GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד צור: אני אומר אפילו בסדר הזה, על פי לפחות השקפת עולמי זה הסדר הנכון גם של רוב ה - - - אני יודע שזה לא משקף אולי את עמדת הארגונים האחרים, אבל בסופו של דבר זו בעיה מאוד מאוד מסובכת ומורכבת שלא אמורה להיות מטופלת בוועדה הזאת.
דוד צור: לכן אני אומר שאנחנו צריכים להיות מאוד מפוקסים בעניין הזה.
דוד צור: להבנתי לפחות, במקרה הזה, כמובן ההחלטה נתונה בסופו של דבר למנכ"ל, לך, אמנון, אבל מי שיהיה על הברז תהיה המשטרה, הקביעה הזאת צריכה להיעשות במשורה, במקצועיות, בנאמנות, כפי שאני סומך עליכם שאתם יודעים לעשות את זה, ואז אפשר לשמור פה על מערכת שהיא מווסתת נכון את מי שראוי וצריך טיפול מיידי ודחוף לקבלת אשרת ב'1, לעומת אחרים שזה כבר סיפור אחר, שאמרתי שצריך לנהוג בזה בצורה יותר הוליסטית, יותר מסובכת.
דוד צור: אנחנו ביקשנו לבחון שתי תופעות שהן קשורות ולא קשורות לנושא הזה וביקשתי גם נתונים, פעם אחת בעקבות חיסול יחידת סער, הסוגיה דווקא של דמי תיווך וכל מי שטיפלו בהם, והיא לא דווקא בתחום של הוועדה הזאת, הנושא שהתבקשתם להביא לנו נתונים, אני מדבר למשטרה, לוועדה הבאה, ולך, אמנון, וגם לכם המשטרה, דיברנו בפעם הקודמת על תופעה שככה צפה, למרות שאני מכיר אותה הרבה זמן, אני לא בהכרח מצביע עליה כתופעה שקשורה לעניין, אבל להיות ערניים אליה, כל מה שקשור ליבוא הכלות.
דוד צור: העירו את תשומת לבי לעניין הזה ואני שמח לשמוע שיש פה גם הדרכה לבקרי הגבול.
<אמנון בן עמי: גם הדרכה וגם הקמנו יחידה חדשה של כנות קשר, שבין היתר זה אחד התפקידים שלה.
<אמנון בן עמי: נכון, היא עדיין לא יחידה ענקית, אבל הבחנו בבעיה שאתה אומר ואנחנו נתגבר אותה כבר בחודשים הקרובים, היא נועדה בין היתר להתמודד עם התופעה הזו.
דוד צור: כי דיברנו על זה שבהיעדר ויזות אז רואים שיש פה דרך לעקוף ולכן זה צריך - - - והאמירה שלי, לגבי הנושא של חיסול דמי התיווך.
דוד צור: אין לי ספק, זה מהדיון שדיברנו בו, אתה תמצא בי בעניין הזה שותף מלא למלחמה במתווכים, כי איך שלא נעשה את זה, בלי לעשות הכללות, אני אומר את זה בעדינות, אתם הבחנתם שהלשון שלי לפעמים קלה, אז אני אומר את זה באנדרסטייטמנט, רובם ככולם סוחרים באנשים.
דוד צור: אני אומר את זה בעדינות עכשיו.
דוד צור: לכן אני אומר שצריך לבחון היטב את כל חברות כוח האדם האלה, לא צריך דמי תיווך, הנושא הבילטראלי הוא סופר חשוב ואני מבקש, אם יש פה אנשי משרד החוץ שלא מחרימים אותי, שיפעלו מהר לעניין האישורים והעזרה הנדרשת כדי להתקדם בסיפור הזה.
דוד צור: כי בסוף רק ככה אפשר יהיה להבטיח כניסה מבוקרת.
דוד צור: אני מאוד מודה, שוב, על האומץ המקצועי והאישי של המנכ"ל ותודה רבה לכם.
עליזה לביא: אנחנו מבקשות להתחיל.
עליזה לביא: אני מאד מאד שמחה על המפגש הזה שהוא לא מן המניין, הוא במהלך החופשה של הכנסת, אבל זאת ועדה לכל דבר.
עליזה לביא: רצינו לקיים את זה במהלך המושב ולא הסתייע מכל מיני סיבות למיניהן, והחלטנו שאנחנו מקיימים את זה במהלך מושב הפגרה, ויום לפני שהכנסת יוצאת לפגרה מחר, וגם הוועדה שלי הולכת קצת קצת לנוח ולהינפש.
עליזה לביא: אנחנו מכנסים בשמחה רבה ובהתרגשות את הוועדה הראשונה שמבקשת לעסוק בנושא שאני קראתי לו סדר היום החדש של נשים חרדיות ושל החברה הישראלית.
עליזה לביא: אני שמחה לראות פה חברות לדרך שנים רבות, שאני מכירה שנים רבות, אבל גם הרבה מאד פנים חדשות, שנמצאות כאן, ואני מניחה שיש עוד ועוד שאנחנו לא הצלחנו להגיע, ובעזרתכן נגיע, בעזרת השם, לעוד נשים ולעוד ארגונים ולעוד מקומות.
עליזה לביא: הרעיון התחילי צמח כשהגעתי לכאן לוועדה, שמתי לב שיש נשים שאינן מיוצגות בוועדה, כמו למשל, או בכנסת בכלל, כן.
