GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אלעד קפלן: האם בכלל זה יכול להימצא בין תפקידיה וסמכויותיה של המועצה הדתית?
<אלעד קפלן: צריך אולי לעשות ריענון על חוקי היסוד של חוק מדינת ישראל.
<אלעד קפלן: לפי חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו יש לכל אזרח זכות לצנעת הפרט.
<אלעד קפלן: לפי סעיף 7 לחוק כל אדם זכאי לפרטיות ולצנעת חייו, וכן אין עורכים חיפוש ברשות היחיד של אדם על גופו או בכליו.
<אלעד קפלן: בג"צ גם קבע שחירותו של הפרט לא להיות אובייקט לחקירה שזו חירות יסוד במשטרנו החוקתי ואין לפגוע בחירות זו אלא בהוראת חוק המקיימת את הדרישות החוקתיות.
<אלעד קפלן: אנחנו מוצאים, לצערנו, שבעניין המקוואות לפעמים האיזון הזה בין זכויות הפרט לבין סמכויות הממסד מופר לחלוטין.
<אלעד קפלן: יש פסק דין של בג"צ שאומר שכמו שהמועצה הדתית יכולה לקבוע את אמות המידה של הכשרות במזון, באוכל, כך היא יכולה גם לקבוע את אמות המידה של הכשרות במקוואות.
<אלעד קפלן: אבל אנחנו צריכים לחשוב.
<אלעד קפלן: אנחנו יכולים לדמיין מצב שהמועצה הדתית מעמידה שומרים מחוץ למסעדות כדי לשאול את האנשים שמגיעים לאכול במסעדה אם הם אכלו בשר או חלב בשעות שקדמו לזמן סעודתם וזה ללא הסכמתם?
<קריאה: יכולים לדמיין.
<אלעד קפלן: אוקיי, אני לא רוצה להוסיף עוד רעיונות.
<אלעד קפלן: אבל זה כתנאי לסעודתם וגם ללא הסכמתם של אותם אנשים?
<אלעד קפלן: או אולי נחשוב אנחנו בתור גברים אם היינו מוכנים שיעמידו שומרים מחוץ לבתי-הכנסת כדי לשאול את האנשים שמגיעים להצטרף למניין שאלות אישיות על צנעת חייהם האישיים, אולי על חיי המין שלהם, כמו שקורה לפעמים במקוואות כששואלים על מועדי הווסת וזמנים שונים ובדיקות שהאישה עורכת וגם אמצעים למניעת היריון ועוד ועוד.
<אלעד קפלן: הרשימה באמת ארוכה.
<אלעד קפלן: ואולי נעשה את ההשוואה הפשוטה ביותר האם אנחנו הגברים, הגברים הדתיים, היינו מוכנים שבמקוואות יהיו בלנים שישגיחו עלינו ויסתכלו בנו גם ללא הסכמתנו בזמן שאנחנו מגיעים לטבול במקווה.
<אלעד קפלן: בואו לא נתבלבל.
<אלעד קפלן: לא מדובר באיזושהי החמרה של בלנית ספציפית או אפילו לא בהכרח של רב מקומי כזה או אחר.
<אלעד קפלן: יש הנחיה, יש נוהל מפורש של המשרד לשירותי דת שבנוהל הזה כתוב שהבלנית, כלומר היא ולא האישה הטובלת, היא אחראית על טבילת האישה לפי ההלכה.
<אלעד קפלן: בנוהל בתחזוקת המקווה שעודכן לאחרונה בינואר 2013 ההגדרה של הבלנית היא: עובדת המועצה הדתית האחראית על טבילת נשים על-פי ההלכה ועל פתיחת המקווה ותפעולו.
<אלעד קפלן: אנחנו שואלים: מי אחראית על טבילת האישה לפי ההלכה אם לא האישה הטובלת עצמה?
<אלעד קפלן: רק היא אחראית ורק היא יכולה להיות אחראית על טבילתה לפי ההלכה.
<אלעד קפלן: אנחנו פנינו בנושא הזה למשרד לשירותי דת, פנינו גם לרבנות וביקשנו שיוציאו נהלים ברורים גם לשנות את ההגדרה של הבלנית, אבל גם להוציא נהלים והוראות ברורות לשמירה על צנעת הפרט של נשים שמגיעות לטבול במקוואות ולהחזיר את השירותיות לשירותי הדת, שהתפקיד של הבלנית יהיה לספק שירות ולא לבוא ולחקור נשים בניגוד להסכמתן.
<אלעד קפלן: אנחנו עוד מקווים שנזכה לשיתוף פעולה מצד המשרד לשירותי דת והרבנות.
<אלעד קפלן: אבל בינתיים אלפי נשים מידי יום נאלצות לעבור חקירות על החיים האישיים שלהן ללא הסכמתן.
<אלעד קפלן: בעיניי זה מצב שהוא בלתי נסבל לא רק מבחינת זכויות הפרט, אלא גם מבחינת הזכות ליהדות במדינת ישראל.
עליזה לביא: תודה רבה על הדברים, ובכלל על כל הפעילות הענפה סביב הנושא הזה של המקוואות ועל העלאת הנושא על סדר היום.
עליזה לביא: קרן חדד-טאוב מנהלת קבוצת אדוות נשים מדברות על מקווה, בבקשה.
<קרן חדד-טאוב: אני שמחה מאוד על קיום הדיון הזה.
