GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אפרת ברזל: כשקיבלתי את המייל שהזמין לאירוע הזה, זה ריגש אותי מולך, חברת הכנסת עליזה לביא, שיש איזו שהיא יכולת להיתפס לגרעין נשי ומשם לצאת.
<אפרת ברזל: אני חושבת שכולנו כאן יושבות סביב הרעיון הזה.
<אפרת ברזל: אני הולכת לעשות את הדוקטורט שלי בנושא שנקרא – היכולת להכיל מורכבות, וזה בעצם איזה שהוא גשר בין העולמות, במיוחד אצל בעלות תשובה, שעבדו בתחום התקשורת.
<אפרת ברזל: הנושא שמאד קרוב ליבי ואני רואה שהוא לא הוזכר פה עד כה, זה הנושא של איך נשים חרדיות מיוצגות בתקשורת, והוא נושא שכל כך כואב לי, כי תמיד כשמעלים לראיון, גלי צה"ל, רשת ב', לא משנה איפה, רדיו, טלוויזיה, יש שתי בעיות שאני שמה לב אליהן.
<אפרת ברזל: אלף, התחקירניות שעובדת מאחורי הקלעים, האם האישה שהעליתם לשידור היא באמת אישה חרדית.
<אפרת ברזל: זאת אומרת צריך לדעת כל כך את הניואנסים בציבור הזה וכולנו נעזור כאן ביחד – האם היא באמת מקובלת על רוב הציבור החרדי?
<אפרת ברזל: האם היא אומרת דברים שהאישה החרדית מיוצגת על ידיה?
<אפרת ברזל: זה עניין אחד בתקשורת, והייתי שמחה לעזור בו מאד, מתוך היכרות את התקשורת בעבר ובהווה.
<אפרת ברזל: זה אלף.
<אפרת ברזל: ב', הנושא שמאחורי הקלעים של המראיין, שהוא בדרך כלל לא איש חרדי, מין איזו שהיא נימה זילזולונת כזאת קצת אפילו, שאולי אני רגישה לזה באופן יותר מאחרים, אבל כן יש לנו מה להגיד ואנחנו רוצות להגיד - הנשים החרדיות - ויש לנו הרבה מה להציע ואנחנו נשמח לשתף את כל עמינו בכך.
<אפרת ברזל: תודה.
עליזה לביא: תודה, תודה אפרת.
<מנוחה אבר: שלום, שמי מנוחה אבר.
<מנוחה אבר: אני בעצם בת הצפון.
<מנוחה אבר: אבי הוא רב מאד מאד חשוב בקהילה הליטאית.
<מנוחה אבר: אני גרה בבני ברק כבר 30 שנה, יש לי 10 ילדים, ואני כבר במשך 35 שנה מובילה תהליכים בקהילה, שקשורים להעצמה של נשים, נשים חוזרות בתשובה, הרבה קשורה לקהילה של החוזרים בתשובה, וכעת ב-15 שנים האחרונות, פעילה מאד בכל מיני מסגרות של נושרים, של נוער בסיכון.
<מנוחה אבר: אני מרכזת תכניות הכשרה בייעוץ בהנחיית הורים.
<מנוחה אבר: אני בעצמי עברתי הכשרה אקדמית, אני גם פסיכותרפיסטית ומטפלת, ואני מייצגת כאן הרבה גופים, שקשורים לבני ברק וליהדות החרדית, שנמצאת כעת במצב של פאניקה, מהתחושה שרוצים להביא עלינו את האפוטרופסות.
<מנוחה אבר: זאת אומרת אם עד עכשיו היה איזה שהוא 30 שנה של מקום של תנו לכל אחד לחיות, עם איזה שהוא מקום של בסיס משותף, או בסיס שיש בקצוות שלו אינטרסים משותפים, של הבה ונחיה ביחד ונכבד אחד את אורחות החיים של השני.
<מנוחה אבר: משהו שם התפוצץ.
<מנוחה אבר: זו איזו שהיא תחושה של 100,000 אנשים לפחות, שאני קשורה איתם, של תחושה של – הנה, קמה לה קבוצה כעת, קבוצה בכנסת בעיקר, שרוצה לשנות את הקודים שלנו, תחת מילים מאד מאד יפות, של כאילו לדאוג לרווחתנו ולבגרותנו ולחיינו ולקבוצות שלנו.
<מנוחה אבר: והקהילה, אם לא יקרה פה משהו דרסטי, בקטע של איזו שהיא הרגעה של הרוחות, הולך להיות פה מקום שכל ההישגים היפים שאני שותפה להם, ושאני הייתי איתם כבר 35 שנה, 40 שנה, מקום של שיתוף פעולה ושל כיבוד אחד את השני, הולך להיכנס למקום של רגרסיה מאד מאד חזקה.
<מנוחה אבר: אני יכולה להביא את הקול הזה, כי אני היום בקשר עם עשרות מקומות שאני שם מרצה ופעילה ומרכזת תכניות הכשרה, נמצאת בכל הקודקודים החינוכיים בארץ.
<מנוחה אבר: אני מרצה משותפת בכל המקומות ועדינה מכירה אותי ורינה מכירה אותי.
<מנוחה אבר: הנה, הבן שלי פה, אהרון, שהוא בעצמו פעיל היום במסגרות של כל מיני משרדים, בשביל להעצים קהילות.
