GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל דיין: רופאה בכירה ב"שערי צדק", סמנכ"לית ויושבת ראש המועצה הציבורית לבריאות נשים, והיא יועצת שר הבריאות לענייני בריאות נשים.
יעל דיין: והלוואי שבכל המשרדים - ואין עדיין בכל המשרדים - היה לנו קשר כזה שדואג באותו תחום לדברים שאנחנו עוסקים בהם.
יעל דיין: גברת חדווה אלמוג, בבקשה.
חדווה אלמוג: אני מוכרחה לומר שאני באה מבית ספר שבו כשהיו רוצים להגיד תודה, היו מצביעים; ובבית הספר שלי… אני מוכרחה לומר, שאחרי חודש ימים שבו הקדשת שלושה מפגשים לנושא הנשים, אני חושבת שזה חודש של חסד לנושאים האלה, מפני שאני מעריכה שברגע שתיכנס לתפקיד, הזמן הפנוי שלך לנושאים האלה יהיה פחות רב, אבל כשאתה בא עם כזה רקע - ואני חושבת שבאמת האמירה שאמרת, שיושב פה צוות שיכול לסייע ולעזור בכל דבר, אין ספק שהוא צוות שבאמת יעמוד לרשותך לאורך התקופה כולה.
חדווה אלמוג: אני הייתי אומרת שאני קונה את הנאום שלך - ישבתי במליאה לשמוע את הנאום, גם על העבר, גם על ההווה וגם על העתיד; ואני רוצה להתמקד בשני נושאים, שהם מאד חשובים.
חדווה אלמוג: כל הנושאים שעליהם דיברת, בסופו של דבר מתמקדים ביכולת של האישה לצאת לעבודה, להתפרנס ולהיות כוח כלכלי.
חדווה אלמוג: יש היום חוק ש"מסתובב" שקוראים לו: הכרה בהוצאות טיפול בילדים.
חדווה אלמוג: זה חוק שחוצה מפלגות; זה חוק שחוצה את כל המערכות השונות.
חדווה אלמוג: אני חושבת, אדוני, שזה נושא שגם עבר את ועדת השרים לפני 3 שנים - אני מציעה לעסוק בנושא של הכרה בהוצאות טיפול בילדים כאחד הנושאים החשובים, מפני שאם רוצים לעודד נשים לצאת לעבודה - ואין ספק שאם מדברים על כך שמס הכנסה מכיר בהוצאות לייצור הכנסה, הוצאות שיתנו לנשים על כך שהן תעבודנה ותייצרנה הכנסה במדינת ישראל, זהו חוק מאד חשוב.
חדווה אלמוג: הנושא השני, לא פחות חשוב - זה מעונות היום.
חדווה אלמוג: כמי שעומדת בראש תנועה שיש לה 23,000 ילדים, ויחד עם ויצ"ו ועם "אמונה", אנחנו קרוב ל50,000- ילדים שנמצאים בתוך מערכת המעונות.
חדווה אלמוג: מערכת המעונות עומדת על סף – אני אינני רוצה להגיד קריסה, אבל על סף קשיים כלכליים מאד גדולים, כי מדינת ישראל איננה מכירה בתעריף נכון למעונות היום.
חדווה אלמוג: ואם מדינת ישראל לא תכיר בזה, יותר ויותר נשים תיפלטנה ממערכת החינוך, הילדים לא יקבלו את החינוך - ובסופו של דבר, נשלם בגיל 18 לבתי הכלא, במקום לשלם בגיל 0-3 לחינוך חינם לילדים האלה.
חדווה אלמוג: אני מאד מקווה שהנושא הזה יעלה לסדר היום, כדי שהארגונים ימשיכו לתת את השירות של החינוך, החשוב כל כך.
רחל סולבצקי: החשובים בשבילי, והם שבהחלט מעונות היום הם על סף קריסה, במיוחד אחרי ההסכמים החדשים לשכר.
רחל סולבצקי: אני חושבת שצריך יותר סיוע ממשלתי בנושא הזה, לפחות במענק שהוחלט עליו - שזה יהיה באמת מענק מהאוצר אלינו - אין לנו הדבר הזה בתקציב, ואין לנו דרך להגיע לזה.
רחל סולבצקי: נקודה שניה - באמת עזרה לאישה במימון הוצאותיה כשהיא יוצאת לעבודה ועזרה מקצועית לנשים.
רחל סולבצקי: רציתי להוסיף שלנו הנושא של חיזוק משפחה בריאה הוא נושא מאד חשוב, ויש הרבה נושאים בחקיקה שניתן לקדם, כדי שמשפחה תהיה משפחה חזקה, בריאה, וגם החינוך לחיי האזרחים במדינה = הצעירים שלנו - יכלול חינוך לחיי משפחה בריאים.
4035: הצלחה בתפקיד, כי בסך הכל כולנו רוצים שיהיה לנו יותר טוב במדינה הזאת, אבל אני רוצה להתייחס דווקא למגזר העצמאי, שאני מייצגת אותו, כבעלת עסק עצמאי מזה 12 שנה.
4035: כמעט כל ראש ממשלה מתייחס רק לבעלי ההון ואינו מתייחס כל כך לעסקים הקטנים והבינוניים, שמייצגים 35% מכוח התעסוקה במדינת ישראל.