<קרן חדד-טאוב: כמו שחבר הכנסת שטרן דיבר על הגיור שלא מדברים עליו אז נשים לא מדברות על מה שהן חוות במקווה.
<קרן חדד-טאוב: רק עכשיו הן התחילו לדבר.
<קרן חדד-טאוב: היו סודות - כאילו ידעת לאיזה מקווה ללכת ולאיזה לא.
<קרן חדד-טאוב: אני רוצה לדבר על שלושה נושאים עיקריים שקשורים אחד לשני ואני שמחה שהרבה מהם הזכרת ואת מזדהה איתם.
<קרן חדד-טאוב: ראשית, זכויות הטובלות לקיים את מצוות הטבילה על-פי אמונתן.
<קרן חדד-טאוב: כמו שאלעד הזכיר, המצווה היא של האישה.
<קרן חדד-טאוב: ההלכה, השולחן ערוך מדבר רק על נוכחות בלנית בזמן שהאישה טובלת, שום דבר אחר.
<קרן חדד-טאוב: אחד מנושאי הכלים גם דן שם האם העיון הוא על האישה או לא, אבל המסקנה היא ברורה וחד-משמעית שהבלנית רק בזמן הטבילה עצמה.
<קרן חדד-טאוב: הטובלת זכאית בעינינו לבחור באיזה סוג ליווי היא רוצה לקבל מידי הבלנית.
<קרן חדד-טאוב: ישנן נשים שמאוד חשובות להן השאלות שהבלנית שואלת וישנן כאלה שלא מעוניינות בשאלות בכלל.
<קרן חדד-טאוב: יש בלניות שמתקשרות לטובלת לשאול אותה איפה היא ולמה היא לא הגיעה ומה יקרה לה אם היא לא תגיע.
<קרן חדד-טאוב: כחלק מהפעילות שלנו אנחנו מקבלות פניות של נשים רבות שמספרות סיפורים שונים ומשונים לגבי המפגש בינן לבין הבלניות, החל משאלות לגבי ביצוע הבדיקות של שבעה נקיים, המשך בבירור מעמדה האישי של הטובלת, דרך הערות לגבי מבנה גופה - היא רזתה, היא השמינה, אני לא רוצה להיכנס באופן ספציפי – עד לכך שבלניות חושבות שזה מתפקידן לגזור ציפורני רגליים של נשים.
<קרן חדד-טאוב: במצבים אלו הטובלת מרגישה שהיא מעין שבויה בידיה של הבלנית.
<קרן חדד-טאוב: הבלנית היא שומרת הסף לייחוד בין הטובלת לבין בן זוגה, ולכן הרבה פעמים הטובלת תעשה כל מה שהבלנית מבקשת, רק שהיא תוכל לטבול.
<קרן חדד-טאוב: בהמשך אני מבקשת דיון בנושא זכויות הבלניות.
<קרן חדד-טאוב: לבלניות נאמר לא אחת שאחריות טהרתו של עם ישראל רובצת על כתפיהן וכדי שלא תצא תקלה תחת ידיה של הטובלת זו אחריות של הבלנית לדאוג ולהחמיר עם הטובלת על דיני חציצה שהם לפעמים בכלל לא רלוונטיים לגבי אותה אישה.
<קרן חדד-טאוב: כיום רובן של הבלניות חסרות את הכלים וההכשרה כדי לתת את השירות שהטובלות מבקשות.
<קרן חדד-טאוב: בנוסף, הן גם עובדות עבודה פיזית קשה מאוד ותנאי ההעסקה שלהן הם מהגרועים במשק.
<קרן חדד-טאוב: תנאי השכר של הבלניות לא אחידים.
<קרן חדד-טאוב: ישנם פערים והבדלים בשכר בין בלניות מאזורים שונים בארץ.
<קרן חדד-טאוב: במקומות מסוימים רק חלק משעות העבודה של הבלניות נחשבות עבור צבירת זכויות לפנסיה.
<קרן חדד-טאוב: נושא נוסף שרציתי להזכיר הוא מצב המקוואות.
<קרן חדד-טאוב: כשאומרים מקווה בחלל שבו יש נשים אז הדבר הראשון שעולה הוא גועל נפש.
<קרן חדד-טאוב: דבורה ערכה תחרות לאחרונה.
<קרן חדד-טאוב: המשרד התחיל לטפל בנושא הזה ואנחנו מאוד מברכים על זה.
<קרן חדד-טאוב: דבורה אייפרמן, מנהלת אגף מבני דת במשרד לשירותי דת.
<קרן חדד-טאוב: דבורה אייפרמן אחראית על המבנים האלה.
<קרן חדד-טאוב: אישה ולא במקרה.
עליזה לביא: אנחנו מברכים באמת על ההשתתפות של דבורה אייפרמן וגם ניתן לך כמובן לדבר.
<קרן חדד-טאוב: כמו שאלעד אמר, אנחנו מדבר על שירותיות.
<קרן חדד-טאוב: זאת אומרת, אנחנו מדברים על שירות שמוצע לטובלת.
<קרן חדד-טאוב: זה שירות שהמשרד נותן, זה לא אישור וזה לא הכשר, זה שירות.
<קרן חדד-טאוב: המפגש במקווה הוא מפגש מאוד אינטימי.
<קרן חדד-טאוב: אני יכולה להעיד על זה כי אני גם בלנית, אבל צריך שהאישה תוכל לנהל פה את החוויה הדתית שלה.