<מנוחה אבר: אם לא יקרה משהו של הרגעה, איזה שהוא מסר של הרגעה, ממקום של – אל תתערבו לנו בחיים ובקודים ובדברים שקוראים להם משפחה, מה זה משפחה, מה זה חיים של תורה, ... עם הקודים של הדברים האלה, יקרה פיצוץ.
<מנוחה אבר: אני נמצאת גם קשורה מאד לכל הארגונים הגדולים של סיוע לציבור כמו עזר מציון ועזרה למרפא, וגם חיל האוויר מגיעים הרבה פעמים, מביאים בסיסים של טייסים של חיל האוויר לעשות היכרות עם המגזרים, ואני מדברת לפני נשות הטייסים, ויש לי עוד קבוצה של חברות שאנחנו פעילות בכל הדברים האלה.
<מנוחה אבר: אבל המסר שלנו כעת זה – של באמת תנסו, ומי שיכול, יותר ממקום של להבין, לנסות אולי כן לעשות לכולם שיהיה יותר טוב, ואפשר.
<מנוחה אבר: אז פה למשל עכשיו קצצו בתקציבים.
<מנוחה אבר: כיוון שעכשיו אגודת ישראל לא בקואליציה, אז יש עכשיו קיצוץ בתקציבים למשל בכל הנושא של ההכשרה.
<מנוחה אבר: אז אם רוצים שנשים תהיינה יותר משכילות ותהיינה יותר במקום של שיתוף הפעולה, הולכים לקצץ בעשרות אחוזים את התקציבים והולכים להיסגר כל מיני קורסים.
<מנוחה אבר: אז יש פה משהו והיפוכו.
<מנוחה אבר: רוצים אותנו משכילות-.
<מנוחה אבר: אבל אני מרכזת תכנית של הכשרת חינוך חינוכי, שזו באמת הכשרה מאד מאד גבוהה, עם הרבה הרבה מקצועיות, אבל הדרישות שמבקשים הן כל כך גבוהות וכל כך מקשות גם תקציבית, וגם כל המנהלי, ששוב, הקבוצה הולכת ומסתגרת.
<מנוחה אבר: במקום שיהיה איזה שהוא חלחול ואיזה שהוא שיתוף פעולה, יש הסתגרות.
<מנוחה אבר: זאת אומרת אם לא נעצור רגע אחד קודם, ואני קוראת פה לכולם, איזה שהוא מקום של הרגעה, לא של עליהום.
<מנוחה אבר: עכשיו, גם אם זה לא נכון, אבל אנחנו יודעים שהנושא הזה של הסטיגמה הוא מאד מאד משמעותי, ואדרבה, אני פה מאד מאד אשמח מאיזה שהוא מקום של איך מייצרים, דווקא מקום-, כי הדיאלוג פה הוא מאד חשוב, בתנאי שכל אחד יביא את המסר הזה גם הלאה, במעגלים הרחבים יותר.
עליזה לביא: מנוחה, אני מאד מודה לך שפתחת והעלית את הנושא הזה.
עליזה לביא: אני יודעת שיש נשים שלא הגיעו היום, דווקא בגלל הסיבה הזאת.
עליזה לביא: אני יודעת מה המפלגה שאני מייצגת, אני יודעת מה הדברים שנשמעים בחלל האוויר, אבל תראי, אני שוב לוקחת דוגמא מחוץ לשולחן הזה, כדי להמחיש את האג'נדה שלי, את האסטרטגיה, את המקום שלי פה בוועדה הזאת.
עליזה לביא: כשישבתי בנצרת עם ארגוני הנשים הערביות, אחרי שקיימנו פה ועדה והבנו שכדי לבוא ולהכיר את השטח, אנחנו כוועדה צריכות וצריכים לנסוע לנצרת, ונסענו והקדשנו לזה יום שלם, והכרנו ארגונים שגם לא יכולים טכנית להגיע לכאן, סיימתי ואמרתי שפתחנו היום דיאלוג, אבל אם אנחנו ניתן לכעסים ולאירועים שחלילה יהיו בעתיד, ויהיו, כי יהיו אירועים.
עליזה לביא: ואם אנחנו ניתן לאירועים האלה להעיב על הדיאלוג שנוצר בנצרת, אז אנחנו נחזור שוב אחורה.
עליזה לביא: אבל אם אנחנו נצליח ליצור יחסי אמון, שאני לא אומרת שאפשרת להתנתק מהפוליטיקה, אבל אני חושבת שאפשר לפעול במקביל לפוליטיקה.
עליזה לביא: כי אם אני שומעת עכשיו על נושאים מסוימים ושר האוצר, תאמיני לי שהוא לא שונא חרדים.
עליזה לביא: יכול להיות שיש פה כל מיני אינטרפרטציות, אבל כשאני אבוא אליו עם מסקנות מהישיבה הזאת ועם רגישויות שצריכות להינתן דווקא לנשים חרדיות, מאחר שהן המפרנסות ומאחר שהן פועלות גם במישור המשפחתי וגם במישור התעסוקתי וההשכלתי, והן למעשה נושאות את השינוי של החברה החרדית, אז יכול להיות.
עליזה לביא: את יודעת מה, אחד הנושאים שאני מובילה ולקח לי הרבה זמן, ויעידו פה האנשים שעובדים איתי, להטמיע את החשיבה המגדרית בתקציב המדינה, לא לנשים חרדיות, בכלל.
