GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד צור: הואשמתי אפילו שהזנחתי את הקטינים.
דוד צור: האם הפסיקה עד היום הגיעה לתקרת ה-3 שנים כדי שתצדיק מצב שבו הכנסת תחוקק חוק שהענישה תהיה יותר מ-3 שנים?
<רחלי לוי: אנחנו מדברים על קטינים, אבל עכשיו הדיון מתמקד בעבירה מאוד ספציפית של דין לקוחו של קטין.
<רחלי לוי: יש עוד עבירות שנוגעות לנושא של קטינים בזנות.
<רחלי לוי: יש ניצול קטינים בזנות, יש סרסרות.
דוד צור: ששם הענישה יותר חמורה.
<רחלי לוי: שם הענישה יותר חמורה.
<רחלי לוי: שם הגענו לענישה של 8 שנים, כאשר בית המשפט העליון ציין שהענישה צריכה להיות גבוהה מזה.
<רחלי לוי: לגבי דין לקוחו של קטין מעט מאוד תיקים הגיעו אלינו, לכן קשה לדבר על רמת הענישה.
מיכל רוזין: האם הורשע לקוח של קטין?
<אסף רג'ואן: הבעיה המרכזית של הפרקטיקה היא שלקוחות שנתפסים אומרים שהם לא ידעו שהיא בת 17 או שהיא בגיל אחר.
<אסף רג'ואן: בשינוי חקיקה צריך להגדיר כך שזה לא יהווה טענת הגנה.
מיכל רוזין: אבל כבר היום - - -
<אסף רג'ואן: היום זה חובת ראיה.
<אסף רג'ואן: אני מכיר את החוק ומכיר את הנושא מבפנים ומבחוץ.
<אסף רג'ואן: אפשר לעשות את זה במסגרת אחריות קפידה, זאת אומרת שכשמבוגר נתפס עם קטינה בזנות מיד תהיה עבירה.
<אסף רג'ואן: היום בפרקטיקה כשנתפסים סרסורים - אנחנו מכירים מקרה כזה לפני חצי שנה או שנתיים - לא מועמד לדין אף לקוח, בין השאר בגלל שהם אומרים שהבחורה אמרה שהיא בת 18.
<אסף רג'ואן: הרבה פעמים בפרקטיקה – לא נעים להגיד - זה נכון.
<אסף רג'ואן: זאת טענת המשטרה והפרקליטות.
<קריאה: ידיעת החוק פוטרת מעונש.
דוד צור: זה לא עניין של ידיעת החוק.
דוד צור: אין פה את המרכיב הנפשי.
<דליה אברמוף: בלי לפגוע באף אחד מהנוכחים וגם לא נעשה פה שיעור במשפטים, בפן האכיפתי ובחיים הדברים יותר מורכבים.
<דליה אברמוף: כשאנחנו מדברים על קטינים אנחנו מדברים על קשת גילאים שיכולה להתחיל מ-11,12 ולהסתיים בגיל 18 כי הקטינות היא עד גיל 18.
<דליה אברמוף: העבירות כשאנחנו בוחנים את התיקים על פי הראיות שמגיעות עם התיק אחרי חקירת המשטרה הן עבירות מגוונות.
<דליה אברמוף: יכול להיות שחלק מסוים מהתיקים שבהם נאשמים מואשמים בעבירות מין חמורות, כמו אינוס, כמו מעשה מגונה בנסיבות של אינוס, הם בעצם תיקים שבמהות שלהם או בתוכן שלהם נושקים בעבירה של דין לקוח של קטין או בעבירה שבה הקטין הוא על גבול הזנות.
עדי קול: יש לחוק תפקיד הרתעתי.
עדי קול: השאלה אם אנחנו משדרים את המסר המשמעותי שמדבר על מניעת שימוש בשירותי זנות.
דוד צור: אני רוצה להפסיק את הדיון הזה מהסיבה שלא רציתי להישאב לעניין האכיפה בתחום כי עשינו על זה דיון נפרד בפעם הקודמת.
דוד צור: אין לי בעיה להקדיש לזה עוד דיון, אפילו ספציפית בנושא של זנות קטינים.
דוד צור: דיברנו בשבוע שעבר שצריך להגיע באוקטובר עם נתונים מפולחים.
דוד צור: הנתונים לא באמת מפולחים כפי שהיינו רוצים כדי להבין.
דוד צור: אני מפסיק את הדיון הזה, כי אני רוצה לתת לגורמי הבריאות ולגורמי החינוך לומר כיוון שאנחנו ב- session טיפולי בעיקר, פחות ב-session אכיפתי.
דוד צור: לא לדאוג, אני אחזור לזה, כי הנושא האכיפתי יותר קרוב אלינו.
<טל לוין: יש לנו 5 סיורים בשבוע – בוקר, צהריים או ערב, שאנחנו מסיירים ברחוב, בדירות ובמכונים בתל-אביב ובערי הלוויין.
<טל לוין: בסיורים האלה אנחנו מבצעים בדיקות למחלות מין, חלוקת קונדומים וחוברות הסברה.
<טל לוין: ברחוב אנחנו מחלקים גם מזון.
<טל לוין: אנחנו נותנים חיסון להפטיטיס B .
<טל לוין: אנחנו מחזירים תשובות ונותנים טיפול רפואי במקרה שצריך.
<טל לוין: היינו רוצים להגיע לעוד מקומות ולהרחיב את הסיורים.