<קרן חדד-טאוב: זו חוויה דתית, זו מצווה של האישה.
<קרן חדד-טאוב: צריך שהבלניות תדאגנה באופן מקסימלי לפרטיותה של האישה.
<קרן חדד-טאוב: לא לשאול שאלות מיותרות, במינימום להפנות גב לטובלת כשהיא יורדת אל המים ושהטובלת לא תצטרך לבקש את זה.
<קרן חדד-טאוב: כמו גם שהטובלת תוכל להחליט כמה טבילות היא רוצה לטבול ומתי היא מברכת, אם מחוץ למים או בתוך המים.
<קרן חדד-טאוב: אנחנו מבקשות שתהיינה הנחיות אחידות וברורות לבלניות, הנחיות שבהן יהיה ברור שמעבר לליווי האישה לבור הטבילה ונוכחות בזמן הטבילה אין שום מקום שהבלנית תשאל את השאלה או תחקור אותה, אלא אם כן האישה הטובלת מבקשת זו.
<קרן חדד-טאוב: מבחינה הלכתית, כמו שאמרתי, חובה לעיון וחפיפה היא חובתה של האישה בלבד.
<קרן חדד-טאוב: אין לכך נגיעה לבלנית, אלא אם כן האישה מבקשת את עזרתה.
<קרן חדד-טאוב: גם אז ישנו דיון הלכתי האם זה עדיין נחשב, או שעדיין חובת העיון היא של האישה.
עליזה לביא: קרן, תודה.
עליזה לביא: אני רוצה לשמוע בבקשה את ד"ר נעמי מרמון-גרומט מנהלת עדן, המקום שלך, החוויה שלך, בבקשה.
<נעמי מרמון גרומט: בוקר טוב, תודה לכם.
<נעמי מרמון גרומט: אני רוצה להעלות כמה נושאים, גם ברמה של האישה הטובלת, גם ברמה של הבלנית, גם ברמה של המקוואות והלאה.
<נעמי מרמון גרומט: הדבר הראשון הוא שצריך הכשרה ראויה והעסקת בלניות ראויה וברור שכבר דיברנו עליהם, אבל גם צריך לשים דגש שזה צריך להיות מכל הזרמים במגוון הדתי כי הרבה דברים שנאמרו כאן זה בהסתכלות מסוימת של זרם דתי-לאומי פתוח, ובאמת צריך לשים דברים ברורים לכל המגזרים כשלכל אחד יהיה את המענה שלו כי יש נשים שרוצות דברים מסוימים ויש נשים שלא.
<נעמי מרמון גרומט: זאת אומרת, במגזר החרדי יש דרישות אחרות ואנחנו צריכים לכבד את זה באותו זמן שאנחנו מכבדים באמת את הצרכים של כל הנשים שבאות, מנשים חילוניות ומסורתיות ועד לנשים חרדיות.
<נעמי מרמון גרומט: לכל הבלניות צריכה להיות ההבנה והכשרה הזאת.
<נעמי מרמון גרומט: וכמובן, כמו שאמרתם, המשכורת שלהן צריכה להיות בהתאם גם לשעות וגם לעבודה שהן עושות.
<נעמי מרמון גרומט: האישה, גם אם היא מוגבלת, גם אם היא גיורת, גם אם היא מבוגרת יותר וצעירה יותר, צריכה לקבל את הרשות לקבל את השירות שהיא רוצה.
<נעמי מרמון גרומט: שוב, צריכים להיות מקומות שהיא יכולה לבקש משהו מעבר.
<נעמי מרמון גרומט: אם היא רוצה שמישהי תגזור לה ולהרבה נשים חרדיות מאוד חשוב שהבלנית כן תהיה במקום הזה, אז צריך למצוא את התנאים שמתאימים.
<נעמי מרמון גרומט: אנחנו מדברים במדינת ישראל על חופש לכולם.
<נעמי מרמון גרומט: צריך למצוא את האיזון בדברים האלו.
<נעמי מרמון גרומט: מבחינת התקציב ותנאי הטבילה אנחנו צריכים מאוד לחשוב על השינויים במקומות שונים בין תקציבים שמקבלים ומהם התנאים הפיזיים של המקוואות.
<נעמי מרמון גרומט: נוכחתי בזמן האחרון בקבוצה שהלכה לעגור שהוא יישוב קטן.
<נעמי מרמון גרומט: הידיות של הדלתות שם של המקוואות נופלות.
<נעמי מרמון גרומט: הבלנית ננעלה בתוך המקווה עם הטובלת.
<נעמי מרמון גרומט: ברוך השם היה לטובלת פלאפון כך שהיא יכלה להתקשר למישהו כדי שיפתחו מבחוץ את הדלת כי לא היתה ידית מבפנים.
<נעמי מרמון גרומט: אלו דברים שאנחנו לא חושבים עליהם, אבל בכל המקומות צריך להיות ברור לנו איך הכסף הולך לכל המקוואות, איך התקציבים מחולקים לכל הדברים האלו.
<נעמי מרמון גרומט: גם כמות הסולר שצריך, למשל.
<נעמי מרמון גרומט: אלו דברים שצריכים לעמוד כי זה כמובן משפיע גם על הטובלת, גם על האישה וגם על המעמד.
עליזה לביא: אדוני המנכ"ל, תרשום לך, בבקשה, איך זה נעשה בחלוקה תקציבית.
