GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נתי שילה: כמו שאמרתי בישיבה הקודמת, אנחנו נהיה מוכנים להשתלב בכל דבר שהוא כללי לגבי כולם ולא תופס דווקא את החברות הציבוריות ככאלה.
<נתי שילה: אני פחות אוהב את ההצעה השנייה בה שוב לקחו כמה תאגידים שצריכים לדווח ומחברים את העמותות עם החברות הציבוריות עם תאגידי המים.
<נתי שילה: זה מעין שעטנז אבל גם פה אם הדיווח שלנו הוא על חמשת הבכירים בחברה, אם זה גבר או אישה, אפשר לחיות עם זה וזה לא סיפור בעייתי.
<נתי שילה: מבחינה זאת אין לנו בעיה נוספת מעבר לעניין הזה של ההצעה המקורית.
עליזה לביא: מאיה.
עליזה לביא: את רוצה להגיב על דברים שנאמרו?
<מאיה טאוסינג: שוב, חשוב לי להבהיר שוב, אם זה לא היה ברור קודם לכן.
<מאיה טאוסינג: ההצעה המקורית שעברה, אין לנו אתה שום בעיה.
<מאיה טאוסינג: ברגע שדברים חורגים מהצעות מקוריות ונוגעים לעניינים של יחסי עבודה, זה מורכב וזה דורש ליבון וחשיבה מעמיקה.
<מאיה טאוסינג: כמו שזה כרגע, לפחות ההצעה השנייה, אין לנו אתה בעיה כי זאת כן הצעה שעשינו לגביה תיאומים.
<מאיה טאוסינג: לגבי ההצעה הראשונה וההצעה השלישית, אנחנו לא יכולים להסכים לה.
עליזה לביא: מאחר ואלו הם פני הדברים, אני את שיעורי הבית שלי מבינה שאני צריכה לעשות, אבל כדי להתקדם, בואו נצביע כרגע על שיווי זכויות האישה שכולם מסכימים ונצביע על פילוח מגדרי בדיווחים הקיימים שכולם מסכימים.
עליזה לביא: עד כאן כולנו מיושרים?
עליזה לביא: גם על הדיון אחת לשנה לגביו יש בעיה והתנגדות, תוך התחייבות לתיאום מלא וככל שיהיו בעיות, מקסימום נפצל את זה לקראת קריאה שנייה ושלישית.
<ענת מימון: בנוסח המרוכך.
<ענת מימון: לא בנוסח המלא.
<מאיה טאוסינג: לגבי ההצעה הזאת, אנחנו נצטרך לשמור את הזכות להסתייג.
עליזה לביא: בואי ניתן לענת לקרוא.
<ענת מימון: בקריאה הראשונה אתם לא יכולים להסתייג.
<ענת מימון: אם זה עולה לקריאה ראשונה, אין הסתייגויות.
<ענת מימון: שוב, יש לנו תהליך ארוך עוד בדרך.
<ענת מימון: יש לנו הכנה לקריאה שנייה ושלישית והתחייבות שזה לא ייעשה ללא תיאום וזה יפוצל ככל שצריך לקראת השנייה והשלישית.
<מאיה טאוסינג: שזה יירשם בפרוטוקול שלא הסכמתי לזה ושיהיה תיאום.
<מאיה טאוסינג: אני אקריא את הנוסח עליו אנחנו הולכים להצביע לקריאה ראשונה.
עליזה לביא: לא נקרא את זה פעמיים.
<ענת מימון: אני רוצה להציג את מה שנאמר כאן עכשיו כי זה חשוב.
<ענת מימון: אנחנו הולכים להצביע לקריאה ראשונה על שני הסעיפים לגביהם אין התנגדות.
<ענת מימון: לגבי הסעיף שכרגע עוד נמצא במחלוקת, אנחנו נצביע עליו בנוסח המרוכך שלו לקריאה הראשונה וההתחייבות היא שייעשה הליך תיאום לקראת הקריאה השנייה והשלישית וככל שלא תהיה הסכמה זה יפוצל מנוסח הצעת החוק.
<קריאה: אנחנו מבקשים חמש דקות הפסקה.
עליזה לביא: אני שמחה לחמש דקות הפסקה.
עליזה לביא: אנחנו מחדשים את הישיבה.
עליזה לביא: כדי שנהיה יותר יעילים, מדויקים, מוסכמים, אני רוצה להבהיר שהשולחן הזה בוועדה ידוע בדיאלוג ובעבודה הבונה בו ואני רוצה לפוגג את המתח שהיה כאן בתחילת הדיון.
עליזה לביא: כולנו בסופו של דבר בעד אותה מטרה.
עליזה לביא: אני מעבירה אליך, ענת, את רשות הדיבור.
עליזה לביא: בואי נהיה מדויקות וגם לגבי המשך עבודה ותיאומים כלפי הדברים הנוספים.
<ענת מימון: אני אקריא את הנוסח של מה שאנחנו הולכים להצביע עליו עכשיו לקריאה ראשונה.
<ענת מימון: כשאני אגיע לסעיף הבעייתי, אני אסביר.
<ענת מימון: תיקון חוק שיווי זכויות האישה בחוק שיווי זכויות האישה, התשי"א-1951, בסעיף 6ג3(ג), אחרי "רשות מקומית" יבוא "חברה ממשלתית".
