GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<לילך יחזקאל: כל אישה שנכנסת לקורס מבצעי, מבחינתנו זה פריצה, כי היא נכנסת לתוך תחנה חדשה, שלא בהכרח הייתה שם אישה, וזו פריצת דרך.
<לילך יחזקאל: הדרגות במהלך הכבאות, אז קודם כל יש את הפאן של לוחמות האש, כשאנחנו מדברים על בין כבאי לסמל, זה הדרגות, ובתפקידי מנהלה אנחנו מדברים על א"בד ועד דרגות להב.
<לילך יחזקאל: זאת אומרת דרגות להב זה דרגות קצונה, שזו דרגה אחת יותר ממני.
<לילך יחזקאל: זה מבחינת הדרגות במערך.
<לילך יחזקאל: אנחנו 291 נשים, שהן 12% מכל מערך הכבאות.
<לילך יחזקאל: 5 נשות תקציב, יש לנו פה גם אשת תקציב.
<לילך יחזקאל: רמ"די תקציבים, יש לנו 15 אנשי מטה והנהלה, יועצות משפטיות – היועצת המשפטית שלנו פה גם כן, הערכת סיכונים.
<לילך יחזקאל: יש לנו 16 עובדי מנהלה, 18 לוחמות אש, שזה יפה מאד.
<לילך יחזקאל: יש לנו 30 הנדסאיות ומפקחות מניעת דליקות, שהן יכולות בקורס הקרוב, או בקורס של שנת 2015, לצאת לקורס קצינים ולתת מענה ללקוח בצורה יפה יותר או מכובדת יותר.
<לילך יחזקאל: יש לנו 93 סמלות מבצעים, אלה המוקדניות למעשה, ו-99 רכזות לשכה.
<לילך יחזקאל: זאת אומרת המעמד של הנשים אצלנו הוא פלח מאד מאד נכבד, שהוא הולך על כל מגוון השירותים שמערך כיבוי אש נותן.
<לילך יחזקאל: אז באמת, האקדמיה ללשון שינתה את השם מכבאית ללוחמת אש.
<לילך יחזקאל: קליטת לוחמות האש, זה משנת 2004.
<לילך יחזקאל: תהליכי המיון שלהן: הן עוברות תהליכי מיון בדומה, בזהה לגברים, רק עם איזה שהוא שינוי לצורך התאמה לגוף הפיזיולוגי של האישה.
<לילך יחזקאל: לדוגמא, בוחן בר-אור.
<לילך יחזקאל: נכון להיום אנחנו מדברים על 18 לוחמות אש, שזה 1% מכלל הלוחמים.
<לילך יחזקאל: בקורס הכבאים האחרון, כמו שאמרתי, יש לנו את שתי הבנות שסיימו פה בהצלחה; וציינתי גם שיש לנו שלוש לוחמות אש שסיימו קורס מפקדי צוותים ואנחנו באמת צופים להן עתיד פיקודי בתחום המבצעי.
<לילך יחזקאל: להיות אישה בתוך מערך הכבאות, בתור לוחמת אש, אני לא אדבר בשמן, אנחנו עובדים עם גברים, ולא רק העבודה עם הגברים, אלא גם הצורך להיות אמא הוא קיים.
<לילך יחזקאל: אנחנו מפלחים את החסמים לשני דברים.
<לילך יחזקאל: קודם כל החסם הראשון זה שאין הרבה ביקוש לנשים להתגייס לתוך מערך הכבאות, ואני אתן דוגמא.
<לילך יחזקאל: בגיוס האחרון הגישו מועמדות קרוב ל-4,900 איש, שמתוכם היו 65 נשים.
<לילך יחזקאל: לבסוף, מי שצלח את הקורס והגיע למעמד סיום הקורס, לעמוד שווה בין שווים, זה שתי הבנות האלה פה.
עליזה לביא: איך שמעתן על האפשרות לשרת או לעבוד במכבי אש?
עליזה לביא: איך שומעים על זה?
עליזה לביא: אני בחיים לא שמעתי על זה, וגם לא הייתי חושבת על זה.
<חגית מלכה: האמת היא שאני שמעתי מידיד, שכן, מישהו שגדלתי איתו בשכונה, שאבא שלו היה כבאי והוא ואחיו גם נכנסו למערך.
עליזה לביא: איפה גדלת?
<חגית מלכה: אני בצפון, בקריית מוצקין.
<חגית מלכה: הם אמרו לי, מההיכרות שלהם איתי בתור ילדה, באופי שלי, אמרו לי שזה יהיה קטן עלי, שאני אהיה מסוגלת לזה, ומסתבר שהם צדקו.
עליזה לביא: אוקיי, מודל חיקוי.
עליזה לביא: ואיפה את שמעת?
<חן אוליאל: שמי חן אוליאל, אני מאילת.
<חן אוליאל: הייתי לוחמת אש בצבא.
עליזה לביא: יש למישהו נתון כמה יש לנו בצבא?
<ינון: בחיל האוויר יש 70 מתוך 230, 30%.
<חן אוליאל: אני שמעתי על אסון הכרמל כשהייתי בחו"ל, ומאז נפתחה באמת המודעות לכבאות, ופשוט הגשתי מועמדות, צלחתי את כל השלבים ואני פה.
עליזה לביא: כן, שלום אדוני.
עליזה לביא: אנחנו שומעים כאן ואני שואלת את הבנות, מי שסיימה לא מזמן קורס קצינות - - -
<חן אוליאל: לא, קורס לוחמות.