עליזה לביא: אני לא מספיק מכירה את זה.
<נעמי מרמון גרומט: אני רוצה רק להעלות עוד נקודה.
<נעמי מרמון גרומט: אם קרן העלתה את הרבנית ברנד אז הרבנית ברנד עשתה מקווה בשכונת בקעה בירושלים כשבמקווה הזה היה גם המון שירות לבלניות שקיבלו קורסים, אבל גם לטובלת היה מקום לדברים שהם מעבר.
<נעמי מרמון גרומט: היה שם חדר גדול לכלות והיו סדנאות שהיא הפעילה כי היא הבינה שהמקווה יכול להיות מקום של הרבה יותר העשרה מאשר רק הדקה הספציפית שכל חודש היא הולכת.
עליזה לביא: לא בכדי קרן בחרה לפתוח בה את הוועדה שלנו.
עליזה לביא: יעל קביליו, נשים למען המקדש.
<יעל קביליו: שלום.
<יעל קביליו: אני שייכת לארגון נשים למען המקדש והר-הבית.
<יעל קביליו: הארגון הזה כבר קיים כעשר שנים.
<יעל קביליו: יש קבוצה גדולה של נשים שדורשות לעלות להר-הבית.
<יעל קביליו: בכדי לעלות להר-הבית הנשים צריכות לטבול.
<יעל קביליו: אנחנו נתקלות לא פעם או פעמיים בבעיה שנשים לא יכולות לגשת למקווה ולטבול ויש איסור.
<יעל קביליו: גם הבלניות, כמו שדיברו פה, נותנות את העמדה האישית שלהן ולא נותנות לטובלת לבוא ולטבול למען המטרה הזאת.
עליזה לביא: מה, היא שואלת אותה למה היא באה?
<יעל קביליו: כן, היא שואלת.
<יעל קביליו: אם במקרה הטובלת אומרת: אני באה לשם זה והיא אומרת למה היא באה או שהיא מרימה טלפון לרב המקומי ואז הוא שולח את האיסור, או שהיא מדעת עצמה אומרת:
<יעל קביליו: במקום הזה לא נהוג לטבול ואז היא לא מרשה לה להיכנס.
עליזה לביא: מה עושה אז אותה אישה?
עליזה לביא: מי שמה?
<יעל קביליו: זה בדיוק העניין.
<קריאה: משל היתה קונסרבטיבית.
עליזה לביא: האם יש לאישה כזאת למי לפנות באותו רגע?
<יעל קביליו: באותו רגע לא.
<נעמי מרמון גרומט: אתמול שמעתי ששלוש נשים מאותה סיבה הלכו לשלושה מקוואות ברצף.
<נעמי מרמון גרומט: כל מקום אמר להן: לא אסור לך, אסור לך, ובסוף הן לא טבלו.
עליזה לביא: אין קו חם לטובלות?
<קריאה: יש במקווה פקיעין בתל-אביב.
<קריאה: אני אתייחס לזה.
<קריאה: יש קו לטלפונים.
<קריאה: אני לא חושב שזה מגיע למענה מידי שיכול להתערב ברמת הטובלת שמחכה בתור לטבילה.
עליזה לביא: אבל מה זאת אומרת?
עליזה לביא: אתה יודע שהדבר הראשון ביישוב, עוד לפני שבונים בית-כנסת צריך לבנות מקווה.
עליזה לביא: הוויכוח הראשון שהיה לי עם פרופ' אסתר הרצוג, הוויכוח הפמיניסטי הראשון שניהלתי אי-פעם בחיי בגיל צעיר היה על כך שהיא התנגדה להקים מקווה במכמורת.
עליזה לביא: היא אמרה: בשביל מה?
עליזה לביא: יש פה כמה נשים, למה צריך את זה?
עליזה לביא: אין לנו כסף.
עליזה לביא: כל הכספים של עמק חפר, יש לנו הרבה צרכים נוספים – שייסעו לנתניה.
עליזה לביא: אמרתי לה: גברתי, הן לא יכולות לנסוע בליל שבת לנתניה.
עליזה לביא: אין דבר כזה.
עליזה לביא: היא לא הכירה, היא לא הבינה.
עליזה לביא: אמרתי לה: את עם הדיונים והדיבורים שלך על אחריות פמיניסטית?
עליזה לביא: יש פה נשים שצריכות בליל שבת לטבול.
עליזה לביא: מקווה - אין דיחוי, אין דיחוי, אז אולי הגיע הזמן שיהיה קו חירום.
<נחמה שולמן: אני נחמה שולמן ממקווה.
<נחמה שולמן: נט.
עליזה לביא: אה, יש מקווה.
עליזה לביא: נט?
עליזה לביא: אה, זה אתם שלקחתם לי תפילות?
<נחמה שולמן: לא לקחנו, ביקשנו.
עליזה לביא: נכון, בסדר.
עליזה לביא: סוף סוף אני רואה עם מי אני מדברת.
עליזה לביא: זה תפילות של עם ישראל, מי אני בכלל?
<נחמה שולמן: כשבלניות לא מאפשרות לנשים לטבול זה לא רק מהסיבה שהן באות בגלל שהן רוצות לעלות לבית המקדש, זה יכול להיות מכל סיבה אחרת.
<נחמה שולמן: זה יכול להיות סיבה כי לדעת הבלנית היא לא בדקה מספיק בדיקות והיא תשלח אותה.