<ענת מימון: הסברתי את הסעיף הזה ולא אחזור עליו.
<ענת מימון: הסעיף השני עליו אנחנו הולכים להצביע פילוח מגדרי בדיווחים קיימים של שכר.
<ענת מימון: 4.
<ענת מימון: תיקון חוק שכר שווה לעובד ולעובדת בחוק שכר שווה לעובדת ולעובד, התשנ"ו-1996, אחרי סעיף 7 יבוא: "7א.
<ענת מימון: פילוח מגדרי בדיווחים קיימים על שכר מעביד שמוטלת עליו חובה לפי דין לפרסם מידע או לדווח על שכר של עובדים ונושאי משרה המועסקים אצלו, יכלול בפרסום או בדיווח כאמור גם התייחסות לפי מין.
<ענת מימון: בנוסח שמופיע בפניכם יש את הסיפא האומרת: ובלבד שיימנע מגילוי פרטים מזהים של עובדים ונושאי משרה אלא אם הם ידועים ממילא, ושאין בכך הפרה של כל דין אחר).
<ענת מימון: בליבון שעשינו מול משרד המשפטים, מכיוון שהנטל כאן הוא רק לציין אם מדובר בגבר או אישה, התייחסות לפי המין, אנחנו לא חושבים שהסיפא נדרשת.
<ענת מימון: כרגע נוריד אותה וככל שבאמת יעלה שצריך את זה, נוסיף את זה בהמשך.
<ענת מימון: הסעיף האחרון עליו אנחנו מצביעים ולגביו אני אומר שאנחנו יודעים שכרגע הוא נתון במחלוקת, יש לגביו התנגדות גם של משרד הכלכלה, גם של משרד האוצר וגם של נשיאות הארגונים העסקיים.
<ענת מימון: אנחנו נצביע עליו בנוסח הרזה יותר מכפי שהובא מלכתחילה כשיש כאן את ההתחייבות של יושבת ראש הוועדה שנאמרה קודם שהתיאום ייעשה לקראת הקריאה השנייה והשלישית וככל שלא תהיינה הסכמות, הסעיף הזה יפוצל ושאר ההצעה תקודם בקריאה שנייה ושלישית.
<עמליה שרייר: גם ההצעה ההיא תקום.
<ענת מימון: יפוצל ויישאר על שולחן הוועדה, כדי שזה לא יעכב.
<אורי שיינין: יתואם גם עם משרד האוצר.
<ענת מימון: הסעיף שעובר כרגע לקריאה ראשונה.
<ענת מימון: בחוק שכר שווה לעובדת ולעובד, התשנ"ו-1996 – אחרי סעיף 3 יבוא "3א.
<ענת מימון: דיון בשיעור השכר של עובדות ועובדים מעביד יאסוף נתונים בדבר רמות שכר של עובדות ועובדים המועסקים אצלו לפי סוגי עובדים, סוגי משרות או סוגי דירוגים ולפי פילוח מגדרי, ויקיים, אחת לשנה לפחות, דיון בשיעור פערי השכר בין נשים לגברים אצלו, וככל שקיימים פערי שכר, גם בפעולות שיש לנקוט לצמצומם.
<ענת מימון: שר הכלכלה, באישור הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי של הכנסת, יקבע את הדרך והכלים לאיסוף ועיבוד מידע כאמור.
<ענת מימון: בסעיף זה, "מעביד" – מעביד המעסיק מעל מאה עובדים".
<ענת מימון: אני מציינת שאולי נוסיף את התייעצות והיוועצות עם הארגונים העסקיים וארגוני עובדים, אבל נשאיר את זה לשלב של הקריאה השנייה והשלישית.
<ענת מימון: כרגע מה שהקראתי, על זה אפשר להצביע כנוסח לקריאה ראשונה.
עליזה לביא: הערות?
עליזה לביא: משרד הכלכלה?
<מאיה טאוסינג: רוצים לוודא שייעשה תיאום במידה שלא תהיה הסכמה.
עליזה לביא: אנחנו מתחייבים לתיאום מלא מולכם.
עליזה לביא: משרד האוצר?
<הדס אגמון: יש לי הערת נוסח לגבי הפילוח המגדרי בדיווחים קיימים.
<הדס אגמון: הייתה התכתבות על השאלה על מי חלה החובה.
<הדס אגמון: אני חושבת שאם נכתוב מעביד שמוטלת עליו חובה לפי דין לדווח או לפרסם מידע בקשר לשכר של עובדים.
<הדס אגמון: הייתה שאלה אם מישהו מפרסם מידע והמילה בקשר מבהירה את זה שגם הפרסום נוגע לשכר ולא איזה פרסום כללי.
<יעל ישראלי נבו: שאלה.
<יעל ישראלי נבו: בפעם הקודמת התייחסנו לאופי הדיון שצריך להתקיים ואמרנו שאנחנו מבקשים שזה יתייחס לשכר שווה באותה עבודה, שזה גם מה שנדרש בחוק עצמו.
<ענת מימון: עבודה שוות ערך.
<ענת מימון: לא באותו תפקיד.
<ענת מימון: כאשר מדברים על דיון לגבי פערי שכר ואנחנו נמצאים בתוך האכסניה של חוק שכר שווה, הכוונה באמת ששיעורי פערי השכר, באמת פערי שכר לפי החוק, לפי סעיף 2.
<יעל ישראלי נבו: זה לא ברור מאליו.
