GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל דיין: תודה רבה לכולכם.
יעל דיין: הגברת רונית לב ארי ושל גברת חיותה שנבל ממשרד העבודה והרווחה.
יעל דיין: הן מקבלות את פניה של רעיית הנשיא במקלט החרדי בת-מלך.
יעל דיין: השם הזה הוא ממש אירוניה, כי כבודה של בת מלך פנימה - זה כולל גם מקלט לנשים מוכות.
יעל דיין: בכל זאת, זאת התקדמות, כי פעם לא היו נשים מוכות במגזר החרדי, ולפיכך גם לא היה צריך לטפל.
יעל דיין: אנחנו מתכנסים היום כפי מנהגה של הוועדה, לצערנו הרב, לעתים קרובות מדיי, ולצערנו כמעט תמיד ב"גלים" ולא ב"בודדת", אלא ב"צרורות", בגלל שתי הרציחות של נשים על ידי בני זוגן - אחד גרוש, ואחד בעל.
יעל דיין: גברת אולגה קורול מאשדוד וגברת פרוסקוביה בליקסרוב.
יעל דיין: בגלל סיבות אישיות נמנע ממני להשתתף בלוויות, והבוקר מתפרסמת מודעת אבל בעיתון "הארץ" מטעם הוועדה, שלא ייצא שאנחנו יושבים ודנים ב"בועה" הזאת בגבעת רם בעוד בחוץ מתרחשים דברים כפי שהם מתרחשים.
יעל דיין: אנחנו נפתח בדיווח.
יעל דיין: מרוב זעם אני חושבת שמיותר לעשות שוב ושוב את ההקדמות הרגילות.
יעל דיין: לפחות במקרה של גברת אולגה קורול אנחנו רואים השתלשלות של כל הדברים שלא היו צריכים לקרות.
יעל דיין: או אז, אם היו פעמים שהתכנסנן, בחלק מהמקרים לא הייתה שום דרך לדעת מראש, ובכל זאת גם במקרים האלה כשבדקנו את משרד העבודה והרווחה, את המשטרה, את התלונות, את הרקע, את השכנים ואת ההורים, מישהו ידע.
יעל דיין: ב98- אחוז מהמקרים מישהו שם בחוץ ידע על אלימות קשה, ידע על איומים, ולא הביא למניעת הדבר.
יעל דיין: במקרה של גברת אולגה קורול זיכרונה לברכה, אנחנו רואים כאן מסכת מאוד מעיקה ודורשת הבהרה לפרטי הפרטים.
יעל דיין: גם עברו עלינו בערך יומיים של שמחה כששמענו שהשר החדש נוקט אמצעים מיידיים ומעביר לתפקידים אחרים את אותם חוקרים - ואני אינני בית דין, ואיני מאשימה כאן אף אחד, ואין לי כל הפרטים - אבל לרגע נראה היה שנוקטים מייד אמצעים לטפל בחקירה, שבלשון המעטה הייתה לא תקינה.
יעל דיין: כן ידעו, סגרו תיק, פתחו תיק.
יעל דיין: התירוץ של המשטרה היה שבמשך שבועיים לא הצליחו לאתר את האיש.
יעל דיין: אני רוצה להגיד לכם שאין דבר כזה.
יעל דיין: אנחנו מאתרים וגם מחסלים אנשים בתחומים שהם במדינת ישראל, אנחנו מאתרים אותם, ואנחנו יודעים איך לעקוב אחריהם ואיך למצוא ואיך להגיע אליהם.
יעל דיין: הוא גם לא עף לשום מקום - הוא היה בסביבה.
יעל דיין: להגיד ששבועיים - בהנחה שהיה ניסיון רציני - אם המשטרה איננה יכולה לאתר פושע בפועל - רוצח בכוח - במשך שבועיים, זה מעורר אצלנו לפחות סימן שאלה ענק, וזו הייתה הסיבה שהוסברה לנו שבשלה לא הצליחו לאתר.
