מקובר: אנחנו גדלנו בשלושה תקנים – שלוש מפקחות.
<רבקה מקובר: אחת מהן, לשמחתנו, בחופשת לידה, והשנייה בדרך – וזה מראה כמה אנחנו לוקחות ברצינות את הנושא הזה.
<רבקה מקובר: הייתה התייעלות משמעותית, ואתם יכולים לראות את זה בסטטיסטיקה של ההחלטות שניתנו.
<רבקה מקובר: אבל אני לא אדבר על הסטטיסטיקה, אני רוצה לומר דברים אחרים.
<רבקה מקובר: אני רוצה לומר שההחלטות שניתנות ניתנות הרי לאחר שקילת כל הטענות של הצדדים.
<רבקה מקובר: בהחלטות שניתנות יש לנו גם ערך מוסף ואפילו הייתי אומרת חדשנות:
<רבקה מקובר: אנחנו מעיזות לפעמים לתת החלטות שלא בהכרח ברור שכך זה צריך להיות.
<רבקה מקובר: זו איזושהי תעוזה.
<רבקה מקובר: וכשאנחנו מקבלים אחר כך גיבוי מבית הדין שהדרך שעשינו היא נכונה, זה נותן לנו כלים להתמודד עם אותו דבר הלאה.
<רבקה מקובר: הדוגמה הכי רלוונטית, שהתנהלנו כך במשך שנים ורק באחרונה בית הדין נתן לנו אישור שאנחנו פועלים כדין, זה כאשר עסק נמכר כעסק חי ומי שמבקש היתר זה מי שעוזב את העסק.
<רבקה מקובר: לכאורה אין לו יותר קשר לעסק, הוא היה המעסיק הישיר, והחדש לא קיים עדיין.
<רבקה מקובר: אבל אנחנו לא הסכמנו לזה, אמרנו לו שהעסק החי הוא חלק מהסיפור והמעביד החדש כן צריך לפנות ולבקש.
<רבקה מקובר: וכשהוא לא עשה כן, כשסירב לנו, בית הדין נתן לנו גושפנקה מאוד ברורה שהדרך שלנו נכונה.
<רבקה מקובר: עוד דבר אני רוצה לומר.
<רבקה מקובר: אנחנו יכולים לראות גם שהרבה מאוד מהתיקים נסגרו.
<רבקה מקובר: זה לא נעשה מהשמיים.
<רבקה מקובר: זה נכון שחלק מהדברים נסגרים כי אין סמכות וכולי, אבל בחלק מהם המעביד מבין תוך כדי הליך שהסיכוי שלו לצאת מפה עם היתר הוא כל כך קלוש שהוא מוותר מראש ואומר "אני חוזר בי מהבקשה".
<רבקה מקובר: יש מצבים שאומרים לו במפורש – כאשר, למשל, הוא אומר לנו שהוא רוצה לפטר שומרת כי היא לא יכולה לשאת נשק – שיש קשר בין הפיטורים להיריון.
<רבקה מקובר: אנחנו מסבירים לו שחבל לו על הזמן, כי בסוף הוא לא יכול לקבל.
<רבקה מקובר: זאת אומרת, גם הדברים שנעשים סביב הסטטיסטיקות שלא מופיעות כאן בהכרח הם מאוד חשובים לנו.
<רבקה מקובר: ורק להזכיר עוד דבר אחד, ואני חוזרת עליו כל שנה:
<רבקה מקובר: החוק אומר שאם יש קשר בין הפיטורים להיריון, יש לסרב; אבל אין לנו התייחסות בחוק מה קורה כשאין קשר.
<רבקה מקובר: ובכן, אין קשר גם במקרים שאנחנו נותנים, ברובם, ואני מקווה בפעם הבאה לתת סטטיסטיקה ברורה.
<רבקה מקובר: וכשאני אומרת שאין קשר הכוונה היא שלא נטען לקשר, גם לא על ידי העובד.
<רבקה מקובר: בסופו של דבר יוצא סירוב כי יש לנו עניין כן להגן על מקום העבודה.
<רבקה מקובר: כאשר יוצא היתר זה אך ורק במצבים אמתיים של לית ברירה.
עליזה לביא: אני רוצה שתחזרי על המשפט האחרון שלך.
עליזה לביא: את עומדת מאחוריו?
עליזה לביא: את מוכנה לחזור עליו?
<רבקה מקובר: כן.
<רבקה מקובר: אני אומרת שכאשר אנחנו נותנים היתרים זה מקרים של לית ברירה.
<רבקה מקובר: אני אסביר מה זה לית ברירה: לית ברירה זה כשהעסק נסגר, לית ברירה זה מצב שבו אין היתכנות לאכיפת חוזה העבודה בהיבט של חוסר אמון, של משבר אמון קשה, או מצב של נסיבות מיוחדות - - -
עליזה לביא: יש לך דרך לדעת את זה כשאת נותנת פטור על רקע כלכלי?
