GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עליזה לביא: נושא שכר הבלניות משולם מתקציב המועצה הדתית?
<אלחנן גלט: מלבד מקרים חריגים, ככלל השכר משולם במועצות הדתיות בקריטריונים אחידים.
<אלחנן גלט: ההערות ששמעתי, לא ידוע לי על יוצאי דופן.
עליזה לביא: האם משכורת של רב עיר משולמת על-ידי המועצה הדתית?
<אלחנן גלט: גם כן.
עליזה לביא: האם אדוני יודע מה הפער בין משכורת של רב עיר למשכורת של רבנית?
<אלחנן גלט: כיוון שזה נקבע בחוק וזה נקבע בחוק אז אמרתי שאני חושב שהשכר שלהן נמצא בתחתית הסולם וצריך לטפל בזה.
<אלחנן גלט: אני מקבל את זה כאתגר.
עליזה לביא: אני אומרת לך שהפער הזה בין משכורת של רב עיר לבין משכורת של בלנית הוא לא מתקבל על הדעת.
<קריאה: זה לא מוסרי.
עליזה לביא: והוא לא מוסרי, אני מקבלת את המילה הזאת.
עליזה לביא: הוא לא מוסרי.
<אלחנן גלט: אפשר להכניס לשם גם את משגיחי הכשרות, אם תרצי.
<אלחנן גלט: אבל זה נושא אחר.
עליזה לביא: אדוני, אתה מוזמן לישיבת משגיחות הכשרות שאנחנו נקיים כאן.
<דינה האן: יוזמה של אמונה.
<אלחנן גלט: את יודעת שאם תזמיני אותי אני אבוא.
עליזה לביא: אני יודעת ואני מעריכה ואני יודעת שבזכותך נוכל לקדם דברים.
עליזה לביא: אני מברכת אותך על שיתוף הפעולה.
עליזה לביא: פתחתי ואמרתי ואני יודעת שרק יחד, גם כאן בכנסת, וגם בממשלה וגם עם הארגונים החברתיים שמעלים את הנושא על סדר היום ומביאים ונותנים לו ביטוי וממשיכים ויוזמים הצעות חוק, רק יחד נוכל לתקן את המצב המעוות הזה שהולך אחורה ולא קדימה.
<אלחנן גלט: את מרשה לי לסיים בשני משפטים?
עליזה לביא: אני רק רוצה להבין את מבנה השכר.
עליזה לביא: כלומר, מה שאתה אומר ואתה עונה לי זה שהמועצה הדתית היא זו שמחליט על הדיפרנציאציה בין בעלי התפקידים ועל עלויות השכר.
<אלחנן גלט: לא.
<אלחנן גלט: המועצה הדתית פועלת לפי נהלים שקבועים בתקנות לגבי השכר שבבסיס הוא פר שעה וגם היקף המשרה של הבלנית נקבע באופן כללי לפי מפתח של מספר הטובלות באותו מקווה או באותו עיר כך שהמועצה הדתית במקרה הזה פועלת לפי נהלים שמחייבים אותם על-פי נהל המשרד לשירותי דת, כך שככל תרצי להגיד הכדור חוזר אלינו.
<אלחנן גלט: אני לא מתחמק מלקחת את זה כהתמודדות.
עליזה לביא: אתה יודע שיש לי הצעת חוק יחד עם חבר כנסת פייגלין לרב עיר אחד ולא שניים.
עליזה לביא: אני כבר חושבת שאפשר להביא כסף למקוואות ולבלניות.
<נעמי מרמון גרומט: צריך לבדוק איך זה נקבע.
<נעמי מרמון גרומט: לא רק לפי הטובלות אלא למה בלנית מקבלת כשהיא עובדת שישה ימים ומפצלים את העבודה לשש מקוואות כדי שהיא לא תקבל שכר של עובדת כל יום.
<נעמי מרמון גרומט: היא מקבלת חלקית פה, חלקית פה וחלקית פה וכך היא לא מקבלת את הזכויות מעבר.
<אלחנן גלט: ככלל, אם זה באותה מועצה דתית אז זה חלקיות משרה אחת.
<אלחנן גלט: אם זה במקרה יוצא ברשויות אחרות זה יכול להשתנות.
<אלחנן גלט: אבל אני מוכן לקבל מידע פרטני על יוצאי דופן ולטפל בזה, גם על בעיות במקווה מבחינת השירות וגם על בעיות שכר.
<אלחנן גלט: תעבירו אלינו את הטענות, נטפל בהן.
<קרן חדד-טאוב: ביישובים קטנים ההנחה היא שבגלל מספר טובלות מספיקה בלנית אחת.
<קרן חדד-טאוב: זאת אומרת שהציפייה היא שבלנית תעבוד שבעה ימים בשבוע.
<קרן חדד-טאוב: כשפנינו למשרד והארנו את עיניהם אז התשובה היתה: זה בסדר, הנשים מסתדרות ביניהן.
<קרן חדד-טאוב: הן מוצאות מחליפה מתנדבת, זה הרי מצווה.
<אלחנן גלט: אני לא יודע מי במשרד ענה לך.
<אלחנן גלט: למשרד יש כתובת ויש אנשים ואין רק תיבת דואר.
<קרן חדד-טאוב: אריאל - - - ענה לנו.
<אלחנן גלט: תפני אליי ואם קיבלת תשובה בעבר מגורמים שאני לא יכול לדעת מי הם, אני חושב שגם דבריי ניכר שאם תהיה פנייה ולא רק תלונות כאן ברמקולים הן יטופלו אחרת.