עליזה לביא: רגע, הבלנית שוטרת?
<נחמה שולמן: יכול להיות נשים ששואלים אותן למצבן המשפחתי ואם הן לא נשואות יגידו להן: סליחה - - -
עליזה לביא: האם יכול להיות שיש החמרה?
עליזה לביא: אני לא זוכרת כאלה בלניות.
<נחמה שולמן: אני יכולה לספר לך על כלה מהונגריה שלפני שבוע פנתה לשלושה מקוואות בפתח-תקוה שאני באופן אישי הפניתי אותם ולא נתנו לה לטבול כי האישור שלה לא היה תקף.
<נחמה שולמן: הבלנית לא יודעת לקרוא את מה שכתוב בהונגרית.
עליזה לביא: יכול להיות שיש החמרה?
<קריאה: לא יכול להיות, יש.
<נחמה שולמן: לא, יש היום יותר מודעות שלנו למה שקורה.
עליזה לביא: יש לנו יותר מודעות או שיש יותר החמרה?
<קריאות: גם וגם.
<יעל קביליו: עלייה להר-הבית הוא דבר שנעשה בשנים האחרונות, הוא לא דבר שהיה קיים לאורך כל השנים, ולכן הדבר הזה יש בו החמרה כי זה דבר חדש.
<יעל קביליו: אני רוצה להגיד שלא מספר קטן של נשים, לא בקהילות כאילו שאולי מעודדות וזה גם מספר קטן, יש החמרה ובהחלט שולחות את הנשים הביתה.
<יעל קביליו: אנחנו ערוכים לזה בצורה זו או אחרת ומפנים אותן אולי למקוואות של קיבוצים שפתוחים 24 שעות או מקוואות שאולי יותר מוכנות לקבל את הנשים האלו.
<יעל קביליו: אבל זו מציאות לא מתוקנת.
<יעל קביליו: אני לא חושבת שיש לבלנית רשות לשאול את הטובלת למה את באה.
<יעל קביליו: וגם אם הטובלת במקרה אמרה לה למה היא באה, האם הרשות שלה להגיד לה: את לא יכולה להיכנס לפה.
<יעל קביליו: של מי המקווה?
<יעל קביליו: אני יכולה להגיד שזה בא לידי ביטוי גם לטובלות רווקות שזה דיון בפני עצמו, אבל יש גם מספר של רווקות שרוצות לטבול, אם זה לעלייה להר-הבית או טבילה לכל דבר שהוא.
<יעל קביליו: יש כאן ממש נסיגה בנושא.
<יעל קביליו: התחלתי לציין לפני כן שמאוד מאוד חשוב נושא השעות של פתיחת המקווה ולא רק עד שעה שתים-עשרה אלא יותר מזה, כי מי שעולה להר-הבית חייבת יותר שעות.
<יעל קביליו: בזמן שהיא טהורה היא צריכה לעלות להר-הבית, וחוץ מזה שהיא טהורה היא צריכה לשמור זמן מבעלה, 72 שעות.
<יעל קביליו: לכן, השעות הן דבר מאוד חשוב.
<יעל קביליו: אם היא יכולה לטבול וכן יש לה רשות לטבול להר-הבית לקראת שעות הבוקר ויש לה את כל השעות של הלילה, שתהיה אפשרות בצורה זו אחרת.
<יעל קביליו: יש הרבה מקוואות שנמצאו סביב הר-הבית אם יש אפשרות, וזה יעזור גם לטובלי הרובע היהודי וכל האזור שם, לשקם לפחות איזה מקווה אחד באזור הר-הבית.
עליזה לביא: אני הקמתי שדולה לשימור אתרים ואני רושמת לי את זה כנושא.
עליזה לביא: אנחנו גם את זה נתקן.
עליזה לביא: עו"ד דינה האן מאמונה, בבקשה.
<דינה האן: תודה.
<דינה האן: קודם כל, אני מברכת על הדיון הזה ומצטרפת לרבות מן הטענות או הדרישות שהושמעו כאן.
<דינה האן: אנחנו בתנועת אמונה עוסקות מזה זמן לא מבוטל בניסיון לגבש את כל הנוהלים וההוראות הנוגעות לענייני מקוואות וטבילה שנמצאות בחוקים שונים, כגון חוקים שהוזכרו כאן, חוקי זכויות, זכויות מוגבלים וכן הלאה.
<דינה האן: יכול להיות, ולזה אנחנו חותרות, שצריך לחוקק חוק קוהרנטי שיאסוף את כל ההוראות ואת כל הנהלים בצורה מגובשת.
<דינה האן: יש סיכוי, אני לא יכולה להבטיח, אבל יש סיכוי שזה יוכל להביא לפתרון של חלק לפחות מן הדרישות המאוד מוצדקות שהועלו כאן.
<דינה האן: הזכירו כאן את תחרות המקוואות.
<דינה האן: אני הייתי שופטת ראשית בתחרות הזו עם כל המשתמע.
עליזה לביא: מתי זה היה, דינה?
<דינה האן: רק לפני שבוע היה טקס הענקת הפרסים.
<דינה האן: שמחנו להעניק פרסים ותעודות הוקרה למקוואות שאכן המתנדבות של המועצה לישראל יפה, לא של המשרד לשירותי דת.
<דינה האן: היוזמה היתה מהמשרד לשירותי דת, של דבורה אייפרמן, אבל הבדיקה והסקירה בשמונים מקוואות מכל רחבי הארץ שנרשמו לתחרות נעשתה על-ידי מתנדבים ומתנדבות של המועצה לישראל יפה.