עליזה לביא: כלומר, בעל העסק משכנע אותך שיש משבר?
<רבקה מקובר: לא, הוא לא יכול לשכנע אותי בכלכלי, רק אישור רואה חשבון או דברים מהסוג הזה.
<רבקה מקובר: וגם אנחנו בודקים האם אחרים - - -
עליזה לביא: אני רק רוצה לשאול לשם העניין האם יש לך באמת יכולת לוודא – ואני שואלת רק לגבי היכולת – שהטיעון שבשמו את שחררת, קשיים כלכליים כאלה ואחרים, שחודש-חודשיים אחרי זה בעל העסק לא מעסיק מישהו אחר.
<רבקה מקובר: היכולת שלי היא לדון לגופו של זמן.
<רבקה מקובר: זאת אומרת, אני משתכנעת מעבר לכל ספק – כי גם במצבים כלכליים לא כולם מקבלים היתר – לגופו של זמן.
עליזה לביא: קיבלתי תשובה, תודה.
<רבקה מקובר: אני רוצה לומר שאגף האכיפה יציג כאן את החלק שלו.
<רבקה מקובר: אנחנו מינהל ההסדרה והאכיפה, ואני מדברת בשם ההסדרה, והאכיפה הפלילית והמינהלית תציג את דבריה בנפרד.
עליזה לביא: שרית יהודאי, מנהלת תחום חוק עבודת נשים.
<שרית יהודאי: בוקר טוב.
<שרית יהודאי: אני אציג את הנתונים, אבל לפני זה אני ארחיב את מה שאמרה רבקה: הרבה פניות לא נפתחות לתיקים כי אנחנו כבר מזהים שזה קשור להיריון ואז אנחנו שולחים למעסיק שזה קשור להיריון ואין בסמכותנו לדון בפנייה.
<מאירה בסוק: וזה גם נמצא בסטטיסטיקה?
<שרית יהודאי: לא, זה לא חלק ממספר ההחלטות.
<מאירה בסוק: למה אתם לא כותבים גם את זה?
<שרית יהודאי: אנחנו נציג את זה בפעם הבאה.
<מאירה בסוק: יש המון דברים שאנחנו כבר שנים מדברים על כך שאנחנו רוצים שזה יהיה, אבל אצלם זה כל פעם משהו חדש - - -
<שרית יהודאי: לא - - -
עליזה לביא: רגע, חשוב לי לשמוע, כי אנחנו רוצים לנסות להמשיך את מה שהיה פה בעבר.
עליזה לביא: ומכיוון שאת היית כאן, תרחיבי את העניין.
<מאירה בסוק: יש לי הרבה דברים להגיד, אבל אני מציעה שהיא תציג - - -
עליזה לביא: אבל לגבי ההערה הזאת שלך, מה ביקשתם ולא ניתן עכשיו?
<מאירה בסוק: למה לא עשיתם את זה תמיד?
<מאירה בסוק: אתם באים ואומרים שתיקים שאתם סוגרים לפני, אתם בכלל לא כותבים אותם.
<מאירה בסוק: הרי זו לא בעיה - - -
<שרית יהודאי: אנחנו מציגים את פילוח ההחלטות, ויש פניות שמראש אנחנו מחזירים.
<מאירה בסוק: אבל זה כתוב באיזשהו מקום?
<רבקה מקובר: יש לנו כאן את הנתון, ואת תכף תראי את זה.
תמר זנדברג: רגע, רק לוודא שהבנתי:
תמר זנדברג: יש פניות לפיטורים שלא מופיעות בדוח הזה מכיוון שהן נדחו על הסף?
<שרית יהודאי: כן.
תמר זנדברג: ויש מספר של הפניות האלה?
תמר זנדברג: אוקיי, אז בואו נתקדם.
<שרית יהודאי: בשנת 2013 נפתחו 1,065 תיקים לפיטורי נשים בהיריון, לעומת 2012, שבה נפתחו 942 תיקים – גידול של 13% במספר התיקים.
<שרית יהודאי: כפי שרבקה מקובר ציינה, תוגבר כוח האדם בתחום חוק עבודת נשים בשלושה תקנים נוספים, ולכן חל גידול במספר ההחלטות ב-26%.
<רבקה מקובר: רק לומר שהיום אנחנו במצב שהמפקח עצמו הוא המחליט, וגם זה גורם לקיצור משך זמן הטיפול, כי מי שגובה את הראיות ודנה מול הצדדים פנים מול פנים זו אותה מפקחת שגם מחליטה.
<שרית יהודאי: להלן מספר ההחלטות שהתקבלו השנה, ללא ההחלטות של משרד החינוך: בשנת 2012 התקבלו 760 החלטות, ובשנת 2013 התקבלו 956.
<שרית יהודאי: מתוך ההחלטות, בשנת 2012 ניתנו 586 היתרים לפיטורים, 22 היתרים לצמצום היקף משרה, ו-152 סירובים.
<שרית יהודאי: ב-2013 ניתנו 697 היתרים לפיטורים, 67 היתרים לצמצום משרה, ו-192 סירובים.