<טל לוין: חסרה לנו רופאת נשים.
<טל לוין: היינו רוצים שתהיה בדיקת פאפ של צוואר הרחם בסיור.
דוד צור: דיברתי עם שרת הבריאות אחרי הביקור שהיה לנו אצלכם.
דוד צור: אתם עושים שם עבודת קודש.
דוד צור: התרשמנו מאוד.
דוד צור: אפילו שאני מכיר את האזור די טוב, זאת הפעם הראשונה שהתוודעתי לטיפול הזה.
דוד צור: אין לי ספק שאתם בקו הקדמי ודרוש סיוע.
דוד צור: אני מאוד מקווה שעכשיו כשהתפנינו קצת מהתקציב וגם שרת הבריאות, בעיקר עם כל מה שקורה במערך הבריאות, נוכל לקבל מענה למצוקות שהעליתם בסיור.
דוד צור: אני חושב שזה היה סיור חשוב מאוד.
<טל לוין: אני רוצה להתייחס לתחום של הטיפול הפסיכו סוציאלי.
<טל לוין: כבר בסיורים אנחנו מתחילים ליצור קשר ואמון עם הנשים.
<טל לוין: חלקן אחר כך מגיעות להמשך טיפול במרפאה.
<טל לוין: זה כולל מסלול של מזעור נזקים של נשים שעדיין בזנות וצריכות תמיכה ושל נשים שרוצות לצאת מהזנות.
<טל לוין: יש קושי במיוחד כשמדובר באימהות שרוצות להמשיך ולגדל את הילדים ובמקביל לצאת מהזנות.
<טל לוין: יש איזה שהוא פער כלכלי, רגשי ותפקודי שהן צריכות לעבור כדי לעשות את השינוי הזה.
<טל לוין: זה משהו שאין מספיק מענה.
<טל לוין: בזמן האחרון, כמו שחברת הכנסת קול אמרה, פונות אלינו הרבה נשים שמשוקמות הרבה שנים.
<טל לוין: הן מגיעות לאנ-איי ורוצות טיפול.
<טל לוין: אנחנו רוצות לתת להן, אבל לא תמיד יש לנו מספיק משאבים.
<טל לוין: זה ממש חבל.
<טל לוין: זאת בעיה שאנחנו רואים אותה.
עדי קול: לא דיברנו בכלל – אני לא יודעת אם זה ב-session הזה - על ילדים של נשים בזנות.
עדי קול: גם ברשות לשיקום האסיר וגם בתלם יש הרבה.
עדי קול: אני לא מכירה מספיק תכניות לטיפול בילדים בשלב הזנות ואחר כך.
עדי קול: אני חושבת שצריך להתייחס לזה.
עדי קול: אם עושים תכנית לאומית לקטינים זה צריך לכלול גם ילדים של נשים שעוסקות בזנות.
<נעמה רבלין: אני יכולה להתייחס.
<נעמה רבלין: אני לא כל כך פירטתי מה אנחנו עושים.
<נעמה רבלין: בנושא של אימהות עם ילדים אנחנו נותנים מענה.
<נעמה רבלין: יש לנו מטפלת שאחראית לקשר של אם וילד.
<נעמה רבלין: ניתן מענה במסגרת התקציבית המסוימת שיש לנו.
<נעמה רבלין: לא דיברתי על כך, כי אנחנו כרגע עסוקים בלהחזיר את התקציב למה שהיה קודם.
<נעמה רבלין: בוודאי שיש גם חסכים בנושא של אימהות עם ילדים.
<נעמה רבלין: היום אם לילד לא יכולה להתקבל להוסטל.
<נעמה רבלין: ההוסטל לא מתאים.
<נעמה רבלין: יש עוד דברים שצריכים להגדיל.
<רעות גיא: אגב, לא מעט קטינות עם ילדים.
<נעמה רבלין: זה אומר שיש עוד מה לעשות.
<נעמה רבלין: כשנצליח להחזיר את התקציב למה שהיה ברור שיהיה גם מה לפתח.
עדי קול: אני מטפלת עכשיו בשתי נשים שהילדים נלקחו מהבית בתקופת השימוש.
עדי קול: מדובר בנשים שהיו מכורות לשעבר ועכשיו כשהן נקיות, משתקמות ומבקשות לקבל את הילדים בחזרה, מדובר בתהליך נורא ארוך, נורא מורכב.
עדי קול: אני חושבת שצריך לתמוך בהן גם בזה.
עדי קול: אני לא חושבת שיש לזה מענה היום.
עדי קול: אם אנחנו כבר זורקים נושאים, אז אני שמה בסל הזה עוד כמה.
<טל לוין: אנחנו בנינו פיילוט כזה של תכנית טיפול ביתית לאימהות עם ילדים.
<טל לוין: הגענו עם אישה אחת לבית וטיפלנו בה יחד עם הילד שלה.
<טל לוין: זה דבר שמאוד צריך אותו.
<ורד סוויד: צריך לפתח גם תכנית לקבוצה של אימהות.
<טל לוין: נכון, הייתה לנו גם קבוצת אימהות.
<טל לוין: לגבי הנושא של הסברה חשוב לי להגיד שיש תכנית של מין מוגן גופנית ונפשית.
<טל לוין: זאת תכנית שמגיעה לבתי ספר, לבני נוער.
<טל לוין: היא מגיעה לפנימיות ולהוסטלים.