עליזה לביא: וכתבתי על זה מאמר לפני כמה שנים, תקציב המדינה לא אוהב נשים.
עליזה לביא: התקציב שלי הוא להאהיב את הנושא המגדרי על תקציב המדינה.
עליזה לביא: לפני שבוע הקמתי תת ועדה בוועדת כספים, להטמעת החשיבה המגדרית בתקציב המדינה.
עליזה לביא: אז הדברים צריכים ללכת יחד.
עליזה לביא: כלומר, יכול להיות, ואני יודעת ואנחנו כולנו חיים בתוך מרחב פוליטי.
עליזה לביא: גם את, גם אני, גם כל מי שיושבת פה סביב השולחן.
עליזה לביא: אבל אם אנחנו לא נכרות ברית בינינו, ברית שתעמוד ותחזיק מעמד גם בימים אולי קשים, אבל גם בימים הקשים צריך שיתוף פעולה וצריך דיאלוג.
<מנוחה אבר: אני כל כך מאמינה בזה, כי כשאני בעצמי הובלתי קבוצות שהיו בהן הרבה נשים חילוניות, הרוב, קראנו לזה נשים במעגל ואימהות במעגל, כי באמת הדברים, הנשיות זה חלק שמאחד באמת את כולנו מהמקום הזה, ואני מאמינה שבאמת השינויים לא יהיו ברובד הפוליטי.
<מנוחה אבר: הם יהיו להיפך, דווקא מהרובד האנושי שיבעבע ויחלחל, ודווקא מהמקום הזה שאני כל כך מברכת עליו, מהמקום הזה של שיתוף הפעולה, של ההיכרות האישית והבינאישית, כמה היא תורמת.
<מנוחה אבר: מה שאני אמרתי חייב להילקח בחשבון, אבל מול זה זה באמת המקום הזה שמוכן לקבל את הדברים ומוכן להסתכל עליהם מהמקום המיטבי.
עליזה לביא: אני מודה לך מאד שאמרת את הדברים.
עליזה לביא: אחת הפניות שהגיעה אלי ב-48 השעות האחרונות, הייתה למשל סוגיה שסיפרו לי שבמשפחתונים או במעונות מעדיפים למשל ילדי אברכים על פני ילדים שהאבות הולכים לפרויקט השחר או לפרויקטים אחרים בצבא, וקיבלתי נתונים.
עליזה לביא: זה דבר שאני צריכה לדעת, אבל אני יכולה לדעת אותו רק מתוך הקהילה כדי להתמודד איתו.
עליזה לביא: נמשיך איתך, בבקשה.
<חיה יוסוביץ: שמי חיה יוסוביץ.
<חיה יוסוביץ: ביום יום אני ממש לא עוסקת בתחום הזה.
<חיה יוסוביץ: אני אחראית על חינוך בתפוצות עם משרד החינוך, ולפני שנתיים הקמתי ביחד עם חברה קבוצת דיאלוג בין נשים חילוניות לחרדיות בבית שמש, אני גרה בבית שמש, עם כל המהומות שם.
<חיה יוסוביץ: משפט אחד שאני שומעת כל החיים שלי ואני בטוחה שכל הנשים החרדיות פה יסכימו איתי: אבל את לא כמו כולם, את לא כמו החרדים.
<חיה יוסוביץ: אם החרדים היו כמותכם, הכל היה נראה אחרת.
<חיה יוסוביץ: ואני אומרת להן, אתם לא מכירות את החרדים באמת.
<חיה יוסוביץ: אתן מכירות כמו שאפרת אמרה, מקודם, מהתקשורת.
<חיה יוסוביץ: כל מי שאני מכירה – כמוני.
<חיה יוסוביץ: כל החברה שלי ומזה בעצם התחילה קבוצת הדיאלוג.
<חיה יוסוביץ: קבוצת הדיאלוג הזאת הייתה מאד קשה בפעמים הראשונות, כי הכל היה סטריאוטיפים וקבוצתיות, ואתם ככה ואתם ככה ואתם ככה, וברגע שנהיה איזה שהוא קשר יותר אישי, הדברים נהפכו לגמרי.
<חיה יוסוביץ: לא רק שלא הייתה שם שום שנאה, אלא נהיו ממש קשרים אינטימיים, קשרים חזקים בין המשפחות, בין האנשים, בין הקהילות, וזה פשוט הראה לכולם שכל הבעיות כאן הן לא של מגזר כזה או אחר, אלא חוסר היכרות וחוסר הבנה, וכמה שיותר יבינו וירגישו ויכירו, יהיה לכולם יותר קל להתקדם הלאה.
<רחלי גנות: שלום.
<רחלי גנות: שמי רחלי גנות, מייסדת ומנכ"לית של חברת הייטק רייצ'יפ, חברה שמעסיקה היום קרוב ל-100 מתכנתות חרדיות בשני סניפים, בבני ברק ובחיפה.
<רחלי גנות: אני אשמח לסייע פה וגם לקדם נושאים שקשורים בתעסוקת נשים חרדיות, גם לתרום מהניסיון שלי בנושא, אם זה בנושא של התאמת מקומות עבודה לנשים חרדיות וגם לקדם נושאים שקרובים לליבי ואני יכולה להעלות את השיח של העובדות שלי, בכל מיני נושאים שקשורים למעונות, צהרונים וכו', שכבר דיברו עליהם, נושאים של השכלה, הכשרה וכו'.