יעל דיין: אינני רוצה לתת דוגמאות אישיות כאלה או אחרות, אבל ראינו איך מאתרים מהר מאוד ברחבי העולם מעלימי מס, שותפים לכל מיני פשעים כלכליים, כשמישהו מחליט לעצמו שצריך לעשות את זה.
יעל דיין: בסחר בנשים, באלימות כלפי נשים - בעניינים האלה שכנראה לא די בקדימות על סדר יומנו - קורה דבר כזה שלא הצליחו לאתר.
יעל דיין: אנחנו נשמע דיווח גם מהמשטרה וגם ממשרד העבודה והרווחה לגבי שני המקרים.
יעקב בריי: מערך שלם המטפל בתחום האלימות במשפחה.
יעקב בריי: המערך הזה הוקם בשנים האחרונות, מתוך מגמה לתת טיפול הרבה יותר פרטני, הרבה יותר מקצועי, הרבה יותר בטווחי זמן קצרים, כדי לתת מענה הרבה יותר טוב ומקצועי מההיבטים שנוגעים לתחום הזה, כאשר מצא המפקח הכללי של המשטרה… במערך הזה, את המשאבים והאמצעים כדי לעשות ולפעול בתחום הזה טוב יותר מאשר פעם או עד לפני שנים אחדות.
יעקב בריי: הנתון הוא מאוד גבוה ביחס למספר החוקרים שקיימים בתחנות המשטרה ובהשוואה לכלל העניינים שהם מטפלים בהם.
יעקב בריי: אני אתן כדוגמה את כוח המשטרה באשדוד, שיש שם 3 חוקרים, כשבסך הכל בכל משרד החקירות יש קרוב ל20- חוקרים, כך שאפשר לראות את הפרופורציה, כשכל משרד החקירות עוסק בגניבות, במעשי שוד, ברציחות, בהשגות גבול, בסכסוכים ובעשרות ומאות של מקרים.
יעקב בריי: במשפחה ו- 90 אחוז בתחומים האחרים.
יעקב בריי: תחנת אשדוד טיפלה בשנת העבודה 2000 בלמעלה מ1,000- תיקים בתחום האלימות במשפחה, בעוד כל תחנת המשטרה טיפלה בלמעלה מ10,000- תיקים מתיקים שונים.
יעקב בריי: חוקרים.
יעקב בריי: שהוא תחום חשוב, כפי שתחומים אחרים חשובים מאוד, ועיבינו אותו בלי שום פרופורציה ליכולת העיבוי.
יעקב בריי: 2000 - 1,058 תיקים בתחום אלימות במשפחה, כשהטיפול הוא טיפול מקצועי, ענייני - שיתוף פעולה עם גורמים חוץ משטרתיים – שהמקרים - וחלק מהם קשים מאוד, והיחידה טיפלה בהם בצורה הטובה ביותר.
יעקב בריי: האירוע האחרון שאנחנו מדברים עליו לגבי המנוחה אולגה קורול - המנוחה הגישה תלונה ב- 2.1.2001 בגין תקיפה ואיום.
יעקב בריי: זה היה במהלך סוף-שבוע, יום חמישי אחר הצוהריים.
יעקב בריי: ביום ראשון לאחריו החלה איזה שהיא מסכת טיפולית פנים משטרתית, פנים תחנתית, לעניין הזה - ובאותו יום הגיעה המנוחה, ב5- בחודש, וביקשה לבטל את התלונה.
יעקב בריי: ההנחיות שלנו מאוד ברורות בעניין הזה: שצריך לתהות על קנקנו של הביטול, על קנקנה של הגברת - מדוע היא מבקשת לבטל, מה גרם לה לבטל וכיוצא בכך.
