GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איילת אליישר: כל הדברים האלה הם לא במנדט של המשטרה.
איילת אליישר: כאשר אנחנו מדברים על סוג של משמורת אז אנחנו יכולים לחשוב על הזיקה המשטרתית בהיבט אולי של מי שיעמוד בשער וישמור.
איילת אליישר: לא יותר מזה.
איילת אליישר: אני חושבת שמגיע להן יותר וזה לא במנדט של המשטרה.
עדה פליאל-טרוסמן: אחת הנקודות המרכזיות שאנחנו דנים בה בוועדה היא הנושא של משמורת לנשים, או מקום הגנה.
עדה פליאל-טרוסמן: עוד לא החלטנו איך.
עדה פליאל-טרוסמן: העלינו כמה אפשרויות: מקלט לנשים האלה, או דירות מסתור (שחברת הכנסת יעל דיין קראה להן דירות מעבר) שגם כן תהיינה שמורות ומוגנות.
עדה פליאל-טרוסמן: ברור לחלוטין שצריך להיות כאן טיפול סוציאלי והתייחסות למצב המשברי שלהן, לאונס שהן עוברות בתהליך הזה.
עדה פליאל-טרוסמן: אנחנו מדברים על עובדות סוציאליות שתהיינה מומחיות בטיפול במצבי אונס ובמצבי משבר קשים.
עדה פליאל-טרוסמן: איך הדבר ייעשה ומאיפה יבואו התקציבים?
עדה פליאל-טרוסמן: אנחנו נמליץ.
עדה פליאל-טרוסמן: אנחנו עוד לא סגרנו את הדברים.
עדה פליאל-טרוסמן: אבל מבחינת הטיפול בקורבנות, זה מה שעומד על השולחן היום בוועדה.
עינת הורביץ: אני רוצה להגיב לגבי כלל הדיון שמתקיים פה שמתמקד בזירוז הליך העדוּת ומה שיאפשר להן לצאת מהארץ כמה שיותר מהר.
עינת הורביץ: אנחנו סבורים שהנושא הזה כבודו במקומו מונח אבל הנשים האלה הן קורבנות.
עינת הורביץ: הן עברו הרבה.
עינת הורביץ: כמו שגברת עדה פליאל-טרוסמן ציינה כרגע, הן נמצאות במשבר וצריך לטפל בהן גם בפן הסוציאלי-נפשי-פיסי-בריאותי.
מרינה סולודקין: האם את חושבת שזאת מטרתנו?
מרינה סולודקין: אני חושבת שאנחנו נכנסים למסלול זר.
מרינה סולודקין: אלה אזרחיות של מדינות אחרות.
עינת הורביץ: כן, אני חושבת שזאת חובתנו.
עדה פליאל-טרוסמן: אבל הפשע נעשה בארץ, הן מנוצלות בישראל.
ציפי נחשון-גליק: היא צריכה טיפול סוציאלי.
ציפי נחשון-גליק: אנחנו עוסקים בבני אדם.
ציפי נחשון-גליק: אי אפשר להקפיא את הבעיה הנפשית שלה ואת הטראומה שהיא נמצאת בה ולהגיד לה: בזה תטפלי בעוד 4 חודשים כשתחזרי לארצך.
ציפי נחשון-גליק: אם היא כבר שוהה בארץ באיזה מקום מוגן תרתי משמע, מוגן גם עבורה וגם עבור המערכת המשפטית, שהתחילה איזה תהליך ורוצה לשמור שהיא תהיה שם כדי לתת את העדות, אני חושבת שצריך לכל הפחות לתת לה סעד נפשי.
עינת הורביץ: אני חושבת שטעות גדולה מצד מדינת ישראל לא להתייחס לפן הזה.
פיני אבירם: אני מסכים עם חברת הכנסת סולודקין.
פיני אבירם: למרות שאני מסכים אתכן בנושא התיאורטי, שהן קורבנות - הן לא מרגישות עצמן קורבנות.
פיני אבירם: אני נפגש איתן.
פיני אבירם: אחרי ששמים את הנשים הללו במעון, הן מתקשרות לאותם סרסורים וחוזרות לעבוד איתם.
פיני אבירם: היו ששלחו אותן כבר לחוץ-לארץ והן חזרו לכאן פעם שניה ופעם שלישית.
עינת הורביץ: זה אולי בגלל שלא טיפלו בהן.
פיני אבירם: השאלה היא האם תפקיד החוק הזה לטפל באותם אנשים שעושים את הסחר, או לטפל בקורבנות.
פיני אבירם: אני מסכים שצריך לטפל בהן בשלב הביניים כשהן ממתינות למתן העדוּת.
עינת הורביץ: החוק הפלילי מטפל בעבריינים אבל צריך לטפל גם בנשים.
עדה פליאל-טרוסמן: אף אחד לא חשב לתת להן אזרחות ישראלית או פרס ישראל.
מרינה סולודקין: יש סתירות בדיון שלנו.
מרינה סולודקין: גם אני מבינה את המצב ואני רוצה את טובת הנשים והקורבנות.
מרינה סולודקין: בפרט שאלה נשים שבאו מהמדינה ממנה גם אני באתי.
מרינה סולודקין: אבל זה רק בשלב השלישי.
מרינה סולודקין: בשלב הראשון עלינו לפעול להפסקת התופעה הזאת.