<רחלי גנות: אני אשמח לעשות את זה במסגרת הזאת, או בכל מסגרת גם מחוץ, אני לא חושבת שחייבים להיפגש רק פה, אפשר גם לפעול בינינו במקומות אחרים ולסייע אחת לשנייה.
<ריקי רט: צהריים טובים, שמי ריקי רט, אני באה לכאן בשני כובעים.
<ריקי רט: בכובע הראשון שלי אני עיתונאית במקור ראשון ובעיתון מעריב.
<ריקי רט: חשוב לי וכואב לי לראות שאין היום כמעט ייצוג.
<ריקי רט: אורי אורבך טבע בזמנו את האמירה – הטובים לתקשורת, והוא התייחס לציבור הדתי-לאומי.
<ריקי רט: בציבור החרדי אנחנו ממש לא רואים היום מספיק ייצוג בתקשורת הכללית.
<עדינה בר שלום: אנחנו השנה פותחים תקשורת ומדעי המדינה.
<ריקי רט: זה מה שבאתי להגיד, אוקיי, אז אני שמחה מאד מאד לשמוע.
עליזה לביא: מה את פותחת?
<עדינה בר שלום: תכנית BA בתקשורת לנשים.
<ריקי רט: אני מאד שמחה לשמוע על זה, אבל אני מאד אשמח לראות גם את הבוגרות משתלבות בשוק הכללי.
<ריקי רט: אנחנו יודעים שבשוק התקשורת החרדי, פעם אם ריקי רט הייתה חותמת על ידיעה-.
<ריקי רט: אני אישית, זאת אומרת אני לא כל כך מבוגרת, אני בת 32 והייתי כותבת בתחילת דרכי בעיתון 'משפחה'.
<ריקי רט: אז פעם היו כותבים ר.
<ריקי רט: רט, אחר כך זה נהיה רבקה רט, כי אסור לכתוב ריקי, חס וחלילה, כי זה שם חיבה.
<ריקי רט: זה לא עניין של סמנטיקה בלבד, אלא הייתי שמחה לראות נשים שהן כותבות גם מאמרי דיעה וגם את החלקים הפוליטיים, ולא רק את המתכונים ואת העצות לגידול ילדים.
<ריקי רט: אני אשמח במסגרת העבודה שלי לקדם ולחשוף את כל העבודה הנפלאה שאתן עושות כאן, שאפילו אני, שאני באמת מכירה הרבה, הופתעתי לגלות כאן הרבה נשים מדהימות.
<ריקי רט: בכובע השני שלי אני חברה בעמותת בת מלך, למניעת אלימות במגזר החרדי והדתי; וצילית, שהיא יושבת ראש העמותה, תרחיב בנושא.
<צילית יעקבסון: צהריים טובים, שמי צילית יעקובסון, יושבת ראש עמותת בת מלך, ואני שוב מצטרפת ומברכת באמת על נתינת הבמה המאד מכובדת להשמיע את קולן של הנשים הדתיות והנשים החרדיות.
<צילית יעקבסון: אנחנו באנו לכאן, עמותת בת מלך, ואני תיכף אפרט בכמה מילים על העמותה, להשמיע את קולן של נשים שעוד פחות נשמע.
<צילית יעקבסון: עמותת בת מלך מפעילה מקלטים לנשים דתיות, נשים חרדיות.
<צילית יעקבסון: זה שני המקלטים היחידים במדינת ישראל שמותאמים לנשים דתיות, נשים חרדיות, על כל הקשת.
<צילית יעקבסון: נשים דתיות לאומיות, חרדלי, חרדי, חסידי, ליטאי.
<צילית יעקבסון: מתוך 14 מקלטים כלליים שיש במדינת ישראל, אלה שני המקלטים היחידים שיש.
<צילית יעקבסון: יש לנו מקלט אחד בירושלים, מקלט אחד במרכז, שהקשיים שאישה נאלצת לנוס על נפשה מבית, ולהגיע למקלט, כאשר כלו כל הקיצין, ולא נמצאה שום אלטרנטיבה אחרת במסגרת הקהילה או במסגרת אחרת, והיא נאלצת להגיע למקלט לנשים מוכות, זה מצב שהוא קשה ביותר.
<צילית יעקבסון: אישה חרדית שנאלצת להגיע למצב הזה, מצבה הוא קשה ומורכב פי כמה.
<צילית יעקבסון: הסביבה.
<צילית יעקבסון: ההתמודדות עם הקהילה, עם החרם.
<צילית יעקבסון: ההתמודדות עם הילדים.
<צילית יעקבסון: ההתמודדות מול פערים רבות, ויש אין ספור של סיפורים, מול בעל, כשבכל זאת ההתמודדות מול ממסד רבני, ממסד גברי חרדי, כשלבעל יש יותר יכולות, יותר קשרים, השיח נעשה דרכו.
<צילית יעקבסון: ההתמודדות שלה ושל הילדים, כשהיא מגיעה למצב הזה, מול כל אישה אחרת שנאלצת להגיע למקלט לנשים מוכות, אישה דתית חרדית שנאלצת להגיע, הקושי והכאב והמורכבות הם גדולים ויש כאן הרבה מאד היבטים נוספים שצריכים לתת עליהם את הדעת, וקולן של הנשים האלה לא נשמע, וברור שהוא לא נשמע.