עליזה לביא: הם בדקו.
עליזה לביא: מה היו הקריטריונים?
עליזה לביא: האם זה רק היה חיצוני או שזה גם התייחס ל - - -?
<נעמי מרמון גרומט: רק חיצוני.
<דינה האן: אני ראיתי את ההערות שמתייחסות לעניין באחד מדפי העמדה שהוצעו לנו כאן.
<דינה האן: אכן לא היתה בדיקה של איכות השירות.
<דינה האן: זה בכלל לא היה קריטריון.
<דינה האן: זאת אומרת, היו קריטריונים של אסתטיקה, של במידת מה נגישות שאני ביקשתי להכניס שם כקריטריון, נגישות נשים עם מוגבלות, בטיחות, שעות פתיחה, שילוט מתאים כך שאישה שמגיעה לטבול ומוצאת במקרה דלת נעולה יודעת מה השעות, מה הטלפון של הבלנית, איפה יש מקווה חלופי הקרוב ביותר, וכן הלאה.
<דינה האן: הדברים האלה הוכנסו כקריטריונים, אבל אכן לא נעשתה בשעות של הטבילה, ובוודאי לא של הסוגיות שהועלו כאן ומן הראוי להסדיר גם אותן.
<דינה האן: אנחנו, באמונה, מאוד מקוות שנגיע למצב שהנושא הזה שהוא נושא חשוב שמשרת אוכלוסיות רחבות ומגוונות של נשים בעם ישראל, במדינת ישראל, מן הראוי שיבוא על תיקונו בחוק קוהרנטי ומוסדר, תודה.
עליזה לביא: תודה, דינה.
עליזה לביא: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור, בבקשה, לך אדוני המנכ"ל, אלחנן גלט, משרד הדתות.
<אלחנן גלט: שלום וברכה.
<קריאה: יושבת-ראש הוועדה, יש עוד אנשים שנרשמו לדיון ועוד ארגונים.
עליזה לביא: בסדר, אבל המנכ"ל צריך לעזוב.
עליזה לביא: אני מכבדת את זה שהוא איתנו והוא צריך לעזוב.
<קריאה: עושה רושם שמדובר פה בשיח של האורתודוקסיה המודרנית יחד עם עצמה ואני רוצה להרחיב את גבולות השיח בעניין הנשי בהקשר הזה.
עליזה לביא: אדוני, ביקשנו ניירות עמדה.
עליזה לביא: רשות הדיבור ניתנה לפי ארגונים שהעבירו ניירות עמדה ונרשמו מראש.
<קריאה: הארגון שלי לא העביר נייר עמדה - - -?
עליזה לביא: לא, יש פה רשימה.
עליזה לביא: המנכ"ל צריך לעזוב.
עליזה לביא: הוא מכבד אותנו בנוכחותו, הוא שומע חלק מהדברים.
עליזה לביא: סדר היום הוא לפי ארגונים וזה נאמר גם בהזמנה לישיבה.
<אלחנן גלט: רק הערת ביניים שגם אחרי שאני אאלץ לצאת נמצאים פה עוד נציגים של המשרד, ישמעו את הדברים.
<אלחנן גלט: אני אומר כהכרזה שאני גם מודה לד"ר עליזה לביא על קיום הדיון הזה והבטחתי לה שאני אבוא כאמירה לחשיבות הנושא - -
<אלחנן גלט: - - לקשב שיש לנו גם כלפי ארגוני הנשים, גם כלפי הצורך לפתוח דיון עם כל השותפים לגבי הנושאים שמטרידים ומפריעים ושכנראה לא עלו מספיק בעבר.
<אלחנן גלט: אנחנו נהיה קשובים, נקיים שולחנות עגולים, נשמע יותר.
<אלחנן גלט: גם כיום, כמדומני בחצי השנה האחרונה שאנחנו יושבים במשרד השכלנו לשבת עם חלק מהארגונים וגם שיתפנו אותם כפי שאני אפרט.
<אלחנן גלט: אני רוצה להציג, קודם כל, את חצי הכוס המלאה כפי שאני רואה במאמץ שאנחנו עושים בחצי השנה האחרונה, אבל קודם כל כהכרזה.
<אלחנן גלט: אנחנו רוצים לשמוע את מה שמפריע ולהיות עם דלת פתוחה להציע פתרונות.
<אלחנן גלט: נראה לי שחלק מהבעיות גם קשורות להידברות ולהעברת מידע.
<אלחנן גלט: ככל שיש פה, לדוגמה, טענות ומענות על התנהגות לא ראויה של מספר בלניות כזה או אחר ועל כך שהם לא פועלות לפי ההנחיות, לדוגמה, בנושא הפשוט שההנחיה היא ברורה שיש לשמור על צנעת הפרט, אין לחקור את הטובלות על מעמדן האישי, על היותן רווקות, שמעו נא את הדברים כהנחיית מנכ"ל.
<אלחנן גלט: הדבר יצא גם כחוזר מנכ"ל ברור שאין לאפשר שאלות כאלה ואחרות.
<אלחנן גלט: אם נהגו כך בעבר במקומות כאלה ואחרים הדבר יטופל.
<קריאה: אבל הן מקבלות הנחיות מרבנים.
<יעל קביליו: ההנחיות האלה צריכות לעבור לרבנים.