מרינה סולודקין: בשלב השני - לשבור ולחסל את מערכת תעשיית המין, שמבוססת על ייצוא של נשים כאלה.
דניאלה במברגר-אנוש: אם לא יגנו עליהן בעדויות - לא תהיינה עדויות ואי אפשר יהיה לחסל את התופעה.
דניאלה במברגר-אנוש: הדברים תלויים זה בזה.
מרינה סולודקין: בשלב השלישי - לעשות את הדברים האלה אך לא לקחת עלינו את כל המשימות שבעולם.
מרינה סולודקין: אנחנו ב-real politic.
מרינה סולודקין: יש לשמוע את העדויות וגם להגיש כתבי אישום.
מרינה סולודקין: שמענו פה שסרסורים שמוכרים את הנשים מקבלים עונשים של 4 חודשי מאסר.
מרינה סולודקין: לדעתי כאן טמונה הבעיה.
מרינה סולודקין: על זה אנחנו צריכים לדבר.
מרינה סולודקין: לפי דעתי מגיע להם עונש מוות.
מרינה סולודקין: אני יודעת שבמדינה שלנו עונש מוות לא קיים.
פיני אבירם: העונשים שמסתמנים בבית-המשפט בתקופה הקרובה, כך אני מריח, יהיו בין 2-5 שנים.
קריאה: ואז העבריין יקבל רק חצי בשל התנהגות טובה.
עינת הורביץ: הנושא של קבלת עדויות והעמדה לדין וענישה חמורה של הסוחרים, זה באמת הנושא הראשון בסדר החשיבות.
עינת הורביץ: אבל אם אנחנו רוצים להתמודד עם התופעה הזאת לעומק, ולא שיווצר מצב שנשים חוזרות בפעם השניה והשלישית, צריך לטפל גם בהן ובמצב שהן נמצאות בו.
עינת הורביץ: אי אפשר להתייחס רק לעבירה שמתבצעת בהן כאן.
עינת הורביץ: צריך להסתכל על זה בהקשר יותר רחב.
רחל גרשוני: רציתי למנות מה אנחנו בוחנים כעת במשרד המשפטים ובמסגרת הוועדה הבין-משרדית לעניין תיקוני חקיקה.
רחל גרשוני: קודם כל, אני מסכימה עם כל מלה שאמרה גברת עינת הורביץ, שהא בהא תליא.
רחל גרשוני: אם אנחנו רוצים שהנשים האלה יעידו, ויש להן באמת קשיים רציניים, אז אנחנו צריכים לדאוג לשהייה במשמורת.
רחל גרשוני: ערכנו סקר השוואתי.
רחל גרשוני: מעניין לציין שברוב המדינות הנאורות כביכול, במיוחד בבלגיה, יש מרכזים מוסדרים בהם הנשים האלה שוהות.
רחל גרשוני: אנחנו מנסים לברר עכשיו בדיוק את הפרטים של השהייה, אם זה חופשי או לא חופשי, מה קורה שם.
רחל גרשוני: יש אשרות שהייה.
רחל גרשוני: יש אפילו מה שנקרא אשרת שהייה למשך תקופת הרהורים (period of reflection), ל-45 ימים או ל-3 חודשים במדינות מסויימות, שנותנת לנשים שהות לחשוב האם הן רוצות להתלונן.
רחל גרשוני: יש שם שירותים סוציאליים ושירותים פסיכולוגיים.
רחל גרשוני: גברת עדה פליאל-טרוסמן אמר באחת מישיבות הוועדה שלא צריך שירותי סיוע מאוד עמוקים או משהו כזה, אבל אפילו לטווח קצר, כדי שיעידו, ומשום שמוטלת עלינו חובה כבני אדם.
רחל גרשוני: זה לפי דעתי הדבר הכי חשוב שאנחנו יכולים לעשות.
רחל גרשוני: דבר שני, יש קצת לקונה בחוק.
רחל גרשוני: מכיוון שמדובר בעבירה בינלאומית אז לפעמים יש אנשים שהם אזרחים של מדינות אחרות שנתפסים פה בישראל, או שיש אנשים ישראלים שביצעו את חלק מהעבירה במדינות אחרות.
רחל גרשוני: צריך לעשות הקבלה בין העבירה הזאת לעבירת פנים.
רחל גרשוני: ראוי לשקול תיקון חקיקה בעניין הזה.
רחל גרשוני: יש עוד עניין, שהוא הפרוטוקול בעניין סחר בנשים, שהוא נספח לאמנה וינה על מיגור הפשע הבינלאומי.
רחל גרשוני: במשרד המשפטים אנחנו עכשיו מכנסים ישיבה כדי לבחון אלו תיקוני חקיקה דרושים כדי שישראל תוכל לחתום על הפרוטוקול.
רחל גרשוני: לגבי זירוז הליכי גביית עדוּת: בוודאי שאנחנו מסכימים עם המגמה הזאת.
רחל גרשוני: אני פשוט לא יודעת אם חקיקה היא שתחולל את השינוי.
רחל גרשוני: אני יודעת שבחוק סדר הדין הפלילי כתוב שכל משפט פלילי צריך להתנהל יום אחרי יום.
רחל גרשוני: זה לא קורה.
רחל גרשוני: זו גזירה שאין הציבור יכול לעמוד בה.
רחל גרשוני: אני חושבת שמודעות היא המפתח.
מרינה סולודקין: מודעות של מי?