<צילית יעקבסון: אנחנו גם מפעילים הוסטל לנערות חרדיות בסיכון, בשם ניגונים, שזה עלה כבר בנושא אחר של נערות בסיכון.
<צילית יעקבסון: זה נושא של נשים שחוות אלימות, על כל הסוגים, ומגיעות למקלטים, זה בהחלט דבר ומקום שהיינו שמחות להציף אותו, להעלות אותו, גם מההיבט של המודעות למה קורה לנשים כאלה, ואיך אפשר כן להשמיע את קולן; וגם מהיבטים נוספים שפנינו והיינו שמחות לקדם את זה בחקיקה.
<צילית יעקבסון: פנינו לשר הרווחה בעניין התקצוב הכללי של המקלטים, שאין התייחסות, אין הפרדה.
<צילית יעקבסון: התקצוב הוא לכל אישה שמגיעה באשר היא, בין אם היא מגיעה ללא ילדים, אם היא מגיעה עם ארבעה או חמישה או שישה ילדים, או שמונה, התקצוב הוא זהה.
<צילית יעקבסון: במדינת ישראל, כשאישה מגיעה למקלטים שלנו, היא מגיעה עם ילד, שניים, שלושה, גם שישה ושבעה.
<צילית יעקבסון: היא גם מגיעה בהיריון.
<צילית יעקבסון: הייתה בר מצווה לפני שבועיים, היו שתי בריתות בחודשים האחרונים.
<צילית יעקבסון: וזה דברים וזה נושאים שצריך לתת עליהם את הדעת, צריך לקדם, כי אין מי שישמיע את קולן.
<לאה וינדר: סליחה, אם אני יכולה רק להוסיף משהו, אם יורשה לי.
עליזה לביא: בשמחה.
<לאה וינדר: אני הגעתי לארגון בת מלך, אחרי שחוויתי אלימות פעם אחת ויחידה, אלימות פיזית, אבל שכמעט קיפדה את חיי.
<לאה וינדר: הגעתי אליהם גמורה והם הרימו לי את הראש ונתנו לי תקווה, ובזכותם אני כאן.
<לאה וינדר: וכאן זה המקום להגיד להם תודה.
<לאה וינדר: תמשיכו עם המעשים שלכם.
<לאה וינדר: הם עוזרים בתכלס גם אחר כך.
<ניקול דהאן: אחרי שהן יוצאות מהמקלט והן מתגרשות - - - -
<צילית יעקבסון: אנחנו נותנים גם ייצוג משפטי.
<צילית יעקבסון: אני גם מייצגת את הנשים, אני עם עוד כמה עורכות דין מייצגות את הנשים שנמצאות במקלט באמת, מול הבעלים, בבית המשפט, בבית הדין הרבני.
<צילית יעקבסון: יש דירת מעבר, אנחנו מנסים לסייע גם לנשים כשהן עוזבות את המקלט.
<צילית יעקבסון: יש לזה הרבה מאד היבטים שנשמח לקדם.
<צילית יעקבסון: אני מניחה שזה לא היום, אבל יש עוד הרבה מאד נושאים, הרבה מאד היבטים שצריך לתת עליהם את הדעת ואפשר ביחד.
עליזה לביא: תודה צילית.
<פנינה הירש: שמי פנינה הירש ואני מפקחת במינהל מדע וטכנולוגיה במשרד החינוך.
<פנינה הירש: אני רק רוצה לציין שיש לנו בשנים האחרונות פריחה של פתיחת מגמות טכנולוגיות לבנות, במחשבים, בחשבונאות, בעיצוב, בחינוך לגיל הרך, בבתי הספר התיכוניים.
עליזה לביא: בבתי הספר?
<פנינה הירש: כן.
<פנינה הירש: ממש פריחה.
<פנינה הירש: והדיאלוג שנוצר בינינו הוא מרתק והוא פשוט יוצא מן הכלל.
<פנינה הירש: זה קשה לפעמים להקהיל דברים, אבל זה מלמד אני חושבת את שני הצדדים.
<פנינה הירש: לי כמפקחת על מגמת חינוך לגיל הרך ומערכות בריאות, יש ניסיון נפלא.
<פנינה הירש: גמרנו עכשיו לכתוב יחד מקראה לספרות ילדים חרדית, ראשונה מסוגה, באישור סמינר וולף, עם פרופסור מירי ברוך, שזה לא פשוט.
עליזה לביא: הקדשנו לזה ועדה כאן.
עליזה לביא: אני מאד שמחה לשמוע מה שאת אומרת עכשיו, כי אחד מהנושאים שעלו הוא נושא הגיל הרך וסיפורי הילדים, אז אני שמחה לשמוע, יפה.
<לואיזה נמיצוב: שלום, שמי לואיזה נמיצוב, אני ממשרד הכלכלה, האגף להכשרה מקצועית, היחידה לקידום נשים ופיתוח כישורי עבודה.
<לואיזה נמיצוב: אני מייצגת את המשרד, אבל אם אני אתמקד יותר ביחידה שלנו, שפועלת כבר למעלה מעשור, אחוז גבוה מאד מהתקציב שלנו הופנה תמיד למגזר החרדי, לקידום נשים במגזר החרדי.
<לואיזה נמיצוב: יזמנו פרויקטים מיוחדים, למשל יועצות לנושא תעסוקה וסמינרים במגזר, קורסים מיוחדים, יזמות עסקית לנשים.