עליזה לביא: לוחמות.
עליזה לביא: אני לומדת.
עליזה לביא: שאלתי אותה מאיפה היא שמעה על זה, כי כשאני הייתי צעירה לא ידעתי שאפשר לשרת או לעבוד או להיות.
עליזה לביא: אני לומדת עכשיו על דפוסי ההנגשה של הידע, כי אני מבינה שבקורס האחרון פנו 4,900, ומתוכן היו רק 65 נשים, אז אני רוצה ללמוד על דרכי המידע.
<חן אוליאל: אני באמת קיבלתי את המודעות מאסון הכרמל.
<חן אוליאל: הגשתי מועמדות, עברתי את כל השלבים כמו כולם, ואני פה היום.
<לילך יחזקאל: יש לנו את נינה שנמצאת גם שנתיים וחצי בשירות, שהיא כבר בפנים.
עליזה לביא: שאת התחלת גם כלוחמת?
<נינה לידיגוסטר: אני התחלתי גם כלוחמת.
<נינה לידיגוסטר: אני בעצם מהמחזור הראשון של המשרד לביטחון פנים, מיד אחרי אסון הכרמל, אז התחילו בעצם גיוסים, אז אני מהמחזור הראשון של המשרד לביטחון פנים; וכמו כולם ניגשתי למבחנים עם מוטיבציה באמת גבוהה ועשיתי את כל המוטל עלי, מינימום כמו כולם, מינימום כמו כל הלוחמים ואף יותר.
<נינה לידיגוסטר: יש איזו שהיא נטייה להראות שאנחנו שוות בין שווים ואפילו לתת קצת יותר.
<נינה לידיגוסטר: אני שנתיים וחצי במערכת, וברוך השם טוב לי ואני מרוצה שהגעתי.
<נינה לידיגוסטר: בעצם אני ראיתי מודעה וחיפשתי איזה שהוא שינוי כיוון, שינוי תעסוקתי וזה בדיוק התאים לי, האתגר והמאמץ הפיזי.
<נינה לידיגוסטר: אני שמחה שאני נמצאת כאן היום, וכן ירבו.
עליזה לביא: מה זה אומר להיות לוחמת אש?
עליזה לביא: תספרי לנו, תנסי לתת לנו את החוויה הזו.
<נינה לידיגוסטר: קודם כל זה להיות בעיקר כמובן, כמו שראינו, אבל לא ידעתי שזה 1%, תיארתי לעצמי שאנחנו מעט, אבל אני חושבת ש-1% מובחר, אם מותר לי לציין.
<נינה לידיגוסטר: זה לעבוד עם גברים מהבחינה הזו, אבל אני באמת משתדלת וגם מההיכרות שלי עם שאר הלוחמות, זה לעשות בדיוק את אותו הדבר ולא לבקש עזרה, לתת את המקסימום.
<נינה לידיגוסטר: באירועים מבצעיים, שהם פחות, הרי השגרה היא הרוב, השגרה, האימונים, ההדרכות, יש סדר יום מאד מסוים בתחנה.
<נינה לידיגוסטר: לתת את המקסימום.
<נינה לידיגוסטר: יש אדרנלין, יש כוחות שלא ניתן לתאר מאיפה הם מגיעים באירוע, בעלייה לקומות גבוהות, באמת.
<נינה לידיגוסטר: אני אישית נותנת את המקסימום ומשתדלת להצדיק את השם - לוחמת אש.
<נינה לידיגוסטר: הילדה שלי מאד גאה בי, אני גם אמא.
עליזה לביא: גם אני מאד גאה בך.
<נינה לידיגוסטר: תודה רבה.
עליזה לביא: יש תגובות מהציבור כשאת מגיעה וציפו לראות לוחם אש?
<נינה לידיגוסטר: תמיד.
<נינה לידיגוסטר: במדי המיגון שלנו, המדעים שבעצם שאמורים להגן עלינו מפני השריפות רשום השם שלי, אז הרבה פעמים זה מעורר איזה שהן תגובות, אבל מעבר לתגובה הראשונית, את יודעת, זה איזה שהוא הלם, משהו התחלתי, אבל זה עובר מיד אחרי זה.
<נינה לידיגוסטר: אני ממשיכה כמו כולם, כך שאני לא חושבת שזה בעוכריי, זה שאני אישה.
<נינה לידיגוסטר: נהפוך הוא, יש איזה משהו גם מאד אישי, שאנחנו מביאות מעצמנו.
עליזה לביא: מקור לגאווה, אדוני.
<שחר איילון: מקור לגאווה, אין ספק.
<שחר איילון: נמצאות פה שלוש נציגות מת"ן 18, לוחמות אש.
<שחר איילון: מעט מאד לוחמות אש.
<שחר איילון: מקצוע הכבאות ולחימה באש הוא מקצוע גברי בעיקרון.
<שחר איילון: הסיבות הן רבות, בין השאר בגלל שמדובר במשקלים כבדים מאד של נשיאת ציוד, חילוץ אנשים, נושא של 24-48, צריכים להיות 24 שעות, זה קשה לאימהות להניק ולהיות בקשר עם הבית.
<שחר איילון: זה מקצועי גברי, אין ספק.
<שחר איילון: הבנות הללו, שנמצאות פה, ממש נלחמו על הזכות שלהן להיות.