מרינה סולודקין: הרי שמענו שהשופטים לא מודעים.
מרינה סולודקין: מאוד תמוה שאנחנו צריכים ללמד גם את השופטים וגם את המשרדים.
רחל גרשוני: של השופטים.
רחל גרשוני: אני עוסקת בעבריינות מין ויודעת ששופטים לא מודעים.
רחל גרשוני: צריך לחנך וצריך השתלמויות כדי להגביר את המודעות.
דניאלה במברגר-אנוש: וידוע שהשופטים באמת "מגיעים" להשתלמויות ...
רונית לב-ארי: קודם כל, מה שסיבר את אוזנינו נציג ימ"ר תל-אביב הוא שאין מערך הגנה על עדים במדינת ישראל.
רונית לב-ארי: אני חושבת שגם זה חומר למחשבה ולעשייה.
רונית לב-ארי: אני, בנישה הקטנה שלי של פעילות רבת שנים, חשתי לא אחת חשופה למול דרישות שלום שלפעמים לא בכוונה נשלחו לבעלים המכים מהנשים שטופלו.
רונית לב-ארי: זה רק דבר קטן.
רונית לב-ארי: אני חושבת שזה נושא רציני מאוד, שצריך לתת עליו את הדעת.
רונית לב-ארי: לגבי הנושא שאנחנו דנים בו, אכן ציינו שיש ועדה בין-משרדית.
רונית לב-ארי: בקשה אחת היא שלא יקרה שכל משרד שמיוצג ישכח את תפקידו וידבר רק על החוליה המקשרת.
רונית לב-ארי: לפעמים מרוב שחושבים על החוליות המקשרות שוכחים את התפקידים הספציפיים של כל אחד מהמשרדים.
רונית לב-ארי: פה אני כן רואה שיש עומק והסתכלות פנימה, בטח במשטרה.
רונית לב-ארי: אני מציעה לעשות משהו שנעשה בארצות-הברית: קודם כל השוואה חד-משמעית לנושא של סחר בסמים.
רונית לב-ארי: יש נסיון במשטרת ישראל בתחום הזה.
רונית לב-ארי: יש גם את הרשות למלחמה בסמים, שלמשל מדברת על חילוט של כספים שמוחרמים אצל סוחרי סמים - זה רעיון שאולי כדאי לאמץ אותו לעניין הזה - ושימוש בהם כמשאבים שצריך להשקיע בהגנה על עדים ובטיפול בקורבנות.
רונית לב-ארי: הערה קטנה לגבי הנושא של טיפול בקורבנות: אין ספק שברגע שאשה נכנסה למדינת ישראל ולא מנענו את כניסתה, יש לנו כחברה אחריות על אותה קורבן.
רונית לב-ארי: כמי שקרובה מאוד לנושא הזה עלי לומר, בוודאי שאפשר להגיע לטיפול של 8 שנים אך טיפול כזה יהיה גדול עלינו.
רונית לב-ארי: אני מצטרפת לדעתה של חברת הכנסת סולודקין ושל אנשי המשטרה, שצריך פה למצוא איזה דרך ביניים, שאותן עדוֹת תגרומנה גם לקורבנות אחרות לשתף פעולה.
רונית לב-ארי: אם הן תרגשנה שיש יחס הוגן בטיפול והתייחסות לצרכים שלהן, זה יגרום לעוד עדוֹת לשתף פעולה.
רונית לב-ארי: בעניין הזה בוודאי שצריך למצוא את שביל הביניים ההוגן והאנושי, אבל לא להגזים לשום כיוון.
מרינה סולודקין: אולי גם לשלם פיצויים.
מרינה סולודקין: אני לא יודעת אם זה מקובל.
עדה פליאל-טרוסמן: יש חקיקות בארצות שונות.
עדה פליאל-טרוסמן: למשל בבלגיה יש חקיקה לגבי נשים שמוכנות להעיד.
רונית לב-ארי: חברת הכנסת סולודקין ציינה את ההיבט הגלובלי של התופעה.
רונית לב-ארי: הרי פה זה מין קונצרן כלל-עולמי וזה ממש תעשייה משגשגת.
רונית לב-ארי: אני גאה מצד אחד שנשים נכנסו לתעשייה קצת, זה קידום מעמד האשה גם בתחום הזה ...
רונית לב-ארי: הייתי מציעה לצרף לוועדה נציגוּת של משרד החוץ.
רונית לב-ארי: אמנם למשטרת ישראל יש נציגים אבל פה צריך להטיל אחריות על המדינאים.
רונית לב-ארי: אם בארצות-הברית קלינטון היה זה שהוביל והאחריות הוטלה על גברת אולברייט - זאת אמירה רצינית מאוד של ראש מדינה, שלקח אחריות, לפחות ברמה הדקלרטיבית ועשה את זה מלמעלה.
רונית לב-ארי: אני מקווה שראש הממשלה הנבחר ייקח אחריות על הנושא הזה.
רונית לב-ארי: אני חושבת שמשרד החוץ גם צריך להיות מקושר.
רונית לב-ארי: עו"ד הורביץ דיברה על חלקן של נציגויות ממדינות שונות.
רונית לב-ארי: זה פשוט חומר למחשבה, האם יש מקום לצרף אותם ולערב גם אותם בכל מיני היבטים.
מרינה סולודקין: וגם את השירותים החשאיים.
מרינה סולודקין: כפי שסיפרתי, היו קצינים של האף.