יעקב בריי: לטעמי ולטעם מפקד המחוז לא נעשה די בעניין הזה, על אף שבו-זמנית ובמקביל היו תלונות אחרות בתחום האלימות במשפחה, חמורות הרבה יותר, שטופלו, עם עצורים, עם בתי משפט, עם התרוצצות להארכות מעצר, עם הגשות כתבי אישום - במקביל לתלונה של המנוחה.
יעקב בריי: נוצר איזה שהוא שקט, וכעבור מספר שבועות, ב8.3.2001-, המנוחה מתייצבת ומתלוננת שוב בגין איום ותקיפה מצד החשוד ברצח, חברה לחיים מזה שנה וחצי.
יעקב בריי: שבהם היא התגרשה.
יעקב בריי: יש לה ילדה מנישואים אחרים – תיקון - יש לה ילדה מגבר אחר, והאחרון הוא חברה לחיים בשנה וחצי האחרונות.
יעקב בריי: לא ידעה למסור כתובת; היא לא ידעה לומר היכן הוא 'מסתובב'.
יעקב בריי: צריך לזכור שהחשוד הוא במקורו תושב נתניה - ששם כתובתו האחרונה - והוא נע ונד ומטייל ללא שום כתובת קבועה.
יעקב בריי: נעשה ניסיון, שלטעמי המקצועי הוא ניסיון לא טוב דייו ולא די נחוש כדי לאתר אותו.
יעל דיין: ייעוץ לצלצל אליכם ברגע שהוא נראה בסביבה.
יעקב בריי: שיתוף פעולה של המתלוננת בעניין הזה, אנחנו איננו יכולים לעשות דבר.
יעל דיין: בסיכון?
יעל דיין: יש תלונה - התלונה מתבטלת; יש הנחיה במשטרה - אמורה להיות - עכשיו אנחנו הולכים לחקיקה על זה; אבל יש תלונה במשטרה - מבטלים את התלונה; זה מעורר בכם חשד.
יעל דיין: יש לכם הנחיה שאין זורקים את התיק, אלא בכל זאת נמצאים במעקב.
יעל דיין: בשלב הזה אתם יודעים איפה הוא נמצא.
יעל דיין: זו הייתה תלונה שבוטלה.
יעקב בריי: נחושים בטיפול שלנו, ולכן אנחנו טיפלנו כפי שטיפלנו בעניין; והכשל הנקודתי בתוך התחנה הוא שראש משרד החקירות כתב את הדברים לחוקר, והחוקר - שקיבל דברים חמורים יותר - חשב וטיפל בדברים החמורים יותר.
יעקב בריי: ברורים וחד משמעיים, וזו הסיבה לכך שנקטנו בצעד שנקטנו, קרי הוצאתם של שני הקצינים ו3- החוקרים והעברתם מתפקידם, מ- 2 תפקידים בכירים מאוד.
יעקב בריי: אנחנו מדברים על קצינים טובים מאוד, מקצועיים מאוד, שטיפלו באלפי תיקים במהלך שנות עבודתם ומופיעים בבתי המשפט בזכות עשייתם, שנמצאים עתה מאחורי סורג ובריח.
יעקב בריי: נקטנו אמצעי מאוד דרסטי, מפני שהמסר שאנחנו רוצים להעביר הוא שהמקצועיות היא בראש ובראשונה הקשר הענייני מאחורי העניין הזה של הטיפול הנכון והאינדבידואלי, מבלי להתחשב במה שקורה מסביב ובמספר התיקים או בכמות המשאבים.
יעקב בריי: המתנה.
יעקב בריי: מפקד המרחב נמצא כרגע בחוץ לארץ.
יעקב בריי: כשיחזור אנחנו נשב ביחד, ונראה היכן נשבץ אותם.
יעל דיין: הועברו לתפקיד אחר, אבל הוזכרו תפקידים שאליהם הם הועברו.