<שחר איילון: הן עברו מבחנים מאד קשים.
<שחר איילון: זה מבחנים גבריים, זה מבחנים של משקלים, של אומץ לב, של בחנים פיזיים, של בחנים מנטאליים.
<שחר איילון: אני מעריך שהנשים אצלנו הן יודעות לנהוג יותר טוב, יותר זהיר מהגברים, יש להן יכולות שהן לגברים.
<שחר איילון: הן חכמות, הן זהירות, הן מדויקות והן מתוחכמות, ואני מעריך שבעתיד אנחנו נקלוט לוחמות אש נוספות.
<שחר איילון: כמות הפניות אלינו היא מצומצמת, הן רואות את הדרישות, רואות את המבחנים, ואין נהירה של נשים.
<שחר איילון: כפי שנאמר, מתוך 4,600 פונים, היו כמה עשרות נשים ומ-124 לוחמים שסיימו את הקורס אתמול, יש שם שתי לוחמות.
<שחר איילון: בגדול זה מקצוע גברי.
<שחר איילון: אנחנו עושים את הכל כדי לקלוט אותן בשמחה וברצון בתחנות, זה לא פשוט.
<שחר איילון: צריך לתת להן ולאפשר להן את הפרטיות, את הנוחיות ואני חושב שגם בסופו של דבר לכבד את הצרכים שלהן כאימהות וכנשים.
עליזה לביא: אבל אדוני, אתה יודע, שמענו כרגע את הנתון בצבא, על חיל האוויר, האחוזים שם שונים לגמרי.
עליזה לביא: איך אתה מסביר את הפער את הזה בין לוחמות אש בצבא, ללוחמות אש במערך הכבאות?
<שחר איילון: אני חושב שגם הצבא וגם משמר הגבול עברו תהליך מאד ארוך עד שקלטו את הלוחמות הן כמדריכות וגדודי הקרקל שהוקמו וגדודי לוחמות משמר הגבול, שבהם הוסיפו להן גם שנה נוספת לשירות, כדי שיהיה שם רצף, כמו לוחם גבר.
<שחר איילון: סך הכל זה תהליך מאד ארוך.
<שחר איילון: בכבאות זה תחילתו של תהליך.
<שחר איילון: אני מתאר לעצמי שאם נשב כאן בעוד עשור, אנחנו נראה הרבה יותר לוחמות אש, ויכול להיות שבכלל נצטרך לאולם אחר, לבחינת מעמדו של הלוחם-כבאי.
עליזה לביא: אדוני, 10 שנים זה הרבה מאד זמן.
עליזה לביא: כלומר, אני חושבת ותיכף נשמע גם מנציג חיל האוויר כאן, קיימת עתודה, כלומר יש נשים שמשרתות בצבא.
עליזה לביא: אני, מהמעט שהכנתי את עצמי לדיון הבוקר, אני תוהה עד כמה נשים יודעות בכלל על האפשרות להיות לוחמת אש.
עליזה לביא: כלומר, איפה ההנגשה של הידע?
עליזה לביא: שמענו פה על התגייסות דרך מודל חיקוי שהיה בשכונה שהציע, זיהה, זה פחות או יותר המודלים שאנחנו מכירים; או על איזו שהיא הבנה כזו או אחרת, אבל איך אנחנו מאפשרים לבנות שישרתו בצבא, או בעצם מאפשרים ידע, כי הנתון הזה של 4,900-מול 65, משהו פה בתהליך הגיוס לא נכון.
<שחר איילון: אנחנו נמצאים בכל אתרי האינטרנט.
<שחר איילון: הפרסום שלנו לקראת גיוס מפורסם בכל הרשתות, כפי שעובדי מדינה.
<שחר איילון: אנחנו למעשה עובדי מדינה ונציבות שירות המדינה מפרסמת את המכרז הזה לכולם.
<שחר איילון: כולם מחכים, כולם ממתינים למכרזים, ומבחינת מבחנים שלהן בקבלה, לא רק שהן צריכות לעשות את כל המבחנים כמו כולם, יש להן נקודת זכות, בונוס, כדי שיוכלו להתגייס יותר נשים.
עליזה לביא: שמה היא?
<שחר איילון: יש להן תעדוף בוועדות.
<שחר איילון: אם למשל לוחמת אש או לוחם אש יהיו באותה סיטואציה, באותן תוצאות, נקבל את הלוחמת.
<שחר איילון: לכן זה קודם כל, גם חלק מהוועדה הזאת שמפרסמת את העניין לוחצת, והנושא הזה בשידור, הנושא הזה של לוחמות אש.
<שחר איילון: מבחינת המבחנים, אם יהיו מבחנים שבהם לוחמות אש או נשים יהיו ברמה יותר טובה מגברים במבחנים עצמם, אז למעשה כל הקורס יהיה נשים, כי אין כאן מכסות.
<שחר איילון: להיפך, הכל פתוח, אנחנו לא נמצאים במכסות.
<שחר איילון: יעידו הבנות, זה לא קל.
<שחר איילון: לא קל.
<שחר איילון: זה קורס של כמה חודשים, תנאי קסרטין, זה אחרי שהן סיימו צבא, זה לא בגילאים של חובה.
<שחר איילון: העסק הזה הוא עסק שמחייב הרבה מאד הקרבה.
<שחר איילון: ולכן מבחינתנו, מבחינת מערך הכבאות, המערך פתוח במלואו לגבי הפרסום.