<אלחנן גלט: אז נא להפנות אליי אלינו.
<אלחנן גלט: זו לא התשובה שתקבלי כי זאת לא תשובה ראויה.
<אלחנן גלט: אין אדם שנדרש לעבוד שבעה ימים בשבוע בכל משרד וגם במשרד לשירותי דת כך אנחנו ננהג.
<אלחנן גלט: זו התשובה שלי פה.
<אלחנן גלט: אם תעבירי אלינו את המידע ואת הפנייה נטפל בזה.
<קריאה: אנחנו נשמח להיפגש, אנחנו ביקשנו להיפגש.
<אלחנן גלט: ניפגש בשמחה, לא מסובך כל כך, בסדר?
<אלחנן גלט: אני רק רוצה להוסיף ברשותך.
<אלחנן גלט: ככלל, אני מציע לארגוני הנשים לעודד ואני מבין שהדיון על השכר הוא לא כל כך מלהיב.
<אלחנן גלט: אבל בכל אופן אני אומר את זה חזרה לאתגר את עצמנו.
<אלחנן גלט: התפקיד של בלנית הוא תפקיד קשה ומאתגר וככל שנשים נוספות ממגוון המגזרים ירצו וייקחו על עצמן להיכנס לנושא הזה, בוודאי זה יביא ריענון ושיפור.
<נעמי מרמון גרומט: הם לא מתקבלים בכל מקום.
<אלחנן גלט: זה תהליך.
<נעמי מרמון גרומט: דעו שבירושלים חלק מהנשים ביקשו והן נמדדו על כיסוי הראש שלהם.
<נעמי מרמון גרומט: את משאירה שיער בחוץ, את לא יכולה להתקבל.
<נעמי מרמון גרומט: זה לא יכול להיות התנאי לקבלת העבודה.
<אלחנן גלט: אני שומע את הדברים, רשמתי לעצמי.
<אלחנן גלט: פתחתי בהכרזה העקרונית ואני רוצה לסיים בזה שאחרי כל מה שאמרתי שאני חושב שמביא בשורה בתחומים מסוימים ועדיין הדרך ארוכה שלנו במשרד והתהליך הזה לקדם, בסופו של דבר צריך לזכור שגם בנושאים שעלו כגון נושא הגיור שאני לא מוצא לנכון כרגע להרחיב בו, בסופו של דבר אנחנו נמצאים גם בתוך מסגרת הלכתית מחייבת שבכל הצדדים הנדרשים אנחנו חייבים לפעול בתוך המסגרת הזאת.
<אלחנן גלט: בהידברות עם הרבנות הראשית אנחנו מעלים בפניהם וגם בזה נשתדל ליצור שיח שהרבנים ישמעו ישירות את הקושי שיש לנשים כי אני בטוח מניסיון קודם שהדבר הזה נמצא בתוך שיקולי פסיקת ההלכה.
<אלחנן גלט: אבל בסופו של דבר, גם בנושא הגיור, גם בנושאים אחרים, צריך להביא את קולן של הנשים.
<אלחנן גלט: בסופו של דבר, חובתנו במסגרת הכללית להביא את הביטוי ההלכתי בנושאים האלה כפי שאנחנו צריכים לעשות בהסתייגויות שאמרתי קודם.
<אלחנן גלט: כך גם נעשה בעתיד, תודה.
עליזה לביא: הרב מנחם בלומנטל, מנהל מחלקת המקוואות ברבנות, בבקשה.
<מנחם בלומנטל: דבר ראשון, אולי זה לא יפתיע, אולי כן יפתיע, מדברים פה בעיקר שיש דרישות ושאלות וחקירות שהבלניות שואלות את הנשים.
<מנחם בלומנטל: זה לא הולך צד בצד עם ההלכה.
<מנחם בלומנטל: על-פי ההלכה כמו שאמרה קרן האישה הטובלת היא האחראית היחידה על איכות הטבילה שלה.
<מנחם בלומנטל: אבל פה יש איזשהו שטח אפור שעליו צריך לדבר והשאלה היא האם להזכיר לאותה אחת שיש לה כך וכך וכך דברים שהיא צריכה לבדוק אותם, לא לדרוש, להזכיר, זה שאלות של גישות שיכול להיות שזה תלוי גם באופי של הבן-אדם מהצד הזה והאופי של הבן-אדם מה- - -
<אלעד קפלן: תשימו שלט במקוואות.
<קריאות: יש שלט.
<מנחם בלומנטל: יש שילוט ויש הנחיות.
<מנחם בלומנטל: מה שחסר באמת וזה באמת חסר ואולי צריך באמת להגיד תודה רבה למשרד לשירותי דת שבכלל התחיל עם זה, אבל אנחנו ברבנות בירושלים, באגף המקוואות, אנחנו כבר מזה שלוש שנים מקיימים באופן קבוע כמה פעמים בשנה ימי העשרה בכל מיני מקצועות.
<מנחם בלומנטל: יש פה כמה שמכירות את זה תוך כדי העבודה וזה באמת בעיה רק של תקציב.
<מנחם בלומנטל: אני בא ליושב-ראש המועצה ומביא לו תוכנית והוא אומר לי: כן, לזה אין מספיק כסף, מה לעשות?
<מנחם בלומנטל: והדברים האלה מאוד חשובים.