יעל דיין: לא אגיד: "קידום", אבל בוודאי אין משתמע כאן מבחינה ציבורית שיש פה איזה שהוא מהלך שאומר שאנו כשלנו במקרה הזה, והאנשים האחראים לכשל הזה מועברים כלפי מטה ולא ב"הקפצה" למעלה.
יעל דיין: האם ההתרשמות שלי מהתקשורת איננה נכונה?
יעקב בריי: העיתונים - מדובר רק בעיתון אחד, כשלמעשה כולם מודעים ויודעים, וכל הכתבים נמצאים בשטח ומכירים ויודעים, ומן הסתם זה לא יכול היה להיות סקופ עיתונאי של עיתונאי אחד.
יעקב בריי: בוודאי כותבים על זה גם האחרים.
יעקב בריי: נשקול לגופו של עניין מי יחליף.
יעקב בריי: אין אנו רוצים לבצע פעולות דרסטיות.
יעקב בריי: שם את תפקידו הקודם, הוחזר לפרק הזמן של השבועיים הקרובים, עד שיחזור מפקד המרחב מחופשתו בחוץ לארץ וימשיך לנהל את היחידה.
יעקב בריי: הוא מכיר את היחידה; הוא מכיר את הנפשות שבה - וקל היה יותר להיכנס חזרה.
יעל דיין: מצאתם?
יעל דיין: מי הזעיק אתכם?
יעקב בריי: כהרגלה יורדת בבוקר מוקדם מאוד, בחמש וחצי בבוקר, מהבית בו היא מתגוררת.
יעקב בריי: דרך אגב, גם היא מחליפה או החליפה כתובות מזמן לזמן בגלל היותה חסרת מגורים.
יעקב בריי: היא ירדה לאיסוף למקום עבודתה.
יעקב בריי: מתפתח דין ודברים על רקע רצונה לעזוב אותו.
יעקב בריי: לטענתו ולגרסתו אין זה ברור לו מה קרה - אבל סכין נמצאה בידו, והיא שננעצה בפלג העליון של גופה.
יעל דיין: ננעצה.
יעל דיין: הסכין 'הלכה לה לטייל'.
יעקב בריי: סוברים.
יעקב בריי: בעברית אחרת את הדברים שהוא אומר.
יעקב בריי: שלו.
יעל דיין: שכנראה זאת סכין?
יעל דיין: מודע.
יעקב בריי: אנחנו בבית המשפט, בסופו של דבר, נאסוף ראיות כדי להראות את הדברים בבית המשפט אחרת, אבל אנחנו מתבססים על ראיות.
יעקב בריי: במסגרת הראיות, נסיבות הרקע וכל מה שנוגע בעניין, אנחנו מבקשים להוכיח בסופו של דבר שהרצח היה מתוכנן ובכוונה תחילה וכל מה שדורש מאתנו המחוקק בעניין הזה להוכיח.
יעקב בריי: אבל זה שזאת גרסתו - זאת גרסתו.
יעקב בריי: כאשר מגיעים החבר'ה שאוספים אותה בבוקר, הם מבחינים בה ומזעיקים את "מגן-דוד אדום".
יעקב בריי: היא מועברת בחיים לבית החולים, ושם לצערנו, בשלב מאוחר יותר, כשעה מאוחר יותר - היא נפטרה.
יהודית שיינין: נשים, שכשאישה אחת במצוקה, חברתה עוזרת לה.
יהודית שיינין: היא שכרה דירה בביתה של חברתה.
יהודית שיינין: במקום שמוכר לה.
יעל דיין: היא לא ידעה על האיומים?
יעל דיין: מישהו דיבר עם האנשים מסביב?
יעל דיין: האם אתם דיברתם עם האנשים מסביב?
זה נקרא: הניסיון לאתר?
יעקב בריי: במקומות אחרים בארץ, בדיקות בבתי מעצר, בדיקות בבתי תמחוי למיניהם.
יעקב בריי: משוטט.