<שחר איילון: את אומרת, אולי לא באו הרבה למבחנים כי לא ידעו שיש כאן מבחנים.
<שחר איילון: אנחנו נעשה מאמץ נוסף כדי לפרסם את זה בין ארגוני הנשים, בין מערכות שהן אינטרנטיות, וכל המידע הזה יובא לידיעת הציבור.
<שחר איילון: אני חושב שגם בוועדה הזאת, כאן, זה חשוב מאד לדעת, שמבחינת מערך כיבוי האש, יש למעשה כרטיס כניסה לכל אישה.
עליזה לביא: גם כרטיס כניסה, וכמו שאמרת עכשיו ,יש תעדוף.
עליזה לביא: כלומר, יש הבנה ל - - -
<שחר איילון: יש להן נקודת בונוס.
<שחר איילון: לא רק להן - יש גם לאתיופים, יש גם למוסלמים, יש עדיפות מקפחת, שעליה הכריזה הממשלה, הכריזה מדינת ישראל, ואנחנו עושים את הכל כדי שיהיו יותר לוחמות אש.
<שחר איילון: צריך לדעת עוד דבר אחד, הנושא הזה מאד מאד תלוי גם בהתנהגות של לוחמות האש.
<שחר איילון: כאשר נשים תראינה ותצגנה יכולת שהן לא מבקשות שום זכאות מיוחדת, הן כמו כל אחד, הן עושות מאמץ מיוחד, הן גם יזכו לכבוד הזה אצל הלוחמים, שיגידו רבותי, מבחינתנו אין טאבו, אין מניעה.
<שחר איילון: אנחנו רואים בהן ללא הבדל מין, לוחם אש לכל דבר.
עליזה לביא: אולי תציג לנו את האנשים שנמצאים לידך?
<שחר איילון: מי שנמצא איתנו זה קודם כל הרב שלנו, שגם בתנ"ך הוא יודע להקריא ולדעת על נשים גיבורות בתנ"ך, ששמשו גיבורות, כך שהוא לתת לנו את כל המובאות.
עליזה לביא: עשיתם שיעורי בית.
<שחר איילון: ונמצאת איתנו כאן אישה, בדרגה בכירה.
<שחר איילון: היום היא תקבל את הדרגה כאן בכנסת, דרגה כמו סגן אלוף, של טפסר משנה, רונית.
<שחר איילון: רונית, לי נעמת, והיא למעלה מ-30 שנה בכבאות.
<שחר איילון: היא מלווה את מערך הכבאות למעלה מ-30 שנה.
<שחר איילון: היום כאן בכנסת, במעמד - - -
עליזה לביא: מה תפקידה של רונית?
<שחר איילון: היא אחראית על תחום ההכשרה וההדרכה, והיא יד ימינו של מפקד בית הספר - - -
עליזה לביא: הכשרה והדרכה של לוחמים?
<שחר איילון: של לוחמי האש.
עליזה לביא: ואת עצמך היית לוחמת?
<רונית דאחן: אני לא הייתי לוחמת, אבל עברתי את כל מסלולי ההכשרה.
<רונית דאחן: אני הגעתי לבית הספר, עבדתי בבית הספר כל השנים, וכדי להפוך לאוטוריטה מקצועית, אני הגעתי לפני 30 שנה, זה לא היה פשוט ולא היה קל - - -
עליזה לביא: איך אתה הגעת למכבי אש?
<רונית דאחן: באקראי, ממש באקראי.
<רונית דאחן: אבל כדי לעשות את התפקיד שלי כמו שצריך, עברתי את כל מסלולי ההכשרה מקורס כבאים, כשזה נקרא כך בעבר, היום זה קורס לוחמי אש, בעבר קראו לזה קורס כבאים, ועד קורס הקצינים, עברתי את ההכשרה המקצועית.
<רונית דאחן: אני חושבת שהמערך הזה באמת פתוח לקבל את כל לוחמות האש, ונעשים גם מאמצים, אני חושבת שכן נעשים מאמצים לתת תעדוף לנשים.
<רונית דאחן: המערך שלנו עושה תעדוף לקבלת נשים.
<שחר איילון: ישנו כאן תומר, כשתומר למעשה מטפל במתנדבים צופי אש.
<שחר איילון: בתוך צופי אש וצופות אש.
<שחר איילון: זאת אומרת אם אנחנו מכניסים את הלימוד, את ההסברה, את הכמיהה למקצוע כבר דרך המתנדבים בגיל בית הספר, אז למעשה - - -
עליזה לביא: ממש כמו צופי ים יש גם צופי אש?
<שחר איילון: יש לנו מאות צופי אש, שהם נמצאים בתחנות מגיל 15 עד 18, וזה היה בעבר גם כמחויבות אישית של משרד החינוך, וזה בשעות אחר הצהריים, כדי לא להפריע להם ללימודים.
<שחר איילון: הם נמצאים חבורה שלמה, עם צופות אש.
<שחר איילון: לכן זה נכנס כבר בשלב הראשון של בית הספר, כך שמי שמשתחררת מהצבא, יכול להיות שהיא רוצה אחר כך להמשיך.
<שחר איילון: יש לנו גם מילואימניקיות.
עליזה לביא: שהן הבנות שלרוב מגיעות, לא?
<שחר איילון: לא, יש לנו מילואימניקיות, והמילואימניקיות האלה מגיעות למעשה דרך העורף.