<טל לוין: בבתי ספר רגילים זה מפגש אחד, זו לא סדנא.
<טל לוין: גם פה היינו יכולים לפתח יותר אם הייתה לנו האפשרות.
<ליאת קליין: הנושא של תקיפה מינית מטופל לרוב בוועדות אחרות, אבל זה עלה פה מאוד מאוד חזק בפתח הדיון לגבי אותו נתון או אותה נקודה של הקשר המאוד מובהק בין פגיעה מינית בילדות לתופעה של זנות וזנות קטינים.
<ליאת קליין: שמענו פה את הנתון על כך ש-90% מהנשים בזנות הן נשים שעברו פגיעה מינית בילדות.
<ליאת קליין: שמענו פה את העדויות בצורה מאוד מאוד חזקה.
<ליאת קליין: כשאנחנו מדברים על יעדים לטיפול ובטח כשאנחנו מדברים על השירותים הטיפוליים והמענים מתחום הרווחה, צריך לדבר על הנקודה הזאת ועל אותו נתון שלא רק צריך להגיד אלא להבין מה המשמעות שלו.
<ליאת קליין: אני מאוד שמחה לשמוע על ההתרחבות של הטיפול המשרדי בכל הנושא של מניעה, איתור וטיפול בנערים, בנערות בסיכון ובנפגעות ונפגעי תקיפה מינית.
<ליאת קליין: יש מגמה של התרחבות בסל השירותים שניתנים בעשייה, במניעה ובאיתור שיש לברך על זה.
<ליאת קליין: יש משהו אחד שלא הצלחנו לסמן אותו ולהגדיר אותו, שזה כל נושא השיקום של נפגעות ונפגעי תקיפה מינית.
<ליאת קליין: אי אפשר לנתק בין שני הנושאים האלה - בין השיקום של נפגעות ונפגעי תקיפה מינית לשיקום של אותו ציבור שאנחנו פוגשים אותו אחר כך בקצה הרצף, אם בזנות ואם בהתמכרויות שונות.
דוד צור: אנחנו מתכננים דיון משותף עם הוועדה למעמד האישה, שהיא ועדת העל של הוועדה הזאת.
דוד צור: שם אפשר וצריך להעלות את הנושא זה.
דוד צור: אנחנו נעלה אותו.
<ליאת קליין: זה נושא שאי אפשר לנתק אותו כאשר מדברים על יעדים בתחום הזה.
<הילה סגל: אני אמשיך את הדברים של ליאת ואני אומר שבהיותנו משרד חינוך אנחנו מסתכלים על כל מה שקשור להסברה ועל איתור של סיכון ומצוקה.
<הילה סגל: התכניות החינוכיות שלנו עוסקות בפיתוח עמדה של התנהגות חברתית ומינית.
<הילה סגל: הן עוסקות בנושאים של יחסים הדדיים של קשר, של שיקולי דעת לקיום יחסי מין, של מניעת ניצול, של מניעת ניצול מיני.
<הילה סגל: בנוסף לתכניות, שהן תכניות שקיימות בתכנית הליבה של המשרד, אנחנו כל שנה שמים על סדר היום איזה שהוא פוקוס מיוחד.
<הילה סגל: אני יכולה להגיד שבשנה אחת עסקנו בנושא של עבודה עם הורים ואיזה עמדות מתקבלות בבית.
<הילה סגל: כתבנו מסמך משותף עם המועצה הציבורית להורים.
דוד צור: האם אלו תכניות שמדברות על זנות קטינים, או שאלו תכניות שמדברות על מסביב, כמו הטרדות וכן האלה?
<הילה סגל: אנחנו מדברים על תכניות עם כלל ילדי ישראל.
<הילה סגל: אנחנו מדברים על כיתות.
<הילה סגל: בתוך הכיתות האלו אנחנו מדברים על מדרג.
<נעמה רבלין: הילדים האלה צורכים פורנוגרפיה ולא מעיזים לדבר איתם על צריכת זנות.
<הילה סגל: אנחנו עוסקים בנושא של פורנוגרפיה.
<הילה סגל: זה לא עניין שלא מעיזים לדבר איתם.
<הילה סגל: אני יודעת שהיית אצלנו בחיפה ביום ליועצים שנערך במחוז.
<הילה סגל: אנחנו בהחלט עוסקים בנושאים האלה בצורה שמותאמת.
<הילה סגל: צריך להבין את הקונטקסט ואת הקונסטלציה.
דוד צור: המ.מ.מ נתן לנו נתון על כמות הקטינים.
דוד צור: חלקם אמנם מחוץ למסגרות, אבל חלק לא מבוטל בתוך מסגרות.
דוד צור: אם משרד החינוך לא מצליח לאתר אותם בזמן המדרון הוא חלקלק.
<הילה סגל: עד עכשיו דיברתי על תכניות חינוכיות בתוך הכיתות.
<הילה סגל: אפשר לראות בעוגת הפניות והדיווחים שהגורם מספר אחד שמעביר פניות ודיווחים על ילדים במצוקה, בסיכון, בחשש לניצול ופגיעה מינית זה בוודאי המשרד שלנו.
<הילה סגל: אנחנו יודעים היום שילדים במצוקה נמצאים עם סימפטומים מאוד דומים.
<הילה סגל: אנחנו צריכים לראות את כולם.