4035: אני מקווה מאד שאתה, כראש הממשלה - ואני מאד אשמח גם לתת עצות, כאשת עסקים ש"חיה את השטח" ויודעת בדיוק מה "השטח" צריך, ומה יכול לעזור לצמיחה, ומה יכול לעזור להרבה מאד נשים להיכנס ולהיות נשות עסקים - וגם לגברים - אני חושבת שראש ממשלה צריך לשמוע את המגזר הזה, ולא רק את בעלי ההון - כי אנחנו חלק בלתי נפרד מהכלכלה של מדינת ישראל.
4035: אני מאד מאד מקווה שתיקח את זה לתשומת לבך, ובאמת תעשה משהו - וגם אני אשמח לתרום תרומה בנושא הזה.
4035: תודה.
רבקה שקד: של כולנו - של עובדי המדינה, עובדות המדינה.
רבקה שקד: דובר הרבה על מחסור בתפקידים בכירים, בקידומן של נשים - עמדות ניהול בתוך שירות המדינה, שבעצם אתה מופקד עליו.
רבקה שקד: כל התשתית החוקתית קיימת.
רבקה שקד: צריכה להיות רק מוכנות ורצון אמיתי, שעד עכשיו - למרבה הצער - לא הצלחנו לקבל; ואני מאד מקווה שבתקופתך הדבר הזה ייעשה.
מיכל יושביץ: בזכות חברות הכנסת בשנים עברו.
מיכל יושביץ: צריך לאכוף אותם.
מיכל יושביץ: ישנו חוק נוסף שהועבר עכשיו בצרפת - חוק שוויון, שהוא חוק שבעצם יוביל אותנו אולי באמת לחברה שאפשר יהיה להגדיר אותה כחברה במדינה מתוקנת, חברה דמוקרטית.
מיכל יושביץ: אני חושבת שצריך לפעול להבאת החוק הזה, כי יש לנו די נשים שיכולות למלא את התפקידים; והשוויון צריך להיראות - לא רק להישמע.
מיכל יושביץ: אני מאד מקווה שגם חברות הכנסת וגם ראש הממשלה יפעלו לכך שחוק "שוויון" יעלה בהקדם האפשרי, ונוכל להפוך לחברה מתקדמת.
יעל דיין: סיכוי.
יעל דיין: ואני אומרת את זה בצער.
יעל דיין: מדובר בחוק שיחייב מפלגות, ש50%- מהמועמדים שלהם תהיינה נשים.
יעל דיין: יש כאן תפיסות עולם.
יעל דיין: אני איני יכולה לחייב מפלגה חרדית בתפיסת עולם שהיא מנוגדת לה.
יעל דיין: במפלגות החילוניות יש היום: 40% במרצ, בליכוד ובמפלגת העבודה יש... נסו בבקשה, אני אומרת לכם, מאחר שזה איננו נושא חדש - זה נושא שהיה כאן בדיון, והוא נשאר על שולחן הדיונים, גם של אותן מפלגות שבתפיסת עולמן אין נשים בתפקידים ציבוריים…
רינה ברטל: שלא שמעתי את נאומך בכנסת, אבל אני מבינה שהוא היה מצוין.
רינה ברטל: אני מבקשת שהשרות שתתמנינה, גם גברת לימור לבנת וגם גברת ציפי לבני, תקבלנה תיקים ראויים וחשובים; ואני מאד גאה על כך שיש שתי שרות.
רינה ברטל: אני מאד אשמח אם נשים נוספות תקבלנה גם תיקים חשובים - גם גברת דליה איציק קיבלה תיק; יש עוד נשים ראויות ומתאימות, חברת הכנסת נעמי בלומנטל ונשים נוספות.
רינה ברטל: אני חושבת שרק כניסתן של נשים לתפקידי מפתח בהנהגה ובפוליטיקה תקדם את כל הדברים שחברותי כאן אמרו: גם הנושא של מעונות היום, גם הנושא של שכר שווה, גם הנושא של ייצוג הולם - ואני בטוחה שנמצא אצלך, לאורך כל הדרך, אוזן קשבת; ואנחנו מאחלות לך הרבה הצלחה.
יעל דיין: הנבחר, שהוא נכנס כאן קצת למין זירה, למין סצנה, שהיא שונה מהסצינות האחרות בכנסת.
יעל דיין: שלא כמו במקומות אחרים, שלא כמו במגזרים אחרים, שלא כמו בוועדות אחרות - וגברת לימור לבנת היא ותיקה; גברת ציפי לבני יותר חדשה.
יעל דיין: גברת נעמי בלומנטל ותיקה - אנחנו עובדות יחד, בחציית קווים פוליטיים, בלי כרטיס זהות מפלגתי, בנושאים של מעמד האישה.
יעל דיין: בזה אנחנו מתברכות.
יעל דיין: זה היה כך מההתחלה, כשהקמנו את הוועדה לקידום מעמד האישה - שמרנו בקפדנות ביותר שלא לערב כאן לא גופים פוליטיים ולא נושאים פוליטיים, אלא ליצור אחדות וזהות בנושאים שעליהם אנחנו נאבקים יחד.
יעל דיין: אני יכולה להגיד, שוב יש כאן נשים בקואליציה, נשים באופוזיציה, נשים בממשלה, נשים שאינן תומכות בממשלה.