<שחר איילון: המילואימניקים של העורף, הכבאים הכתומים, משרתים אצלנו בכיבוי.
<שחר איילון: הם עושים את המילואים אצלנו, הם עושים את הקורסים אצלנו, ולכן בתוכם יש גם לוחמות אש במילואים, והן למעשה מילואימניקיות.
<שחר איילון: יש לנו עוד 270 נשים פרושות במערך.
<שחר איילון: לילך היא קצינת רווחה, יש לנו עוד נשים רבות בתוך המערך, מהיומנאיות, מהנדסות, הנדסאיות, מומחים לניטור.
<שחר איילון: המערך הזה יש לו הרבה מאד נשים והוא נמצא למעשה פרוש בכל הארץ, כך שנשים, מבחינת מקום המגורים שלהן, אין להן מגבלה שהן צריכות לנסוע למקום מסוים.
<שחר איילון: הן יכולות לשרת בכל מקום, צמוד למקום מגוריהן.
<שחר איילון: מי שנמצא פה גם זה מפקדי תחנות, יש כאן מפקד תחנת עפולה, יש מפקד תחנה של כל הצפון, זה בקריית שמונה, הגולן והגליל, רמת הגולן, האזור של קריית שמונה.
<שחר איילון: יש לנו מבקר, אבינועם, המבקר, יש לנו ביקורת על התהליכים.
<שחר איילון: אחראים של המניעה.
<שחר איילון: מניעה זה תהליך מאד מאד חשוב, ובתוך מערך המניעה יש עשרות נשים, שהן למעשה מחנכות, הן עושות את המניעה על פי רישוי עסקים, רובן מהנדסות, הנדסאיות, בעל תארים אקדמאיים, כך שהיד הנשית מורגשת כמעט בכל מקום במערך.
עליזה לביא: מרשים, בהחלט מרשים, אבל טעון שינוי מגדרי, בהחלט.
עליזה לביא: כלומר, גם עם כל הנתונים שכרגע מוצגים, דיברנו ואני באמת אשמח שדלית, מנהלת הוועדה שלנו, תקבל אולי נתונים מסודרים משהו כמו עוד שנה לגבי התהליכים?
עליזה לביא: אני מאד אשמח לעקוב אחרי זה.
<שחר איילון: אין בעיה.
<שחר איילון: יכול להיות שבמכרז הבא תהיה נציבת כבאות.
<שחר איילון: זה תפקיד שפתוח במכרז.
עליזה לביא: לא, לא, חלילה אדוני.
עליזה לביא: אני עם כל ההערכה באמת, וזו גם הזדמנות לבוא ולומר תודה.
עליזה לביא: אני חושבת שאין אזרח ואזרחית במדינת ישראל שאין להם מקום טוב בלב, וזאת הזדמנות נהדרת להודות לכם על העבודה, על הזמינות, על המסירות.
עליזה לביא: אני יכולה לשתף באירוע שהיה אצלנו לפני שנה, שבלון גז כנראה היה פתוח, לא היינו בבית והשכנים הזעיקו את מכבי האש, והחלון שפרצו, עשו את זה בצורה מאד עדינה ומאד נעימה, וזו הזדמנות לומר תודה.
עליזה לביא: זה היה בתחנת ירושלים.
עליזה לביא: אז אני בטוחה שלכל אחד יש את המקום הטוב בלב לכם, שאתם באמת תמיד לטובת האזרחים, עם הפנים ועם מאור הפנים, וגם כשהתקשרתי להגיד תודה וסליחה, באמת ההתייחסות הייתה נפלאה.
עליזה לביא: לפני כמה שנים הייתי בהופעה בניו יורק, ושם פתחו את ההצגה בזה שהקימו את כל הכבאים שנמצאו באולם על הרגליים, והקהל הודה ומחא כפיים.
עליזה לביא: אז זו הזדמנות באמת להודות לכם על הכל, אבל, לבוא ולשמוע על שיפור מגדרי גם בגיוס, גם במודעות, גם בתפקוד.
עליזה לביא: אני רוצה יותר לוחמות אש, לפחות אלו שבוחרות ורוצות לבוא ולשרת.
עליזה לביא: אולי נשמע מה קורה בצבא, לפני שנחזור אליך?
<ינון: אני לא מדבר בשם הצבא.
עליזה לביא: אה, אוקיי.
עליזה לביא: אז אני טירונית.
<ינון: אני אפרט.
<ינון: שמי ינון, אני ראש ענף התגוננות והיערכות במחלקת ההגנה של חיל האוויר, וחלק מהמשימות שאני אחראי עליהן זה תחום כיבוי האש.
<ינון: היסטורית בחיל האוויר, כיבוי האש, האוריינטציה שלו הייתה כיבוי אש תעופתי, מטוסים שמתרסקים, רק שבאחרונה, בעשור האחרון המושג הוא רציפות תפקודית.
<ינון: רציפות תפקודית מבצעית בתחום כיבוי אש הוא חלק בלתי נפרד מהתחום הזה.
<ינון: זה תחום מקצועי, מציל חיים בחזית העשייה המבצעית.
<ינון: בחיל האוויר נשים בתחום מאז שנת 2002, זה בערך קצת אחרי השנים שהתחילו להיות לוחמות צוות אוויר בחיל האוויר, וחיל האוויר נושא את הדגל של השוויון המגדרי, ותחום כיבוי האש הפך להיות כזה שמקבל לתוכו נשים.