<הילה סגל: בתחום של מניעת ניצול ופגיעה מינית יש לנו אלפי אנשי מקצוע שעוברים הכשרות מתמשכות כדי לאתר ולזהות.
<הילה סגל: המספרים האלה הולכים וגדלים ודורשים הרבה יותר התערבויות.
<הילה סגל: אנחנו רוצים להתערב רגע אחד קודם.
<הילה סגל: אנחנו מתערבים בהתנהגויות של הטרדה, בהתנהגויות של ניצול, בהתנהגויות של פגיעה בתוך המשפחה ובמצבים שבהם יש חשש להתנהגות סיכונית כל כך כל כך בקצה.
מיכל רוזין: הממשלה התנגדה להצעת החוק שלי בנוגע להכשרת אנשי טיפול, רווחה, בריאות וחינוך.
מיכל רוזין: אני מכירה את העבודה שלך.
מיכל רוזין: אתם עושים עבודה חשובה, אבל אין ספק - - -
דוד צור: מי התנגד?
מיכל רוזין: התנגדות של משרד הרווחה ושל העובדים הסוציאליים על הצעת חוק הכשרת אנשי מקצועי לאיתור וזיהוי התעללות מינית ופיזית בילדים.
מיכל רוזין: אנחנו יודעים שזה הבסיס בסופו של דבר לילדים ונוער בסיכון ולמי שמגיע אחר כך לזנות.
עדי קול: המשרד אמר שזה לא צריך להיות בחקיקה ראשית.
עדי קול: הוא לא התנגד לתהליך.
מיכל רוזין: בואו תעשו את זה.
מיכל רוזין: מדובר על הכשרה של פרחי הוראה ברפואה.
דוד צור: למה זה צריך להיות בחוק?
מיכל רוזין: אין בעיה, בואו נראה איך זה יקרה.
עדי קול: בהרבה מדינות אחרות בעולם זה בחקיקה ראשית.
מיכל רוזין: בהרבה מדינות אחרות בעולם זה בחוק.
מיכל רוזין: הרבה מאוד שנים ניסו לקדם את זה באיגוד מרכזי הסיוע ובשאר הארגונים לא בחוק.
מיכל רוזין: כאשר אנחנו מגיעים לחוק זה כנראה בגלל שהרשויות לא מקדמות את הדברים.
מיכל רוזין: הובטח לי שזה יקודם.
מיכל רוזין: אני מקווה שזה יקודם.
<נעמה רבלין: אני חושבת שב-5 השנים האחרונות קמו שירותי טיפול.
<נעמה רבלין: אני מבינה למה משרד החינוך נמנע מלהזכיר את המילה "זנות" בתכניות.
<הילה סגל: משרד החינוך לא נמנע מלהזכיר את המילה "זנות".
<הילה סגל: אין לו תכנית שעוסקת בזנות.
<נעמה רבלין: אני חושבת שצריכה להיות תכנית ייעודית על נושא של צריכת שירותי זנות.
דוד צור: הילה, את אומרת שאין לכם תכנית.
<הילה סגל: אני אומרת שיש לנו תפישה שמבוססת על מחקרים נלווים ועל מהות של מה זו עבודה חינוכית אוניברסאלית.
<הילה סגל: אין לנו תכנית לעניין של זנות.
דוד צור: שמענו את מה שאתם אומרים.
דוד צור: זה דיון שני שאנחנו אומרים את זה.
דוד צור: אנחנו מאוד מפוקסים לעניין הזנות.
דוד צור: זה נכון שזה נושא מאוד מאוד רגיש ויש טאבו מסוים להיכנס אליו בבית ספר, אבל בסוף מדברים על זנות קטינים, לא על הטרדות מיניות ועל כל מיני דברים נלווים מסביב.
דוד צור: זה דבר שצריך להקדיש לו שעה בשנה, שעה בשבוע, שעה ביום.
דוד צור: אני לא יודע כי אני לא איש חינוך, אבל בגדול צריך תכנית, להגיד שחייבים לתת לזה התייחסות.
דוד צור: צריך לעשות יום אחד מרוכז, להביא אנשים שיבינו שהתופעה הזאת קיימת.
דוד צור: הנוער אצלנו חשוף הרבה יותר ממה שהיה בזמננו.
דוד צור: פעם הכי מטריד היה, ועדיין מטריד, נושא הסמים בבתי ספר.
דוד צור: לזה יש תכנית ממש מסודרת.
דוד צור: פה זה משהו שצריך.
דוד צור: אני מבין שזה לא קיים.
<הילה סגל: בוודאי שיש עבודה על כל הנושא של צריכת פורנוגרפיה.
<הילה סגל: יש את ההקשרים.
דוד צור: את עדיין מסביב.
<הילה סגל: אחת הדאגות שלנו - אנחנו רואים את זה גם בעניין של פגיעות מיניות – זה שכשאנחנו מדברים עם ילדים על תופעות מאוד בקצה יש להם איזו תפישה שזה לא קשור לעולם שלהם.
<הילה סגל: המשימה שלנו היא לעשות שיעורים.
<תמי סלע: מדברים פה על זה שחלק מהקטינים האלה נמצאים במסגרות.
<תמי סלע: זה מהצד של קטינים שאולי יגיעו לזנות או נמצאים בזנות.
<תמי סלע: יש את הצד של קטינים שעוד מעט יהיו בצבא שצורכים זנות.
<תמי סלע: על הדבר הזה צריך לדבר.