יעל דיין: אני יכולה להגיד לך שהדבר שחוצה קווים בצורה מוחלטת ומכיל עכשיו לא רק 16 חברות כנסת, החל ממחר, אלא גם חברי כנסת שהם חברים בוועדה, מסיעות אחרות.
יעל דיין: אנחנו בנושא הזה נשמור על זה מכל משמר, ואני בטוחה שראש הממשלה הנבחר לא יעשה פוליטיזציה של מעמד האישה, שחברות הכנסת לא תעשנה פוליטיזציה של מעמד האישה.
יעל דיין: אני מודה לכולם, אני מודה למר אריאל שרון, ואני מאחלת הרכב טוב בשעות הקרובות שנכונו לך.
אריאל שרון: הדברים.
אריאל שרון: אינני חושב שעסקים קטנים ובינוניים אינם חשובים - וודאי גם בוועדה המייעצת - מאחר שאני הקמתי קבינט כלכלי-חברתי, שאני אעמוד בראשו; הכוונה היא לנסות לדחוף דברים במהירות גדולה יותר, להתגבר על ביורוקרטיה שכולנו מכירים אותה.
אריאל שרון: או אז, לקבינט הזה תהיה גם ועדה מייעצת, ושם בהחלט יהיו…
ברכה אדואני: הזאת יתייחסו גם לנושא של החד-הוריות ושל המשפחות חסרות הדיור.
ברכה אדואני: אני מייצגת את המשפחות חסרות הדיור.
ברכה אדואני: שמי ברכה אדואני, אני יושבת ראש הארגון לזכויות הדיור.
ברכה אדואני: אני מברכת אותך בהצלחה; מברכת את כל חברי הכנסת, שיצליחו בדרכם.
ברכה אדואני: אני הייתי מאד שמחה עם תהיה עוד שרה בממשלה, כמו נעמי בלומנטל, ואני מאד מקווה שתהיה התייחסות הולמת לנושאים החברתיים שאנחנו יודעים שאף אחד איננו מתייחס אליהם במלוא הרצינות.
ברכה אדואני: אני יודעת שלך יש רגישות חברתית, שאתה תמיד דאגת לנושא של הדיור - ואני מקווה שזה ימשיך להיות כך בממשלה שתצא לדרך.
יעל דיין: בשנים האחרונות.
אריאל שרון: בעניין חוק "שוויון", הייתי מאד שמח אם ניתן היה להעבירו.
אריאל שרון: לדעתי הפתרון כאן הוא בהתקדמות הדרגתית, אבל יותר מהירה.
אריאל שרון: אני רוצה לשבח את הוועדה לקידום מעמד האישה – ראשית: על עבודתכם; ושנית; על זה שהצלחתם לעשות את הדבר הזה.
אריאל שרון: זהו אחד מהמקומות הנדירים שאין מערבים בו פוליטיזציה; ובכלל היה טוב להוריד את הנושאים האלה.
אריאל שרון: אני עצמי, אני מוכרח לומר, ונדמה לי שלא יהיה מי שיטען אחרת - בכל התפקידים שבצעתי: אם זה כשר בינוי, ואם כשר תעשיה, או אם כשר חקלאות - בכל אחד מהתפקידים שהייתי בהם, מעולם לא פעלתי בהתאם לשיוך מפלגתי, ואני את הנושא הזה הוצאתי לחלוטין, וראיתי את זה כדבר חשוב - ולא אם זה היה ישוב יהודי או ישוב ערבי.
אריאל שרון: כל מי שרצה - אני טיפלתי בדיוק באותה הצורה, וכך לפי דעתי צריך לנהוג.
אריאל שרון: או אז, גם על זה מגיעים לכם ברכות ושבחים; ושמחתי להיות – "לבלות" זה כבר איננו נשמע טוב - הייתי אומר, להימצא בחברתכן.
יעל דיין: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה.
יעל דיין: אני רוצה לברך את חברת הכנסת החדשה וחברת הוועדה החדשה, נחמה רונן, אנחנו מקבלים אותך בברכה.
יעל דיין: יש לנו כבר את הדפוס הכתוב של הכבש הששה עשר.
יעל דיין: פרקו אותו בזמן הבחירות ועדיין לא החזירו, לכן זה לא על הקירות.
יעל דיין: שימשנו אכסניה לחלק מהדברים של ועדת הבחירות המרכזית שהיום אנחנו פותחים ללא העיטורים אבל הכל יוחזר אני מקווה עד הישיבה של מחר.
יעל דיין: אנחנו עוסקים היום בחוק שמתמשך כבר על שתי כנסות, הוא מתמשך מחמת התנגדויות.
יעל דיין: החוק היה בדיון רחב מאד גם בוועדה הבין-משרדית בחלק של החקיקה, הוועדה הבין משרדית למאבק באלימות כלפי נשים.
יעל דיין: הוא נדון גם בפורומים שונים במסגרת ארגוני הנשים.
יעל דיין: בעייתיות החוק הזה ובכלל המחשבה שחובת דיווח ידועה לכולנו, היא שאנחנו רואים את הבעייתיות אבל גם בוחנים אותה מול המצב בשטח בחברה ובהתייחסויות למקרים שונים שאנו דנים בהם.