<אלחנן גלט: אני לא אאריך מדי, אבל תנו לי רגע להבהיר את הדברים.
<אלחנן גלט: אחר כך תשאלו.
<אלחנן גלט: יש הנחיה ברורה וזה יצא כחוזר מנכ"ל, אין רשות לבלנית לחקור את מעמדן האישי, הן אם הן הולכות להר-הבית והן בדברים הפשוטים יותר, אם הן נשואות או רווקות.
<אלחנן גלט: גם אם יש בנושא הזה סוגיות הלכתיות אין לבלניות אפשרות למנוע את הטובלת מלטבול כפי רצונה.
<אלחנן גלט: הדבר צריך לפעול.
עליזה לביא: אני מבקשת לשמור על שקט.
<אלחנן גלט: וככל שיעבירו אלינו שאלות, אני לא רוצה להיות יותר מדי קטלני בנושא הזה, וככל שיעבירו אלינו שמות וטענות על מקרים יוצאי דופן הם יטופלו בכל חומרת הדין.
עליזה לביא: מי זה "אלינו", אדוני?
<אלחנן גלט: למשרד לשירותי דת, למשרד שלי כלשכת מנכ"ל, לאגף למבני דת, למשרדה של דבי אייפרמן שמטפלת בנושא המקוואות, הם יטפלו.
<אלחנן גלט: אני חושב שהדברים מספיק ברורים כדי שהדברים יטופלו.
<מנחם בלומנטל: יש בזה היבט הלכתי שלא יכול להיות מוכרע על-ידי מנכ"ל.
<אלחנן גלט: אנחנו לא זקוקים לוויכוח הזה כאן בשולחן.
<אלחנן גלט: כפי שאמרתי בדבריי, גם אם יש בזה נושאים הלכתיים אין לבלנית את הרשות למנוע, לאפשר או לא לאפשר לטובלת לטבול כפי רצונה.
<אלחנן גלט: גם אם יש בזה הנחיה הלכתית, כולל האפשרות להצביע על כך שיש בנושא הזה עמדה הלכתית ברורה, עדיין הטובלת תחליט אם היא טובלת או לא.
<אלחנן גלט: אני מבקש להסביר רגע את חצי הכוס המלאה.
<אלחנן גלט: בחצי השנה האחרונה התקיימה, כפי שהוצג פה, גם תחרות המקווה הנאה שאומנם הוא עסק אך ורק בצד האסתטי שאנחנו רואים בזה חשיבות גדולה מאוד.
<אלחנן גלט: אין בכך שום קשר לשאלת טיב השירות של הבלניות.
<אלחנן גלט: אבל בפני עצמו, איכות המקווה במראה, באסתטיקה, בשיפוץ הוא משמעותי ביותר.
<אלחנן גלט: אנחנו בשבועות האחרונים, כפי שמחלקים בכל שנה, אבל השנה הגדלנו לעשות בוודאי יותר מבתי-כנסת כפי ההנחיה שמקווה קודם לבית-כנסת, חילקנו גם לשיפוץ וגם לבנייה חדשה כ-27 מיליון שקל ברחבי הארץ עם דגש על שיפוץ, חשוב יותר מבנייה חדשה כי מקוואות רבים צריכים up grade ושיפוץ.
<אלחנן גלט: בתחרות המקווה הנאה ראינו את התוצאות, שמשקיעים מאמץ גדול בנושא השיפוץ.
<אלחנן גלט: זה דבר אחד בנושא המראה והצד החיצוני.
<אלחנן גלט: קיימנו לפני שבועיים, וזה דבר חדש, לראשונה, כנס ל-450 בלניות.
<אלחנן גלט: יש כ-900 בלניות בארץ שאנחנו מעסיקים.
<אלחנן גלט: 450 התכנסו לראשונה בירושלים לכנס של יום שלם של הסברה, הן להצדיע להן על המאמץ הגדול שהן עושות והן לתת הדרכה, חלקו בתחום ההלכתי וחלקו בתחום של תודעת שירות כתפיסה של המשרד לשירותי דת את תפקיד הבלנית.
<אלחנן גלט: אני לא אומר פה דברים בהכרח חדשים, אבל הם כרגע מתחדשים בניהול המשרד כרגע.
<אלחנן גלט: ייעשה מאמץ לכנס ב-2014, בתחילת השנה, כנס נוסף כדי להשלים את הסבב מידית לכל הבלניות כך שיקבלו את המנה הראשונה של התפיסה השירותית הזאת בתפיסת התפקיד שלהן.
<אלחנן גלט: בנוסף לכך, ייפתח ב-2014 לראשונה, ויצא על כך מכרז שחלק מהיושבות פה שותפות להגשת מועמדות להשתתף במכרז הזה, קורס ראשון של פיילוט לבלניות, קורס מתמשך יותר של הדרכה משמעותית יותר, ארוכת טווח לתפיסה הזאת שמדברת לא רק על הפן ההלכתי אלא פן של תפיסת השירות לתפיסה התודעתית של החשיבות הגדולה, מלבד העובדה שזה יוסיף טובלות רבות נוספות.
<אלחנן גלט: אבל כל טובלת שמגיעה רשאית, זכאית, לקבל את אותו שירות כחלק מהתפיסה.
<אלחנן גלט: מקרים חריגים צריכים להיות מדווחים לנו והם יטופלו.