<שרית יהודאי: האחוזים נשארו אותם אחוזים מבחינת ההיתרים והסירובים, ומספר ההחלטות עלה.
<שרית יהודאי: מתוך ההחלטות, 91 החלטות הן בתחום טיפולי פוריות.
<שרית יהודאי: ניתנו 80 היתרים לפיטורים, לעומת 2012, שבה היו 85 החלטות ו-73 היתרים, שזה פחות או יותר אותו אחוז.
<שרית יהודאי: חשוב לציין שבתקופת טיפולי פוריות ההגנה על העובדת רחבה יותר, כך שבהיעדר קשר לטיפולים, אנחנו נותנים היתרים.
<שרית יהודאי: מבחינת התפלגות ההיתרים אפשר לראות שאחוז גדול מההיתרים הם מסיבה כלכלית מוכחת.
<שרית יהודאי: מדובר ב-66%, באישור רואה חשבון.
<שרית יהודאי: 12% זה שהמעביד והעובדת החליטו יחד, בהסכמה, שהם הגיעו למבוי סתום והחליטו לסיים את ההעסקה.
<שרית יהודאי: 18% זה בשל איש שביעות רצון.
<שרית יהודאי: השנה יש ירידה, המעסיקים הבינו שרק במקרים של אין ברירה אנחנו נותנים היתר של אי שביעות רצון בנושא של תפקוד.
<שרית יהודאי: ולבסוף, עוד 4% בשל תום מינוי חוזה.
תמר זנדברג: במקרים של ההסכמה, כביכול או לא כביכול, אתם עושים איזו בדיקה יזומה לבחון מה - - - ?
<שרית יהודאי: אנחנו מוודאים עם העובדת שזה נעשה בהסכמה מלאה שלה, בלי שאף אחד כפה עליה.
<שרית יהודאי: לרוב זה בייצוג של עורך דין מטעם העובדת.
שולי מועלם-רפאלי: אז למה זה מגיע אם זה נעשה בהסכמה?
<שרית יהודאי: כי הם צריכים לקבל היתר.
<שרית יהודאי: הם חייבים, זה החוק.
תמר זנדברג: השאלה האם אין כאן איזשהו מנגנון אפור כזה שבו המעסיק בא לעובדת ואומר לה: "תשמעי, את כבר ילדת, זה יהיה לך נורא קשה, לא תוכלי - - - אולי בהסכמה אנחנו נגיע ל - - -
שולי מועלם-רפאלי: לא מדובר בלידה ולא בחופשת לידה.
<שרית יהודאי: אחרי חופשת לידה יש חובה - - -
עליזה לביא: חברים, אני אתן לפתוח דיון, אבל קודם בואו נקבל תמונת מצב ונצא לדרך מצוידים באותן הבנות וכלים – או לפחות איך שבוחרים להציג אותם בפנינו.
<שרית יהודאי: מבחינת התפלגות ההיתרים, אפשר לראות שהמצב הכלכלי נשאר זהה ב-2013 לעומת 2012 – בסביבות ה-60%.
<שרית יהודאי: כך גם לגבי תום מינוי חוזה.
<שרית יהודאי: בנושא התפקוד חלה ירידה, כי המעסיקים יודעים שהיד לא קלה על ההדק ואנחנו בודקים בציציות ומבקשים ראיות חותכות, ורק במקרה שאין ברירה אנחנו מתירים מקרים של אי שביעות רצון.
<שרית יהודאי: ובסעיף ההסכמה אנחנו רואים עלייה – כשאין ברירה אז העובדות מסכימות לפיטורים.
<רבקה מקובר: לפעמים הן יוזמות את זה.
עליזה לביא: אני חייבת לעצור ולשאול אותך: לנוכח העובדה שיש דריכה במקום ואפילו הליכה לאחור במובנים רבים, את חושבת שאם הייתה חופשת לידה לגברים, זה היה מוריד מ – לא רוצה להגיד "זילות" – תחושת הביטול הזאת כלפי נשים?
עליזה לביא: האם העובדה שזה דבר מובהק של נשים, יש בו כדי להקרין על כל מה שקורה?
עליזה לביא: אני שואלת דווקא בגלל שאתן מצויות ומנוסות.
<רבקה מקובר: אני הייתי ב-2007, כשרצו ליישם את הנושא של חופשת לידה לגברים.
<רבקה מקובר: אני זוכרת שבזמנו זו הייתה הוראת שעה, וכשהסתיימה הוראת השעה רצו לבטל את זה, כי זה ממש לא היה "איני" וגברים לא יצאו לחופשת לידה.
<רבקה מקובר: חשבו שזה מיותר.
<רבקה מקובר: אבל התעקשו להמשיך עם זה, והיום זו תופעה מאוד ידועה.
<רבקה מקובר: הנושא של חופשת לידה פחות רלוונטי לנו, כי בתקופה של חופשת הלידה וכן 60 יום אחר כך חל איסור מוחלט על פיטורים, ואין על זה בכלל שאלה.