מרינה סולודקין: אי בפגישה בישראל בנושא הסחר בנשים.
רונית לב-ארי: זה קשר משטרתי.
רונית לב-ארי: אבל אני חושבת שזה יכול לתרום לעוד היבט מדיני-פוליטי, מעבר להיבט המשטרתי.
רונית לב-ארי: יש לי בקשה.
רונית לב-ארי: הייתי באו"ם בחודש יוני והדוח של אמנסטי היה הדבר שתיאר את משלחת ישראל באו"ם.
רונית לב-ארי: "Beijing 5" ודוח אמנסטי היו כרטיס הביקור שלנו.
רונית לב-ארי: אני עומדת לנסוע בראש משלחת קטנה בחודש מרץ השנה לנאום מטעם מדינת ישראל נאום קצר במליאה.
רונית לב-ארי: אני שואלת האם יש משהו שאתם חושבים שחשוב להעביר.
רונית לב-ארי: לא יתכן שאנחנו אחרי יוני לא נגיד משהו שנעשה, ובסך הכל נעשה דבר מה במדינת ישראל, מכל ההיבטים.
רונית לב-ארי: אני רוצה פה להודות לסנ"צ דוידוביץ' על העבודה, כי שמך כבר מסתובב ומוערך.
רונית לב-ארי: את הבקורת אנחנו אומרים פה - אני תמיד אומרת: את הדברים הטובים תגיד לחברים ואת הדברים הרעים תגיד לנו.
רונית לב-ארי: פה מותר לדבר את הדברים האמיתיים.
רונית לב-ארי: בחוץ אני מאוד רוצה להגיד את הדברים שאנחנו מנסים לקדם ושכבר נעשו.
עודד ברוק: יצא דוח בנושא הזה רק לאחרונה.
רונית לב-ארי: הדברים יאמרו ויתוקשרו.
רונית לב-ארי: מדובר על נאום של 5-7 דקות לכל היותר.
רונית לב-ארי: אם יש דברים חשובים שיש לכם אינטרס להעביר, שאנחנו נשאיר שם במליאה, אני אשמח לקבל מכם.
מרינה סולודקין: אני יוצאת בקרוב למלטה לכנס של נשים פרלמנטריות מאירופה ומהמזרח התיכון בנושא גלובליזציה.
מרינה סולודקין: זה אחד ההיבטים של גלובליזציה גרועה מאוד.
מרינה סולודקין: בזה אנחנו מסיימים את החלק הראשון.
סיגל רוזן: אני רוצה להתייחס למה שנאמר פה.
סיגל רוזן: דיברו כל הזמן על טיפול בעדוֹת.
סיגל רוזן: מסתמנת דרך עוקפת השקעה כספית בעדוֹת.
סיגל רוזן: אנחנו עדים בזמן האחרון לאופנה חדשה של הגשת כתבי אישום על שב"ח (שהות בלתי חוקית) נגד הנשים האלה וביטול כתב האישום אחרי שהן מסיימות להעיד, ואז הן מגורשות.
סיגל רוזן: הגשת כתב האישום מאפשרת בעצם החזקתן במעצר.
אבי דוידוביץ': זה בדיוק מה שלא רוצים.
אבי דוידוביץ': זה בניגוד לפסיקה.
אבי דוידוביץ': יש הנחיות לא להגיש כתבי אישום בנושא הזה.
נורית זיו: המצב הוא אבסורדי.
נורית זיו: המשטרה הרי לא מעוניינת בזה.
נורית זיו: אבל איך את יכולה להחזיק אדם במעצר?
נורית זיו: כדי שתהיה עילת מעצר, מגישים כתב אישום.
נורית זיו: הרי זה אבסורד.
נורית זיו: זאת יכולה להיות הדרך, אבל אנחנו לא רוצים את זה.
סיגל רוזן: אני מעלה את זה על מנת שלא יווצר כזה מצב, שזה פשוט יכנס לנורמה, שמגישים כתב אישום על שהות בלתי חוקית ואחר-כך מבטלים אותו כשהאשה מעידה.
מרינה סולודקין: נעבור לנושא אחר שעומד על סדר היום של הוועדה.
מרינה סולודקין: רשות הדיבור לסנ"צ נורית זיו.
נורית זיו: כפי שידוע לוועדה, או לחלק ממנה, נערך פרוייקט משותף, בעקבות המסקנות של הוועדה הבין-משרדית בנושא אלימות כנגד נשים במשפחה, של הכנסת עובדים סוציאליים אל תוך תחנות משטרה.
נורית זיו: הפרוייקט הוגדר כפיילוט, כפרוייקט נסיוני למשך שנה בתוך 11 תחנות.
נורית זיו: הוא מתבצע היום בכל 11 התחנות, כאשר הוא היה מודרג מבחינת הזמן.
נורית זיו: חלק מהתחנות התחילו בזמן וחלק, בשל אילוצים כאלה ואחרים, התחילו די מאוחר.
נורית זיו: המסקנה החד-משמעית, שאני חושבת שמשרד העבודה והרווחה שותף לה - וגברת ציפי נחשון-גליק תהיה שותפה איתי - היא שאנחנו רוצים להמשיך את הפרוייקט הזה.
נורית זיו: על כך אין חילוקי דיעות בכלל.
נורית זיו: יש חבלי לידה מבחינה זאת שיש חילוקי דעות כלשהם לגבי איך הדברים צריכים להתבצע.