עליזה לביא: נכון, אנחנו יותר חברות כנסת מאי פעם, ועדיין יש אוכלוסיות שלמות שאינן מיוצגת, אם זה כי במפלגות שלהן הן לא יכולות להיות מיוצגות, או דרך המפלגות שלהן; ואם כי הן אינן מיוצגות, וכך זה הנשים הערביות, הבדואיות, הדרוזיות וגם הנשים החרדיות.
עליזה לביא: חשבנו בעצם בתחילה, אחרי שככה עשינו סבב של סיעור מוחות בין ארגוני הנשים, עלו כמה וכמה רעיונות, ואני אמרתי שנזמין משקיפות.
עליזה לביא: משקיפות של ארגונים של נשים.
עליזה לביא: זה הצליח לנו יחסית עם הארגונים הערביים, משום שאם אני יושבת פה בוועדה רשמית עם שרת בריאות, על נושא בריאות, ואין פה אישה חרדית שמכירה את ה...
עליזה לביא: לעומק, ונותנת לנו נתונים מבית ומבפנים, אנחנו יוצאות מפסידות.
עליזה לביא: במשמרת שלי לא אני לא מוכנה שהדברים הללו יקרו.
עליזה לביא: התפקיד שלי פה לשמור, לסייע, להגיש עזרה, ללמוד יחד, לא הכל אני יודעת.
עליזה לביא: וגם ללמוד באמצעותכן ובעזרתכן מה צריך להיות, איך צריך להיות.
עליזה לביא: מבקשים יותר נשים בעולם העבודה, איך מאפשרים לנשים להיכנס לעולם העבודה?
עליזה לביא: אם זה על ידי הבנה של משפחה בעולם העבודה, אם זה על ידי הכשרות, אם זה על ידי סיוע, מה המדינה יכולה לבוא ולתת, בכל התחשיבים, בכל העולמות.
עליזה לביא: נושא של בריאות שמאד קרוב אלי, ואני אומרת וחוזרת, הוא עלה פה בוועדות השונות, הנושא של הבריאות של נשים חרדיות.
עליזה לביא: תוחלת חיים של נשים חרדיות, נתונים שאנחנו התוודענו אליהם ועדיין עוד לא התחלנו.
עליזה לביא: חברת הכנסת שולי מועלם, ברוכה הבאה, תודה שאת מצטרפת.
עליזה לביא: בישיבה הזאת, הראשונה היום, אני הייתי שמחה מאד גם להכיר יותר אתכן, וגם לשמוע על הנושאים שצריכים לעלות על סדר היום, אם זה בוועדות הקיימות של הוועדה לקידום מעמד האישה, כעוד זווית בתוך הוועדה עצמה, ואם זה כוועדות נפרדות שייועדו לנשים חרדיות.
עליזה לביא: אני חייבת לשתף שבמהלך הימים האחרונים קיבלתי לא אחת כמה וכמה פניות, אם זה טלפוניות ואם זה פניות באימייל, של אנשים שאמרו לי שעצם המסגרת של הדיון, שהדיון הוא ישיבה, הוא ועדה, וגם ארגונים הוזמנו וגם חברי כנסת הוזמנו, וכמובן חברי הוועדה לקידום מעמד האישה, וגם תקשורת.
עליזה לביא: והבנתי בימים האחרונים, שיש נשים שהמעמד הזה או המסגרת הזאת מקשה על הנוכחות שלהם או על מידת היכולת לפתוח נושאים.
עליזה לביא: אני אומרת את זה בראשית הדברים, כדי שהנושא הזה לא יעלה עוד הפעם.
עליזה לביא: אנחנו מטבע הדברים ביקשנו את המסגרת הרחבה היום, גם כדי ללמוד, להכיר, להיחשף, אבל אנחנו מודעים לסוגיה הזאת ואנחנו יודעים ויודעות שיש נושאים שנוכל לפתח אותם במסגרות יותר סגורות, במסגרות יותר אינטימיות, כולל סיורים.
עליזה לביא: אבל גם כדי להחליט על קיומם של סיורים, כמו למשל הזמנה שקיבלתי לאלעד או למקומות אחרים שאני לא אגיד כרגע את השמות, בלי עזרה שלכם – אין לי מה לנסוע לשם.
עליזה לביא: אני אתן דוגמא ממגזר אחר.
עליזה לביא: הוועדה הקודמת נסעה לבקר את הבדואים, אבל מי שארגן את הסיור היו השייחים.
עליזה לביא: אז הסיור יצא בהפסדו, משום שלהיות כוועדה, להתארח אצל מי שקובע סדר יום של סיור על פי הבנתו או ראייתו את הדברים, או מה הוא רוצה שהוועדה תלמד – חבל לי על היום הזה.
עליזה לביא: ולכן אני רוצה אתכן כשותפות.
עליזה לביא: לא הכל אני יודעת.
עליזה לביא: יש גם המון רגישויות שאני לא מספיק רגישה ולא מספיק מכירה, ואולי אפילו נתפסת במרחבים מסוימים כמאיימת.
עליזה לביא: ואני צריכה אתכן, כי ברור לי שיש פה קבוצות שלא מיוצגות, עדיין בתוך המגוון המדהים הזה, שאני מאד מאד מתרגשת ונרגשת לראות אותו פה בכנסת, אבל עדיין ברור לי שיש עוד אוכלוסיות שלמות שלא נמצאות כאן, ואני לא יכולה להגיע אליהן, אלמלא העזרה ושיתוף הפעולה והעבודה יחד של כולנו.