<לואיזה נמיצוב: ואני פשוט שולפת ככה רק שני דברים שעלו במשך כל התקופה הזאת, הצורך בתעסוקה של נשים בגילאי 45 פלוס.
עליזה לביא: יש ועדה נפרדת לנושא הזה.
<לואיזה נמיצוב: כן, אז זה נושא אחד, רק בכותרת.
<לואיזה נמיצוב: והדבר השני שהועלה, זה תעסוקה פוגענית בתוך המגזר עצמו, שנשים העלו.
<לואיזה נמיצוב: כסף שחור, לא מנפיקים תלושי שכר, זה אופייני למגזרים המודרים, אז שני הנושאים האלה.
שולי מועלם-רפאלי: לואיזה, איך את מתמודדת עם הסיפור של הקמח, אם אין קמח אין תורה, שעלה פה רגע לפני?
<לואיזה נמיצוב: כן, אז אני הבנתי פשוט את הפער, כי היא מדברת על עניין של השכלה גבוהה, ויש את נושא השוברים אצלנו במשרד, שכן נותנים, אבל לסיעוד, כנראה לא להשכלה גבוהה.
<לואיזה נמיצוב: זו הכשרה מקצועית ולא השכלה גבוהה.
<לואיזה נמיצוב: זה הפער ביניהם.
<לואיזה נמיצוב: רק רציתי להוסיף איזה פן אישי, שאולי זה מראה משהו על פתיחות במשרדי ממשלה.
<לואיזה נמיצוב: אני סיימתי שנה שלישית עכשיו לימודים בתורת הנפש של הרב גינזבורג, וזה אושר לי מטעם העבודה, יום בשבוע.
<לואיזה נמיצוב: אני מקווה שזה לא יופסק, וזה באמת פריצת דרך.
<לואיזה נמיצוב: יש פה עוד חברה שלומדת איתי, וזו גם התקרבות למגזרים השונים, גם הבנה.
עליזה לביא: יפה, תודה לואיזה.
<לואיזה נמיצוב: תבורכי.
<לואיזה נמיצוב: אני זוכרת את הוועדה לקידום מעמד האישה לפני 15 שנה, מזג אוויר אחר היה, אז תודה רבה.
עליזה לביא: אוקיי, תודה לואיזה.
<אילנה לכר: שמי אילנה לכר, ולי אין הרבה מה להוסיף.
<אילנה לכר: אני משדולת הנשים.
עליזה לביא: תודה אילנה.
<מירי שניאורסון: שמי מירי שניאורסון, אני גרה בכפר חב"ד, אני אמא לשישה ילדים וסבתא לחמישה נכדים.
<מירי שניאורסון: אני אומרת את זה דווקא בגלל ריבוי התפקידים במגזר החרדי, שלכולן יש פה מן הסתם לא מעט ילדים.
<מירי שניאורסון: יש בטח מאות ילדים ונכדים סביב השולחן הזה, ובאמת מעבר לדברים שאנחנו מתעסקים בתור נשים – תעסוקה וכלכלה והשכלה וניהול בית וכו' וכו', אז יש לנו גם את עתיד עם ישראל, שנמצא אצלנו הנשים.
<מירי שניאורסון: אני חברה בארגון נשי ובנות חב"ד, שזה הארגון שמונה 10,000 נשים חרדיות ברחבי הארץ.
<מירי שניאורסון: רק ביום חמישי האחרון התאספו 7,000 מהן בבנייני האומה בירושלים, בשני מחזורים, כיוון שהוא לא יכול להכיל את כל כמות הנשים.
<מירי שניאורסון: באמת כל הנשים שם קיבלו העצמה – לצאת ולתת כוח בביתן ובמשפחתן.
<מירי שניאורסון: אני מגיעה מעולם העסקים.
<מירי שניאורסון: במשך יותר מ-20 שנה יזמתי, מנכ"לתי וניהלתי את רשת קידישיק, של בגדי ילדים, 18 חנויות, ויותר מ-600 בנות חרדיות עברו אצלנו בתור עובדות מעסיקות.
<מירי שניאורסון: אז אני מכירה את כל האתגרים בלהעסיק נשים חרדיות ולהשאיר אותן ולגרום להן ולהעצים אותן; והיום אני עוסקת בהעצמה, זאת אומרת נותנת מניסיוני לנשים אחרות שרוצות להקים עסקים.
<מירי שניאורסון: ביום שלישי הבא יהיה לנו כנס בפתח תקווה, שעוד מעט שושי תספר עליו, כדי להעצים נשים חרדיות, קוד ההצלחה בעסקים.
<מירי שניאורסון: אני יכולה להגיד לכם שאני עצמי עברתי אימון של קוד ההצלחה בעסקים אצל הגברת שושי אורון, ובאמת הייתה לי פריצת דרך מאד גדולה, כי ידעתי איך למכור בגדים, אבל לא ידעתי איך למכור את עצמי, ושם עברתי עוד משהו, עוד משהו נפתח, ואני מקווה שבאמת רק מפה יכולה לבוא ישועה גדולה.
עליזה לביא: תודה, תודה מירי.
<שושי אורון: בוקר טוב ,שמי שושי אורון.
<שושי אורון: במקצוע המקורי שלי אני אדריכלית, בוגרת הטכניון, באה מעולם החומר, מעולם העסקים ומהעולם החילוני.