<יעל ישראלי נבו: דיברנו על הפערים האינהרנטים שיש לנו קושי להתמודד אתם ואם זה לא בקונטקסט של ההגדרה, בחוק, יש קושי.
<ענת מימון: אני מבהירה עכשיו לפרוטוקול שזאת הכוונה.
<ענת מימון: אני כרגע לא אשנה את הנוסח.
<ענת מימון: אנחנו נבחן לקראת קריאה שנייה ושלישית וככל שצריך נוסיף פערי שכר ככל שקיימים לפי הוראות חוק זה או לפי סעיף 2.
<ענת מימון: בתיאום אתכם.
<ענת מימון: יהיה ברור שהכוונה לא לכל פער בשכר אלא באמת רק אם מדובר באיזשהו פער שנוגד את הוראות סעיף 2.
<נתי שילה: לגבי 7(א).
<נתי שילה: האם זה חל גם על חברות ממשלתיות ועל תאגידים ממשלתיים?
<ענת מימון: זה חל על חברות ממשלתיות שצריכות לדווח לממונה על השכר לפי סעיף 33(א) ואז בדיווח שלהן הן יצטרכו גם להתייחס בצורה הזאת.
<ענת מימון: כלומר, כל מי שיש לו את החובה להעביר דיווח על שכר של עובדים אצלו, זה יחול עליו.
<ענת מימון: מכוח סעיף 33(א) זה חל גם על חברות ממשלתיות.
<נתי שילה: יש כאן גם את העניין של הבהרה שזה חל על דיווחים לפי חוק יסודות התקציב.
<ענת מימון: דיברנו על זה.
<נתי שילה: זה חלק מההחלטה.
<ענת מימון: אמרנו שאנחנו רואים את זה חל ואנחנו נבדוק וככל שיש צורך, נציין את זה באופן מפורש בנוסח.
עליזה לביא: אני מבקשת להביא להצבעה לקריאה ראשונה את הדברים שענת כרגע קראה.
עליזה לביא: אנחנו נמשיך לעבוד וננסה להתנהל מול הדברים שכרגע סוכמו והובנו.
עליזה לביא: אני מאחלת לכולם המשך יום טוב, פורה וחקיקה נעימה.
עליזה לביא: יום רביעי, ה- 12 בפברואר 2014, י"ב באדר א' תשע"ד.
עליזה לביא: אני שמחה לפתוח את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה, שוויון מגדרי בנושא: קליטת מתבגרים במקלטים לנשים מוכות – פתרון מידי קצר מועד וארוך מועד, בהשתתפות מנכ"ל משרד הרווחה והשירותים החברתיים, מר יוסי סילמן.
עליזה לביא: זו הזדמנות לומר לך תודה רבה וברוך הבא.
עליזה לביא: זו השתתפותך הראשונה כאן בוועדה, אבל אנחנו עובדים הרבה מול המשרד שלך שהוא אחד המשרדים הבולטים במיידיות המענה לפניות שלנו.
עליזה לביא: תודה על הירתמות השר, לשכתו וצוות המשרד.
עליזה לביא: תודה רבה, את התוצאות אנחנו כבר רואים בשטח.
עליזה לביא: אזכיר לך שבראשית הדרך העברנו 1.5 מיליון שקלים לטובת בניית הוסטל לנפגעות סחר נשים.
עליזה לביא: יש עוד הרבה דברים משותפים.
עליזה לביא: לפני כשבועיים פניתי לשר הרווחה והבאתי בפניו את הסוגיה של אימהות שנאלצות לקבל החלטות מאוד קשות במהלך החיים שלהן, בטח בשלב המאוד מאוד קשה בו הן נמצאות, בעיקר על רקע אלימות, הכאה ועוד ועוד.
עליזה לביא: החל מהסיור הראשון שלי במקלט לנשים מוכות של "ויצו" בירושלים למדתי לדעת, זה היה הסיור הראשון שלי כיושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האישה, למדתי לדעת עד כמה הדברים קשים.
עליזה לביא: חלק פתרנו, למשל גמלת הבטחת הכנסה שהיום הניתנת בעזיבתן ולא רק לאחר מכן, קצבה שמאפשרת להן במידה זו או אחרת להיחלץ ממעגל האלימות וליישם את הכלים הנהדרים שהן רוכשות בזמן השהייה במקלט, לחלקן זו פעם ראשונה בחיים.
עליזה לביא: ברכה ויישר כוח ותודה גדולה לכל האנשים הנפלאים שעומדים מאחורי המקלטים, לאנשים שעובדים בתוך המקלטים ונותנים הרבה מאוד לנשים הללו.
עליזה לביא: שוב, חלקן בפעם ראשונה בחיים זוכות למילה טובה, לחיזוק, להבין שהן יכולות לעמוד על הרגליים, קבלת העצמה, חלקן לא זכו לזה מעולם והשהות במקלט מחזירה להן את הביטחון העצמי כדי להיחלץ מהמעגל של האלימות, בעצם היכולת לחזור לקהילה ולבנות את חייהן ושל חיי ילדיהן ואולי אף לבנות משפחה מחודשת.
עליזה לביא: ברכות ויישר כוח, אנחנו תמיד כאן לטובת כולם ובעיקר למען המוחלשים והמוחלשות בחברה.