עליזה לביא: בוועדה שלנו, אנחנו נוהגים כל ועדה לפתוח בדמות של אישה בהיסטוריה, ומאחר שאת זה לא ביקשנו עדיין, כי לא כל כך הכרנו, אז אני חשבתי על דמות של אישה מרתקת, שקוראים לה גליקל האמיל.
עליזה לביא: גליקל היא אישה חרדית, אישה דתית מאד, נולדה בהמבורג שבגרמניה בשנת 1645 והיא נפטרה במרס בשנת 1742.
עליזה לביא: וגליקל האמיל היא אחת הנשים שהטביעו את חותמן עלי.
עליזה לביא: מה שהיא עשתה באופן מדהים, מרגש ובאמת מעורר הרבה מאד מחשבות, היא כתבה יומן.
עליזה לביא: היא כתבה למעשה יומן לילדים שלה והשאירה לנו את אחד המסמכים המרתקים והמרגשים, שפותחים צוהר ליהדות גרמניה באותן שנים.
עליזה לביא: גליקל התחתנה בגיל 14, היא ילדה 14 ילדים, איבדה שניים מהם במהלך חייה, אבל גליקל הייתה סוחרת והיא עסקה עם בעלה במסחר.
עליזה לביא: בעלה, על פי העדות שלה ביומן שלה, היא כותבת שהוא שיתף אותה בעסקיו ולא עשה דבר מבלי להתייעץ איתה.
עליזה לביא: אחרי פטירתו, היא התאלמנה בגיל מאד מאד צעיר.
עליזה לביא: אחרי פטירתו נפל עול פרנסת המשפחה על כתפיה של גליקל, וכפי שציווה בעלה על ערש דווי, ואני מצטט מהיומן שלה: "תנו לה לעשות כפי שעשתה עד כה".
עליזה לביא: אחרי שהיא התאלמנה היא כותבת, ואני מצטטת: "כאשר פרחה נשמתו, פרח ממני כל אושרי, כל הדרי וכל כבודי".
עליזה לביא: למעשה, ברגע שהיא מתאלמנת, כל מעמדה וכל כבודה ניטל ממנה, גם מעמדה המסחרי.
עליזה לביא: אבל היא כותבת: "מה יכולתי לעשות?
עליזה לביא: לפרנס את יתומיי עד כמה שידי, יד קהה של אישה חלשה, מלאת צער ויגון מגעת".
עליזה לביא: אבל היא עשתה עוד מעשה, והיא למעשה תיעדה גם את הימים הטובים וגם את הימים היותר קשים.
עליזה לביא: היא מתחתנת בפעם השנייה, בעלה עושה כמה וכמה החלטות כלכליות לא נכונות, בניגוד לעצתה.
עליזה לביא: המשפחה יורדת מנכסיה והיא מוצאת את עצמה בסוף חייה במקום מאד מאד מאד קשה.
עליזה לביא: ואז היא מחליטה לכתוב את סיפור חייה כמסמך לילדים שלה, והמסמך הזה שזור בתפילות שהיא כותבת אותן, בברכות, בטקסים, בציווי לילדים שלה לגבי הזהות היהודית שלהם וההנחלה, וההנחיה.
עליזה לביא: כל הגלגול בכלל של היומן הזה, איך הוא מגיע אלינו כאן והיום, זה סיפור מרתק.
עליזה לביא: אני אעצור כאן, אבל גליקל באמת היא מודל לאישה ששומרת על תרי"ג מצוות, כותבת גם מה קורה לה כשהיא מרגישה כמו למשל ביום הריונה, שחושקת נפשה לאיזה שהוא פרי בשל בשוק, ומה היא עושה מבחינה הלכתית, והרבה מאד סוגיות אל תוך הדברים.
עליזה לביא: יומן אוטנטי, מרגש, ואני חושבת שהרבה מהדברים שיעלו כאן היום, יש להם הרבה מה להתכתב עם הסיפור הזה של גליקל.
עליזה לביא: אז אני אציג עכשיו את צוות הוועדה: דלית, מנהלת הוועדה שלנו.
עליזה לביא: תמי, היועצת המשפטית שלנו.
עליזה לביא: שלי ממרכז המחקר והמידע של הכנסת, בני הדובר שלי, עמליה היועצת החקיקתית, ומיטל שכמובן מוכרת פה לכולם.
עליזה לביא: יש עוד מישהו שלא הזכרתי, משלנו?
עליזה לביא: שרון ממרכז המחקר והמידע של הכנסת, וכמובן חברת הכנסת שולי מועלם.
עליזה לביא: אני חושבת שאנחנו נתחיל בהיכרות קצרה, ממש קצרה, של מי אנחנו ואת מה אנחנו מייצגים ואם יש נושא, אז בבקשה.
עליזה לביא: בואו נתחיל איתך.
<דניאלה גולן: שלום וברכה ושנה טובה ומתוקה.
<דניאלה גולן: קוראים לי דניאלה, אני יושבת ראש אור חיה, המרכז העולמי לאישה היהודית.