<שושי אורון: בשנת 2003 התחברתי באופן מדהים לייעוד המואר של נשמתי, ואמרתי שאני עוברת מאדריכלות של הצלחה בפרויקטים ובתים לאדריכלות של הצלחה בחיי הנשים.
<שושי אורון: ואז הקמתי את קרן אור ראשונה, וקרן אור ראשונה במשך 10 שנים עשתה פריצת דרך עם אנשים, זוגות, משפחות, חברות, ארגונים, פשוט לא זוכרת להגיד.
<שושי אורון: אני לא עצרתי לרגע, רק להביא את האור והאהבה לכל פינה ביקום.
<שושי אורון: וכששואלים אותי מה המקצוע שלי – אני אומרת אהבה, כשיש אהבה – יש הכל.
<שושי אורון: פיתחתי שיטה שנקראת – המסלול לדיוק תוצאות.
<שושי אורון: זאת שיטה שזכתה בברכה ובהסכמה של גדולי ישראל, זאת אומרת כל הדרך לכל העולם החרדי.
<שושי אורון: כבוד הרב חיים קנייבסקי ועוד רבנים גדולים, והתכנית הזאת פתוחה.
<שושי אורון: המסלול לדיוק תוצאות הוא דרך להשגת מטרות.
<שושי אורון: התכנית מאפשרת לכל אישה לדעת מה באת היא רוצה וגם איך להשיג את זה, באמצעות כלים.
<שושי אורון: בקבוק זה כלי לשתות מים.
<שושי אורון: אני זקוקה תמיד לכלי ואני אקח מים ואשפוך על השולחן, אני לא אוכל לשתות.
<שושי אורון: אבל כשיש לי בקבוק, אז זה כלים.
<שושי אורון: אתה לא צריך אותי, אתה למד את הכלים ואתה יכול לבד לקחת אותם, ולפרוץ דרך בכל תחום.
<שושי אורון: תחום אישי, זוגי, משפחתי, מקצועי, חברתי, בריאותי.
<שושי אורון: פיתחתי חמש תכניות, שנקראות: 1.
<שושי אורון: תכנית הצלחה משפחתית.
<שושי אורון: 2.
<שושי אורון: היכולת לאהוב, זוגיות במשפחה ושיתופי פעולה.
<שושי אורון: 3.
<שושי אורון: קוד ההצלחה בעסקים, שזה אנחנו מקדמים עכשיו מעשית, תכנית שאני מזמינה כל אחת ואחת מכן לעשות את המהלך, ביום שלישי להגיע אליו.
<שושי אורון: הוא מסובסד וממומן על ידי תורמים.
<שושי אורון: הוא ליום שלם, כולל ארוחת צהריים 70 שקלים, עם הרב - - -
עליזה לביא: אנחנו נעצור פה כי אני רוצה לשמוע את כולן, בסדר?
<שושי אורון: אז אני רק אגיד עוד דבר קטן.
<שושי אורון: והדרך הזאת, אני אחלק לכם, אני לא באתי למכור כאן כלום.
<שושי אורון: אני באתי כדי לקחת את כולן צעד אחד קדימה, ונעשה את זה.
<שושי אורון: מירי מופיעה בכנס, גם - - -
עליזה לביא: תודה שושי, תודה.
<שושי אורון: רגע, אני רוצה לברך עוד דבר.
<שושי אורון: אני רוצה לברך את כולן, את כולנו בפריצת הדרך, שיהיו לנו שמחה בלב ואהבה בלב, אור בעיניים וכוח ברגליים, שנזכה כולנו לעשות אגודה אחת ולהגיע רחוק כפי שאפשרי, כי רק המקום של אחדות היא הטהרה וההצלחה.
עליזה לביא: אני אקח את זה לספר התפילות הבא שלי.
עליזה לביא: שלהבת.
<שלהבת חסדיאל: שלהבת חסדיאל, חרדית גאה, עיתונאית ואשת תקשורת, יוזמת מגזין פיין סטייליש, עוסקת בייזום עסקי בעיקר בנדל"ן, ומרצה בנושא המגזר החרדי, נשים חרדיות בחברה הישראלית.
<שלהבת חסדיאל: אני חושבת שכמעט כל קבוצה באוכלוסייה יכולה לומר על עצמה שהיא מקופחת, אבל לנשים החרדיות לא תמיד יש את היכולת לומר זאת, וגם אין איפה.
<שלהבת חסדיאל: אז לכן הדיון חשוב בעצם קיומו.
<שלהבת חסדיאל: אז קודם כל תודה עליזה על העוצמה והיזמה הזו.
עליזה לביא: ותודה על כל העזרה בגיוס.
<שלהבת חסדיאל: אני מקווה שנדע להשפיע.
<שלהבת חסדיאל: צריך לציין שהדיון הוא נגד הממסד ולא נגד המפלגות.
<שלהבת חסדיאל: כל יזמה תצטרך הכרה ערכית ממסדית, צריך לזכור את זה.
<שלהבת חסדיאל: היוזמה מבורכת וצריך מודעות ציבורית.
<שלהבת חסדיאל: צריך לבחון מה היא תקרת הזכוכית של אישה חרדית.
<שלהבת חסדיאל: אני חושבת למשל בתחום התקשורת הפנים מגזרית, יש מקומות שאין כבר תקרת זכוכית שאפשר לשבור אותה.