נורית זיו: יש שוני באופי הביצוע או באיפיון הביצוע, אם בגלל עניין של צרכים מקומיים ואם בגלל מאפיינים אנושיים, של מפקדי משטרה מול עובדים סוציאליים כאלה ואחרים, אף שזו לא איזה התנגדות אישית.
דניאלה במברגר-אנוש: האם הפרוייקט מלווה באיזה מחקר?
נורית זיו: זה לא מלווה במחקר, לצערי.
קריאה: אין לנו תקציב לזה.
נורית זיו: אני העמדתי מישהי שעשתה תואר שני באוניברסיטת בר-אילן ורציתי שתחקור את הנושא.
נורית זיו: היה כשלון חרוץ שלה ואז זה ירד מהפרק.
נורית זיו: חברת הכנסת יעל דיין, אמרתי עד עכשיו שזה מתבצע ב-11 תחנות בכל הארץ, שזה היה מודרג מבחינת הזמן.
נורית זיו: זה לא מתבצע באופן אחיד מבחינת האפקטיביות.
נורית זיו: יש הסכמה על המשך ואנחנו רוצים להמשיך את זה בתחנות האחרות.
נורית זיו: כרגע עשינו סקירה של כל התחנות.
נורית זיו: המשטרה ביקשה מהמת"חים (מפקדי תחנות) ומהאנשים שמתעסקים בזה תגובה, מה דעתם על הנושא וגברת ציפי נחשון-גליק במשרד העבודה והרווחה שאלה את העובדים הסוציאליים.
נורית זיו: אנחנו חושבות להיפגש, ברמה של פיקוד המשטרה ושל מי שמוביל את זה במשרד העבודה והרווחה, עם יועצת ארגונית שאנחנו עבדנו איתה במשך השנה.
נורית זיו: הפגשנו עובדים סוציאליים עם חוקרי אלימות בין בני זוג כדי לקשר ביניהם.
נורית זיו: צריך לעשות איזה חשיבה ממקדת, איך אנחנו רוצים לראות את המשך הפרוייקט הזה, ואחרי איזה אתנחתא להמשיך בתחנות הבאות.
נורית זיו: כלומר, לא הייתי רוצה לראות את 11 התחנות הבאות מייד מתחילות להיכנס לפעולה כי אני חושבת שאנחנו צריכים להסיק את המסקנות, לעשות איזה איחוד במקומות שצריך האחדה ולעשות אפיוני-מקום במקום שצריך אפיוני-מקום.
נורית זיו: יש מקומות שבהם יש התנגדות כלשהי וזה ימזער את ההתנגדות.
נורית זיו: אני מציעה לעשות איזה אתנחתא ולאחר מכן להמשיך לתחנות נוספות.
נורית זיו: זאת אומרת, הכוונה היא להמשיך בזה, אבל אני חושבת שצריך 3-4 חודשים כדי לסדר, להתמקד ולהמשיך הלאה בעניין.
יעל דיין: היו שם שתי בעיות.
יעל דיין: היה עניין המספר הזעום של תחנות שבהן זה עובד, והיה עניין מספר השעות הקטן שעובדים סוציאליים עובדים שם.
יעל דיין: אם היה לך מזל ובאת לתחנה מסויימת בשעה מסויימת, אז העובד הסוציאלי היה לרשותך, אבל בשעות אחרות ובתחנות אחרות - לא.
יעל דיין: אנחנו העלינו את הסוגיה למשרד העבודה והרווחה בעניין התקציב, אבל העלינו את זה גם אליכם.
יעל דיין: המשרד לבטחון פנים אמר שזה לא יפול על תקציב.
יעל דיין: זאת אומרת, שאם יהיה צריך לעשות איזה שילוב תקציבי להרחבה של הפרוייקט אז זה יקלט על-ידי שני המשרדים, בהתאם לתוצאות הבדיקה.
יעל דיין: אני רק מאוד מבקשת, אני הפכתי להיות נגד מודלים.
יעל דיין: הכל הפך להיות מודל.
יעל דיין: יש לנו מודל, אחרי שנה בודקים אותו ולוקח עוד שנה להשיג תקציב להרחבת המודל.
נורית זיו: הבנתי ששר העבודה והרווחה אמר שהוא מתקצב את 11 התחנות הנוספות.
יעל דיין: כשיש תקציב ועדיין אנחנו על מודל ובדיקה שלו - מדוע אי אפשר ליישם את 11 התחנות הנוספות מיידית?
ציפי נחשון-גליק: 11 התחנות ממשיכות לפעול על-פי המודל.
ציפי נחשון-גליק: בכל יתר הרשויות - עוד אין תקציב.
נורית זיו: לא כל 11 התחנות האלה התחילו לפעול על-פי המודל כאשר התקבלה ההחלטה.
נורית זיו: התחנות לא היו מוכנות לקליטה מיידית אז בשל אילוצים כלשהם.
נורית זיו: בחלק מהמקומות זה נכנס רק בחודש יולי 2000 או בספטמבר 2000, כלומר זה מופעל שם רק מספר חודשים.
נורית זיו: באמת נעזוב את המלה "פיילוט".
נורית זיו: זה לא פיילוט, זה לא ניסוי.
נורית זיו: מאחר שאנחנו רוצים להפעיל את זה בעוד 11 תחנות - 22 תחנות זה חלק נכבד מהמערך המשטרתי בכלל.