יעל דיין: לצערנו, זה מסוג החוקים שאולי קצת דומה לעונשי מינימום בעבירות מין או בעבירות בכלל, לצערנו יש מצב לפעמים שמכתיב נורמות התנהגותיות שונות לאלה שנמצאות בחברה.
יעל דיין: מאחר שאנחנו עוסקים ודאי במקרי הרצח של נשים על ידי בני זוגם, בכל מקרה ומקרה אנו עוסקים בצורה מפורטת כדי לבדוק, במקרה רצח בוודאי, אבל גם במקרים של אלימות קשה כלפי נשים, ומנסים למצוא איפה היה הסימן שפספסנו.
יעל דיין: איפה הייתה תחנת הביניים שאילו היינו מוצאים אותה אז אולי לא היה מגיע הרצח או החבלה החמורה לביצוע.
יעל דיין: ישבנו גם כוועדה פרלמנטרית, לימור לבנת ואני, במשך שנים אנו עוסקים בעניין הזה כל מקרה לגופו ובמכלול המקרים כאשר הם מגיעים לשולחננו לדיווח של ביטחון פנים ורמת הפשע ודוח הפשע ודיווחים של משרד העבודה והרווחה.
יעל דיין: מכל המכלול עולה שלמעט מקרים בודדים, שבאמת מוגדרים פסיכיאטרים כפסיכופטים, כדבר בלתי צפוי לחלוטין, בלי אף אינדיקציה מראש, כמעט כל המקרים ויש לנו נתונים, באיזשהו מקום מישהו ידע.
יעל דיין: כמעט ואין רצח , ובוודאי ברציחות האחרונות, יש השתלשלות מקרים שבאיזשהו מקום, אני לא אומרת שבסטירה הראשונה אפשר היה להגיד שזה רצח צפוי מראש, אבל בהשתלשלות המקרים, כפי שבדקנו אותם, באיזשהו מקום הייתה תחנה שמישהו ידע.
יעל דיין: כאשר בהרבה מקרים לצערי, המישהו הזה הוא בגדר סמכות ממשלתית.
יעל דיין: כלומר, או תלונות, או תיקים במשטרה שנסגרו, או ידיעה מראש של אגף או ברשת המקומית או במחוז של אגף הרווחה.
יעל דיין: כשאנחנו באים לאחר מעשה, הלב נשבר.
יעל דיין: אנשים עצמם מצרים על זה, זה לא שהם מעיפים את זה מהם.
יעל דיין: העניין הזה של לא ענייני אסור שיהיה בחברה שלנו.
יעל דיין: תמיד היינו אומרים שבאמריקה אתה יכול למות ברחוב ויעברו לידך אנשים ואף אחד לא יעצור.
יעל דיין: או שיכולות להיות צעקות של קריאה לעזרה עד לב השמים ואף אחד לא ירצה להיות מעורב.
יעל דיין: אנחנו אומרים שלא יכול להיות שאדם יודע על עבירה שמתרחשת, או שעשויה להתרחש, תכף ניגש ללשון החוק המקורית, שההצעה הזו באה לתקן, לא יכול להיות שהוא יידע ושיהיה לו חשד סביר שמתרחשת עבירה כזו ושלא תחול עליו חובת דיווח.
יעל דיין: הדיון הזה התפתח בערך בכיוונים של התפתחות הדיון כשדנו על איסור הטרדה מינית.
יעל דיין: קמו גברים במליאה וקרו לי רוצחת הרומנטיקה, אסור יהיה לצבוט וכולנו נהיה עבריינים בגלל שאנחנו רומנטיקנים.
יעל דיין: הגדיל לעשות חבר הכנסת זאבי, עכשיו השר זאבי ואמר, תראי, הרי אני וכל הגברים שכאן יודעים שכשהיא אומרת לא היא מתכוונת לכן, זה חלק מהחיזור והפלרטוט.
יעל דיין: היא אומרת לא, אני דוחק בה, ואז בסוף היא אומרת כן כי היא לא עומדת בפני קסמי.
יעל דיין: הדיון אז היה ממש קשה מאד בנושא וזה היה רק הטרדה מינית.
יעל דיין: אנחנו צריכים למצוא את הקו העדין כי חקיקה זה לא דבר של מה בכך.
יעל דיין: כפי שאמרתי יש כאן
יעל דיין: באמת נושא בעייתי למצוא את הקו העדין בין הטלת נורמה מבלי שתהיה כרוכה בסנקציה שתהיה בלתי אפשרית.
יעל דיין: לא ישלחו אף אחד לדעתי לבית הסוהר.
יעל דיין: כן יתקיים דיון ציבורי יש קטע שחל על בעלי מקצוע שבוודאי צריך להכיל אותו.
יעל דיין: החוק המקורי מיועד כפי שאמרתי לקטינים וחסרי ישע.
יעל דיין: אנחנו מציעים בשניים מהסעיפים להוסיף שבנוסף לעבירה בקטין ובחסר ישע בידי האחראי עליה, או באדם על ידי בן זוגו.
יעל דיין: אני רוצה להבהיר חד משמעית, אנחנו לא עוסקים בעבירות בכללותם.
יעל דיין: אנחנו עוסקים רק בנושא של אלימות בין בני זוג.