<תמי סלע: זה נוגע לאוכלוסייה מאוד מאוד רחבה שנמצאת במסגרות ותהיה במסגרות.
<אושרה לרר: צריכת זנות היא כמו צריכת פורנוגרפיה וכמו צריכת הרבה מאוד תופעות שאנחנו לא רוצים לראות בחברה שלנו.
<אושרה לרר: הן נובעות מבחינתנו כאנשי חינוך מתוך איזו שהיא לקות ערכית בהבנת שוויון ערך האדם, בהבנת מה זה החפצה.
<אושרה לרר: בזה אנחנו עוסקות במשרד.
<אושרה לרר: אנחנו כורכות את תופעת הזנות בעוד כל מיני תופעות אחרות.
<אושרה לרר: כל אחד עוסק בנושא מסוים.
<אושרה לרר: כשאני יושבת פה אתכם אני חושבת שזנות זה הכי.
<אושרה לרר: כשאני יושבת בישיבות שדנים על הטרדות מיניות או באונס אני חושבת שזה הכי הכי.
<אושרה לרר: יש איזה שהוא סל של תופעות.
<אושרה לרר: אנחנו כמשרד חינוך מזקקות את המרכיב הערכי שלו.
<אושרה לרר: המרכיב הערכי שלו מבחינתנו הוא פגיעה בשוויון ערך האדם.
<אושרה לרר: מתוך הנקודה הזאת אנחנו יוצאות בתכנית.
<נעמה רבלין: זה כאילו שנדבר על שימוש בסמים בלי להגיד את המילה "שימוש בסמים".
<מרית דנון: לא קוראים לילד בשמו.
<אושרה לרר: השנה היינו בסיור בסלעית עם נשות חינוך מאצלכם.
<אושרה לרר: זה לא שאנחנו עוצמות עיניים ואומרות - - -
דוד צור: הבעיה היא לא איתכם.
דוד צור: חייבים להיכנס לעניין הזה בנגיעה, באמירה.
עדי קול: הנושא של אינטרנט - - -
<הילה סגל: אנחנו רוצים לעשות את החיבור כך שהילד ידע שיש קשר ברור בין ההתנהגות המנצלת שלו של חברה מהכיתה או הפורנוגרפיה שהוא צורך לבין ההתנהגות שלו עכשיו או בעתיד.
דוד צור: יש את כל הנושא של קשר שתיקה שקיים בין קטינים בגילאים האלה שצריך לשבור.
<הילה סגל: אנחנו נשמח להציג את התכנית ואת ההקשרים.
דוד צור: אנחנו נקדיש לזה פרק מסוים.
<אושרה לרר: כל שנתיים אנחנו יוצאים ביחידה לשוויון בין המינים במכרז לתכניות.
<אושרה לרר: מתוך 8 הנושאים המחויבים שצריכים להופיע לכל גוף שרוצה להפעיל תכניות מגדר בבתי הספר, מופיע במפורש הסחר בנשים ובבני אדם.
<אושרה לרר: זה נושא שאנחנו לא מטאטאים ואומרים שהוא לא קיים.
<אושרה לרר: זה מופיע בתוך 8 הנושאים.
<אושרה לרר: גוף שרוצה להפעיל תכניות מחויב לזה.
דוד צור: תוסיפי את המילה "סחר בנשים וזנות".
<אושרה לרר: אין בעיה, אנחנו נשנה את זה.
<עידית הראל: גם לי יש זיכרון היסטורי.
<עידית הראל: גם אני הייתי פה ב-2007 כשאושרה התכנית.
דוד צור: כשדיברנו על מרית לא דיברנו על 2007.
<עידית הראל: בכל הזדמנות שאני יכולה אני שואלת מה קורה בבאר שבע.
<עידית הראל: אני שמחה שכבוד שר הרווחה איתנו.
<עידית הראל: אני רוצה להגיד לכם שמתחת לראשון אין מבחינתנו מדינת ישראל.
<עידית הראל: אין זנות מתחת לגבול ראשון.
<עידית הראל: יש בבאר שבע, כך הבנתי, משרד.
<עידית הראל: הוא פתוח עד 16:30.
<עידית הראל: נשים בזנות מתפקדות בעולם בלילה, לא בשעות האלו.
<עידית הראל: ב-16:30 אין עם מי לדבר.
<עידית הראל: יש בבאר שבע נערות שעומדות בצמתים ומרימות את החולצה בשביל 20 שקלים שנותן להן הנהג.
<עידית הראל: אין מענה לנשים בבאר שבע.
<עידית הראל: נדה
<עידית הראל: מתי לשמוע שתקציב המשרד בבאר שבע הוא 300 אלף שקל.
<עידית הראל: מה זה 300 אלף שקל?
<עידית הראל: שלא נדבר על מה שקורה באילת, ששם המדרכות מרופדות בכרטיסי ביקור כמו שטיח.
<עידית הראל: מה קורה בדרום?
<עידית הראל: הדרום מופקר לגמרי.
<עידית הראל: למשרד החינוך רציתי להגיד שאני מקווה שנתחיל תקופה של עבודה משותפת.
מאיר כהן: יש פה מישהו מהרווחה בעיריית באר-שבע?
<עידית הראל: אני מעולם לא ראיתי את הנציגה מבאר-שבע.