נורית זיו: לא הייתי מתייחסת לזה כניסוי אלא הייתי רוצה ב-11 התחנות הבאות להיכנס באופן מובנה וחכם יותר.
נורית זיו: בכל זאת הפרוייקט התקיים לראשונה.
נורית זיו: זה חסר, זה קצר, זה חצי משרה, זה באמת למספר שעות זעום.
נורית זיו: אפשר לקצר את הזמן.
נורית זיו: התחנות מבחינתנו יהיו ערוכות כי המשטרה עובדת.
נורית זיו: אם המשטרה תחליט, אז היא תצא לדרך.
יעל דיין: ניתן לזה עוד 3 חודשים לכל היותר ואני מבקשת לקבל דיווח גם על דרך הבחירה.
יעל דיין: דיברנו אז על עניין של התאמה לאוכלוסיות ודיברנו על שפות.
יעל דיין: אמרנו שזה אקוטי, שיהיו דוברי רוסית ודוברי ערבית בין העובדים הסוציאליים שמשרתים את המגזרים האלה.
יעל דיין: הערך המוסף של זה קשור באיזה התייחסות, לא הערכה חיצונית של המצב הסוציאלי של נפגע או מתלונן אלא באמת התייחסות קצת יותר לעומק והרחבת הנכונות לבוא עם תלונה ולראות שהתלונה מטופלת.
יעל דיין: זה חלק מהנסיון שלנו להפוך את המשטרה לגוף ידידותי ולגוף שהוא גם טיפולי.
יעל דיין: זה לא תפקידה המקורי של המשטרה אבל התוספת הזאת היתה אמורה להכניס עוד נדבך לקטע הזה של ידידותיות.
יעל דיין: וכאן עלה גם העניין של שפות.
יעל דיין: אני לא יודעת מה החלוקה עכשיו אבל ללא ספק על 22 תחנות אנחנו חייבים, בהתאם לאוכלוסיה, שיהיו גם דוברי ערבית ודוברי רוסית.
נורית זיו: במשטרה במקומות שיש ריכוזי אוכלוסיה ערבית יש חוקרות ערביות וכבר כולן מגוייסות.
יעל דיין: אני מדברת על העובדים הסוציאליים.
ציפי נחשון-גליק: למה את מדברת על 22 ישובים?
ציפי נחשון-גליק: אנחנו מפעילים את זה רק ב-11 ישובים.
יעל דיין: אני מדברת על התוספת הצפויה של הכפלה.
יעל דיין: היום זה ב-11 ישובים ואנחנו מדברים על הרחבת הפרוייקט.
ציפי נחשון-גליק: אבל לא אושרה לנו ההרחבה במסגרת הוועדה הבין-משרדית.
ציפי נחשון-גליק: אני רוצה להגיד שלא מן הנמנע שכן מדובר בתוכנית ניסוי.
ציפי נחשון-גליק: הרעיון שלנו היה שעובדים סוציאליים, לפחות בחלק מהשעות, יהיו זמינים לנהל שיחה טיפולית עם האשה בזמן שהיא מגישה תלונה בפעם הראשונה.
ציפי נחשון-גליק: הכוונה היא לנהל שיחה בזמן משבר, בזמן אמת.
ציפי נחשון-גליק: את זה אנחנו רצינו לבדוק.
ציפי נחשון-גליק: בגלל שמדובר רק בחצי משרה וב-20 שעות, וחלק מהתלונות מוגשות אחרי שהמשמרת שלו נגמרה, רצינו בכל זאת לבדוק את האפקטיביות של העובד הסוציאלי הספציפי הזה.
ציפי נחשון-גליק: מצאנו הרבה יתרונות נוספים מעבר לשיחות בזמן אמת.
ציפי נחשון-גליק: מצאנו שכאשר הצליחו להגיע לאשה מוכה בזמן אמת בתחנת המשטרה - 90% מהנשים האלה גוייסו לטיפול במרכז לטיפול באלימות, שזה כשלעצמו תוצאה מדהימה.
ציפי נחשון-גליק: בחלק מהמקרים לא היתה שיחה בזמן אמת אבל התחייבו לנהל עם האשה שיחה טיפולית תוך 48 שעות, וגם איפה שהצליחו להגיע לנשים כאלה מרביתן המשיכו את הטיפול במרכז לטיפול באלימות.
ציפי נחשון-גליק: בכמה ישובים שגוייסו לטיפול במסגרת ההתערבות הזאת האפקט היה פשוט מדהים.
ציפי נחשון-גליק: תוך חודש ימים בשני מקומות הקימו קבוצה של 12 גברים.
ציפי נחשון-גליק: בדרך כלל לוקח חודשים לגייס לטיפול ולהקים קבוצה.
ציפי נחשון-גליק: ניסו כל מיני וריאציות, בגלל האילוצים של חצי משרה.
ציפי נחשון-גליק: נוצר מצב למשל שעובד ישב במרכז ולא היו לו קריאות והרגישו שהזמן שלו מתבזבז.
ציפי נחשון-גליק: החליטו למשל בחלק מהישובים - וזה מה שאיפשרה תוכנית הניסוי - שפעמיים בשבוע יישב העובד הסוציאלי פיסית בתחנת משטרה, בין אם יש תלונות ובין אם אין.