<ינון: יש איזה שהוא סינוס, יותר או פחות, אבל אנחנו נמצאים היום במצב שמתוך 230 כבאים בכלל, 70 מהם הן נשים.
<ינון: תנאי הסף הם זהים לגברים בהקשר לפרופיל וקב"א, ותנאי השירות הם בהתאמה מלאה לכללי השילוב הראוי, אם המושג הזה מוכר לך?
עליזה לביא: אני מגיעה משוויון בנטל שכבר היה הבוקר, כן .
<ינון: זהו, השכירות המבצעית היא מלאה, ללא הבדל.
<ינון: צריך להגיד את האמת, כמו שגם אמר הנציב: גם בתחום האזרחי, גם בתחום הצבאי, זה שם עלינו חישוקים כאלה ואחרים, אבל אין הבדל בדרישות.
<ינון: יש לציין שבקבע, חיילות שמגיעות לשלב הקבע, יש מעט.
<ינון: היו בעבר, כיום אין.
<ינון: זה נובע משני טעמים, אחד זה דורש להגיע לשלב שבו הופכים להיות מפקדי צוותים, אחראי משמרת, קורס פיקודי.
<ינון: כמעט כל הבנות מוותרות על זה, כי זה מצריך חתימה נוספת והשירות הוא שירות חובה.
<ינון: אבל זה לא משהו שעובר בלי שיווק.
<ינון: אנחנו מנסים ללחוץ עליהן.
<ינון: בעבר היו יותר, היום יש פחות.
<ינון: מקצועות, אז יש לנו כבאיות ויש נהגות של רכבי הכיבוי.
<ינון: נהגות יותר מגיעות גם לקבע, כי זה תחום מקצועי שהן מחוברות לכך יותר.
<ינון: ובעוד מילה נציין, בחייל האוויר, צה"ל, הסוגיה של מעמד, אז אצלנו לא קוראים להם לוחמים באש, או לוחמות באש, וסוגית המעמד היא על המדוכה.
<ינון: מפקד חיל האוויר הנחה עבודת מטה שתגדיר את המעמד מחדש.
<ינון: יש סוגיות שעלו בזמנו לבג"ץ, שמפריעות לצה"ל לקרוא ללוחמים בכל מקצוע, הגדרה של לוחם.
<ינון: יש לזה שובל ארוך של תנאים, שצה"ל צריך לראות שהוא יודע לעמוד בהם.
<ינון: אנחנו לפני זה.
<ינון: עוד לא התחלנו.
עליזה לביא: נחזור אליך, עצרנו אותך.
<לילך יחזקאל: בשמחה.
<לילך יחזקאל: אז כמו שהנציב באמת ציין, יש חסמים ואני אסנכרן את זה יחד עם הנתונים שיש בצבא.
<לילך יחזקאל: הוא אומר שיש 70 לוחמות אש מתוך 240.
<לילך יחזקאל: אצלנו יש 18 לוחמות אש, אבל בהתחשב שהן מסיימות את זמן השירות שלהן של השלוש שנים והן כבר לא כל כך בשלות לתפקד ולהמשיך כלוחמות אש, הן מגיעות להיות לוחמות אש מתוך בחירה, וגם הגיל כבר נכנס לתפקיד.
<לילך יחזקאל: אז גם פה יש איזה שהוא חסם.
<לילך יחזקאל: זאת אומרת נשים שמשרתות לאורך זמן כלוחמות אש, הן מתחתנות ויולדות ילדים, ואז קשה לעבוד במשמרות של 24-48.
<לילך יחזקאל: הן מבקשות לעתים לעבור לעבודת יום, אז אנחנו משתדלים באמת במקום הזה לסייע.
<לילך יחזקאל: אבל יחד עם זאת, אמרתי וציינתי שיש לנו שלוש בחורות שיצאו לקורס מפקדי צוותים, שזו באמת פריצת דרך מבחינתנו, ואנחנו כן צופים להן איזה שהוא מסלול פיקודי.
<לילך יחזקאל: אז אלה החסמים.
<לילך יחזקאל: אנחנו, כשאנחנו מדברות על נשים בתוך מערך הכבאות בתור לוחמות אש, אז באמת חשוב לנו להביא פה לידי ביטוי את הנושא של רווחת הלוחמת.
<לילך יחזקאל: אנחנו משתדלים לתת חדר נפרד לכל לוחמת אש.
<לילך יחזקאל: במידה ויש שתיים בתוך תחנה אז הן ביחד.
<לילך יחזקאל: נותנים להן איזה שהם תנאים להרגיש נוח וטוב, ככה לשלב אותן בתוך תחנת הכיבוי.
<לילך יחזקאל: ב-9 בינואר עתידה להתקיים ועדת בוחנים בנושא שילוב נשים לוחמות במערך, ומהמקום הזה אנחנו כבר נצמח באמת, איך לשלב אותן, לתת להן נהלים להיריון ולידה אחרי חזרתם לתפקוד.
<לילך יחזקאל: אנחנו כן מאמינים בשילוב של נשים, אנחנו בעד.
עליזה לביא: גם אנחנו.
<לילך יחזקאל: מאד.
<לילך יחזקאל: ותסתכלי איזה סגל יש פה.
<לילך יחזקאל: נשים איכותיות מאד.
עליזה לביא: כן, בהחלט התרשמתי.