עליזה לביא: המצוקה הגדולה שהתגלתה, היא העובדה שנשים נאלצות לבחור ברגעים הקשים האלה, בין שהות במקלט שתיתן להן את המעטפת ההגנתית ואת העוצמה, לבין פרידה מילדים.
עליזה לביא: ילדים, בנים מעל גיל 11 ובנות מגיל 12, מרבית המקלטים לא יכולים להכניס.
עליזה לביא: יש כמה פתרונות למשל מהמקלט בבאר שבע עליו למדנו בסיור.
עליזה לביא: לשמחתי הרבה הפניה שלי לשר נענתה מיד, זה מתחבר לדברים בברכה שפתחתי על הפעילות ועל תפקוד המשרד שלכם.
עליזה לביא: השר נענה, ביקרנו במקלט בראשון לציון.
עליזה לביא: פגשנו את דניאלה קהת שעושה דרכה לכאן, גם אותך עורך דין מייק בלס פגשנו בסיור.
עליזה לביא: נחשפנו למצוקה הגדולה של המקלטים מבחינת יכולת הקליטה, על חוסר מקום במקלטים.
עליזה לביא: גם בזה צריך לטפל, אני יודעת שזו סוגיה שניצבת בפתחנו.
עליזה לביא: אבל, את הדיון היום אבקש לייחד לנושא המאוד כאוב, על פרידת אמהות מילדיהן על רקע העובדה שבכל המקלטים אנחנו לא נותנים מענה לעניין הילדים הבוגרים.
עליזה לביא: בישיבה היום אבקש להמשיך את מה שהתחייב השר בביקור במקלט בראשון לציון ולמצוא גם פתרון קצר מועד וגם פתרון ארוך מועד.
עליזה לביא: אדוני המנכ"ל, נאמרו כמה דברים לגבי פתרונות, אני מציעה שהיום בוועדה הזאת ניקח את הצעדים האופרטיביים ונכנס לפעולה.
עליזה לביא: אני מתנצלת מראש ואומר שבמהלך הדיון אאלץ לצאת, נקבע לי דיון על חוק שלי בוועדת העבודה והרווחה.
עליזה לביא: כשאצרך לעזוב תחליף אותי חברת הכסת תמר זנדברג .
עליזה לביא: יש לנו כמה דברים, יש לנו גם קטע מכתבה שאנחנו נרצה להקריא, כתבה שנעשתה על ידי "מבט שני".
עליזה לביא: אבקש ממך שנצא בצעדים אופרטיביים.
עליזה לביא: אני קצת משנה את סדר הועדה ומעבירה אדוני המנכ"ל את רשות הדיבור כבר עכשיו מאחר ואאלץ לעזוב באיזה שלב.
עליזה לביא: בבקשה אדוני מנכ"ל משרד הרווחה והשירותים החברתיים, מר יוסי סילמן.
<יוסי סילמן: תודה רבה.
<יוסי סילמן: קצת לגבי הנתונים, אני חייב לומר שבשנת 2013 שהו ב- 14 המקלטים 1,064 ילדים.
<יוסי סילמן: לפי הנתונים שלנו 134 מעל גיל 11.
<יוסי סילמן: אנחנו לא יודעים על דחייה בשנת 2013, אבל זה לא אומר, יכול להיות שזה לא מעיד שהייתה דחייה, אני לא יודע כמה לא פנו מראש בגלל המגבלה הזאת, זה נתון שאני לא מודע אליו.
<יוסי סילמן: אוכל לומר שלמרות שהתע"ס (תקנות עבודה סוציאלית) מגדיר את גיל ה- 11, הגמישות היא די גדולה מבחינתו, היא עד גיל 13, בעיקר זה תלוי מבנה המקלט, מקלט בו אפשר להכיל זה בסדר.
<יוסי סילמן: הבעיה העיקרית היא בגילאים היותר מבוגרים 13-14.
<יוסי סילמן: אמסור את הנתונים עצמם.
<יוסי סילמן: צריך לזכור שהשהות הממוצעת במקלט היא 4 חודשים.
<יוסי סילמן: גם צריך להבין את המשמעות כשמנתקים ילד בגיל 14 ל-4 חודשים מהסביבה הטבעית, אגב, בדרך כלל אנחנו מוצאים פתרון או במשפחה הקרובה או במוסד.
<יוסי סילמן: אנחנו כן רוצים ללכת ולפתח שני סוגי מענים ולבדוק מה הדרישה שלנו בעניין זה.
<יוסי סילמן: יחד עם עמותת "יחדיו" נפתח בבאר שבע שלושה קומפלקסים, כבר בזמן הקרוב ניגשים לבנייה, נסכם את זה איתם.
<יוסי סילמן: במודל של בבאר שבע יבנו שלושה קומפלקסים בהם נוכל לאכלס משפחות.
<יוסי סילמן: אנחנו גם מאתרים שני מקלטים בצפון.
<יוסי סילמן: הרעיון שלנו הוא לתת מענה סביבתי גם למקלט עצמו.
<יוסי סילמן: בסביבות כל מקלט יש לנו את המעונות שלנו, יש לנו בתים חמים, יש לנו פנימיות יום.
<יוסי סילמן: אני חושב שנוכל לתפור פתרון לילדים מעל גיל 14, פתרון של הסביבה עוטפת.
<יוסי סילמן: תוך שבועיים אני אאשר ונוכל ללכת על זה באזור הצפון.