<דניאלה גולן: המרכז הוקדם לפני 24 שנים במרכז ירושלים עם שלוחות, על שם הרבנית חיה מושקא שניאורסון, גם בברכתו של הרבי מלובביץ, ומייצג נשים מכל גווני הקשת, גם חרדיות גם לא חרדיות, גם מבוגרות גם צעירות, גם בעברית, גם בצרפתית, אנגלית, רוסית וספרדית.
<דניאלה גולן: מרכז ענק שכל אישה מתקבלת בו באהבה, בשמחה, ובהרבה אור.
עליזה לביא: ומה המטרה של המרכז?
<דניאלה גולן: העצמה רוחנית של נשים, לפני שעוד מישהו בכלל חשב על מדרשות התחלתי.
<דניאלה גולן: הבנתי שרק העצמה רוחנית של האישה, שמקרינה על הבית כולו, היא זאת שיכולה, היא הדבר החשוב ביותר שיש.
עליזה לביא: תודה דניאלה.
<א.ש.: אני א.ש., מכירים אותי בערך.
<א.ש.: אני חסידת גור, חרדית.
<א.ש.: אני אשת יחסי ציבור, גם יועצת שיווקית, אני עובדת המון עם המגזר החרדי, עם נשים חרדיות.
<א.ש.: אני מקושרת מאד, יש לי סוג של השפעה רחבה במגזר שבו אני נמצאת ואני אשמח לשמוע, לקדם עניינים היום, בנושא של נשים חסידיות.
עליזה לביא: את יודעת כמה פניות מגיעות אלי מחסידות גור?
עליזה לביא: גם של נשים שעוזבות את הקהילה במצבים מאד מאד קשים, אבל זו באמת סוגיה מאד מאד סגורה של הקהילה.
<א.ש.: אוקיי, אני לא מייצגת את החסידות, אני לא שליחה של אף אחד - - -
עליזה לביא: אוקיי, אני יודעת.
<א.ש.: אבל יש לי השפעה שאני רוצה לנצל אותה, לנתב אותה לדברים שיעשו טוב.
<מיכל טיקוצ'ינסקי: שלום, אני מיכל טיקוצ'ינסקי, ראש בית מדרש לנשים בבית מורשה בירושלים, מלמדת נשים גמרא והלכה ברמות מאד גבוהות.
<מיכל טיקוצ'ינסקי: לאחרונה גם היה טקס גדול סביב זה שנשים בוגרות של תכנית ההלכה שלנו נבחנו בבחינות שמקבילות לבחינות הסמכה לרבנות.
<מיכל טיקוצ'ינסקי: אני כותבת דוקטורט על הספר מנחת חינוך, שזה ספר למדני ובעזרת השם גם מקווה לסיים בקרוב.
עליזה לביא: כתבת מאמר חשוב בנושא של תפילת נשים.
<מיכל טיקוצ'ינסקי: כן, זה מאמר שהתפרסם מאד, יש לי עוד כמה מאמרים מעניינים.
<מיכל טיקוצ'ינסקי: אני לא מייצגת גוף, אבל אני חושבת שאני כן מייצגת זרם שקיים בציבור שלנו.
<מיכל טיקוצ'ינסקי: אני לא מדברת על העצמת נשים, אבל כנראה שזה מה שאני עושה.
<גליה סברסוב: שמי גליה סברסוב.
<גליה סברסוב: אני לא באתי בצורה מאד רשמית.
<גליה סברסוב: יצא לי פשוט להתנדב במרכזי סיוע לנפגעות תקיפה מינית גם במרכז הכללי, גם במרכז העדתי וגם במהלך הלימודים שלי יצא לי לכתוב על זה עבודות.
עליזה לביא: מה למדת?
<גליה סברסוב: גיוס חינוכי.
<גליה סברסוב: וככה נוצר מצב שחברות שלי, שידעו שאני מתעסקת בזה, כאילו חברות, אימהות, באו להתייעץ איתי בכל מיני תחומים של פגיעות מיניות וכאילו נוצר מצב שאני מאד חווה את זה, את החלל שיש בציבור שלנו, שאין בעצם גוף שנותן מענה.
<גליה סברסוב: כאילו, יש כביכול את הגוף של דבי גרוס, אבל הוא יותר פונה לציבור הדתי לאומי, והוא גם לא כל כך מציע שום דבר טיפולי, ואני מאד מאד חווה את המצוקה של חברות, אימהות לבנות, לבנים, לא מעט חווים את המצוקה ואין להם בעצם גוף שייתן להם מענה, ואני מאד פועלת סביב להקים איזה גוף שכן ייתן מענה לנשים במגזר שלנו.
עליזה לביא: תודה גליה.
<רחל סולימאן: שלום וברכה, רחל סולימאן, מפקחת על בתי הספר העל יסודיים במשרד החינוך, בתי הספר לבנות.
עליזה לביא: תודה רחל, חנה.
<חנה קהת: אני עומדת בראש קולך.
<חנה קהת: העיסוק שלנו בנשים חרדיות, חברות חרדיות, אני אקרא לזה כך, הוא בשלושה תחומים.
<חנה קהת: מההתחלה, כשהתחלנו את קולך, פנו אלינו ממשרד הבריאות בנושא של בריאות של נשים חרדיות, הן במניעת מחלות, בעיקר מחלה של סרטן השד, שיש תמותת יתר גבוהה מדי, והן בכלל.
<חנה קהת: בכלל בסך הכל בשמירה על בריאות, במיוחד לאור העובדה שנשים חרדיות יולדות הרבה ילדים.