<מנחם בלומנטל: יתרה מכך, אילו מקצוע הבלנות היה מוכר כמקצוע בכלל, ואני כבר שבע-שמונה שנים מנסה להוביל מהלך שיכירו בבלנות כמקצוע, אז אפשר היה לתת גמולי השתלמות, אפשר היה לתקן את התקן של בלנית לא בין 6 ל-9, אלא בין 8 ל-12.
עליזה לביא: למשגיח כשרות יש מקצוע?
<מנחם בלומנטל: אני חושב שכן.
<מנחם בלומנטל: אני חושב שזה יותר מסודר מהבלניות, אבל אני לא יכול להגיד את זה בצורה ברורה.
עליזה לביא: אני רוצה את זה לפרוטוקול, בבקשה.
עליזה לביא: אני רוצה לבדוק את הנושא הזה לגבי משלח יד, כל מה שקשור למשלח יד.
עליזה לביא: האם גם כאן נשים משלמות את המחיר שכל מה שקשור בעולמן הוא בתחתית המדרגה?
עליזה לביא: אני רוצה ללמוד את הנושא.
<מנחם בלומנטל: זה באמת יכול להרים בבת אחת גם את השכר וגם את ההרגשה האישית של הבלנית.
<מנחם בלומנטל: ברור שבלנית שמרגישה שהיא מוערכת אז גם הגישה שלה לקהל תהיה הרבה יותר טובה.
<מנחם בלומנטל: אני רק צריך להעיר דבר אחד.
<מנחם בלומנטל: המקווה הוא מתקן הלכתי, זה לא בית מרחץ.
<מנחם בלומנטל: לכן, דרישות ההלכה חייבות להתקיים בו.
<מנחם בלומנטל: דרישות ההלכה הן באמת מצומצמות.
<מנחם בלומנטל: אבל לגבי נושא של טבילת רווקות, בירושלים בכל מקווה תלוי פסק הלכה של רבני ירושלים שעברו, הרב קוליץ והרב משאש זצ"ל, שאין רשות להטביל רווקות והדברים הם פשוטים.
<מנחם בלומנטל: אני לא מדבר על אלה שהולכות להר-הבית, זה בכלל לא הנושא כי זכותן.
עליזה לביא: רבי עובדיה מברטנורא כשהוא נוסע לארץ-ישראל מאיטליה, מברטנורא, הוא פוגש בדרך קהילות יהודיות בסיציליה ובעוד מקומות.
עליזה לביא: הוא כותב שם שהוא רואה חתונות של נשים עומדות עם כרסן בין שיניהן.
עליזה לביא: המציאות שקיימת היום בחברה בישראל היא לא פעם ראשונה בעם היהודי.
עליזה לביא: בהרבה מקומות לאימהות שלנו ולסבתות שלנו לא היה מקווה, והן מצאו פתרונות, כולל בנהרות קפואים.
עליזה לביא: אני חושבת שבכל מה שקשור לנושא של טהרת נשים ולשמירה של נשים לאורך הדורות על טהרת המשפחה יש לתת לנשים את המקום ואת המשמורת ולא לקרוא למקווה מתקן הלכתי.
<מנחם בלומנטל: אבל זו עובדה.
עליזה לביא: הגיע הזמן, אדוני, שנשנה את הטרמינולוגיה.
עליזה לביא: בשביל זה אני כאן.
<מנחם בלומנטל: יכול להיות, אבל כרגע זה המצב.
<מנחם בלומנטל: המקווה הוא מתקן הלכתי שבנוי לפי כללים הלכתיים.
<מנחם בלומנטל: היינו יכולים לחסוך ב-50% מעלויות הבנייה - - -
עליזה לביא: ברור שלפי כללים הלכתיים.
עליזה לביא: אבל האם, אדוני, יודע שבגלל המצב היום של מתקן הלכתי רבות לא הולכות למקווה?
עליזה לביא: האם, אדוני, יודע שבשל הבירוקרטיה המעוותת והעלובה נשים רבות לא טובלות?
<מנחם בלומנטל: כמו שאמרתי קודם, אין רשות לבלנית למנוע גישה מלטבול אם היא עוברת לעצמה את הכללים שהיא צריכה לעבור.
<מנחם בלומנטל: אבל זה היא לעצמה.
<מנחם בלומנטל: במקוואות בירושלים אנחנו משננים את זה הלוך ושוב.
<מנחם בלומנטל: עוד פעם, אי-אפשר.
<מנחם בלומנטל: יש לנו כ-300 בלניות אי-אפשר להגיד שאנחנו שולטים על מאה אחוז מזה.
<מנחם בלומנטל: אבל בהדרכות ובהנחיות ובימי עיון באופן קבוע וגם בשיחות אישיות הדברים האלה הם ברורים וידועים.
עליזה לביא: אדוני, כשאני מקשיבה לך אני מבינה שצריך להפריט את המקוואות.
עליזה לביא: אני אומרת את זה לצערי הרב.
עליזה לביא: האם אתה יודע כמה מחברותי הולכות חצי שנה לים ולא למקווה בגלל המדיניות המעוותת הזאת?
עליזה לביא: האם אתה יודע את זה?
<מנחם בלומנטל: אני לא יודע כי בירושלים זה לא קיים.
עליזה לביא: אז כדאי שתתחילו לדעת.
עליזה לביא: כדאי שתתחילו לדעת.
<קריאה: אין ים.
עליזה לביא: יש מעיינות.