<רבקה מקובר: הבעיות הן בהיריון: האם ההיריון עצמו גורם לכך שמישהו רוצה לפטר.
<רבקה מקובר: לגבי חופשת הלידה, זה ידוע שגם גברים לוקחים היום חופשת לידה, זה לא מה שהיה פעם.
<ציונה קניג יאיר: אני רוצה להוסיף על זה.
<ציונה קניג יאיר: אני לא בטוחה שזה מאוד ידוע היום, זה רק מתחיל.
<ציונה קניג יאיר: התהליך של חופשת לידה לאבות מתחיל.
<ציונה קניג יאיר: אבל צריך לקחת צעד אחד אחורה, עוד לפני חופשת הלידה ולפני ההיריון: התפיסה של אישה כרחם מהלך מתחילה עוד הרבה קודם, כשאישה באה לראיון עבודה ושואלים אותה מתי היא מתכוונת ללדת את הילד הראשון שלה או מתי היא מתכוונת להיכנס להיריון.
<ציונה קניג יאיר: כלומר, ההיריון זה רק הסוף של התהליך הזה.
<ציונה קניג יאיר: ואם שאלת מה הוועדה יכולה לעשות - -
תמר זנדברג: וזה אם היא מגיעה בכלל לריאיון.
<ציונה קניג יאיר: - - אז צריך לדבר על התפיסה של הנשים כרחם מהלך ועל חלוקת האחריות ההורית - - -
תמר זנדברג: אני רוצה לעדכן - - -
עליזה לביא: מיד אני אתן לך, אבל לפני זה אני רוצה להגיד שהתפיסה הזאת היא לא רק כאן, היא גם במשרד הבריאות.
עליזה לביא: אנחנו הולכים לקיים דיון במשרד הבריאות על כך שעל פי קופות החולים, אישה היא רחם מהלך.
עליזה לביא: עד גיל הפריון ולאחר גיל הפריון – אלה השנים הטובות שבהן קופות החולים מתייחסות לנשים.
תמר זנדברג: אני רוצה לעדכן שזה שאישה מגיעה לריאיון ושואלים אותה בריאיון האם היא מתכוונת להיכנס להיריון – זה בתנאי שהיא בכלל הגיעה לריאיון.
תמר זנדברג: אני רוצה לעדכן שיש פרקטיקה נהוגה, במיוחד בתאגידים גדולים, שאם קורות החיים של אישה בגיל הפריון נפלטים במכשיר הפקס, הם הולכים לגריסה.
תמר זנדברג: אותה אישה לא מוזמנת לריאיון בגלל הידיעה שהיא עומדת בשנים הקרובות ללדת ומהחשש ששאלת השאילה בריאיון עלולה להכשיל ולהסתיים בתביעה או באיום, ולכן נשים בגיל הפריון מתקשות מאוד להשיג ראיונות עבודה.
<קריאה: תלוי איפה, לא צריך להיסחף.
תמר זנדברג: מספיק שזה קורה במקום אחד, זה כבר חמור.
תמר זנדברג: כמובן שזה לא נכון תמיד, אבל אני אומרת לך בידיעה ובאחריות שזה קיים ביותר ממקום אחד, מה שמטיל עול כפול ומכופל על אותן נשים, מכיוון שהן מתחרות מול הנשים הצעירות יותר.
תמר זנדברג: וגם הנשים המבוגרות יותר לא מזומנות, כמו הגברים המבוגרים יותר, מסיבות אחרות, סיבות של הפליה מחמת גיל.
תמר זנדברג: ולכן נשארו לנו גברים בגיל מסוים שהם הכוח שנושא את שוק העבודה.
תמר זנדברג: וזו בעיה, בעיה אמתית.
תמר זנדברג: זה שזה לא קורה בכל מקרה ומקרה, זה לא הופך את זה ל-לא בעיה, להפך.
עליזה לביא: אני רוצה שנמשיך עם הסקירה.
<שרית יהודאי: מבחינת פילוח ההיתרים בעילה הכלכלית, אפשר לראות ש-44% זה מסיבה של סגירת עסק.
<שרית יהודאי: החברה נסגרת, אין אפשרות להמשיך להעסיק את העובדת.
<שרית יהודאי: המעביד מצרף אישור של רואה חשבון שהעסק נסגר וכל העובדים פוטרו.
<שרית יהודאי: במקרים של סגירת מחלקה אנחנו בודקים רשימת עובדים מועסקים ושאין לעובדת אפשרות לעבוד בתפקיד חלופי.
<שרית יהודאי: 20% זה בשל מכירת פעילות, וגם פה אנחנו בודקים מה קורה עם העובדים: האם כולם עוברים עם הפעילות, מי עובר, האם יש אפשרות להמשיך להעסיק את העובדת גם באמצעות הרוכש.