<חנה קהת: יש ממצאים מאד קשים על תוחלת חיים שיורדת, על מחלות קשות ועל צורך להעצים את המודעות לקחת את הבריאות לידיים.
<חנה קהת: בעזרתה של ורד עשינו שנה שעברה, או לפני כבר שנתיים, סקר בנושא של בריאות נשים ופריון, וגם יצאו עכשיו בשנתיים האחרונות כמה מחקרים בהדסה, מבית הספר לבריאות הציבור.
<חנה קהת: בעקבות זאת, התחלנו שוב מהלך עכשיו עם משרד הבריאות ומשרד הרווחה בירושלים, להתחיל אחרי החגים בעזרת השם פיילוט של סדנאות לנשים אחרי לידה, שישה שבועות אחרי לידה והלאה; ונשים חרדיות למודעות לבריאות ולצורך לדעת היטב איך אפשר לאזן את המחיר שנשים משלמות מבחינה פיזית, מבחינת הבריאות, לעניין של ריבוי ילדים וברכת הילדים; כאשר גם מאד מאד חשוב לשמור על בריאותה של האם ועל חייה הארוכים של האם.
<חנה קהת: יערה שיושבת לצדי מעורבת, היא מרכזת את זה והיא גם תגיד.
<חנה קהת: זה אחד.
<חנה קהת: דבר שני זה בתחום של מנהיגות נשים.
<חנה קהת: אנחנו מתחילות בקולך, בעזרת השם, בשיתוף פעולה עם נשים חרדיות באחד מהקורסים למנהיגות.
<חנה קהת: אנחנו עושים קורסי מנהיגות והעצמת נשים ומנהיגות קהילתית.
<חנה קהת: אחרי ביקוש של נשים מבני ברק אנחנו פותחות עכשיו קורס אחד, לא בדיוק בשם קולך, אבל זאת עמותה חרדית שאימצה את התכנית שלנו ותעשה בבר אילן בעצם את אחת התכניות למנהיגות שאנחנו עושות, וזה יהיה מיועד לגמרי לנשים חרדיות.
<חנה קהת: התחום השלישי המתמשך, זה שאנחנו בעצם קו חם לנשים חרדיות, ומתוך המקום הזה התחלנו לפעול בכל הנושא של האוטובוסים והדרת נשים ומה שקורה במרחב הציבורי.
<חנה קהת: כך שקולך בעצם ייצגה במאבק נגד הדרת נשים, את הנשים החרדיות שפנו אלינו, כי אנחנו במוצהר לא בדיוק נשים חרדיות, אבל יש לנו המון חברות חרדיות פעילות ופחות פעילות, שנעזרות בנו, לדחוף קדימה את הנושא של הזכויות שלהן.
<חנה קהת: אז תוקף זה אני נמצאת כאן, כשאנחנו בעצם יחד עושות דברים, אבל הרבה מאחורי הקלעים.
<יערה שור: יערה שור, אני מרכזת את הנושא של בריאות האישה בקולך.
<זהבית גרוס: שמי פרופסור זהבית גרוס מאוניברסיטת בר אילן, מבית הספר לחינוך.
<זהבית גרוס: אני ראש התמחות לניהול ופיתוח מערכות חינוך לא פורמאליות, ובמסגרת העבודה שלי אני עושה מחקרים רבים בתחום של מגדר, חינוך ודת.
<זהבית גרוס: יש לי עכשיו מחקר גדול שאני עומדת לסיים עם סטודנטית שלי, על נשים חרדיות בהייטק, ויש לי עוד מספר מחקרים בדרך על נשים חרדיות, ואני גם מייצגת את מועצת ארגוני הנשים בישראל.
עליזה לביא: תודה, אנחנו בהחלט נרצה לשמוע קצת על העבודה של נשים חרדיות בהייטק ונראה איך נפתח את זה, אבל זה באמת נושא שמא מאד מעניין אותי, תודה.
<אהובה ברנר: שלום, אני אהובה ברנר.
<אהובה ברנר: אני אורחת ואמא שלה.
עליזה לביא: ברוכה הבאה.
<זהבית גרוס: אני את העבודה המחקרית שלי חייבת לאמא שלי, ואני חשבתי שזאת הזדמנות בשבילי גם לעשות כיבוד אם וגם - - -
עליזה לביא: יפה מאד, תודה.
<ענת שבתאי: שלום, אני ענת שבתאי מהמחלקה לחינוך וקידום הבריאות במשרד הבריאות.
<מירי ליפשיץ: שלום, אני מירי ליפשיץ, מנהלת המערך האקדמי במכללה החרדית בירושלים.
<עדינה בר שלום: עדינה בר שלום, המכללה החרדית ירושלים.
<עדינה בר שלום: כבר 15 שנה שאנחנו פועלים להעצמת נשים, לתת להן גם השכלה גבוה ולאפשר להן לעבוד.
<עדינה בר שלום: דואגים לזכויות שלהם וליידע אותם מה הזכויות שלהן, מפני שמאד קשה לפעמים לדעת איך דברים מתנהלים בעולם.
<עדינה בר שלום: ואני רוצה להודות לך, להודות לך אישית שהצלחת לאסוף סביב השולחן כל כך הרבה נשים חרדיות, מגוונות, כל אחת הגיעה ממקום אחר.