<יוסי סילמן: לא נמנע מאישה שמגיעה עם ילד בוגר את העניין הזה.
<יוסי סילמן: אנחנו נמצא פתרון בסביבה העוטפת.
<יוסי סילמן: סביב כל מקלט יש לנו סביבה עוטפת משלנו, יש לנו את המעונות שלנו ואת הבתים החמים – זה לא חייב להיות פתרון בתוך המקלט, אני אשתמש בתשתיות הקיימות של משרד הרווחה.
<יוסי סילמן: בבאר שבע נלך לפתרון יותר מוסדר.
<יוסי סילמן: לפני שהולכים לפתרון כולל, מערכתי אני ארצה לבחון את העניין בשנת 2014 ולהבין את מספר הפניות שיש.
<יוסי סילמן: אם נראה שמדובר כאן על מאסה קריטית, העניין יחייב הערכות מסוג אחר.
עליזה לביא: מה שמטריד אותי, קודם כל, איך אנחנו מעבירים את המידע הזה לציבור הנשים.
עליזה לביא: להערכתי ולהבנתי וגם מתוך ההכנה שלי לדיון היום, נשים רבות יודעות שהמציאות הזאת לא קיימת ומלכתחילה לא פונות.
עליזה לביא: כלומר, כל הסטטיסטיקות שתוצגנה כאן הן לא רלוונטיות.
עליזה לביא: השאלה היא באמת בהנגשה של המידע, התפקיד שלכם כמשרד להעביר את המידע הזה לציבור, לציבור הנשים.
עליזה לביא: האם לכל אישה בישראל ברגע שהיא זוקקה יש מקום במקלט, היא יכולה להיכנס למקלט, זה לא מה שידוע היום.
עליזה לביא: היום ידוע שאם אני עם ילדים בוגרים, אין לי מקום במקלט.
עליזה לביא: זה משהו שאני מאוד רוצה שיהיה.
עליזה לביא: בבקשה, היושבים כאן מסביב לשולחן תתייחסו לעניין, איך אנחנו יכולים להנגיש את המידע הזה, הוא כל כך מקובע.
עליזה לביא: ברשותך אני אבקש לעבור לדלית אשורי, יושבת ראש פורום מנהלות המקלטים, בבקשה תציגי גישה פורצת דרך וגם תמשיכי את הדברים שכרגע הזכרתי.
<דלית אשורי: אציג אולי קטע מ"אישה פורצת דרך" שכתבתי.
<דלית אשורי: אני אקריא.
<דלית אשורי: בניסיונותיי לבחור אישה שפרצה דרך, מתוך מחשבה על נשים מפורסמות וידועות, חזרתי שוב ושוב לאותן נשים ששהו בעבר במקלטים ופרצו את הדרך שלהן, מחיים בתוך מעגל אלימות לחיים אחרים ללא אלימות.
<דלית אשורי: חשבתי על נשים רבות ויקרות שפגשתי במשך 17.5 שנים בהן אני עובדת במקלט.
<דלית אשורי: נשים שנמצאות איתי בקשר שנים רבות ואני רואה כיצד הן מתמודדות עם חייהן.
<דלית אשורי: החיים לעוזבת מקלט אינם פשוטים.
<דלית אשורי: מתוכן בחרתי לספר לוועדה על אחת מהן שהיא אישיות מיוחדת במינה.
<דלית אשורי: כן ולמרות המצב הקשה בו היא עדיין נמצאת, שנתיים וחצי לאחר שהיא עזבה את המקלט, היא מוצאת זמן, כוח ואמונה לעזור לנשים רבות ואחרות.
<דלית אשורי: בובה לוי יונאי הגיעה למקלט עם ארבעת ילדיה כשהיא גרושה מבעלה, אך סובלת ממנו מאוד.
<דלית אשורי: בובה לא הבינה שהיא אישה מוכה מכיוון שהוא לא הכה אותה, הוא רק איים על חייה ברמזים כמו השארת סכין מתחת לכרית שלה.
<דלית אשורי: בובה הגיעה לעובדת הסוציאלית לאחר דיון בבית המשפט לבקש עזרה.
<דלית אשורי: העובדת שראתה מכתבים בכתב יד מציצים מתיקה של בובה שאלה אותה מה הם, כאשר שמעה שאלו מכתבים מהגרוש ביקשה לקרוא אותם.
<דלית אשורי: באותו רגע בזכות ערנותה של העו"ס (העובדת הסוציאלית) הופנתה בובה למקלט לנשים מוכות.
<דלית אשורי: החומרים במכתבים היו חד-משמעיים.
<דלית אשורי: היא שהתה במקלט תשעה חודשים תוך כדי היא ממשיכה לקבל ממנו כל הזמן איומים, ותוך מערכת משפטים סבוכה ביותר שנמשכת עד היום.
<דלית אשורי: חודשי השהות במקלט היו קשים לה ולילדים.
<דלית אשורי: בובה מציינת שאלה הם שעזרו לה לעשות את השינוי, השיחות עם העו"ס, הקבוצות, הטיפול המשפטי ובעיקר המפגש עם נשים אחרות שנמצאות במצב דומה לשלה.
<דלית אשורי: בשנת 2011 הקימה בובה יחד עם שתי שותפות נוספות את "הקול הנשי" – ארגון שמטרתו עזרה של נשים למען נשים.