יעל דיין: אנחנו אומרים שהאישה או הגבר שנמצאים במצב כזה, אני קוראת: "היה לאדם יסוד סביר", אומר החוק היום, "לחשוב כי זה מקרוב נעברה עבירה בקטין או בחסר ישע", התוספת שלי "או באדם על ידי בן זוגו", "חובה על האדם", כל אדם, "לדווח על כך בהקדם האפשרי לפקיד סעד או למשטרה".
יעל דיין: בסעיף השני שקיים בחלקו הקטן מאד גם היום לגבי נשים.
יעל דיין: אנו אומרים, "רופא אחות עובד חינוך, עובד סוציאלי, עובד שירותי רווחה, שוטר פסיכולוג קרימינולוג, עוסק במקצוע פרה-רפואי, מנהל, איש צוות במעון או במוסד שבו נמצא הקטין או חסר הישע", ואני מוסיפה או נפגע העבירות האלה.
יעל דיין: "שעקב עיסוקם במקצועם או בתפקידם, היה להם יסוד סביר לחשוב כי נעברה עבירה בקטין או חסר ישע או באדם על ידי בן זוגו".
יעל דיין: נעשה כאן סבב, נשמע כמובן את משרד המשפטים.
יעל דיין: אני מבקשת לא להיכנס לדברים שהם מעבר לחוק המוצע כי להעמיד את זה בצורה של מלשינות או ניצול לרעה אין טעם.
יעל דיין: אנחנו אחרי הרבה מחשבות, ומחשבה לעשות חוק מיוחד או לתקן חוק אחר.
יעל דיין: אנחנו עוסקים כאן
יעל דיין: בדבר מאד מוגבל שלצערנו מאד נפוץ ובאמת אולי נסתכם בעובדה שמישהו תמיד ידע.
יעל דיין: החברה, השכנים מעבר לקיר.
יעל דיין: אני לא אטריח אתכם כי רובכם שותפים לדיווחים השותפים שאנחנו מקבלים.
יעל דיין: אני יכולה להביא ספר של כל המקרים שנגמרו רע מאד ושתחילתם הייתה במשהו קליל ובאיזשהו מקום בדרך מישהו ידע ואין צורך להזדקק למקרים הקיצוניים.
יעל דיין: אנחנו אומרים, אל תיטול את החוק לידיים.
יעל דיין: אני לא מבקשת מהשכן או לצורך זה חבר או חברת הכנסת שמקבלים את הטלפון מאישה, דקה לפני שהבעל המכה ניתק לה את הטלפון.
יעל דיין: אני לא אומרת תיכנסו פנימה עם כלי נשק ותגיבו.
יעל דיין: בדקנו, ויש לפניכם נייר, ואני מודה למרכז המידע של הכנסת, רחל הכינה נייר על חובת דיווח.
יעל דיין: מאז שעומד לרשותנו מרכז המידע, אני מוכרחה לומר שבכל נושא אני פונה, והאינפורמציה היא תמיד בינלאומית, ואני מחפשת גם חומר השוואתי לארצות אחרות.
יעל דיין: הוצאנו גם במלואו לכל המעונין, את החוק של קאנטאקי שבהגדרות שלו ממש קולע לכוונות שלנו, גם לגבי הגדרות וגם לגבי ההבדל בין אדם שהוא חסר יש וכל אדם שנמצא במצב של חוסר ישע כפי שמוגדר כאן.
יהודית קרפ: אני מבקשת להקדים ולדבר משום שאני חייבת לחזור לוועדת החוקה.
יהודית קרפ: בכל מהלך הדיונים בהצעה הזו, היו דיונים מאד ערכיים בסוגיה, ואני לא מכוונת לאותם נימוקים שנשים דרכן לצעוק, וכולנו נהפוך לעבריינים, אלא לנימוקים הרבה יותר מהותיים.
יהודית קרפ: לכן אני מציעה שנשכיל לבחון את ההצעה מנקודת מבט תכליתית.
יהודית קרפ: אנחנו צריכים לשאול את עצמנו מה התכלית של ההשתתפות במידע הזה בזמן שאנחנו מדברים על מישהו מהציבור ובזמן שאנו מדברים על אנשי המקצוע.
יהודית קרפ: תכלית יכולה להיות כפולה כמו לגבי קטינים וחסרי ישע.
יהודית קרפ: מצד אחד שהמשטרה תטפל בעניין ושיופעלו מערכות אכיפה כחוק, ומצד שני או מתן טיפול משפחתי או מתן טיפול לבן הזוג האלים או חיזוק נפגעת העבירה, נאמר כך כי אנחנו מדברים בעיקר על נשים.
יהודית קרפ: אם אנחנו יוצאים מתוך ההנחה זו, ואנחנו אומרים שהיא לא יכולה למשוך את עצמה בשערות ראשה ולהביא את עצמה למשטרה, אנחנו צריכים לראות את המשך הדרך.
יהודית קרפ: משום שאם יהיה מישהו שידווח, שכן, שלא ירצה לקחת את הסיכון, תגיע משטרה, ואנחנו יודעים שיש סיבות, מצרים על הסיבות האלה ומשתדלים לנסות לנטרל אותם כדי לקדם תלונות של נשים במשפחה אבל אנחנו יודעים שעדיין, מרבית הסיבות עומדות בתוקף.