<מנחם בלומנטל: לא קיים מחסום.
<קרן חדד-טאוב: מתי אדוני טבל בפעם האחרונה במקווה נשים?
עליזה לביא: אולי נעשה סיור של הוועדה?
<קרן חדד-טאוב: לא סיור, צריך לעשות הדמיה.
<קרן חדד-טאוב: לקחת את הרבנים שיעמדו במגבת וישאלו אותם על אורך הציפורניים וישאלו אותם כל מיני שאלות כאלה.
<קרן חדד-טאוב: אני רוצה שתחוו את זה פעם אחת.
עליזה לביא: בגיל צעיר אני הבנתי שאני לא יכולה להמשיך.
עליזה לביא: יושבות פה חברות רבות שלי סביב השולחן, ריקי ואחרות, שיודעות שאם ניתן את הזמן לרבנים להחליט עבורנו לא נגיע רחוק.
עליזה לביא: אני מדברת בתוך המסגרת ההלכתית, אני לא מרחיבה אותה.
עליזה לביא: אני לא מרחיבה אותה.
עליזה לביא: הנושא הזה של טהרת המשפחה הוא בידיים של נשים וכבר במאה ה-16 כל מה שהיה קשור בידי פסיקה של טהרת משפחה היה בידיים של נשים, באיטליה ובמדינות אחרות.
עליזה לביא: כל הניכוס הזה של טהרת המשפחה לידיים גבריות נבע מהיבטים סוציולוגיים.
עליזה לביא: הגיע הזמן להחזיר את המקוואות לידיים של נשים ולשליטה של נשים.
עליזה לביא: (מחיאות כפיים בחדר הוועדה)
<מנחם בלומנטל: אני רק רוצה להעיר שהמקוואות מתוכננות על-ידי נשים.
<מנחם בלומנטל: אני לא יודע למה זה מצחיק.
<קריאה: זה מנותק מהמציאות.
<מנחם בלומנטל: אתן ישבתן פעם בצוות תכנון של מקווה?
<קריאה: קצת שקיפות לא תזיק.
<מנחם בלומנטל: לפחות במה שקורה בירושלים אתן פשוט לא יודעות מה קורה.
עליזה לביא: אבל למה אנחנו לא יודעות?
עליזה לביא: למה אתה חושב שאנחנו לא מכירות מה קורה בירושלים?
עליזה לביא: המקווה באר"י סגור עד מתי?
עליזה לביא: עד מתי?
עליזה לביא: מתי תפתחו אותו?
עליזה לביא: אני לא מכירה את ירושלים?
<מנחם בלומנטל: אני מקווה ששבוע הבא.
עליזה לביא: ארבע שנים?
עליזה לביא: שלוש שנים?
עליזה לביא: חמש שנים הוא סגור.
עליזה לביא: איזה מענה יש לאנשים סביב?
<מנחם בלומנטל: אבל את יודעת למה?
<קריאה: כי אתם מחכים לתרומות של אנשים מהשכונה.
<מנחם בלומנטל: נכון, פשוט כסף.
<מנחם בלומנטל: אילו משרד הדתות במקום מיליון שקל היה נותן חמש מיליון שקל אז היה - - -
עליזה לביא: אם משכורות הרבנים הראשיים היו פחותות אז היה כסף למקוואות.
עליזה לביא: זה דבר ראשון שצריך לעשות בעם ישראל.
<מנחם בלומנטל: אני מסכים איתך במאה אחוז.
<מנחם בלומנטל: הייתי רוצה לקבל חצי ממשכורת של הרב הראשי.
עליזה לביא: יזהר הס, בבקשה.
<יזהר הס: אני רוצה להודות לחברת כנסת לביא על הדיון הזה.
<יזהר הס: אני רוצה קצת לקלקל את אווירת הקונצנזוס, ברשותך.
עליזה לביא: אני חושבת שזה חלק מהשיח בינינו שנים רבות.
<יזהר הס: אכן.
<יזהר הס: אני חושב שהשיח פה, עד כמה שהוא חשוב, הפך להיות שיחה מגזרית של בנות הציונות הדתית בינן לבין עצמן.
<יזהר הס: יש הרבה מה לעשות.
עליזה לביא: בואו למקווה.
עליזה לביא: בואו, בואו.
<יזהר הס: אז בואי נדבר.
<יזהר הס: השיח הוא על דברים שנראים להן נורא נורא נורא עקרוניים והם באמת כאלה.
<יזהר הס: אני רוצה להזכיר שיש פה ציבור שפשוט לא יושב ליד השולחן וקולו לא נשמע.
<יזהר הס: הזכיר חבר הכנסת שטרן את הסיפור של הגיור שהוא ודאי מאוד רלוונטי למקוואות.
<יזהר הס: מתגיירים במדינת ישראל, להוציא את בני הפלאשמורה, את העולים מאתיופיה, בערך כאלף, אלף וקצת מתגיירים בשנה.
<יזהר הס: התנועות הלא אורתודוקסיות מגיירות בשנה בין 300 ל-400 מתגיירים, ורובן נשים כמובן.
<יזהר הס: זאת אומרת שחלק לא מבוטל, לא מיעוט קטן בלתי נספר, בלתי נחשב מהמתגיירים במדינת ישראל מתגיירים בגיור שאיננו אורתודוקסי, גיור שנחשב במדינת ישראל כגיור חוקי, קרי במרשם האוכלוסין במשרד הפנים הן נרשמות ונרשמים יהודים, אבל לצורך השלמת תהליך הגיור הם צריכים להגיע למקווה ולטבול במקווה, והופ, ופה זה נאסר עליהם.