<לילך יחזקאל: עם הרבה מוטיבציה וכוח ורצון עז להצליח.
עליזה לביא: טוב, אז מאד מאד שמחתי.
עליזה לביא: האם עוד מישהו רוצה לומר משהו?
עליזה לביא: אדוני, חברים?
<שחר איילון: אני רוצה קודם כל להודות לך, עליזה.
<שחר איילון: את יושבת ראש אחת הוועדות שעוסקות היום בתחום הכבאות ויש לנו גם בתחום של עולים, היינו יחד עם חברי הכנסת מירי רגב ודוד אזולאי בוועדה מיוחדת, או ועדת הפנים, בנושא של מעקב אחרי התפתחות הכבאות מאז שחוקק החוק החדש ונכנס לתוקפו בפברואר, והנושא הזה שנמצא כאן בדיון, הוא חלק מיום שלם שאנחנו עושים.
<שחר איילון: אז נגיד לך כחברת כנסת, שאנחנו גאים בכם שלקחתם יום כזה, עצרתם והבטתם בעין בוחנת על מערך קטן, 2,200 איש, קטן מאד על גודלה ואתגריה של מדינת ישראל, והסתכלתם ב-zoom in, גם על נושא של תפקוד נשים ושילובן בתוך המערכת הזאת.
<שחר איילון: אז באמת תודה.
<שחר איילון: נגיד לך תודה ולחבריך חברי הכנסת.
עליזה לביא: תודה, ובאמת הוועדה היא בית.
עליזה לביא: אנחנו נשמח פה לארח אתכם.
עליזה לביא: עכשיו אנחנו מכירים ויודעים, זה כבר לא איזה משהו שאני שואלת רגע, מה הם רוצים?
עליזה לביא: אז באמת מה שנוכל לסייע, לעזור.
עליזה לביא: אתם גם מוזמנים לישיבות ועדה שאולי מתכתבות עם נושאים שמעסיקים אתכם.
עליזה לביא: בלא מעט מהנושאים שאת הזכרת, אולם עבודה, תנאים ועוד ועוד, אנחנו נשמח מאד לצרף אתכם לרשימת המוזמנים של הוועדה, ובנושאים שתרגשנה, תרגישו אתם - שיש מקום.
עליזה לביא: אולי כדאי שתהיה נציגה שלכם בוועדה, כמו שלארגונים נוספים יש – למשטרה, לקבוצות אחרות, בשמחה רבה, אנחנו נשמח מאד, ותציעו גם לנו נושאים שמשתלבים עם הנושאים של הוועדה - ברוכים הבאים.
עליזה לביא: הרבה הצלחה ותודה על הכל.
עליזה לביא: להתראות והמשך יום נעים.
דוד צור: כמה יש פה?
<נעמה ריבלין: המקום יכול לאכלס עד 24 מיטות.
<נעמה ריבלין: התכנית הלאומית הגדירה 15 נשים.
דוד צור: וזה מלא?
<נעמה ריבלין: בימי חורף קשים המרכז הזה מלא, כל המיטות נפתחות וזה גם בשיטת המיטה החמה.
<נעמה ריבלין: בממוצע בדרך כלל ישנות 13 נשים, 15 נשים בלילה.
<נעמה ריבלין: ביום ישנות נשים אחרות.
<נעמה ריבלין: בממוצע יש ימים שאנחנו מטפלים ב-30 נשים שונות בדירה.
<נעמה ריבלין: היו גם תקופות שהיו יותר, היו תקופות שהיו פה 35-40 נשים שונות בדירה.
<נעמה ריבלין: זה אומר שהן יכולות לבוא גם אפילו לארוחת צהריים אבל לא לישון כאן.
<נעמה ריבלין: זאת בעצם תחנת רכבת.
<נעמה ריבלין: בשעות הבוקר לפעמים יש פה יותר, לפעמים פחות.
<נעמה ריבלין: עכשיו, חלקן יצאו כנראה לעבוד בלילה, חלק עובדות וישנות ביום, חלק הפוך.
<נעמה ריבלין: יש נשים שהתהליך לוקח להן גם שנתיים ושלוש וארבע מהיום שהכרנו אותן בדירה עד שהן יצליחו לעלות על גמילה ולהגיע אלינו למסלול השיקומי.
<נעמה ריבלין: אני יכולה להגיד לכם שהיום בהוסטל יש לנו מתוך 12 נשים, אני חושבת שספרנו 9 נשים שהיו בדירת חירום.
<נעמה ריבלין: זאת אומרת במסלול הזה צריך הרבה אורך רוח וזמן, אבל נשים בסוף משתלבות.
שולי מועלם-רפאלי: יש איזה הגדרות מה מותר פה, מה אסור.
<נעמה ריבלין: אני אתן ליפעת תיכף לספר על ההתנהלות של הדירה.
<נעמה ריבלין: אני רק יכולה להגיד שבבסיס הן יכולות ל - - -
<קריאה: מה אמרת על 9 נשים?
<קריאה: 9 נשים שהן מה?
<יפעת: 9 נשים שהיו פה בדירת חירום ו - - -
<נעמה ריבלין: שנמצאות היום.
<נעמה ריבלין: יש הרבה יותר מ-9, נמצאות בנקודת הזמן הזאת, כרגע, בהוסטל שלנו.
<נעמה ריבלין: יש גם נשים שנמצאות בשיקומים אחרים, ב'אופק נשי' בחיפה, אנחנו לא מפנים רק להוסטל שלנו, או בקהילה טיפולית יש לנו נשים שנמצאות ב'רוח במדבר'.