יהודית קרפ: אני חושבת שאנחנו יכולים להכניס טריז מבחינת העצמיות של האישה או מבחינת האוטונומיה של האישה, שאנחנו יכולים רק לנחש מה אנחנו עושים, אנחנו לא יכולים לדעת איך אנחנו גומרים עם הדבר הזה.
יהודית קרפ: קראתי קצת מאמרים בנושא של אכיפת החוק, בנושא של אלימות במשפחה, אנחנו יודעים על הויכוחים האם לתת לאישה לחזור בה מתלונתה כשהיא כבר מגיעה למשטרה והנחיות המשטרה בעקבות הדוח הראשוני של חקירה של אלימות במשפחה שלא יגנזו תיקים רק משום שהאישה חוזרת בה אלא לברר באמת מה הרקע לחזרה מהתלונה.
יהודית קרפ: אנחנו קבענו מבחינת נהלי ומדיניות משטרה איזשהו קו ביניים שלא מתעלם לגמרי מהרצונות של האישה אבל גם לא מקבל את ההודעה על ביטול התלונה כדבר מחייב שלא צריך לבדוק אותו.
יהודית קרפ: עכשיו אני מגיעה לדיווח לרשויות הרווחה כשהרעיון הוא כמובן רעיון של טיפול או רעיון של בירור אם לדווח למשטרה או לא לדווח למשטרה כי זה גם יכול להיות.
יהודית קרפ: אני רוצה לומר שאני מאד מבקשת מהוועדה שלפני שהיא קובעת את המשך הדרך, שתשמע מרשויות הרווחה מה מתרחש בנושא של הדיווחים על חסרי הישע.
יהודית קרפ: משום שאנחנו נתקלים בבעיות מאד קשות, יש עכשיו הצעות לתיקון החוק משום שהרשויות לא יכולת לעמוד בדבר הזה בלי שיכניסו איזשהם שינויים מהותיים, גם בנושא של שיקול הדעת, גם בנושא של היכולת לתפקד בכלל וגם בנושא של המשמעות של גוף ציבורי שאמור לעשות משהו ואין לו שליטה על העניינים מחמת התקציבים ואפשרויות הפעולה שלו.
יהודית קרפ: יש עוד מסלול אחד של חובת הודעה, וזו הודעה לפי פקודת בריאות העם שהן חלות בצורה מצומצמת , הן חלות רק על בתי חולים, אני לא כל כך משוכנעת שחובת ההודעה מנוסחת כפי שראוי, אבל יש עוד מסלול אחד שהוא המסלול של רופא שמגלה סימנים של אלימות, והוא חייב לדווח למשטרה.
יעל דיין: דרך עובד סוציאלי ורק בבית החולים עצמו.
יעל דיין: זה מוגבל מאד, למשל רופא משפחה---
יהודית קרפ: לכן הקדמתי ואמרתי שזה מנוסח בצורה מוגבלת ומצומצמת, ואף על פי כן לא פועל כפי שצריך לפעול.
יהודית קרפ: אני מציעה שנבקש לשמוע למה הדבר הזה לא פועל כפי שצריך?
יהודית קרפ: מה התקלות שבדרך?
יהודית קרפ: מה המכשולים?
יהודית קרפ: מה הבעיות של אנשי המקצוע שצריכים לדווח בנושא הזה של אלימות?
יהודית קרפ: הייתה הצעה להרחיב את זה גם למרפאות ולהרחיב את זה בצורה יותר רחבה, נשאלה בדיוק אותה שאלה, לפני שמרחיבים צריך ללמוד איך העניין פועל ואני חושבת שהוועדה הזו---
יעל דיין: את לא היית הרפרנטית לעניין הזה אבל ישבנו ארוכות מאד בנושאים האלה, גם עם כל מנהלי חדרי המיון, גם עם מנהלי בתי ספר לרפואה, מצאנו פגמים רציניים מאד בהכשרת רופאים.
יעל דיין: עם המועצה הציבורית לבריאות נשים, נוסף לזה הנושא האיום והנורא של אלימות בזמן הריון, שהיא בלי פרופורציה באחוזים יותר גבוהים.
יעל דיין: ברצון אני אשב שוב, אבל יש לנו ספרים בנושא.
יהודית קרפ: אני רק אומרת שאם נחשוב, אולי נהיה יותר תכליתיים מבחינת הגופים שייבחרו לדווח.
יהודית קרפ: כדאי היה ללמוד באיזה צורה מבטיחים שבאמת אכן יהיה דיווח כמו שצריך משום שזה דבר אחד שנטיל חובת דיווח, ודבר שני לבחון באמת האם חובת דיווח כזו היא מיושמת או שבגלל פגמים שבהקשר של דרכי הפעולה או תורת הפעולה של האנשים שחייבים לדווח, ואני לא מדברת על דיווח מהציבור, יש בעייתיות עם זה.
יהודית קרפ: אני חושבת שצריך להעמיד למבחן את הנחת היסוד שלנו, שהנשים האלה הן חסרות ישע עד כדי כך שהם לא יכולות לעשות את השיקולים של החיים שלהן.
יהודית קרפ: להיאבק ולהכניס גורמים לתוך החיים שלהן שבעצם ימנעו מהן שיקול דעת והחלטה.