מאיר כהן: את באמרתך פוסלת עבודת קודש שעושה עיריית בבאר שבע במחלקת הרווחה בטיפול בזנות בבאר שבע.
מאיר כהן: מי שישמע אותך ולא מכיר יחשוב שבכל צומת בבאר שבע עומדת נערה שמתערטלת ואף אחד לא מתייחס לזה.
מאיר כהן: מתייחסים לזה.
מאיר כהן: הגברת עמאר, מנהלת המחלקה לשירותים חברתיים בבאר-שבע, נפגשת איתי עשרות פעמים בסוגיה הזאת.
מאיר כהן: רובי גנדילוביץ כנ"ל.
מאיר כהן: הם עושים שם עבודת קודש.
מאיר כהן: מתחילים להבין בכל הערים הגדולות שילדים מכל הפריפריות מגיעים בסוף למטרופולין.
מאיר כהן: באתי מדימונה.
מאיר כהן: אני לא אוהב אמירות - יש לי כבוד למקום שממנו באתי – על כך שזה הדרום הפרוע, שזה הדרום שלא עושים בו שום דבר.
מאיר כהן: עושים שם עבודת קודש.
<עידית הראל: זה לא מה שאמרתי.
<עידית הראל: באתי בשביל להתריע על-מנת להעלות את הבעיה, לא בשביל להגיד שהמקום מופקר.
<עידית הראל: באתי להגיד שהמקום צריך משאבים בשביל לעזור שם לנשים.
מאיר כהן: לפעמים הכוונות הטובות גורמות לכך שפוגעים באנשים שעושים עבודה.
מאיר כהן: תאמיני לי – אני כבר כמה חודשים בקשר איתם - שהבעיה הזאת ניצבת בראש סדר העדיפות בדרום, בצפון ובתל אביב.
<מרית דנון: איזה תקצוב יש לזה?
מאיר כהן: אני יודע מה הם עושים.
מאיר כהן: התקצוב לא נמדד רק במה שמשרד הרווחה עושה, בטח גם לא בתל-אביב.
מאיר כהן: אם מישהו חושב שמשרד אחד הוא היחיד שיטפל בסוגיה הזאת הוא טועה.
מאיר כהן: באתי לראש עיריית תל אביב ואמרתי לו שאני שם 5 מיליון ושישים גם הוא.
מאיר כהן: אין שום ספק שראשי העיריות, במיוחד בערים הגדולות, צריכים להבין - רובם ככולם מבינים - שזאת בעיה שנמצאת לפתחם.
מאיר כהן: אל תבדקי אותי בתקציב.
מאיר כהן: אנחנו הוספנו כסף ונוסיף עוד כסף, אבל זה לא הדיון כאן.
מאיר כהן: הדיון כאן הוא לא אם זה 500 אלף או 800 אלף, הדיון הוא בתודעה האם ראשי רשויות, מנהלי בתי ספר, משרד החינוך, משרד הרווחה ושאר המשרדים מבינים שזאת בעיה, שזה תפוח אדמה לוהט שחייבים לגעת ולטפל בו.
דוד צור: אני מאוד שמח שהצטרפת אלינו לדיון.
מאיר כהן: אני במקרה פגשתי את החבר'ה מבאר שבע.
מאיר כהן: נעשית שם עבודה.
מיכל רוזין: זה עדיין לא אומר שהעבודה הזאת מספקת ושיש לה את המענים המתאימים.
מיכל רוזין: אנחנו שומעים מנשים בשטח עצמו.
מיכל רוזין: בואו נשמע גם את הצד השני.
מיכל רוזין: אנחנו לא מבטלים את כל העבודה שנעשית , אבל אנחנו שומעים מנשים בזנות שאומרות שב-16:00, 17:00 אחר הצהריים לא היה להן מענה, שהעובדות הסוציאליות סגרו והלכו הביתה.
מאיר כהן: זאת הסיבה שפתחנו מרכז שפועל 24 שעות.
מאיר כהן: התחילו לטפל בזה.
מאיר כהן: הדבר הזה קיבל פוקוס מאז שהחבר'ה האלה, כולל את, נמצאים כאן.
מיכל רוזין: אנחנו לא מבטלים את מה שנעשה, אבל צריך לשמוע את השטח על כך שיש קושי ויש מצוקה.
דוד צור: אחרי מה שהשר אמר לא שווה להוסיף.
דוד צור: רוב הדיון פה התנהל על המשאבים המוקצים לאזור המרכז.
דוד צור: דובר על חיפה, דובר על פתיחה של עוד מעון לקטינים בתל-אביב שהמנכ"ל בישר לנו ואנחנו שמחים מאוד לשמוע.
דוד צור: כנראה הבעיה היא בערים הגדולות, כמו באר-שבע, אילת, ששם יש טיפול.
דוד צור: אמר המנכ"ל שהוא הולך לקיים ישיבה עם הרשויות בעניין של הקצאת המשאבים.
דוד צור: מהדיון הזה אני מגיע למסקנה שהרשויות המקומיות לא ממש מקצות משאבים לעניין כפי שהן התחייבו פה.
דוד צור: משרדי הממשלה הקצו.
דוד צור: משרד הרווחה משקיע הרבה מאוד, במיוחד עם הכניסה שלך שנתנה לזה תנופה גדולה מאוד.
דוד צור: יש פה הירתמות אישית של כל הצוות.
דוד צור: זה הולך מלמעלה למטה.