<יזהר הס: זאת אומרת, שירותי הדת במדינת ישראל שאמורים להינתן באופן חופשי לכל מי שרוצה לצרוך שירותי דת במדינת ישראל נחסמים בידי ציבור גדול, נשי ברובו, שרוצה לעשות בהן שימוש.
<יזהר הס: המשרד לשירותי דת, ואני מצר על זה שהמנכ"ל לא נמצא פה, הוא משרד לא רק לשירותי דת אורתודוקסיים אלא לשירותי דת, נקודה.
<יזהר הס: היו פה כמה נשים שעומדות בראש ארגונים ובראש מקוואות שהתהדרו עד כמה במקווה שלהן אפשר לטבול בכל סגנון ובכל דרך, ואיש לא ישפוט אותך על כך שאת כך או אחרת, האומנם?
<יזהר הס: איזה מקווה במדינת ישראל מאפשר כניסה לנשים שאינן אורתודוקסיות לצורך השלמת תהליך הגיור?
<יזהר הס: אני אומר לך, יש כמה כאלה.
<יזהר הס: אנחנו בהיחבא, באופן לא רשמי, כמעט בהסכמים שאני בטוח את מידת - - -
עליזה לביא: קיבלת תשובה כרגע, האם זה לא נותן מענה?
עליזה לביא: כלומר, מה זה משנה אם את טובלת כי את עולה להר-הבית או אם את טובלת כי את רווקה?
עליזה לביא: מה זה משנה?
עליזה לביא: למה החדירה לפרטיות הזאת?
<יזהר הס: קודם כל, כי לצורך השלמת תהליך גיור אתה לא נכנס לבד למקווה.
<יזהר הס: שנית, כמובן הרבנים לא צריכים לצפות בטובלת כאשר היא טובלת, אבל זה שירות דת שמקובל בכל מקווה בישראל שבו אנשים רוצים להתגייר.
<יזהר הס: צריך לתאם את זה לפי שעות.
עליזה לביא: הטבילה בגיור היא טבילת בוקר.
עליזה לביא: בואו נתחום את הקו.
עליזה לביא: אנחנו מדברים בשיח בינינו על הגיור בערב.
עליזה לביא: הגיור - אני מבטיחה לך שהנושא הזה - - -
<יזהר הס: היה דיון בוועדת הפנים במושב הקודם של הכנסת שבו סגן השר בן-דהאן הצהיר אחרי שיושבת-ראש הוועדה שלא היתה בקיאה בכל העניינים כולם, דחקה אותו לפינה ואמרה: תגיד עכשיו שכל אחת תוכל ל- - -.
<יזהר הס: הוא אמר את המשפט החד-משמעי הזה.
<יזהר הס: הוא אמר: המקוואות יהיו פתוחים לכל אחד, גם לצורך זה וגם לצורך זה ואחר כך נאלץ לחזור בו באופן שהיה בהחלט לא נעים.
<יזהר הס: אני לא מנסה לגרור את הדיון הזה שעוסק בזכויות נשים במקוואות לתוך זירות אחרות, אבל הדברים קשורים.
<יזהר הס: להתעלם מקבוצה כל כך גדולה של נשים, ותראי את הפרופורציות, שרוצות להשלים את תהליך הגיור בתוך המסגרת הממלכתית או לפחות לקבל שירותים ממלכתיים מהממלכה שלא יכולים לעשות זאת הוא דבר שהוא לפחות זועק לשמיים, לפחות נאמר ממצוקת הנשים שמעוניינות לטבול לפני העלייה לבית המקדש.
עליזה לביא: אתה מתפרץ לדלת פתוחה ואנחנו עושים סדר בעניין הזה.
עליזה לביא: אני מקבלת ואני מברכת.
עליזה לביא: אני חושבת שצריך באמת לאפשר לכל אחת לטבול ואני סומכת על נשים שבוחרות לטבול, שעושות את זה כמו שהן מבינות שצריך לעשות את זה.
עליזה לביא: כלומר, אני חושבת שאתה שותף ל- - -
<יזהר הס: גם הסיפור של הגיור, את שותפה.
<יזהר הס: אני שמח.
<יזהר הס: אני רק רוצה להגיד שבמקומות שאנחנו עושים את זה - - -
עליזה לביא: היה פה דיון על הנושא של הגיור והטבילה ואנחנו נקיים עוד דיון בנושא הזה בצורה יותר ספציפית אחרי שאנחנו נשמע הבהרות מהמנכ"ל.
<יזהר הס: אנחנו מצליחים לעשות זאת בכמה מקומות, ואני לא אגיד כאן באופן פומבי את המקומות הללו, שבהם ראש הרשות שמטבע הדברים קשוב לצרכי המקום פשוט או נותן לנו בהיחבא את המפתח או נותן לנו את נציגו שילווה אותנו בעסק לפעמים כדי להערים על המועצה הדתית או על רב היישוב או רב העיר כדי שנצליח לעשות שימוש באופן כל כך מבייש ולא מכובד ברכוש ציבורי.
עליזה לביא: לגבי נושא הגיור - אני מזמינה אותך.
עליזה לביא: אנחנו נקיים בנושא של טבילת גרות דיון ממוקד.