יהודית קרפ: אם נהיה ריאליים, גם מבחינת היכולת של המערכות, גם מבחינת התכלית של הדבר הזה, אני לא כל כך רואה שאפשר לעזור לאישה מוכה כשהיוזמה לא באה ממנה, או שלא מרצונה.
יהודית קרפ: אפשר להציע, ודברים יכולים להתפתח אבל אני לא רואה את המערכת שמגיעה לבתים, אומרת שקבלנו דיווח, את רוצה שנעזור לך?
יהודית קרפ: את רוצה טיפול?
יהודית קרפ: יש לנו בעיה , שאני עוסקת בה עכשיו, שרשויות הרווחה בנושא של דיווח של חסרי ישע, גם לפעמים מוצאות את עצמן נאלצות לומר מי זה המדווח משום שהאדם שמגיעים אליו בסופו של דבר שואל מי זה אמר?
יהודית קרפ: וכו', ואם זה עניין של אימון של רשויות רווחה, זו בעיה חמורה מאד שעכשיו עובדים על מציאת הפתרון.
יהודית קרפ: אבל גם את הדבר הזה אנחנו צריכים להביא בחשבון, למה אנחנו יכולים להכניס אנשים שמדווחים.
יהודית קרפ: מכל הנימוקים האלה, ולא מנימוקים שלא לעניין ושלא נהפוך את כולם למלשינים וכו', אני מדגישה את זה, אני מסתכלת בראיה התכליתית, עם כל הרצון הטוב שלנו, להתערב באותן מקומות ...
יהודית קרפ: זה יותר תחושת בטן מהמחקר שעשו לעניין הנשים שנרצחו שאולי התערבות בשלב יותר מוקדם הייתה עוזרת אם היו עושים משהו עם האינפורמציה.
יעל דיין: תודה רבה ליהודית קרפ.
יעל דיין: אני לא אענה לך כי חלק עניתי מראש וחלק נשמע כאן, ואת צריכה ללכת.
יעל דיין: אני רק רוצה לציין שהדברים שאמרת כמו הדברים שאני אמרתי, אלה הדברים שנמצאים בדיון.
יעל דיין: מה שקשה לנו מאד לקבל, והוועדה אף פעם לא קבלה זה מעין הרמת ידיים כללית שבגלל שאין תקציבים, בגלל שהמערכות לא בסדר ממלא אז זה לא יעלה ולא יוריד משום שאנחנו מנסים כן להגיע למצב שהמקסימום יעשה ולדאוג שכל חלק יצטרף לחלקים הקיימים.
יהודית קרפ: אני לא רוצה להיות מובנת שלא כהלכה, אני רק רוצה לומר שאנחנו חייבים למצוא משהו שיקדם את היכולת לעשות משהו באינפורמציה בשלב יותר מוקדם, אבל אני חושבת שהחובה כשלעצמה זה יהיה כאילו עשינו וי.
יעל דיין: לכן אנחנו עובדים על חקיקה של פאזל כזה, עכשיו סיימנו יחד בהצלחה חלק מחוק זכויות קורבן.
יהודית קרפ: ברכתי אותך על זה.
יעל דיין: אני ברכתי אותך מעל הדוכן באריכות וגם את ענת.
יעל דיין: העניין של נפגעי עבירה ובעיקר נפגעי עבירות אלימות ומין זה עוד נדבך בכל המערכת הזו.
יעל דיין: אפשר היה להגיד שבסוף הכל יקרה והקורבן נשאר קורבן ומתחיל הליך.
יעל דיין: החוק של זירוז הליכים שהם מתנגדים לו ועבירות אלימות הוא גם עוד נדבך, כשאומרים אז הגישו תלונה מה קורה?
יעל דיין: מה קורה כשיש 90 יום, 60 יום, והכל יחד 180 יום לכל הרשויות להגיע להכרעת דין.
יעל דיין: זה מה שקורה.
יעל דיין: אנחנו מנסים, בהיעדר העניין הגדול, הכללי, כי אין לנו אותו, אנחנו מנסים להרכיב חלקים של פאזל שזה חלק ממנו.
יעל דיין: אני לא אזרוק אותם לבית סוהר לשלושה חודשים למרות שזה נקוב בחוק.
יעל דיין: אם היא לא תרצה להגיש תלונה יגידו לה שיש עניין שנקרא צו הרחקה יש טיפול יש סדנאות יש ארגונים וולנטריים יפנו אותה עוד צעד אחד בחוסר ישע שלה, לאותו רגע, שכן יתרום להעצמה שלה.
יעל דיין: אי אפשר להגיד אין טיפולים ולכן זה לא שווה כלום.
יעל דיין: יש טיפולים אבל או שלא יודעים עליהם או שמפחדים להגיע למסגרות האלה.
יעל דיין: לפעמים אין ברירה וצריך להפנות למקלט.
יעל דיין: היום אין תור למקלטים כי זו החלטה מאד קשה שאישה עצמה תפנה למקלט וזה כבר דוגמת החירום שאני אומרת שזה הדבר המינימלי וכיבוי השריפה העיקרי שיכול להיות כשיש באמת מצב קשה.
יהודית קרפ: אנחנו מאותו צד של המתרס ואני מסכימה אתך שצריך להשתדל לעשות כל האפשר להביא נשים שיוציאו עצמן מהמצב בו הן נמצאות.