<שרית יהודאי: ב-20% שבהם ניתנו היתרים, הרוכש כנראה ציין שהוא לא צריך עובדים נוספים, שהוא בא עם העובדים שלו, שאת התחום שהעובדת מועסקת בו הוא לא ממשיך להפעיל.
<שרית יהודאי: 4% זה בשל ירידה בהכנסות, 7% החלפת בעלים, 12% צמצום בכוח אדם, ו-8% סיום פרויקט, ורק במקרה שאין פרויקטים נוספים.
<שרית יהודאי: התפלגות ההיתרים מבחינת עילת התפקוד: 74% זה אי שביעות רצון, 3% אי עמידה בקריטריונים, סכסוכי עבודה, משבר אמון, ונסיבות חמורות זה 11%.
תמר זנדברג: אי שביעות רצון זה אי שביעות רצון של המעביד מהעובדת?
<שרית יהודאי: הוא מציג ראיות חותכות שהמשך העסקתה יגרום לו לנזק.
תמר זנדברג: והוא צריך להסביר איך זה קרה דווקא בתקופת ההיריון?
<שרית יהודאי: זה לא קורה בהיריון.
<רבקה מקובר: אין מצב שמעביד יפנה ויגיד לנו שיש ירידה בתפקוד בדיוק בתקופה שהיא בהיריון.
<רבקה מקובר: אין דבר כזה בעולם.
<רבקה מקובר: הוא צריך להוכיח ירידה באמצעות הערות, חוות דעת - - -
<שרית יהודאי: הערכות עובד, אסמכתאות.
תמר זנדברג: ובכל זאת, עד ההיריון הוא המשיך להעסיק אותה, אבל בשלב שהיא בהיריון הוא כבר לא ממשיך להעסיק אותה.
<רבקה מקובר: אם הוא - - - סביר להניח שהוא לא יקבל היתר, אין בכלל שאלה.
תמר זנדברג: אבל מה זה "סביר להניח"?
תמר זנדברג: הרי זה בן 20% ל-30%.
<רבקה מקובר: אני אסביר.
<רבקה מקובר: זה לא בהכרח שהם עבדו שנתיים.
<רבקה מקובר: כשאני אומרת "אי שביעות רצון", זה בדרך כלל תקופה קצרה שהיא עובדת.
<רבקה מקובר: לאורך התקופה הקצרה הוא מוכיח שהיא בעצם גורמת לו נזק.
תמר זנדברג: אבל מה זה "תקופה קצרה"?
תמר זנדברג: הרי הסמכות שלכם זה משישה חודשים ומעלה, וברור שזה כבר לא תקופה קצרה.
תמר זנדברג: אם הוא לא היה שבע רצון ממנה בששת החודשים הראשונים, הוא היה מפטר אותה, הוא לא היה ממשיך להעסיק אותה.
תמר זנדברג: אלא אם זה קשור להיריון.
<רבקה מקובר: כן, אבל זה לא תמיד בדיוק ב...
<רבקה מקובר: זה יכול להיות יומיים אחרי השישה חודשים, יכול להיות שהוא נתן לה הזדמנות קודם, יכול להיות שהוא נתן לה הזדמנות אחר כך וזה לא עזר.
<רן מלמד: האם יש פילוח של סוגי המעסיקים שאתם מדברים עליהם?
<רבקה מקובר: לא, יכול להיות שאנחנו ביקשנו אבל זה עוד לא נכנס.
<רבקה מקובר: ב-2014 נכנס פילוח של מעבידים.
<רבקה מקובר: אני לא זוכרת אם התחייבנו לכך, אבל זה יהיה.
<רבקה מקובר: זו עניין של תוכנה, והיא כבר מסודרת.
עליזה לביא: אני רוצה להבין את ההחרגה של משרד החינוך.
<שרית יהודאי: בנוסף למעסיקים הרגילים שפונים לקבל היתר, משרד החינוך פונה לקבל היתר - - -
<רן מלמד: כי אלה מורות - - -
<מאירה בסוק: - - -
עליזה לביא: חברים וחברות, תאמינו לי שאני יודעת מה אני שואלת.
<שרית יהודאי: משרד החינוך פונה כל שנה בחודשי הקיץ להיתר פיטורי מורות שאינן קבועות, מורות גננות.
<שרית יהודאי: סיום חוזה לתקופה קצובה.
<שרית יהודאי: המורות הלא קבועות מקבלות מכתבי פיטורים, ומורה שבהיריון, המעביד שלה, משרד החינוך, פונה לקבל היתר, תוך התחייבות שהוא ימשיך להעסיק את המורה במידה שיהיה תקן פנוי לאחר שיבוץ המורות הקבועות שבמערכת, בהתאם למספר התקנים שיש לו.
<שרית יהודאי: בשנת 2012 ניתנו 173 היתרים, ומתוכם 53 שובצו חזרה לעבודה.
<שרית יהודאי: בשנת 2013 יש עלייה בשיבוצים: מתוך 220 היתרים, שובצו 174 מורות בחזרה לעבודה.