ציפי נחשון-גליק: זה הידק מאוד את הקשר בין המשטרה והעובדים הסוציאליים והפך את השוטרים לידידותיים.
ציפי נחשון-גליק: אנחנו רואים בישובים שהתחילו את התוכנית בחודש מרץ שהקשרים עם המשטרה הם פשוט יוצאים מן הכלל.
ציפי נחשון-גליק: מתקשרים אליהם, שולחים את האשה, לפעמים אפילו מלווים אותה פיסית למרכז לטיפול באלימות.
נורית זיו: הייתי בבאר-שבע וראיתי איך הוא מרים טלפון ומייד מביא אותה.
ציפי נחשון-גליק: חשוב שיש עובד סוציאלי מסומן לנושא, שהוא בקשר מתמיד עם החוקרים.
ציפי נחשון-גליק: בל נשכח, חוקרי אלימות זה דבר יפה ומאוד מקצועי, אבל עדיין הרבה מאוד תלונות מוגשות על-ידי נשים לא לידי חוקרי אלימות במשפחה.
ציפי נחשון-גליק: זה כשלעצמו עזר למקצע במידה מסויימת את החוקרים שהם לא חוקרי אלימות.
ציפי נחשון-גליק: אותו עובד סוציאלי, שגילה נוכחות מתמדת בתחנת המשטרה, היה גם נגיש לחוקרים שהם לא חוקרי אלימות.
יעל דיין: על זה נדבר בנפרד.
יעל דיין: הנתונים שקיבלנו הם שאחד מ-5 כמדומני הוכשר לטפל בנושא אלימות.
אורית עירון: זאת בעיה מאוד גדולה.
יעל דיין: על זה נאמר לנו על-ידי המשטרה שלגבי המחזור הנוסף של הכשרה - המשטרה תישא בהוצאות.
נורית זיו: אני חושבת שיש פה איזה אי-הבנה לגבי מה שנאמר לך.
נורית זיו: לצערי ולדעתי המערך לא יגדל.
נורית זיו: יותר מאותם 170 חוקרים שיש, שזה 120 ועוד 50 בגיבוי, לא יתנו.
נורית זיו: ההצעה שאני הגשתי - ואני עדיין לא תוקצבתי - היא לעשות הכשרה.
יעל דיין: כך נאמר כאן, במפגש עם המפכ"ל.
יעל דיין: שאלתי אותו אם יש צורך שנרוץ לוועדת כספים לשם קבלת תקציב והוא אמר לא, שאת הדבר הזה המשטרה תיקח על עצמה.
נורית זיו: אני רוצה לראות את הכסף.
נורית זיו: הכוונה היתה, ואני הגשתי תוכנית, להכשרה של לפחות שני חוקרים או קצינים תורנים בתחנה ובמפורש לא מדובר על אותה הכשרה רצינית שנעשית לחוקרי האלמ"ג.
נורית זיו: מדובר על הכשרה של יום אחד בסך הכל, וגם זה משהו.
נורית זיו: מדובר גם לא על כל החוקרים אלא על חלק מהם.
נורית זיו: בכל אופן לא נוכל לקחת את הכל.
יעל דיין: השאלה היא מה הצורך שלכם כדי לענות על הביקוש?
יעל דיין: אם אנחנו מדברים על 120 50 - האם אתם מדברים על הכפלה של המספר?
יעל דיין: אני לא מדברת על הכשרה של יום אחד אלא על הכשרה רצינית.
נורית זיו: היום המערך באמת מכסה את שעות היום אבל אנחנו רוצים לכסות 24 שעות ביממה.
נורית זיו: אפילו כשעובדים בשתי משמרות זה אותם ה-170.
נורית זיו: אני רוצה להזכיר ש-50 חוקרי גיבוי הם חוקרים שעושים הכל בנוסף לעבירות של אלימות בין בני זוג.
נורית זיו: הם לא עוסקים רק בעבירות מעין אלה.
נורית זיו: יש לי רק 120 אנשים.
נורית זיו: הצורך הוא בהכפלה, כדי לכסות הן את הלילה והן את היום.
יעל דיין: כאשר מדברים על הכשרה מלאה, כפי שעשיתם בעבר.
ציפי נחשון-גליק: אבל לייעד אותם לזה.
ציפי נחשון-גליק: 50% מהזמן הם מטפלים בבעיות אחרות.
נורית זיו: הכפלה של אוכלוסיה ספציפית.
נורית זיו: אם אני סתם אכשיר - - -
יעל דיין: השאלה אם האוכלוסיה הספציפית אכן קיימת בשורות המשטרה או שהיא לא קיימת.
יעל דיין: האם עשיתם כבר את המיון האופטימלי?
יעל דיין: הוצאתם את 120 המובחרים ולהם נתתם את ההכשרה?
יעל דיין: אם נותנים לך תקציב לעוד 120 האם את יכולה לפתוח את השורות ולאתר את הטובים שיתאימו לתפקיד?
נורית זיו: אני יכולה לאתר את הטובים.
נורית זיו: לדעתי המשטרה היום לא ערוכה לתת לי עוד 170 אנשים ללילה, או 120 אנשים שייוחדו לנושא הזה.
רונית לב-ארי: אולי תתארי מה את עושה עכשיו, את התוכנית שגיבשת, עם הרשות, להכשרה נוספת?
ציפי נחשון-גליק: סנ"צ נורית זיו אומרת שההכשרה שלהם לא תספיק אם 80% מהזמן הם עסוקים במשימות אחרות.