<עדינה בר שלום: אף אחת לפניך לא חשבה על זה.
<עדינה בר שלום: האוכלוסייה החרדית מונה רק כ-10% מאוכלוסיית מדינת ישראל, ואת רואה כאן ייצוג נהדר ואם הדברים שלנו יישמעו כמו שהם, אנחנו נוכל להיות לעזר ולהוביל קו שהוא יקל עלינו, על כולנו, ויוביל אותנו לדרך טובה יותר.
<עדינה בר שלום: תודה.
עליזה לביא: תודה רבה עדינה, וזאת באמת דרך של הרבה שנים שאנחנו ביחד ואנחנו נמשיך אותה.
<ניקול דהאן: ד"ר ניקול דהאן.
<ניקול דהאן: עבודת הדוקטורט שלי דווקא חקרה את התכנית הראשונה לעבודה סוציאלית לנשים חרדיות, גם ברובד של הממסד וההנהלה, גם ברובד של המרצים, תוכן ומפגש אנושי.
<ניקול דהאן: זו המומחיות שלי, זה המפגש הבין תרבותי.
<ניקול דהאן: הנושא השני דווקא קשור פה למעמד של נשים, זה דווקא המשגה של המושג אלימות רוחנית, כנגד העצמה רוחנית, והמקום שאני כאן זה דווקא הארגון אם הבנים.
<ניקול דהאן: אני מנחה קבוצה של נשים חד הוריות מן המגזר החרדי, בשל פירוד וגירושין, שדווקא זוהי אוכלוסיה שהצלחנו לגבש קבוצת פעילות מאד מאד חזקות מתוך קבוצה שהממסד בכלל לא תומך בהן, וגם לצערנו הקהילה החרדית לא כל כך יודעת איך לעזור להן.
<ניקול דהאן: אז יש פה נציגות וזו העבודה של העמותה שלנו.
<אסתר סנדר: אתי סנדר, גם כן מ"אם הבנים".
<אסתר סנדר: אני עובדת סוציאלית ואנחנו מקדמים את הנושא של נשים חד הוריות חרדיות.
<נוגה ארמה: שמי נוגה, אני משתתפת בארגון "אם הבנים".
<לאה וינדר: שלום, בוקר טוב לכולם.
<לאה וינדר: אני לאה, אני חברה בעמותת "אם הבנים", סטודנטית.
<לאה וינדר: הגברת חנה מקולך דיברה על הדרת נשים, ואני רוצה לדבר היום על הדרת נשים דווקא בתחום של המלגות לסטודנטיות, שאני נתקלת בקשיים מאד רבים.
עליזה לביא: איפה יש הדרה?
עליזה לביא: כלומר, על איזה מקומות את מדברת על הדרה?
<לאה וינדר: אני סיימתי השנה מכינה במכללה החרדית בירושלים, של הגברת עדינה בר שלום.
<לאה וינדר: אני התקבלתי ללימודי אחיות בבית הספר לסיעוד שעל יד שערי צדק, ויש לי חצי מלגה מעמותת יד אליעזר, שמותנית בכך שאני אמצא עוד ארגון שיממן לי עוד חצי מלגה, ואני לצערי מקבלת בשבועות האחרונים תשובות שליליות מכל המקומות – את לא עונה על הדרישות.
שולי מועלם-רפאלי: זה קשור לבגרות או לתעודות?
<לאה וינדר: לא, יש לי הכל.
<עדינה בר שלום: זה קשור למדיניות של הממשלה.
<לאה וינדר: לצערי אני גם הבנתי שיש תקציב מאד גדול לנשים חד הוריות, שלא קרה איתו כלום בגלל שאין הורות ברורות לגביו, ואני רוצה לדבר על כל מה שלימודים עושה לאישה חד הורית, מבחינת הדימוי העצמי.
עליזה לביא: אני רוצה רגע להבין את הדברים, אני לא מכירה את הנושא, אני רוצה להבין אותו.
עליזה לביא: כלומר, למעשה את אומרת שיש פחות מלגות ל - - -
<לאה וינדר: כן, בהחלט.
שולי מועלם-רפאלי: רגע, לנשים חרדיות יש פחות מלגות, ובתוכן יש פחות מלגות לנשים חרדיות חד הוריות?
<לאה וינדר: אני רוצה להגיד יותר מזה, ישבנו כאן בוועדה לשילוב גברים חרדים בעבודה שבוע שעבר, וישב איתנו אחד ממל"ג, והוא אמר שאין עזרה לנשים ורק לגברים יש.
<לואיזה נמיצוב: סליחה, אני לואיזה ממשרד הכלכלה.
<לואיזה נמיצוב: אחד הדברים שעכשיו מופעלים זה תכנית השוברים - - -
<לאה וינדר: סליחה, אבל זה לא להשכלה.
<לאה וינדר: אני מדברת איתך על השכלה, אין לי שום תעודה.
עליזה לביא: רק שנייה, נגיע אליך, תדברי, בסדר?
עליזה לביא: אני רוצה רגע להבין את הסוגיה לעומק, ולהבין אותה אחת ולתמיד.
עליזה לביא: את אומרת שבעצם יש דיפרנציאציה בסיוע בעולם ההשכלה?
<לאה וינדר: בהחלט.
עליזה לביא: יש פחות נשים שמקבלות?
<ניקול דהאן: יש את קרן קמ"ח, שזה קרן מלגות חרדים.