<שלהבת חסדיאל: רואים תמורות במגזר בתחום הכלכלה, בתחום התעסוקה, בתחום הרווחה.
<שלהבת חסדיאל: צריך לבחון שדווקא השנים הקרובות לא יעצרו את זה.
עליזה לביא: טוב, תודה שלהבת.
עליזה לביא: ורד.
<ורד פאר-סויד: אני רוצה להצטרף לברכות, לברך אותך על היזמה.
<ורד פאר-סויד: שוש העלתה את זה ממש במילים של תפילה, מכל הלב.
<ורד פאר-סויד: הוצגו פה מגוון של נושאים, החל מצד אחד מההתמודדות עם האלימות, שהיא קשה בכל מקום, אבל אני חושבת שאין ספק שבאוכלוסייה החרדית ההשלכות הרבה יותר קשות בה, לאזור אומץ וללכת להתלונן ולהגיע למקלט, והחשש אחר כך של חזרה לקהילה.
<ורד פאר-סויד: ודרך הייצוג המשמעותי ביותר, שזה בתקשורת, כמו שריקי רט ציינה, ושוש אורן בעסקים, ועדינה באקדמיה, ששם זה באמת פריצת תקרת זכוכית.
<ורד פאר-סויד: במקביל יש כל הזמן, אנחנו רואים עם ההישגים בשנה האחרונה מתמודדות נשים חרדיות לבחירות למועצות המוניציפאליות גם בצפת, גם בפתח תקווה.
<ורד פאר-סויד: אבל יחד עם זה בעיות שקורות לנו מדי פעם, החל מהנושא של הדרת נשים, שהסמליות שלו היא בתחבורה הציבורית, אבל אנחנו יודעות שהוא קורה לא רק בתחבורה הציבורית.
<ורד פאר-סויד: ואני מאמינה שבשילוב כוחות של הפורום הזה, ויש דוגמאות לפעילות ייחודית שנעשית בבית שמש, שנשים ביחד מקדמות בכל המגזרים.
<ורד פאר-סויד: אני מאמינה שגם פה, מכל המגזרים ביחד שנמצאים כאן, בהובלה שלך, עליזה, נוכל לקדם ולפרוץ גם בנושא שבירת תקרת הזכוכית במגזר החרדי לנשים.
עליזה לביא: תודה ורד.
עליזה לביא: חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.
שולי מועלם-רפאלי: שלום לכולן.
שולי מועלם-רפאלי: זה תמיד מצליח לרגש אותי, קיבוץ גדול של נשים, ובעיקר של נשים שפועלות, כל אחת במקום שלה.
שולי מועלם-רפאלי: בשבת כתבה סיוון רהב מאיר במאמר שהיא כותבת באופן קבוע בידיעות אחרונות, שאחד הדברים שהיו בשבועות האחרונים, שהתגייסו המון חברה חרדים, וכל אחד מהם שהגיע אז העיתונאים בבקו"ם אמרו לו – מה, אתה חרדי?
שולי מועלם-רפאלי: כי אחד היה עם חולצת טריקו, אחד היה עם מכנסי ג'ינס, אחד היה עם איזו כיפה שלא התאימה לתבנית החרדית של העיתונאים.
שולי מועלם-רפאלי: וכשקראתי את זה בשבת, זה ככה מאד הצחיק אותי, ומצד שני גם מאד שימח אותי, וגם הישיבה הזאת פה.
שולי מועלם-רפאלי: כשנכנסתי אמרתי לתמי, יש פה הרבה יותר מרק נשים חרדיות, ואני חושבת שבעיקר יש פה נשים שאחד הדברים המופלאים שאני חוויתי, גם לפני שהגעתי לכנסת וביתר שאת עכשיו, זה שיש המון נשים שרוצות לפעול.
שולי מועלם-רפאלי: לצערי יש עוד המון דברים מה לתקן.
שולי מועלם-רפאלי: זאת אומרת שיש לי תחושה שגם אם יהיו פה עוד קבוצה כזאת גדולה, עדיין תהיה עבודה לכולנו.
שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להגיד שני דברים שאני מרגישה אותם לאורך כל החודשים האלה של להיות חברת כנסת.
שולי מועלם-רפאלי: אחת הנקודות המרכזיות היא הנושא של חינוך.
שולי מועלם-רפאלי: לא רק החינוך הפורמאלי – מה מלמדים בבית הספר, או איזה סיפורי ילדים מספרים ואיפה הנשים בסיפור, אלא חינוך על המכלול הגדול יותר, של מה המקום שלי בעולם, מה הבחירה שלי, מה המטרות שלי.
שולי מועלם-רפאלי: הדבר השני שאני רוצה להגיד, שאני לומדת אותו פה כל יום מחדש, זה שבסוף מבחינתי, החשיבות היא שתהיה לכל אישה את היכולת לבחור מה מתאים לה.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שמבחינתי זה יהיה הדבר הגדול, שהבחירה תאפשר את הדבר המאד מאד גדול.
שולי מועלם-רפאלי: את הבחירה הכי בסיסית, אם אני בבית שלי עכשיו או יוצאת החוצה, הבחירה של – אני רוצה ללדת ילדים, אז איך אני עושה את זה, באיזו דרך, כמה ילדים, איפה אני בתוך הסיפור הזה.