עליזה לביא: יש פשוט מליאה ואנחנו לא יכולים להמשיך אחרי השעה 11:00 ואני אצטרך לסיים ב-10:55.
עליזה לביא: אני רוצה לתת לעוד כמה דוברים שנרשמו.
עליזה לביא: מרדכי קרימלובסקי, בבקשה
<מרדכי קרימלובסקי: שלום, שלום.
<מרדכי קרימלובסקי: אני מברך על הדיון החשוב.
<מרדכי קרימלובסקי: אני מנהלה של המרכז לטהרת המשפחה.
<מרדכי קרימלובסקי: אנחנו בנינו את רוב המקוואות בארץ בסיוע של משרד הדתות.
<מרדכי קרימלובסקי: לא בנינו מקוואות לא בירושלים ולא בבני-ברק.
<מרדכי קרימלובסקי: בנינו בכל ההתיישבות, בכל הישובים הקטנים.
<מרדכי קרימלובסקי: בנינו 18 מקוואות בגוש קטיף שלא נמצאים כיום.
<מרדכי קרימלובסקי: אתם עושים דיון מאוד חשוב שאנחנו עושים אותו כמעט יום יום בנושאים האלה.
<מרדכי קרימלובסקי: אנחנו נמצאים במקוואות.
<מרדכי קרימלובסקי: אני אישית נמצא כל יום בכמה מקוואות.
<מרדכי קרימלובסקי: נוסעים, בודקים ורואים מה אפשר לעשות.
<מרדכי קרימלובסקי: כולכם תחלקו עליי כי ההבנה הראשונה שלכם, ואני מבין את זה טוב מאוד כי מקווה זה כמעט המצווה הכי קשה שיש ביהדות.
<מרדכי קרימלובסקי: זה ברור שזה מצווה קשה.
<מרדכי קרימלובסקי: כל אחד רואה, זה מצווה שקשה להבין אותה.
<מרדכי קרימלובסקי: לכן, מאוד קל למי שלא מחובר לזה ישר להתלונן.
<מרדכי קרימלובסקי: אני מציע לכולם לבוא, לראות איך זה נראה.
<קרן חדד-טאוב: אנחנו שדיברנו, אנחנו מאוד מחוברות.
<קרן חדד-טאוב: פעם בחודש אנחנו מתחברות.
<מרדכי קרימלובסקי: הייתי אצל רופא לפני שבועיים והוא נתן לי תרופה.
<מרדכי קרימלובסקי: הוא שאל אותי: שתית היום יין?
<מרדכי קרימלובסקי: אני חושב שזה חדירה, הוא שואל אותי שאלות פרטיות.
<מרדכי קרימלובסקי: תצחקו ואני אסביר לכם.
<מרדכי קרימלובסקי: כאשר אישה באה למקווה ההנחיה היא שנותנים לה את ההרגשה הכי טובה שיש.
<מרדכי קרימלובסקי: זו המציאות, אני מדבר הרבה על בלניות.
<מרדכי קרימלובסקי: הן לא מתערבות.
<מרדכי קרימלובסקי: יש הרבה נשים שמגיעות בשבת עם מכונית ואף אחד לא אומרת להן מילה.
<מרדכי קרימלובסקי: למעשה, בשביל הבלנית זה חילול שבת והיא לא מגיבה.
<מרדכי קרימלובסקי: זה דבר שקיים.
<נחמה שולמן: ברור שזה דבר קיים.
<נחמה שולמן: בשביל הבלנית זה חילול שבת, זה חילול שבת של האישה שבאה.
<מרדכי קרימלובסקי: לכן, היא גם לא מתערבת.
<מרדכי קרימלובסקי: היא תדאג שאישה תטבול ויהיה לה נעים.
<מרדכי קרימלובסקי: בכל מצב שיש היא תעשה את זה.
<מרדכי קרימלובסקי: בדרך כלל לרוב הבלניות יש טקט והן אנושיות.
<מרדכי קרימלובסקי: הן מרגישות את האישה שבאה והן שואלות אותה לפי זה שאם היא רוצה לשמוע או לא רוצה לשמוע.
<מרדכי קרימלובסקי: העלו פה את נושא הר-הבית.
<מרדכי קרימלובסקי: השאלה הראשונה היא בשביל מה יש את המקוואות בישראל?
<מרדכי קרימלובסקי: אני יודע על מקום בארץ שהרבה נשים באו ורצו להתרחץ.
<מרדכי קרימלובסקי: אחרי הסיפור של ההתנתקות הן רצו לבוא להתרחץ יום יום.
<מרדכי קרימלובסקי: האם צריך לתת להן?
<מרדכי קרימלובסקי: זה מקום רחצה או שזה מקום שמיועד למקווה?
<מרדכי קרימלובסקי: המקווה זה נושא של טהרת המשפחה כשהמקווה מיועד לטהרת המשפחה.
<מרדכי קרימלובסקי: יש פה הנחיה שרוצים את זה לעוד נושא שלא קשור לטהרת המשפחה?
<מרדכי קרימלובסקי: - - -
<יעל קביליו: זה מצווה לטבול לפני שעולים להר-הבית.
<יעל קביליו: זה שאתה לא עולה זה עניין אחר, אבל אני לא נכנסת לפרטיות שלך.
<מרדכי קרימלובסקי: זה מצווה להתרחץ לכבוד שבת.
<יעל קביליו: לא, זה לא מצווה להתרחץ.
<יעל קביליו: אין כאן שום מצווה להתרחץ, אבל לפני שעולים להר-הבית יש מצווה.