יהודית קרפ: אני רק חוששת שהנזק של ההצעה הזו הוא יותר גדול מהתועלת.
יהודית קרפ: זה כל מה שאני מנסה לומר.
יהודית קרפ: לעומת זאת, לפי דעתי אני לא יודעת אם עושים מספיק בפרומים שיגיעו לכל בית, לנשים שיידעו שיש לאן לפנות ושיש מה לעשות ושלא בהכרח הן חייבות ללכת למקלט.
יהודית קרפ: אני לא חושבת שבמדינת ישראל עושים את הדבר הזה.
יעל דיין: לא עושים, ואנחנו אמונים על הצורך והתקצוב של זה.
יעל דיין: אם ההתנגדות שלכם היא גורפת אז אני לא יכולה לבקש מכם הצעה של תיקון או מיתון.
יעל דיין: אני רושמת לפני, התנגדות גורפת של משרד המשפטים ונתראה בקריאה הראשונה מן הסתם.
יהודית קרפ: אנחנו נלווה את הדיון ואם יעלה לנו רעיון שהוא פחות מוזמנים אז נציע.
יעל דיין: הרבה חוקים, שבסופו של דבר לא מצטערים עליהם התחילו בטון הזה ונגמרו בחוק רשום, שלא אגיד שקוצרים את פירותיו אבל רואים בו פן נוסף.
יעל דיין: תודה רבה שתצליחי עם שחרור האסירים.
אתי בנדלר: תבדקו בכל זאת אם יש משהו בביניים שאפשר לחשוב עליו.
בתיה ארטמן: יש תיקון בחוק כלי יריה שהתקבל לאחרונה שמטיל חובת דיווח על עובדים סוציאליים במערכת הרווחה והבריאות, חובת הדיווח על מישהו שמחזיק כלי נשק ויש חשש שהוא מסוכן.
בתיה ארטמן: הדיווח הוא לא דיווח ישיר של העובד הסוציאלי כי רצו להגן גם על העובדים הסוציאליים.
בתיה ארטמן: המטרה שהאנשים האלה יגיעו לטיפול לא שינתקו מגע או שיאיימו על העובד הסוציאלי, לכן קבעו שיהיה ממונה ממשרד העבודה והרווחה והוא יהיה זה שיהיה רשאי להעביר את הדיווחים.
בתיה ארטמן: זו אחת הדרכים שאפשר אולי לנטרל מידע כי אני חושבת שצריך להבדיל בכל מקרה בין חובת דיווח על כל אדם ובין חובת דיווח על אנשי מקצוע.
יעל דיין: אלה גם שני סעיפים נפרדים.
יעל דיין: הייתי רוצה לשמוע את אנשי המשרדים בבקשה:
נירית פסח: אני נירית פסח ממשרד הבריאות.
נירית פסח: כשהוועדה הבין-משרדית התחילה לעבוד היינו מאד בעד כיוון כזה של הצעת חוק.
נירית פסח: מאז צברנו באמצעות התכנית שאנחנו מפעילים היום בשטח יותר ניסיון ויותר הבנה של הבעייתיות שקצת ממתנת ומעוררת אצלנו שאלות לגבי ההצעה כמו שהיא מופיעה.
נירית פסח: זה מעבר לשאלה העקרונית שהתייחסו לזה שאם זה טוב או לא טוב להכריז על האישה כחסרת ישע והעמדה המקצועית, שאני חושבת שהיא מוסכמת, שהדרך היא להעצים את האישה מכל הבחינות, אם רוצים להגיע לתוצאות, אז צריך להעצים את האישה ולעשות את התהליך הזה יחד אתה.
נירית פסח: לגבי שירותי הבריאות בקהילה השאלה יותר מורכבת ומסובכת, ושם השאלה שאנחנו שואלים את עצמנו, האם הטלה של חובת דיווח באמת תביא לתוצאה הסופית שהצוותים הרפואיים אכן יראו ויזהו, והאם באמצעות הדיווח למשטרה, גם נשיג את אותן תוצאות.
נירית פסח: עשינו שני דברים, הדבר הראשון, עשינו סקרימינג של נשים שהגיעו לבתי חולים וראיינו באופן אקראי בסביבות 1300 נשים שהגיעו סתם לבית חולים לצורך קבלת טיפול רפואי מכל סוג.
נירית פסח: מצאנו מתוך ה- 1300 האלה קרוב ל- 19% של נשים שדווחו שהן נחשפו לאלימות על כל סוגיה בשלבי החיים השונים.
נירית פסח: זה נתן לנו את הביטחון שאם נשאל, אז גם נמצא יותר נשים ממה שמוצאים היום.
יעל דיין: קבלנו את הדוח הזה, ועיינו בו, את לא צריכה מעבר לריענון.
יעל דיין: ...
נירית פסח: אני אקצר.
נירית פסח: הדבר השני, לגבי שירותי הבריאות בקהילה.
יעל דיין: את זוכרת את הנתון האמריקאי המקביל?
נירית פסח: לא בשליפה.
נירית פסח: לגבי בתי חולים אנחנו לא כל כך מוצאים נתונים שעוד נותנים לנו את הקריטריון.
יעל דיין: זה היה קשור בסוג השאלות.
נירית פסח: שאלנו שאלות מאד ישירות לגופו של עניין.