<ניקול דהאן: אין קמ"ח עבור נשים.
שולי מועלם-רפאלי: אבל מי מביא לקמ"ח את הכסף?
<ניקול דהאן: ספונסרים מחו"ל, וגם ממשרד האוצר.
<ניקול דהאן: ורק השבוע ניר ברקת אישר 500 מיליון שקלים עבור לימודים של גברים חרדים, ולא עבור נשים חרדיות.
<ניקול דהאן: זה מה שפורסם בסוף השבוע בעיתונים.
<מירי שניאורסון: אני רק אוסיף אולי נקודה כנציגת נשים.
<מירי שניאורסון: אני יכולה להגיד שמי שברווחה, בגיל מבוגר, שזה קורה הרבה בקבוצה שלנו, ממש ביקשה, היא קיבלה.
<מירי שניאורסון: היא הייתה תואמת בכל הקריטריונים ללמוד השכלה גבוהה.
<מירי שניאורסון: ברגע האחרון שללו לה את זה מטעם שהיא חד הורית.
עליזה לביא: טוב, אנחנו בודקות את הנושא.
<לאה וינדר: אני רק רוצה להזכיר עוד משהו, שבתור נשים חד הוריות, אנחנו המפרנסות היחידות.
<לאה וינדר: אנחנו בדרך כלל, אני לדוגמא מקבלת קצבת מזונות מביטוח לאומי, זה אומר גם כן שלא רק שאני לא מקבלת מזונות מהגרוש שלי, מהאבא של בנותיי, הוא גם לא משתתף בדברים הבסיסיים של שכר לימוד, של קייטנות, של חוגים, של עזרה נפשית לילדים, דברים שהם מובנים מאליהם לאישה חרדית נשואה, אצלנו זה לגמרי לא ברור.
עליזה לביא: טוב, אוקיי, תודה רבה.
<אינה סולטנוביץ-דוד: עורכת דין אינה סולטנוביץ-דוד, מנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה במשרד הכלכלה.
<אינה סולטנוביץ-דוד: אני גם מברכת מאד על הדיון הזה, והאמת היא שזה מרגש לראות נשים שבדרך כלל, לי לפחות, לא יוצא להיפגש בצורה כזאת מרוכזת.
עליזה לביא: רק אולי בבקשה תחזרי את מי את מייצגת, כי אני לא חושבת שכולם בחדר יודעים שיש כזה דבר במדינת ישראל, וזה חשוב לדעת.
עליזה לביא: אז אולי משפט על את מי את מייצגת ומה זה הנציבות.
<אינה סולטנוביץ-דוד: אוקיי, אז נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה במשרד הכלכלה זה גוף שעוסק בקידום שוויון הזדמנויות בעבודה ומניעת אפליה בעבודה, על רקע היריון, טיפולי פוריות, דת, גיל וכו'.
<אינה סולטנוביץ-דוד: זה כולל גם בקבלה לעבודה, גם בתנאי עבודה-שכר, וגם בסיום העסקה.
<אינה סולטנוביץ-דוד: אפשר לפנות אלינו לקבל ייעוץ משפטי חינם ובמקרים שאנחנו נראה לנכון גם ייצוג משפטי, ואפשר לפנות אלינו גם, אנחנו עוסקות גם בהסברה, אנחנו מעבירות הרצאות בכל רחבי הארץ, אנחנו מאד מאד נשמח לשתף פעולה ולהיפגש ולחשוב באמת על כל מיני דרכים שאפשר ליידע נשים הודות הזכויות שלהן בנושא של שוויון.
<אינה סולטנוביץ-דוד: הנושא הזה של תעסוקת חרדים גם נמצא אצלנו בתכנית האסטרטגית, ואני חושבת שנשים חרדיות באמת מהוות איזה שהוא קטליזאטור לשינוי, ויש להן המון השפעה וזה מאד מאד חשוב, ואנחנו נשמח להיות איתכן בקשה.
<אינה סולטנוביץ-דוד: תודה.
<מעין כהן: שלום, שמי מעיין כהן, אני תושבת בית שמש, אני חברת מועצת נשים בבית שמש ועוסקת רבות במיזמי דיאלוג והידברות בנשים חרדיות ולא חרדיות.
<מעין כהן: לאחרונה הצטרפתי לשדולת הנשים החרדיות, שנופר תספר לכן עליה.
<נופר דנן: אז שלום רב, שמי נופר דנן.
<נופר דנן: לפני כשנתיים, בכל הקשור להדרת נשים, החלטתי שאני ככה צריכה להרים את הכפפה ולהשמיע את הקול השפוי שנמצא באמצע ולא מושמע, כי יש איזה שהוא משחק קיצוני.
<נופר דנן: ניסיתי להקים איזה ארגון ואני גם בכלל בתהליך של בירור והקמה, וצרפתי אלי כמה חברות.
<נופר דנן: יחד אנחנו עוסקות בשני תחומים, אחד זה הסברה, והדבר השני זה תכניות להעצמת נשים.
<נופר דנן: אנחנו ממש ממש עכשיו בתהליך של גיוס נשים וגם של גיוס משאבים, אז אני ככה שמחה לפגוש כאן נשים ולראות איך אנחנו נוכל לשתף פעולה עם כל מיני גורמים.
<נופר דנן: ואני ממש מברכת על ההזדמנות הזו, שנפלה בחלקנו, להגיע לכאן.