דוד צור: בסוף הרשויות המקומיות חייבות לתת את הכתף ואת הסיוע בנושא או בטיפול.
דוד צור: אמר פה נציג השלטון המקומי שיש הרבה בעיות.
דוד צור: הוא לא נתן תשובות ברורות.
דוד צור: עיריית תל אביב אומרת שהיא מקבלת מבחוץ הרבה מאוד אנשים, שהם משקיעים המון, אבל הם לא יכולים לטפל בכל הבעיות של כולם.
דוד צור: אם בבאר שבע השתנה המצב ממה שאמרה עידית, אז שמחנו להתעדכן.
דוד צור: אם זה חצי משרה כפי שכרגע עולה מהדוח שקיבלנו מהמ.מ.מ - - -
<ציפי נחשון גליק: 300 אלף שקלים זה לא חצי משרה.
דוד צור: אני מניח ש-300 אלף שקל זה לכלל הטיפול.
דוד צור: כתוב פה שיש חצי משרה.
דוד צור: אם זה נכון זה לא מספיק.
דוד צור: אם זה לא נכון, תבשרו לנו.
<ציפי נחשון גליק: לבאר-שבע יש הקצאה של 300 אלף שקלים מתוך 6.4 מיליון.
<ציפי נחשון גליק: העיבוי של התכניות תלוי ב-25% של הרשויות.
<ציפי נחשון גליק: כדי שלא יגידו שמדינת ישראל נגמרת בראשון לציון אני רוצה להגיד שבאילת יש תכנית איתור נשים וקטינים בזנות.
<ציפי נחשון גליק: אנחנו כרגע בשלב שעושים מיפוי.
<ציפי נחשון גליק: ברגע שיסתיים המיפוי נבחן מה הצרכים וניתן מענים.
מיכל רוזין: השר דיבר מדם ליבו על הדרום.
מיכל רוזין: הוא דיבר כראש רשות לשעבר.
מיכל רוזין: הוא בוודאי יזדהה עם מה שאני הולכת להגיד.
מיכל רוזין: לא שאני לרגע חושבת שצריך להסיר את האחריות מהרשויות המקומיות.
מיכל רוזין: אני מכירה את ההחלטה על ה-25%.
מיכל רוזין: אני יודעת שהייתה הסכמה.
מיכל רוזין: כל עוד משרד הרווחה העביר דרכם את הכסף הם הסכימו לתת את ה-25%.
מיכל רוזין: כשהכסף לא עובר דרכם פתאום הם מעבירים בחלק מהדברים.
מיכל רוזין: למרות האחריות של הרשויות המקומיות זה לא מוריד את האחריות המרכזית מהשלטון המרכזי, כי אחרת מה שיקרה הוא שרשויות חזקות, כמו תל-אביב יפו ואחרות שמסוגלות לתת לזה תקציב, יתנו תקציב, ועיריות יותר חלשות ומקומות בארץ שאנחנו יודעים שיש שם זנות בהיקפים גדולים שאפילו לא עלו כאן על השולחן – אנחנו לא נרחיב עכשיו כי אנחנו בסוף הדיון – לא יתנו לכך מענה כי הן בכלל לא יכולות לעמוד בתוספות האלו.
מיכל רוזין: חשוב שהשלטון המרכזי הוא זה שישפה את הרשויות בנושא, הוא זה שיתקצב את העניין.
מיכל רוזין: הסכומים מאוד נמוכים.
מיכל רוזין: מה זה 20 מיליון, 17 מיליון או 15 מיליון לשתי התכניות?
מיכל רוזין: זה שום דבר.
מיכל רוזין: כשאנחנו נותנים מענה הביקוש עולה.
מיכל רוזין: זה טוב.
מיכל רוזין: זה אומר שאנחנו מטפלים בבעיה.
מיכל רוזין: צריך שהשלטון המרכזי יכפיל את הסכום, לא רק יבקש מהרשויות.
מאיר כהן: מיכל, אני מתחבר למה שאת אומרת.
מאיר כהן: אני מודיע בזאת שכל יישוב שהוא סוציו אקונומי 4 ומטה לא ניקח ממנו שקל בנושא הזנות וסחר בנשים.
מאיר כהן: אנחנו פוטרים אותו מה-matching.
מאיר כהן: אם ראש הרשות יבוא ויגיד שיש לו בעיה הוא יקבל את הכסף, לא נשאל אותו איפה הכסף שלו.
מאיר כהן: אסור לעשות את זה, כי הם הראשונים להיפגע.
מאיר כהן: אין ספק שמשרד הרווחה הוא זה שצריך לתת את הטון.
מאיר כהן: התחלנו לפני 3 חודשים עם מיליון, עכשיו הגענו ל-6.5 מיליון.
מאיר כהן: בשנה הבאה אנחנו נעמיק ונוסיף עוד כסף.
מאיר כהן: אנחנו צריכים את שיתופי הפעולה של כולם.
מאיר כהן: זה לא מופע של משרד אחד.
מאיר כהן: לעיתים אנחנו יכולים לתת כסף ותכניות.
מאיר כהן: רבותיי, אל תתעלמו.
מאיר כהן: לא נוח לראש רשות כשאומרים לו שיש אצלו ילדים שעוסקים בזנות.
מאיר כהן: דיברתי איתך על הערים הגדולות שראשי הערים אמרו שיש להם עודפים של 200 ו-300 מיליון אבל זה לא נמצא אצלם, זה בחצר האחורית.