עליזה לביא: יכול להיות שמשרד החינוך כל פעם מעסיק את המורות שהן לא בהיריון?
עליזה לביא: כי אם זה כמו עובדות קבלן, אז לא משתלם לו להחזיר את המורות בהיריון, ואז הם לוקחים את המורות החדשות שהגיעו מהסמינרים.
<שרית יהודאי: השיבוצים עלו, מספר השיבוצים עלה.
<שרית יהודאי: וגם, אנחנו נותנים סירובים ברגע שיש קשר להיריון.
<שרית יהודאי: אגב, המורה חוזרת אלינו, היא בקשר עם המורות בבית הספר, והיא יודעת – וגם אנחנו בודקים – מה קורה עם בית הספר בספטמבר, אוקטובר נובמבר.
<שרית יהודאי: ואם שובצו מורות בוותק זהה או פחות לעומת העובדת שנתנו לגביה היתר, אנחנו מבררים את זה מול משרד החינוך - - -
עליזה לביא: אבל איך יכול להיות לה ותק אם כל שנה היא מפוטרת?
<שרית יהודאי: יש לה ותק נצבר.
עליזה לביא: גם אם כל שנה מפטרים אותה?
<שרית יהודאי: מבחינת חוק עבודת נשים, הוותק נצבר.
<רבקה מקובר: אני רק אוסיף שמבחינה משפטית קוראים לזה "היתר מותנה".
<רבקה מקובר: ההיתר מותנה בכך שהתחייבות משרד החינוך תתמלא.
<רבקה מקובר: ואם היא לא מתמלאת, אז אנחנו מוציאים סירוב.
<רבקה מקובר: כלומר, אם הסתבר שהם לא שיבצו בהתאם למה שהם אמרו, אז יוצא סירוב.
<רבקה מקובר: ואין לנו שום בעיה להוציא סירוב למשרד החינוך.
<שרית יהודאי: רווית תציג את הנתונים של האכיפה.
<רוית טיחובר: שלום, אני מינהלת תחום אכיפה מינהלית ועיצומים כספיים באגף לאכיפה מינהלית במינהל הסדרה ואכיפה.
<רוית טיחובר: אני רוצה לומר כמה מילים על מבנה מינהל ההסדרה והאכיפה לאור כניסת החוק להגברת האכיפה לתוקף, ביוני 2012.
<רוית טיחובר: עד ליוני 2012 מינהל הסדרה ואכיפה, שהוקם בשנת 2004, כלל שני אגפים: אגף ההסדרה, שאמון על מתן רישיונות והיתרים בהתאם לחמישה חוקי עבודה; והאגף לאכיפה פלילית, שאמון על אכיפת חוקי עבודה.
<רוית טיחובר: ביוני 2012, לאחר שנים של ישיבות וועדת היגוי, נכנס לתוקף החוק להגברת האכיפה, שהוביל לשינוי במערך האכיפה במינהל הסדרה ואכיפה.
<רוית טיחובר: החוק להגברת אכיפה, כשמו כן הוא – הוא בא להגביר את אכיפת דיני העבודה, באמצעות מתן כלי חדש: כלי אכיפה מינהלי.
<רוית טיחובר: בעקבות השינוי הזה, בעקבות כניסת החוק להגברת האכיפה לתוקף, הוקם עוד אגף במינהל הסדרה ואכיפה, ומערך האכיפה היום כולל שני אגפים: אגף האכיפה הפלילי ואגף האכיפה המינהלי.
<רוית טיחובר: ההליך המינהלי הוא מהיר יותר, והסנקציה היא סנקציה מינהלית שניתנת על ידי מפקח עבודה.
<רוית טיחובר: על שלושת האגפים האלה יש כמובן את מטה מינהל הסדרה ואכיפה, שבו קיים תחום פניות.
<רוית טיחובר: תחום פניות מרכז את כל הפניות שמגיעות למינהל הסדרה ואכיפה, ומנתב אותן, בהתאם לנוהל ניתוב, לאחד משלושת האגפים.
<רוית טיחובר: לגבי תלונות עבודת נשים, אנחנו נוהגים בצורה קצת אחרת.
<רוית טיחובר: בגלל שיש את הפרמטר של הזמן, את החשיבות של טיפול מהיר, ברגע שמתקבלת תלונה על חוק עבודת נשים שיש בה חשד להפרה או עבירה על חוק עבודת נשים, תחום פניות מוציא באותו רגע מכתב למעביד ומיידע אותו שהתקבל מידע על חשד לפגיעה בהיקף משרה, פיטורי אישה בהיריון, פיטורי אישה בחופשת לידה, או כל אחד מהאיסורים בחוק עבודת נשים.
<רוית טיחובר: המכתב הזה יוצא עוד לפני שנבדקת התלונה.
<רוית טיחובר: ברגע שמגיע החשד, תחום פניות מוציא את המכתב הזה למעביד ואומר לו שהמעשה הזה אסור לפי חוק עבודת נשים, מציין מה הסנקציות, ומפנה אותו לבקשת היתר מאגף ההסדרה.