<מרדכי קרימלובסקי: השאלה היא המקווה מיועד לטהרת המשפחה או לכל מי שרוצה לטבול.
<קריאות: המקווה מיועד לשמש כמקווה, זו ההחלטה.
עליזה לביא: חברים, אני חייבת ללכת למליאה.
עליזה לביא: אני חייבת לסכם את הדיון המרתק הזה.
<אנדרו סאקס: האם אפשר מילה?
עליזה לביא: מילה, אדוני.
עליזה לביא: בבקשה, אנדרו סאקס.
<אנדרו סאקס: רציתי להתייחס ממש בקיצור נמרץ לבעיה איפה שכן קיבלנו רשות להשתמש במקוואות שהרשות המקומית החליפה את הצילינדר.
<אנדרו סאקס: פעם אחרת פרצו לתוך המקווה.
<אנדרו סאקס: אני גם רוצה להגיד שאני מאוד זהיר לדבר פה כי בוועדה לקידום האישה בעניין גיור, העניין של נקמה על-ידי עובדי משרד הפנים, אלה שהעידו פה, זה דבר לא יאומן ודבר נוראי שמי שמדבר פה ומי שמבקר את המערכת צריך לסבול את הנקמה של אותה רשות.
<אנדרו סאקס: עם כל זה, אני רוצה להגיד שפה בירושלים למרות מה ששמענו שהיתה החלטה של משרד הדתות, ויש לי העתק של אותו דבר, שאסור לבקש מאישה פתק אם היא רוצה לטבול לצורך נישואין - כלומר, יש נשים שרוצות להתחתן לא דרך הרבנות - פה בירושלים הסכימו לזה אבל דורשים לפחות הזמנה לחופה, להוכיח שזאת לא רווקה שמשתמשת.
<אנדרו סאקס: בירושלים בבית המשפט העידו במועצה דתית שדורשים אם אין פתק לאישה, היא צריכה הזמנה לחופה.
<אנדרו סאקס: הדבר הזה מבעס.
<אנדרו סאקס: גם יש נשים שאחרי אונס או אחרי המחזור הראשון או כל מיני טקסים יצירתיים רוצות להשתמש במקווה ברוח החדשה של להביא את המקווה למודעות של הציבור החילוני.
<אנדרו סאקס: זה בעיה ברגע שיש התערבות ואומרים: אתה רוצה מקווה משלך?
<אנדרו סאקס: זה כמו ספריה ציבורית, לדעתי, אבל אתה צריך לבדוק מקווה לקונסרבטיבים, להכניס את הספרים ואנחנו נחליט איזה ספרים.
<אנדרו סאקס: המקווה היחיד שיש לנו הוא בקיבוץ חנתון שמשתייך ומזדהה עם הזרם המסורתי.
<אנדרו סאקס: יש סירוב מוחלט של משרד הדתות לממן את הדבר.
<אנדרו סאקס: יש לנו החלטה - - -
עליזה לביא: אדוני, גם "מים חיים" בבוסטון הוקם על-ידי אניטה דיאמנט ולא על-ידי משרד הדתות בבוסטון.
עליזה לביא: זה כסף פרטי.
<אנדרו סאקס: יש פה הכרזה בכתב, יש לי העתק, מהרב הראשי היוצא הרב מצגר לכל הבלניות, ויש לי את זה בכתב, לאסור השימוש של המקוואות לרווקות.
עליזה לביא: אדוני, אנחנו בודקים את העניין.
עליזה לביא: אני פשוט חייבת לנעול את הישיבה.
<נעמי מרמון גרומט: האם אפשר להעלות עוד דבר אחד שמבחינת רווחת הנשים - - -
עליזה לביא: גברתי, קיבלת את רשות הדיבור.
עליזה לביא: את יכולה להעביר אלינו מסמך, אנחנו נשמח.
עליזה לביא: אני חייבת לסגור את הישיבה.
עליזה לביא: אני רק רוצה את יצחק הנאו, בבקשה, מנהל האגף למבנה דת בעיריית ירושלים.
<יצחק הנאו: אני אנסה לסגור מספר פינות ממש בדקה.
<יצחק הנאו: בירושלים יש חלוקת עבודה בין העירייה לבין המועצה הדתית כך שאני מתעסק רק בהקמת המקוואות ולא בתפעול שלהן, ולכן אני אסגור בזה כמה פינות.
<יצחק הנאו: קודם כל, לגבי הנכות.
<יצחק הנאו: אנחנו הרמנו את הכפפה לפני מספר נשים והקמנו מקווה אחד לנכות בשכונת מוסררה.
<יצחק הנאו: אנחנו יוצאים לבנייה של עוד מקווה בעוד כשבועיים.
<יצחק הנאו: לדעתנו, זה אמור להספיק לפי כמות הנכות שיש בירושלים.
<יצחק הנאו: אבל בלי קשר לזה, אנחנו כרגע באמצע סקר של כל המקוואות בירושלים על מנת להתאים אותם לנגישות לפי תקנות הנגישות.
<יצחק הנאו: אנחנו משקיעים בסקר לבד מאה אלף שקל וגם נתאים את המקוואות לפי התקנות.
<יצחק הנאו: לגבי השותפות של נשים בכל הקשור למקוואות - אני יודע שזה מקפיץ פה את כולם, אבל הנתונים שלכם הם לחלוטין לא נכונים.