מאיר כהן: צריך את המודעות.
מאיר כהן: מה שקורה בשולחנות העיגולים זה מה שמביא את המודעות.
מאיר כהן: אתה כיושב-ראש הוועדה, אתם כחברי כנסת ואני כשר צריכים להוציא מכתב לראשי הרשויות, לכולם על-מנת לעשות מיפוי.
מאיר כהן: אמרתי שמרמה סוציו-אקונומית 4 ומטה כולל, שאלה היישובים שיש להם בעיות, לא נדרוש שקל.
דוד צור: זה דיון שהוקדש לכל נושא הטיפול והמניעה.
דוד צור: אגב, בטעות אולי חשבתם שזה דיון על זנות קטינים.
דוד צור: הדיון הוא לא על זה, אבל אני חושב שנתנו את הזמן ואת הנפח הנכון.
דוד צור: אין לי ספק שנקיים על זה דיון בנפרד.
דוד צור: סיימנו בעניין התקציב.
דוד צור: אני רוצה להתחיל את הסיכום שלי בעניין התקציב.
דוד צור: אנחנו מבקשים ממשרד האוצר לערוך בדיקה יסודית של התקציב של התכנית הלאומית, כולל פילוח.
דוד צור: בלי לפגוע במשרדים האחרים – זה לא בגלל ששר הרווחה נמצא פה לצידי - בסוף שר הרווחה הוא הגורם המרכזי שמטפל בכל הנושא בתחום הטיפולי.
דוד צור: אני שמחתי על האמירה של המנכ"ל שהוא רואה את עצמו כאינטגרטור של כלל הגורמים המטפלים בנושא הזה של הזנות.
דוד צור: אנחנו דיברנו בינינו בדיונים מקדימים שאנחנו צריכים מישהו ברמה של הזרוע המבצעת שיהיה אינטגרטור של העניין הזה.
דוד צור: משרד ראש הממשלה הוא גורם שיכול ללוות, הוא לא גורם ביצועי.
דוד צור: עם כל הערכה לגברת סוויד, למרית ולמי שמטפל בזה מטעם משרד ראש הממשלה, עדיין צריך פה גורם אחד כאינטגרטור.
דוד צור: אני מאוד שמח לשמוע שזה המנכ"ל של משרד הרווחה.
מאיר כהן: שזה לא ישחרר אותם.
דוד צור: לא ישחרר מבחינה תקציבית ומבחינת העשייה.
דוד צור: כל אחד באחריות שלו במלוא המרץ.
מאיר כהן: הגברת השותפות המלאה שלנו.
דוד צור: לעניין ההתחייבות של הרשויות המקומיות.
דוד צור: תראו, זה חור שחור.
דוד צור: אני מבקש בעניין הזה, אחרי הדיון שייערך אצל המנכ"ל בשבוע הבא, לקבל דיווח על המקומות שהם מקומות חלשים ולא יכולים.
דוד צור: בסופו של יום יצטרכו להשלים את התקציב הזה ממקורות אחרים ולא מ-matching של רשות חלשה.
דוד צור: בסוף נראה שהתקציבים שמוקדשים לשם הם תקציבים ראויים.
דוד צור: אנחנו נקיים דיון בנושא של זנות קטינים על האכיפה, על המניעה, על הטיפול ועל הפילוח של משרד המשפטים.
דוד צור: אנחנו נקיים דיון כזה בתחילת המושב הבא כדי למצות את התהליך הזה.
דוד צור: בנושא של משרד החינוך אני מבקש שתעבירו לנו את התכניות.
דוד צור: תיקחו לתשומת ליבכם את מה שנאמר כאן.
דוד צור: אני חושב שתרומה שלכם יכולה להיות מאוד משמעותית לעניין הזה של מניעה ושל איתור על-מנת לתפוס אותם לפני המדרון החלקלק.
דוד צור: אני מודה לכל הגורמים שנטלו פה חלק, כולל המ.מ.מ שהוציא לנו דוח.
דוד צור: אנחנו מצפים שמשרד הרווחה יוציא לנו את הסקר לקראת המושב הבא.
דוד צור: אני מודה לד"ר גור על הסקירה המאלפת.
עליזה לביא: אנחנו בימים ממש עמוסים בכנסת, תקציב ודיונים, אבל היה לנו מאד מאד חשוב להמשיך את החקיקה בחוק שלך, חברת הכנסת קריב.
עליזה לביא: אין ספק שהנושא שאת מובילה הוא חשוב ביותר, וככל שחולף הזמן אנחנו רואים עוד ועוד שימושים קשים, בוטים.
עליזה לביא: למעשה לא אחת אני חושבת שבאמת הזירה עברה לכאורה למקום הזה של המרחב האינטרנטי, ויש דברים שאנחנו עוד לא יודעים שיקרו שם, ואין ספק שצריך להגביר ולפקח את המודעות על כל מנעד האפשרויות הבלתי מוגבל במרחב האינטרנטי.
עליזה לביא: בישיבה הקודמת שהייתה בנושא הזה, אנחנו סיכמנו שיש כמה דברים שאנחנו לא יודעים ולא מבינים ויש גם כמה שאלות שאני לא קיבלתי תשובות, ופתחנו דיון רחב, ועצרנו והלכתם הביתה בעצם לעשות שיעורי בית.
עליזה לביא: תיכף נשמע אותם.