<נעמה ריבלין: אני אומרת שרק בהוסטל שלנו מתוך 12 נשים נמצאות 9 נשים שעברו.
<נעמה ריבלין: תיכף יפעת תסביר.
<נעמה ריבלין: הכלל הבסיסי כאן הוא, לשאלתך, לא להשתמש בסמים בדירה, לא אלימות, הן לוקחות חלק בניקיון הבית, בתהליך שגם מחבר אותן, שהן ירגישו שייכות.
<נעמה ריבלין: אני אתן ליפעת, ואחר כך נטלי תספר קצת על הסיורים שלנו ועל קו הסיוע שאנחנו מפעילים מפה.
<יפעת: אז באמת, כמו שנעמה אמרה, הבית הזה הוא התחנה הראשונה עבור הנשים האלה, כל הנשים שמגיעות לכאן אלה נשים שעדיין נמצאות בזנות, עדיין משתמשות בסמים וכולן דרות רחוב והמקום הזה בעצם הופך להיות איזה שהוא בית עבורן.
<יפעת: זאת אומרת אלה נשים שבאופן יומיומי הן שורדות את החיים שלהן, הן עוברות מין תהליך של מלקוח לסם, מלקוח לסם, מלקוח לסם, והדירה הזאת מנסה לתת להן קצת איזה שהוא מרחק מההישרדות היומיומית שהן חוות בחוץ.
<יפעת: מה שאנחנו בעצם מנסות לתת להן, בבסיס של המזעור נזקים זה באמת מקום לישון, לאכול, להתקלח, לנוח קצת מהזוועות של היום יום ובעצם דרך הדברים הבסיסיים האלה לנסות לעזור להן לצאת מהעולם של הזנות.
<יפעת: וכמו שנעמה אמרה, לצאת מהעולם של הזנות זה תהליך שהוא מאוד מאוד ארוך ומאוד מורכב, בהיבט הזה שהנשים האלה לא ממש מצליחות לחשוב על עצמן ולהתארגן ולדאוג לעצמן, כשזה מתחיל באמת בכל מה שקשור לתהליך הרפואי, של ללכת לקופת חולים ולבדוק שאת בריאה ושהכול בסדר, ושאם כואב לך הראש או כואבת לך הבטן אז את צריכה לקחת אולי איזה שהוא טיפול תרופתי.
<יפעת: תעודת זהות, שזה אחד הדברים שאנחנו מאוד מתעסקים איתו לאורך כל הזמן שהן נמצאות פה, גם בהיבט הזה של הזהות, זאת אומרת שיש לי תעודה שהיא הזהות שלי והחיים שלי, וגם בהיבט הזה שאין לה ערך, לתעודה הזאת.
<יפעת: זאת אומרת זו תעודה שנמכרה, אבדה, נעשתה יותר מפעם אחת ובעצם - - -
<נעמה ריבלין: בשביל מנת סם הן מוכרות גם את תעודת הזהות.
<נעמה ריבלין: אנחנו עושות תהליך של לעזור להן לחסוך שקל לשקל, 120 שקל, להגיע לתעודת זהות ואז ברגע אחד היא רוצה את הכסף בשביל זה, ועוד פעם היא מוכרת.
<נעמה ריבלין: זה נשמע נורא טריוויאלי, ללכת להוציא עם מישהי תעודת זהות, אבל פה בדירה, כשמצליחים להשיג למישהי תעודת זהות זה כבר עשינו כברת דרך משמעותית.
<יפעת: במיוחד שתעודת זהות זה הבסיס לקבל את כל השירותים במדינה, קופת חולים, ביטוח לאומי וכן הלאה וכן הלאה.
<יפעת: בעצם אלה התהליכים הקטנים האלה שאיתם אנחנו מתחילים באמת, ביטוח לאומי, תעודת זהות, קופת חולים, כשכל דבר כזה אנחנו תמיד אומרות שזמן נורמטיבי זה לא הזמן של אנשים שמשתמשים בסמים כי בעצם אומרים לה 'אוקיי, תאספי כסף לשבוע ימים', אבל השבוע הזה מתארך לחודש ולחודשיים ולשלושה חודשים, כי הדבר שהיא יותר מתעסקת בו וכרגע היא מאוד מאוד בתוך זה, ולדאוג לעצמי ולהבין שבעצם מגיע לי משהו שהוא טיפה אחר, זה משהו שהוא כמעט בלתי אפשרי עבור הנשים האלה.
<יפעת: כאן לאט לאט הן מתחילות להבין שמגיע להן משהו ושהן שוות משהו שהוא מעבר ליחסי מין.
<יפעת: הצוות שלנו הופך להיות האמא והאבא שלהן, אבל האמא ואבא הרואות, זאת אומרת אלה שיודעות שהן יוצאות לעבוד בזנות ואומרות להן, 'תשמרו על עצמכן' ונותנות להן קונדומים ומזרקים, כדי שהן תוכלנה לשמור על עצמן באיזה שהוא אופן שם בחוץ.
<יפעת: ואם הן חוזרות עם פנסים כחולים בעיניים, או מכות כחולות במקומות אחרים, אז אומרים להן 'בואי, תלכי לבית חולים, אפשר לעזור לך', 'בואי תגישי תלונה, את לא חייבת לסבול את הדבר הזה'.