<מאירה בסוק: זו בקשה שמגיעה לרבקה?
<רוית טיחובר: לא בקשה, תלונה.
<מאירה בסוק: מאיפה מגיעה התלונה?
<רוית טיחובר: מעובדת או עובד.
<מאירה בסוק: התלונה מגיעה גם אליה, לא?
<רוית טיחובר: שוב.
<רוית טיחובר: אגף ההסדרה אמון על מתן היתרים.
<רוית טיחובר: זאת אומרת, ההיתר ניתן למעביד.
<רוית טיחובר: זאת אומרת, מעביד שרוצה לבקש היתר, פונה לרבקה, ואילו עובדת שפוטרה או שצומצם היקף משרתה, היא פונה למינהל הסדרה ואכיפה.
<רוית טיחובר: כמו שאמרנו, יש שלושה אגפים.
<רוית טיחובר: אחד מהם הוא ההסדרה, וחשוב לי לציין שהוא לא רק בתחום של רישיונות אלא גם של אכיפה על קבלני כוח אדם.
<רוית טיחובר: ומדוע?
<רוית טיחובר: כי אם אנחנו מקבלים תלונה מעובדת שהמעביד שלה הוא קבלן כוח אדם, אז יש כאן שלוש אפשרויות לפי נוהל ניתוב:
<רוית טיחובר: או שמפנים את הבדיקה הזאת לאגף האכיפה הפלילית, על כל המשתמע מכך – חקירה על פי הפרוצדורה הפלילית, סנקציה לאחר הגשת כתב אישום; או לאגף האכיפה המינהלית; או להסדרה, כי ברישיונות שניתנים לקבלנים יש סעיף שמאפשר לאגף ההסדרה לפעול נגד הקבלן במידה שהפר חוקי עבודה.
<רוית טיחובר: זאת אומרת, יש לנו שלוש אפשרויות לטיפול בתלונה הזאת.
<רוית טיחובר: שוב, זאת תלונה של עובד או עובדת שהגיעה למינהל הסדרה ואכיפה, ולפני שבכלל יש בדיקה יותר מעמיקה והחלטה לאן זה מגיע, שולחים קודם כול מכתב יידוע למעביד.
<קריאה: ואז הוא בעצם פונה לממונה, מקבל היתר – והרי שמענו שהרוב מקבלים היתרים – ואז אתם גם מעמידים אותו לדין, נותנים לו קנס, כי הרי הוא מלכתחילה לא פונה.
<קריאה: או שעכשיו הוא בסדר, הוא עשה מקצה שיפורים.
<רוית טיחובר: לאחר שניתן או לא ניתן היתר...
<רוית טיחובר: כמובן שאם לא ניתן היתר, הוא הפר מהיום שפיטר.
<רוית טיחובר: במידה שניתן היתר אבל לא מיום הפיטורים – על התקופה שבין הפיטורים ובין מתן ההיתר, אנחנו אוכפים את חוק עבודת נשים, את איסור פיטורי אישה בהיריון.
<מאירה בסוק: כמה פנו אליכם ב-2012 למשל?
<רוית טיחובר: ב-2013 התקבלו 161 פניות.
<רוית טיחובר: מינהל הסדרה ואכיפה אוכף הן בצורה יזומה והן על פי תלונות.
<רוית טיחובר: אבל בחוק עבודת נשים יש לנו קושי לאכוף אכיפה יזומה, זה לא כמו חוק שכר מינימום שאנחנו ניגשים למעבידים בצורה יזומה, לוקחים מסמכים ובודקים את שכר המינימום.
<רוית טיחובר: את פיטורי אישה בהיריון בעייתי לאכוף בצורה יזומה.
<רן מלמד: האם בדקתם באכיפה יזומה קבלנים שמעסיקים נשים עובדות קבלן?
<רוית טיחובר: לא, באכיפה יזומה לא.
<רוית טיחובר: בלתי אפשרי לאכוף את חוק עבודת נשים בצורה יזומה.
<רוית טיחובר: זה בלתי אפשרי בצורה יזומה.
<רן מלמד: אני חייב להגיד שבלקסיקון שלי אין דבר כזה "לא יכול".
<רבקה מקובר: אני חושבת שאתה לא שואל את השאלה הנכונה, אבל אולי אני טועה.
<רבקה מקובר: בעבודת נשים, אם היא בהיריון או לא בהיריון, אתה לא יכול לדעת את זה באכיפה יזומה, ואתה גם לא תשאל עובדת אם היא בהיריון או לא.
<רבקה מקובר: אבל אתה כן יכול, כאשר קבלן כוח אדם פונה אלינו לבקש היתר - - -
<רן מלמד: יש לי חדשות בשבילך: רובם לא פונים אלייך לבקש היתר.
<רן מלמד: כשאני אציג את הדברים אני אראה לך.