<אלחנן גלט: שני דברים נוספים.
<אלחנן גלט: יעלה תוך חודשים ספורים, זה שאלה טכנולוגית, אבל תוך זמן קצר יעלה מיזם חדש שיזמנו ופתחנו בו.
<אלחנן גלט: באתר waze יעלו כל המקוואות בארץ כדי לשמור על צנעת הפרט, כדי לתת מענה מודרני טכנולוגי.
עליזה לביא: תהיה אפליקציית מקוואות?
<אלחנן גלט: בתוך waze, חתמנו כבר על הסכם עם waze.
<אלחנן גלט: זו הכרזה סקופית לכבוד ד"ר לביא והוועדה למעמד האישה וכהצדעה לנשים.
<אלחנן גלט: אנחנו רואים בזה גם אמירה טכנולוגית מודרנית.
<קריאה: זו ליברליזציה של שירותי הדת.
<אלחנן גלט: גם אמירה טכנולוגית מודרנית, גם אמירה של צניעות שמתאימה - - -
עליזה לביא: לא רק קפה בחמישה שקלים, גם מקווה בשתים-עשרה בלילה.
<אלחנן גלט: זו יוזמה שלנו.
<אלחנן גלט: כל אחד מבין שכל טלפון שצריכים לשאול איפה המקווה הקרוב כשאני בבית-מלון או כשאני מתארח אצל מישהו, כל שאלה כזו עושה סימני שאלה האם לטלפן או לשאול ואת מי לשאול.
<אלחנן גלט: המידע הזה ב-waze הוא אמירה שנותנת מענה פשוט, ידידותי, צנוע, מקצועי.
<אלחנן גלט: בכל מקום שאתה נמצא, הן במקום מגוריך, הן אם אתה נמצא במקום אחר בדרך, יעלה מידית לא רק מיקום המקווה אלא כמובן גם ניווט איך להגיע, וכל המידע של שעות הפתיחה, טלפון של הבלנית שאפשר לטלפן ישירות ולשאול.
<אלחנן גלט: כאן אנחנו נותנים מענה, אני חושב, מתקדם וביוזמה של צנעת הפרט.
<אלחנן גלט: כשם שאנחנו נשמח לקבל מכתבי תלונה על מקרים בעייתיים, לא צריך להציף אותנו, אבל יהיו מכתבי תודה נענה עליהם בשמחה ואת זה אני אומר בחיוך.
<אלחנן גלט: אלו יוזמות חדשות.
<אלחנן גלט: כשמדברים על חצי הכוס המלאה הדבר מבטא את הרוח החדשה שמנסה לשדר את המסר שעולה פה.
<אלחנן גלט: אמרתי לד"ר עליזה לביא שאנחנו טרם נקראו מנסים לתת את המענה הזה כי מבינים את העניין.
<אלחנן גלט: אלה דברים שישנם.
<אלחנן גלט: ככל שאפשר להצביע על צעדים קדימה - בנושא הנגישות תהיה אמירה ברורה.
<אלחנן גלט: אני מקווה, זה ייקח קצת זמן כי זה בכל אופן זה לוקח את התהליך, אבל במהלך 2014 ולכל המאוחר ב-2015 לא תהיה עיר בישראל שלא יהיה בה לפחות מקווה אחד עם נגישות.
<אלחנן גלט: לא יעלה על הדעת, אני אומר לכם את זה, שלא יהיה בכל עיר מענה כזה.
<אלחנן גלט: יש מענה טכנולוגי, הוא לא בלתי אפשרי.
<אלחנן גלט: זה כבר קיים היום בכמה מקומות.
<אלחנן גלט: הדבר יקרה, אני אומר, במהלך 2014 תוך כדי תעדוף תקציבי באותם משאבים שאנחנו נותנים לשיפוץ מקוואות לדרישה שבכל עיר יהיה מענה כזה בנושא הנגישות.
<אלחנן גלט: אני חייב לומר משהו בנושא שכר הבלניות.
<אלחנן גלט: שכר הבלניות הוא שכר שנמצא בתחתית הסולם והוא איננו ראוי מספיק לעבודתן הרבה.
<אלחנן גלט: אנחנו מודעים לזה.
<אלחנן גלט: אם הייתי יכול להסתפק בהכרזה הזאת אז הייתי שמח בחלקי.
<אלחנן גלט: אני מבין שכדי לתת מענה צריך להוסיף הרבה תקציב.
<אלחנן גלט: זה לא פשוט, זה לא מובן מאליו.
<אלחנן גלט: אנחנו לומדים את הסוגיה הזאת.
<אלחנן גלט: אין לי בשורה בישיבה הזאת, אבל אנחנו מודעים לכך שכדי לקדם משמעותית את איכות עבודתן של הבלניות שעושות עבודת קודש, ואני אומר את זה כהכללה, כמובן שתמיד ישנן יוצאות דופן שצריך לטפל בהן, אבל הן עושות עבודות קודש, אנחנו צריכות את שיתוף הפעולה של חברי הכנסת כדי לחפש דרך לתת מענה תקציבי כיוון שמדובר במסה של הרבה מאוד בלניות.
<אלחנן גלט: כדי להעלות בצורה שוויונית לכולם את השכר אנחנו צריכים להתמודד עם זה תקציבית.
<אלחנן גלט: הדבר לא פשוט אבל נמצא במודעות שלנו.
עליזה לביא: אני רוצה הבהרה, אדוני.