<דלית אשורי: מנהלות הארגון, כולן נשים מוכות בעברן ואמהות חד-הוריות בהווה, צומחות ועוזרות לנשים במצבן.
<דלית אשורי: הן תומכות בהן מרגע יצירת הקשר בשיחת טלפון או במפגשים, בסיוע של העברת סלי מזון, ליווי לוועדות ודיונים ולכל מקום שלאישה קשה ללכת אליו לבד.
<דלית אשורי: בהמשך, כדרך להעצמה ושיקום הן מגייסות את הנשים לפעילות בארגון למען נשים אחרות.
<דלית אשורי: עד היום בובה לא מקבלת מזונות ונאצלת לקיים בעצמה את ארבעת ילדיה.
<דלית אשורי: הגרוש ממשיך לפעול נגדה דרך הילדים ודרך בית המשפט.
<דלית אשורי: למרות זאת, בובה מצליחה לתת לילדיה בית נורמאלי, היא יוצאת איתם לטיולים ובילויים, חוגגת איתם, פעילה במסגרות החינוכיות שלהם וגם מוצאת דרך לספק להם חיים תקינים ומלאים.
<דלית אשורי: בובה היא אישה חזקה ואמיצה.
<דלית אשורי: מתוך המקום של חיים באלימות ופחד היא יצאה למקום של סיוע והעצמה של נשים אחרות.
<דלית אשורי: אני מעריצה את בובה וחברותיה על יכולתן להיות אחיות לצרה ולא לשקוע כל אחת לצרות של עצמה.
<דלית אשורי: זהו.
<דלית אשורי: זו אישה פורצת הדרך שלי.
<דלית אשורי: לגבי מה שקורה אצלנו במקלטים.
<דלית אשורי: ראשית אני מסכימה שיש בעיה עם ההפניות.
<דלית אשורי: יש מידע בעייתי בנוגע לכך שאנחנו לא מקבלים בוגרים.
<דלית אשורי: אני מאמינה שהרבה נשים לא מופנות מראש למקלטים והרבה מאוד שכן מופנות נידחות.
<דלית אשורי: לדניאלה יש את הסטטיסטיקות של העמותה שלנו.
<דלית אשורי: אני יודעת שלפחות בעמותה שלנו נידחות לא מעט על הרקע הזה, חלק כן מתקבלות, אבל זה מאוד בעייתי.
<דלית אשורי: כשאנחנו מדברים על ילדים בגיל 11 כמתבגרים, אני חושבת ש-11 היום זה כבר גיל מאוחר.
<דלית אשורי: אנחנו נתקלים בקשיים עם ילדים כבר יותר צעירים, עם בנים בגיל 10 שמאוד קשה להתמודד איתם בתוך המקלט.
<דלית אשורי: בנות שלא הוזכרו כאן בכלל, אנחנו מאוד מתקשים להתמודד עם בנות גם בגילאי 14, 15 שלא מוצאות את עצמן בתוך המקלט, שיוצרות קשרים לא בריאים עם נשים בתוך המקלט, נכנסות לתוך סיפורי נשים אחרות וגם כך הן מביאות מהבית את הסיפור הקשה שלהן, בעצם הן עוברות תהליך לא טוב במקלט.
<דלית אשורי: שני הפתרונות שאדוני דיבר, בעיניי הפתרון של מקלט באר שבע הוא פתרון מצוין.
<דלית אשורי: אני חושבת שיחד עם המערכת הטיפולית הוא באמת יכול לספק הגנה של המקלט.
<דלית אשורי: חייבים לחשוב גם על הצוות הטיפולי שיהיה צוות ייעודי למתבגרים.
<דלית אשורי: לדעתי העניין אחרת כשיש עובדת שמתמחה בעבודה עם ילדים צעירים וגם שתהייה עובדת שמתמחה בעבודה עם מתבגרים, מישהו גם יוכל לנהל קבוצות טיפוליות למתבגרים.
<דלית אשורי: זה שונה לגמרי - - -
עליזה לביא: בעולם אידילי, לרגע נחלום, מה היה נכון גם מהמקום המקצועי?
עליזה לביא: שמעתי בסיור בראשון לציון על המקלט בבאר שבע שכבר נבנה מתוך הבנה ותפיסה רעיונית וגם מלימוד על מקלטים סביב העולם, יש משהו שהוא כעין דירות שמספק את היחידה המשפחתית של האישה עם הילדים ואת היכולת להסתכל על שלבי השירות.
עליזה לביא: תשרטטי לי עולם אידילי של המקלט הנכון.
עליזה לביא: אגב, אחרי ששמעתי את זה אמרתי לעצמי בדרך הביתה, רגע, האינטראקציות הלא בריאות האלה גם שם הן יכולות להתחרש.
עליזה לביא: כלומר, במרחב של הבניין או הדירות עצמן.
עליזה לביא: מספיק שיש ילד בין 14 פה וילדה בת 13 שם.
עליזה לביא: איך שומרים?
<דלית אשורי: מאוד קשה ומאוד בעייתי.
<דלית אשורי: מקלט אידילי הוא בעיני המתבונן, אין הסכמה מהו המקלט האידילי.
<דלית אשורי: יש בהחלט חילוקי דעות על זה.