<נופר דנן: אגב, מחובתי להגיד תודה לעדינה, שאני בוגרת שלה.
<נופר דנן: למדתי תואר שני לניהול ויישוב סכסוכים במכללה.
<אושרה לרר: שלום רב, אני אושרה לרר, אני גם מתרגשת.
<אושרה לרר: בדרך כלל עובדי מדינה לא אומרים את זה, אבל אני לא יכולה שלא להגיד את זה.
<אושרה לרר: אני הממונה על שוויון בין המינים במשרד החינוך.
<רחלי איבנבוים: צהריים טובים, אני רחלי איבנבוים, משמשת כמנכ"לית ארגון מאיר פנים.
<רחלי איבנבוים: לא לכן אני כאן.
<רחלי איבנבוים: סיימתי השנה קדנציה כחברה בפורום הצעירים של נשיא המדינה שמעון פרס, כחברה חרדית.
<רחלי איבנבוים: בשנה האחרונה, וזה ככה אני רואה וממש מרגש אותי, שהיזמה הזאת לשבת כאן, היא חלק מתהליך בעיני, שבאמת הנשים החרדיות מקבלות יותר מקום בציבוריות, גם החרדית וגם הישראלית, אני מקווה.
<רחלי איבנבוים: בשנה האחרונה אני פעילה חברתית או יזמית חברתית, גם בנושא של שיח ובירור עמדות בקרב נשים חרדיות בכלל, שזה מה שהולך לקרות כאן, אבל לא פחות חשוב גם ניסיון לתת למצוקה, בעצם לדעתי הכי כאוטית במגזר החרדי, שזה בעיית העוני, דרך עבודה איכותית ומשמעותית של נשים חרדיות, מה שמכונה קריירה.
<רחלי איבנבוים: ושוב, בתהליכים ככה מתקדמים, סופיים, של גיבוש פרויקטים מעניינים ורלבנטיים.
עליזה לביא: תודה רחלי.
עליזה לביא: נ', את טסה עוד כמה ימים למשלחת מאד מאד מיוחדת, נכון?
עליזה לביא: את יכולה לשתף אותנו קצת?
<נ.א.: כן.
<נ.א.: אני נ.א., אני מארגון נשים חרדיות, אני משסיימת עכשיו לימודי ראיית חשבון במכון לוסטיג, שזה לימודים אקדמיים לבנות חרדיות ברמת גן.
<נ.א.: כן, אז אני לקראת ההתמחות, בעזרת השם, עוד כמה ימים.
<נ.א.: אני רציתי לדבר על נושא שנתקלתי בו גם באופן אישי, גם של חברות שלי ללימודים, שיש אפליה על רקע דתי של נשים חרדיות בשוק התעסוקה, דבר ששמעתי עליו הרבה, ואני כואבת אותו.
עליזה לביא: את יכולה לפרט, מה למשל?
<<נ.א.: > כן, באופן אישי אני הייתי בראיונות עבודה, אני שמעתי מעסיקים, גם בגלל, שוב, הארגון שלנו רוצה באמת להתמקד בנושא של הסברה.
<<נ.א.: אנשים לא מכירים את האישה החרדית, הם מאד מאד חוששים מזה בעיקר, וזו בעצם הבעיה.
עליזה לביא: שפחות רוצים להעסיק נשים חרדיות.
<<נ.א.: > לא.
<<נ.א.: לא רוצים להעסיק נשים חרדיות, גם מתוך חשש, גם מתוך חוסר היכרות עם האישה החרדית.
עליזה לביא: מה החוויה שלך, מה שמעת, שמה חוששים?
עליזה לביא: שתחסירי ימים?
<<נ.א.: > כן, שוב, בגלל ריבוי ילודה במגזר שלנו, בין השאר, ושוב, גם מחוסר היכרות איתנו.
עליזה לביא: והמשלחת שאת נוסעת אליה, מה זו המשלחת הזאת?
<<נ.א.: > אני נוסעת להתמחות באו"ם בניו-יורק, במחלקה הכלכלית, מטעם - - -
<אפרת ברזל: שלום, צהריים טובים, שמי אפרת ברזל.
<אפרת ברזל: אני שוב מברכת על היזמה הזאת.
<אפרת ברזל: אני תמיד אוהבת להגיד – אני לא נולדתי עם פאה וחצאית, אני בעלת תשובה.
<אפרת ברזל: גדלתי בבית מאד חילוני, ההורים שלי שניהם אנשי שמאל ושניהם אנשי תקשורת ברדיו ובטלוויזיה.
<אפרת ברזל: בעבר הייתי עיתונאית בידיעות תקשורת, והמעבר הזה בין חברה מאד חילונית לחברה מאד חרדית, אני אמא לשמונה, אני גרה בבני ברק, אני מייצגת ציבור ליטאי.
<אפרת ברזל: היכולת הזאת של לקיים חיים משותפים בין סבא וסבתא חילוניים וילדים חרדים בחדר, הדבר שנוצר במהלך השנים האחרונות זה שאני מנחה סדנאות ומרצה בכל הארץ.
<אפרת ברזל: זה לא זר לי מה שאני רואה כאן.
<אפרת ברזל: סדנאות שבאופן קבוע משתתפות בהן גם נשים חילוניות וגם נשים חרדיות, מתוך איזה שהוא רעיון נשי משותף.