<רן מלמד: את צריכה לחשוב על דרך - - -
<קריאה: ולא רק זה: גם רוב הנשים שפוטרו בלי היתר לא פונות להתלונן.
<קריאה: או שלא יודעות, או שמפחדות להיכנס להליך ארוך, או שמפחדות מהמעסיק הבא - - -
עליזה לביא: אני רוצה לעבור ל - - -
<רוית טיחובר: אפשר להשלים כמה מילים?
<מאירה בסוק: סליחה, אליי מגיעים 161 בשנה.
<מאירה בסוק: אז 161 זה - - - ?
<רוית טיחובר: רציתי לציין שלגבי החוק להגברת האכיפה, דיברנו על כך שיש הליך מהיר יותר, הסנקציה המינהלית, שניתנת על ידי מפקח עבודה.
<רוית טיחובר: בחוק להגברת האכיפה יש 54 הוראות, שמחולקות לשלושה חלקים, לפי סוג ההפרה ולפי החומרה שלה.
<רוית טיחובר: פיטורי אישה בהיריון נכנס לחלק השלישי בתוספת השנייה.
<רוית טיחובר: לכל חלק כמובן יש סנקציה שונה:
<רוית טיחובר: החוק קבע 5,000 שקלים להפרה של הוראה שנמצאת בחלק הראשון של התוספת השנייה, 20,000 על החלק השני, ו-35,000 שקל על החלק השלישי.
<רוית טיחובר: פיטורי אישה בהיריון וצמצום משרה – ההוראות האלה נכנסו כמובן לחלק השלישי, של 35,000 שקל.
<רוית טיחובר: בנוסף - - -
תמר זנדברג: זה לא קנס, זו מתנה.
תמר זנדברג: את כאילו אומרת לו שב-5,000 שקל הוא משתחרר.
<רוית טיחובר: 35,000 שקל.
תמר זנדברג: 35,000 שקל למעסיק אחד?
<רוית טיחובר: כן.
תמר זנדברג: ולמי הוא משלם את זה?
<רוית טיחובר: לקופת המדינה.
<רוית טיחובר: סנקציה פלילית או סנקציה מינהלית שניתנת על ידי מינהל אכיפה והסדרה - - -
עליזה לביא: אני לא מבינה שום דבר.
עליזה לביא: אני מבקשת לשמור על רשות דיבור, אחרת אני אהיה הרבה יותר לא נעימה.
עליזה לביא: בבקשה, תסיימי את הדברים, אני רוצה לעבור לשקופית הבאה, הזמן בורח לנו.
<רוית טיחובר: רק עוד מילה אחת:
<רוית טיחובר: בחוק להגברת האכיפה נקבע גם נוהל התראות, שבו יש נספח ב': הוראות שהחוק לא חל לגביהן.
<רוית טיחובר: זאת אומרת, גם אם זאת הפרה ראשונה שלו, לא תינתן התראה מינהלית, אלא עיצום כספי.
<רוית טיחובר: הוראות פיטורי אישה בהיריון או צמצום משרה נכללות בנספח ב' לנוהל התראות.
<רוית טיחובר: מעביד שפיטר אישה בהיריון בידיעה שהיא בהיריון – אין לו זכות לקבל התראה מינהלית, הוא יקבל מיד עיצום כספי.
<רוית טיחובר: הנוהל עצמו בא לעודד את הפנייה, הוא אומר שמעסיק שלא ידע בזמן הפיטורים על כך שהאישה הרה, וסמוך לכך שנודע לו הוא החזיר אותה לעבודה – הסנקציה תהיה התראה ולא עיצום כספי.
<רוית טיחובר: זאת אומרת, גם בנוהל התראות עצמו יש עידוד של המעסיק להחזיר אותה לעבודה.
עליזה לביא: תום שניר, היועץ המשפטי שלנו, בבקשה.
<תום שניר: לגבי העיצומים הכספיים, אמרת שהסנקציה הכי קשה לפי החוק זה 35,000 שקל.
<תום שניר: כמה מהעיצומים שנתתם הם עיצומים על הפרות חוזרות, והאם היה מעבר מהמסלול של עיצומים כספיים למסלול של אכיפה פלילית עקב אי ציות להוראות החוק?
<רוית טיחובר: אז שוב, אנחנו עובדים בהתאם לנוהל הפניית תיקים לאכיפה פלילית, שמפורסם באתר מינהל הסדרה ואכיפה.
<רוית טיחובר: הניתוב הזה נעשה לפי מספר קריטריונים, למשל היקף העבירה וכמובן המעסיק המפר.
<רוית טיחובר: אין לי נתונים מדויקים, אבל לדעתי לא נעשתה עדיין הפניה בתהליך הפלילי בשל הפרה חוזרת.
<תום שניר: מכל הפניות – ובשקף הקודם ראינו שיש מספר רב של פניות – למה יש מספר מאוד מועט, בערך 10%, של כתבי אישום?
<תום שניר: בגלל שזה נגמר בעיצומים כספיים?
<רוית טיחובר: כן...