<דלית אשורי: אני לדעתי מקלט חדרה אותו אני מנהלת, אנחנו בונים מקלט חדש שנבנה בקונספט אחר לגמרי ממקלט באר שבע, הוא נבנה מאידיאולוגיה שעומדת מאחורי זה.
<דלית אשורי: יש בינינו שוני.
עליזה לביא: למדתי את באר שבע, תארי לנו מה קורה בחדרה.
<דלית אשורי: בחדרה היו חדרים קטנים.
<דלית אשורי: חדר שבנוי עם שני אגפים, בדלת אחת נכנסים לשני אגפים נפרדים שבכל חדרון כזה גרה משפחה.
<דלית אשורי: החדרים הם יחסית קטנים.
<דלית אשורי: יש לנו בעיית שטח בניגוד לבאר שבע, היינו צריכים להצטמצם, ללא זה כן הייתי עושה חדר יותר גדול.
<דלית אשורי: יש יותר דגש על המרחבים הציבוריים, יש יותר דגש על מקום שמאפשר לנשים להיות ביחד.
<דלית אשורי: אנחנו מאו מאוד מאמינים בקבוצה שלהן ובשעות שהן מבלות ביחד, הן תומכות אחת בשנייה.
<דלית אשורי: אני מאמינה שהסלון ומרכז הבית צריכים להיות קרובים לחדרים כדי שבשעות הערב כשהילדים ישנים הנשים תוכלנה להיות מחוץ לחדר ולהיות יחד.
<דלית אשורי: זה מאוד שונה מהגישה של המבנה בבאר שבע, אין לי ביקורת ובעיניי הוא מקלט מדהים.
<דלית אשורי: הדגש הוא יותר על ביחד, וגם החדרים נבנו כחדרים משותפים.
<דלית אשורי: לאורך כל השנים החדר אצלי תמיד משותף, יש לי היום חדרים שלא מחולקים לשני אגפים, חדר אחד שיש בו שתי נשים, כמו שראיתם בראשון.
<דלית אשורי: הנשים אומרות שהתמיכה של אחת בשנייה בתוך החדר היא משמעותית.
<דלית אשורי: אוכל לתת דוגמה של אישה שהשותפה שלה נסעה לסוף שבוע והיא ביקשה מאישה אחרת לעבור לסוף שבוע לחדר כי היא פחדה לישון לבד את היומיים בחדר.
<דלית אשורי: התמיכה הזאת היא מאוד מאוד משמעותית.
<דלית אשורי: הדגש הוא קצת אחר אצלנו.
<דלית אשורי: חדר מפוצל יכול לשמש משפחה עם מתבגר, כשהמתבגר יכול לישון בצד אחד של החדר ושאר הילדים בחלק השני.
<דלית אשורי: זה לא מונע את הבעיה של חיכוך המתבגרים וחשיפה לנשים אחרות, זה לא מונע את זה.
<דלית אשורי: זה יקרה בכל המקלטים שאנחנו נבנה.
<דלית אשורי: הדרך למנוע את זה היא להוציא אותם מחוץ למקלטים בדירות לווין או כמו שהמנכ"ל אמר, לפנימיות יום או מסגרות שאפשרות שהות יותר ארוכה מחוץ למקלט, או רק לחזור לישון במקלט, או בגישה של רות רזניק שהציגה במכתב ששלחה, שהם כן ישהו במקלט רוב היום ויצאו לישון מחוץ למקלט.
<דלית אשורי: תמיד תהייה חשיפה ולא נוכל למנוע אותה לגמרי.
<דלית אשורי: החשיפה תהייה גם אם הילד יוצא לפנימייה, גם שם הוא נחשף לכל מיני סיפורים.
<דלית אשורי: השאלה איך אנחנו בונים קבוצה, עבודה משותפת וצוות מקצועי שיעבוד עם קבוצת מתבגרים יחד.
<דלית אשורי: זה בעיניי מאוד משמעותי.
<יוסי סילמן: עולה עכשיו שאלה שבאמת צריך לדון בה, האם עכשיו אנחנו מייחדים ובונים קבוצה טיפולית למתבגרים או מתרכזים בבעיה המהותית ונעזרים בכל המסגרות לטיפול במתבגרים שיש לנו.
<יוסי סילמן: זו אחת מהשאלות שצריך לדון.
<דלית אשורי: אתה מתכוון שהאימא היא אישה מוכה ואנחנו צריכים לעזור קודם לה.
<יוסי סילמן: זה כרגע הדבר המרכזי.
<יוסי סילמן: אנחנו לא יכולים להתרחב בעניין, לדעתי יש לנו מספיק מסגרות טיפול למתבגרים.
<דלית אשורי: לעזור לאימא שהיא אישה מוכה ולאפשר לה את הקשר עם הבן המתבגר.
<יוסי סילמן: ברור, האינטראקציה חייבת להיות.
<דלית אשורי: במצב הזה אסור שיהיה לה נתק מהבן שלה.
<יוסי סילמן: חייבים לראות את האינטראקציה וחייבים לראות את זה כמכלול אחד, אבל להתמקד באישה שהיא הדבר המרכזי.
<יוסי סילמן: יש לנו מספיק מסגרות לעטוף ולתת את הטיפול למתבגר.
עליזה לביא: נשמע את איריס עזרא ראש תחום רווחה קהילת בעמותת יחדיו.
עליזה לביא: בבקשה גברתי.
<איריס עזרא: תודה רבה, בוקר טוב.