יעל דיין: סנ"צ דוידוביץ', אתה הזכרת כאן ביעף את עניין התקנים במשטרה.
יעל דיין: בשעתו דנו בשאלה האם ההיערכות לטיפול בסחר בנשים צריכה להיות ארצית או שכל תחנה, כפי שהיה קודם, תטפל בכך.
יעל דיין: אני לא יודעת מה התוצאה היום.
יעל דיין: מלבד הוועדה.
אבי דוידוביץ': זה לא בכל תחנה, חד-משמעית.
אבי דוידוביץ': הנושא הוטל על היחידות המרכזיות במחוזות, שהן יחידות מיוחדות.
אבי דוידוביץ': התחנות לא בנויות לטפל בנושא של אלימות.
יעל דיין: האם הבעיה הזאת קיימת בכל המחוזות באותה מידה?
אבי דוידוביץ': בחיפה - ראינו בסרט.
אבי דוידוביץ': בתל-אביב - רפ"ק אבירם יושב כאן לידי.
עדה פליאל-טרוסמן: לאיזה מחוז שייכת טבריה?
עדה פליאל-טרוסמן: מישהו בטבריה קיבל עונש מאסר של 15 שנים בשל עבירה של סחר בנשים.
אבי דוידוביץ': למחוז הצפון.
אבי דוידוביץ': בירושלים - גם, ובדרום - גם.
אבי דוידוביץ': אשדוד ואשקלון נכללים במחוז הדרום.
אבי דוידוביץ': יתכן שזה לא קיים במחוז ש"י, אינני יודע.
פיני אבירם: לנו חסרים הרבה מאוד אנשים לטיפול בתופעה.
פיני אבירם: הטיפול בתופעה מחייב לדעתי, כמי שעוסק בשטח, הקמת צוות חקירה מיוחד (צח"מ) שמתמחה בנושא.
פיני אבירם: זה כולל דוברי שפה, שזה קטע קריטי.
פיני אבירם: כאשר דובר עברית מנסה לתקשר עם בחורה כזאת, חבל על הזמן.
פיני אבירם: חוקר שלי ישב 6 שעות עם בחורה כזאת והיא לא הסכימה לדבר מלה.
פיני אבירם: כאשר נכנס דובר רוסית, תוך 3 דקות קיבלתי עדות.
אורית עירון: האם יש לכם גם חוקרות?
פיני אבירם: לנו אין.
פיני אבירם: דוברי רוסית לא נמצאים בשפע במשטרה, ובוודאי לא בחקירות.
פיני אבירם: אני יודע שאנחנו עושים מאמצים רבים מאוד לגייס דוברי רוסית שמתאימים לחקירות, וזה קטע חשוב מאוד.
פיני אבירם: אני נמצא היום ביחידה המובילה אולי בארץ בנושא, עם המשאבים הכי גדולים בין יחידות החקירה, ויש לי 4 דוברי רוסית.
פיני אבירם: אני אומר במפורש, אם היו לי 8 דוברי רוסית אז הייתי מכפיל את התפוקה.
פיני אבירם: התפוקה שלי היא נון-סטופ.
פיני אבירם: בפשיעה הרוסית בשנה שעברה עצרנו כ-111 אנשים שמתעסקים גם בתחום הזה וגם בפשיעה הרוסית.
פיני אבירם: מתוכם 55 נעצרו עד תום ההליכים.
פיני אבירם: אני לא יודע אם כולם מבינים את המונחים - זה הרבה מאוד, זה מעל 50%.
פיני אבירם: נגד 84% מהאנשים שנעצרו על-ידנו הוגשו כתבי אישום, וזה אחוז גבוה מאוד, ומעל 50% קיבלו מעצר עד תום ההליכים, כי זה עבירות של פשיעה חמורה ובית-המשפט כן עוצר בדרך כלל עד תום ההליכים, למרות שאנחנו נאלצים להילחם איתו קשות בנושא הזה.
פיני אבירם: כמובן שאם היו לי עוד 4 דוברי רוסית אז המצב היה משתפר.
פיני אבירם: למחלק המוסר שלנו, שלמעשה עושה לנו את הפעולות האופרטיביות, היה דובר רוסית אחד.
פיני אבירם: היום הוא היגר לקנדה ואין להם אף דובר רוסית, אז אני עובד גם אצלי וגם אצלם.
עדה פליאל-טרוסמן: האם לדעתך יהיה הבדל אם תהיינה נשים חוקרות?
פיני אבירם: לדעתי לא.
פיני אבירם: חוקרים גברים יותר טובים בגישה לנשים האלה.
פיני אבירם: הן רגילות להתעסק עם גברים, אני מצטער להגיד, ובניגוד למה שחושבים פה, הן כולן לא רוצות לתת עדויות.
פיני אבירם: העדויות נגבות מהן בשיטות חקירה שאנחנו רגילים לחקור איתן עבריינים.
פיני אבירם: אין אף אחת שבהתנדבות באה ורוצה לספר איך הביאו אתה ומי אנס אותה ומי העסיק אותה, כי הן כולן חיות בסך הכל בקודים של העולם הפלילי.
פיני אבירם: המכירות שלהן וההעברות שלהן, אנחנו שמסתכלים מהצד רואים את זה מאוד בחומרה.
פיני אבירם: הן לא רואות את זה ככה.