<יצחק הנאו: מהמשרד לשירותי הדת שמנהלת האגף היא אישה ורוב הצוות שלה הוא נשים.
<יצחק הנאו: אצלי באגף כל הצוות מלבד אני בעצמי זה נשים.
<יצחק הנאו: במועצה הדתית כל הצוות זה נשים.
<יצחק הנאו: צוות התכנון שלנו, כל המתכננים, 90% זה נשים.
עליזה לביא: לא אמרנו שום דבר שזה לא נשים.
<יצחק הנאו: לא, נאמר כאן שהם לא מעורבים ולכן זה משפיע.
עליזה לביא: אמרנו שאנחנו לא מעורבות.
עליזה לביא: אתה יודע בדיוק במה אנחנו לא מעורבות.
עליזה לביא: אנחנו לא מעורבות לא בצבע שיש על הקיר אלא ב - - -
<יצחק הנאו: לכן אמרתי ש - - - שלנו במה שקשור לתכנון, מעורבות.
<אנדרו סאקס: כמה רפורמים וקונסרבטיבים - - -?
<יצחק הנאו: עוד נקודה אחת.
<יצחק הנאו: נאמרה כאן אמירה לגבי השירות באזור העיר העתיקה.
<יצחק הנאו: מקווה העיר העתיקה משופץ כרגע בחמישה מיליון שקלים מתקציב העירייה.
עליזה לביא: לא, אני דיברתי על האר"י.
<יצחק הנאו: לכל מה שקשור להתקדמות לגבי הדרכה, לגבי סדנאות ולגבי הדברים האלה - אנחנו בהחלט עם עין פקוחה.
<יצחק הנאו: היום בכל מקווה חדש מעבר לחדר הדרכה אינטימי שאפשר לשבת בין הבלנית לטובלת כדי להעלות כל מה שהיא רוצה, זה קיים.
<יצחק הנאו: אנחנו כרגע מכינים חדר נוסף בכל מקווה חדש שאפשר לקרוא לו חדר חינה או כל דבר אחר.
<יצחק הנאו: חדרי סדנאות גדולים בלתי אפשרי רק בגלל שאלה של מקום, אבל הנושא הזה הוא כן נושא שמטופל.
<יצחק הנאו: אנחנו כן מנסים, ויש עם זה בעיות חוקיות, לעשות חדרי קוסמטיקה או לקרוא לזה.
<יצחק הנאו: כל צורה אחרת - - - ומקוואות זו בעיה חוקית.
עליזה לביא: לכו לראות ב-95 במנהטן איך בונים מקווה.
<יצחק הנאו: כנראה שיש להם פחות בעיות חוקיות משלנו.
<יצחק הנאו: לנו יש בעיות של מגרשים צפופים וכל מיני חוקים - מה אפשר לעשות במגרש חום ומה אי-אפשר, בעיות שאנחנו מנסים להתמודד איתן כך שאנחנו כן עם עין פקוחה על הדברים הללו.
עליזה לביא: גם בזה נטפל.
<יצחק הנאו: אבל שוב, אני מדבר רק ברמה של הבינוי ולא ברמה של התפעול.
עליזה לביא: אני מבקשת לסגור את הישיבה.
עליזה לביא: אני אומרת את זה בראש הדברים, אנחנו נפגשים כאן בעוד חודשיים בדיוק, לפרוטוקול, עם קבלה של תשובות שלכם ושל המנכ"ל.
עליזה לביא: דברים שהוא הצהיר כאן אנחנו רוצים לראות ביצוע וירידה לשטח, אבל אני מבקשת מכם לעקוב.
עליזה לביא: אני מבקשת לקבל עותק של פניות שאתם שולחים למשרד גם כדי שיהיה לנו מעקב וגם כדי שנוכל לראות באמת אם דברים מתקדמים ואם אינם מתקדמים.
עליזה לביא: דלית מנהלת הוועדה תשמח לקבל את הפניות ואת המענה או את אי-המענה שהתקבל.
עליזה לביא: הוועדה לקידום מעמד האישה רשמה לפניה את הודעת המנכ"ל לשירותי דת כי ישנה הנחיה ברורה של המשרד לבלניות לשמור על צנעת הפרט ולא למנוע מנשים לטבול.
עליזה לביא: הנושא יחודד בחוזר מנכ"ל שייכתב בנושא.
עליזה לביא: אני מבקשת לקבל כמובן את חוזר המנכ"ל.
עליזה לביא: הוועדה מברכת על המיזם החדש שיעלה באתר waze וייתן מענה על מקום, על שעות ועל פתיחה של מקוואות.
עליזה לביא: כל הנושא של משלח היד, בנושאים האחרים שהעלנו כאן גם לגבי טבילה אישית ללא בלנית גם להסדרת מעמדה של הרבנית וגם לגבי טבילת נשים המתגיירות, את כל הדברים האלה אנחנו נבדוק.
עליזה לביא: נרשמו לפרוטוקול ואנחנו נשמע על הדברים בעוד חודשיים.
עליזה לביא: כולם מוזמנים.
עליזה לביא: אנחנו מתחילים.
עליזה לביא: השר יצטרך לעזוב אותנו ב-11:00.
עליזה לביא: אני יודעת שיש תאונה בכביש, כולנו עמדנו ויש עוד רבים בדרך, גם פרופ' מרים ארז יו"ר המועצה הארצית לקידום נשים במדע וטכנולוגיה, אני מקווה שהיא תגיע.