<איריס עזרא: ראשית אני רוצה להצטרף לברכות ולהודות למנכ"ל שפעם שנייה לוקח לי את כל הדברים שרציתי להגיד.
<איריס עזרא: אמרת כבר הכול.
<איריס עזרא: אנחנו הולכים לכיוון של הרחבת המקלט בראיה של קומפלקס ליחידות למתבגרים ויחידות מעבר לנשים, דירות המשך ויחד, כמו כן יחידת קלט לבדואיות שזה משהו ייחודי לבאר שבע.
<איריס עזרא: אני חושבת שזה אחד הדברים שעולים כאן כשאלה ושהצלחנו לתת לו מענה במהלך השנים, שוב, במספרים מאוד מאוד קטנים כי באמת לא מופנים הרבה מתבגרים.
<איריס עזרא: אתייחס לדבריו של המנכ"ל בנוגע לשירותים בקהילה.
<איריס עזרא: בבאר שבע אנחנו מפעילים את העוגן הקהילתי שהוא פנימייה מאוד גדולה עם משפחתון וגם קורת גג לנערים וגם מועדון מתבגרים.
<איריס עזרא: אחת המחשבות שעלתה אצלנו, כמובן ששיתפתי גם את מיכל חנוך בנושא, שהמתבגרים באמת יהיו עם האימא במקלט, אחרי שעות בית הספר הם יוכלו ללכת למועדון המתבגרים להיות בחברת בני גילים ולקבל שם את כל המעטפת הטיפולית ובערב לחזור לישון במקלט.
<איריס עזרא: במקרים בהם זה יתאים הם יוכלו להיות עם האימא גם כל שעות אחר הצהריים.
<יוסי סילמן: ובמקרים מסוימים לישון בפנימייה.
<איריס עזרא: את זה כבר עשינו בשנה-שנתיים אחרונות, פעלו עם אמהות עם מתבגרים, המתבגרים ישנו בעוגן הקהילתי.
<איריס עזרא: גם את הניסיון הזה יש לנו.
<איריס עזרא: אני רוצה להצטרף לדבריה של דלית אשורי, גם אנחנו בנינו הצעת תקציב וצריך כוח אדם ייעודי, צריכים עו"ס שמתמחה במתבגרים, יש לנו במקלטים את גני הילדים ויש את המועדונים של אחר הצהריים.
<איריס עזרא: העובדות הסוציאליות לא מתאימות לגילאים האלה.
<איריס עזרא: במקביל צריך לבנות גם את המסגרת החברתית בהנחה שלא כולם ילכו למסגרות.
<איריס עזרא: צריכה להיות חשיבה שהיא חשיבת מעטפת שבונה לכל משפחה או לכל קבוצת גיל את המענים שמתאימים לה.
<איריס עזרא: אבקש להתייחס לשאלה שלך לגבי הפניות.
<איריס עזרא: אני חושבת שהראשונים שצריכים לעשות את המהלך הזה הוא המנכ"ל דרך המחלקות לשירותים חברתיים.
<איריס עזרא: ברגע שיצא חוזר מנכ"ל למחלקות לשירותים חברתיים שאומר שהמקלטים מתחילים לקלוט אמהות עם מתבגרים זה ירד לשטח בצורה הכי טובה מעבר לפרסום שצריך לעשות והעלאת המודעות והגברת המודעות.
<איריס עזרא: קודם כל המחלקות לשירותים חברתיים, כלומר ברגע שכל מי שמטפל באלימות במחלקות ידע שיש שינוי מדיניות במשרד, המקלט יקלוט אמהות עם מתבגרים.
עליזה לביא: אדוני, מתי להערכתך תוכל להוציא חוזר מנכ"ל בנושא הזה?
<יוסי סילמן: אנחנו נבחר שלושה מקלטים, אחד בצפון, אחד בדרום ואחד במכרז.
<יוסי סילמן: תוך חודש נוציא לנושא חוזר.
עליזה לביא: תוך חודש יצא חוזר.
<יוסי סילמן: אחרי שנקבע שלושה מקלטים ונבנה להם את כל המעטפת.
עליזה לביא: זאת אומרת שתוך חודש מהיום נשים במדינת ישראל תתחלנה, אם ירצה ה', יש לי קשרים איתו והוא ירצה, אבל גם אנחנו צריכים לרצות.
<יוסי סילמן: בשבועיים הקרובים אנחנו מתכנסים בישיבת מטה.
<יוסי סילמן: אחרי שמציגים לי את כל המעטפת סביב כל מקלט אנחנו נבחן שלושה מקלטים ותוך חודש נחדד לכל מחלקות הרווחה שכרגע יש לנו כרגע מקלט אחד בכל אזור שנותן מענה כולל.
<יוסי סילמן: אם נראה שבאמת יש עודף ביקוש וחסר נתחיל עם עוד מקלטים.
<יוסי סילמן: תחילה נעשה את זה לאט לאט.
עליזה לביא: נרשום את זה, אם אפשר אדוני עם דיווח לוועדה.
<נח קורמן: אפשר בבקשה לדרוש שבשלושת המקלטים הראשונים תהייה התייחסות למגזרים?
עליזה לביא: מי שמדבר הוא מנכ"ל עמותת בת מלך.
עליזה לביא: יש לנו כאן מקלט ייעודי, כמו שהזכרנו את הבדואיות יש לנו מקלט דתי.