יעקב בריי: לטעמי, הטיפול לא היה נחוש, ולכן אנחנו הגענו למסקנות שאליהן הגענו.
מרינה סולודקין: מפני שאני חושבת שזה פשע לא שהרוצח רצח - גם משטרת אשדוד נתנה עזרה לרוצח להרוג את האישה, מפני שהם לא עשו מאום, וזאת איננה הפעם הראשונה.
מרינה סולודקין: אני רוצה להדגיש שבמשך 5 שנים אני מטפלת בפניות של ציבור של עולים בעניין משטרה ועולים, והיו שנים טובות.
מרינה סולודקין: לפני 4 שנים בתחנת משטרת אשדוד לא קיבלתי כלום.
מרינה סולודקין: אנחנו מנענו את הקונפליקט הדתי בין רוסים לגרוזינים בעיר.
מרינה סולודקין: אחר כך, ב3- השנים האחרונות, אני מקבלת הרבה תלונות.
מרינה סולודקין: "הדג מסריח מהראש", ולי זה נראה שאלו ראש התחנה וסגנו.
מרינה סולודקין: לב, עושים פרובוקציות, אף חוקרים של תחנת משטרת אשדוד.
מרינה סולודקין: הייתה שם פרשה מאוד חמורה עם תלמידים של בית הספר הימי באשדוד, ש"עשו שמיניות באוויר" כדי להפליל את התלמידים שלומדים, ולא רצו להתעסק עם העבריינים בעיר אשדוד.
מרינה סולודקין: הדברים שאנחנו ראינו ושמענו הם ממש שערורייה ציבורית.
מרינה סולודקין: אני אינני מאמינה שאישה מברית המועצות הלכה וחזרה בה מתלונתה.
מרינה סולודקין: אין זה במסורת שלנו לחזור בנו, והיא גם לא הייתה נשואה לאיש - לא היו לה סיבות לחזור בה מדבריה.
מרינה סולודקין: היה ניסיון אחד לחנוק את האישה - לא שמו לב לזה.
מרינה סולודקין: כל ההסברים האלה שלא איתרו את האיש, זה כל כך לא מקצועי.
מרינה סולודקין: יש מנהג בישראל שמאוד אינו מוצא חן בעיניי - שהרשות המבצעת כל הזמן נותנת מחמאות לעצמה, ואתם צריכים לשמוע שמישהו מהמטופלים נותן את המחמאות לכם.
מרינה סולודקין: אתה אומר לנו: 'מסורים ומקצועיים'.
מרינה סולודקין: איפה ראינו שאתם מקצועיים?
מרינה סולודקין: ראינו כשל של כל המערכות.
מרינה סולודקין: אני שמחתי מאוד, וחשבתי שזה נכון שהדיחו את החוקרים שהשתתפו, חשבתי ששר המשטרה סוף-סוף עושה משהו.
מרינה סולודקין: אנחנו צריכים לעקוב ולבדוק אם מדיחים את החוקרים האלה, ומה עושים אתם, מפני שבפעמים קודמות ראיתי לא רק שלא האשימו והענישו - אף נתנו התקדמות.
מרינה סולודקין: המערכת המשטרתית שלנו במשבר גדול, ואנחנו בכנסת צריכים לבקר כל הזמן.
יעקב בריי: לנו שוטרים רציניים, שברקע האקדמי שלהם למדו סוציולוגיה.
יעל דיין: עובד סוציאלי?
יעל דיין: סוציאלי בצמוד לתחנת משטרה?
יעל דיין: קיים בהם, צורפו לתחנות המשטרה לפני כשנה - לצערי הרב לא לכולם, ולא במשרה מלאה - עובדים סוציאליים בצמוד לחקירות, בשל הבעיות מהסוגים האלה.
יעל דיין: בתחומכם, אזיי אולי אינך מעוניין בזה.
יעל דיין: רווחה, אלא זה עובד סוציאלי שמסונף - הוא איננו תחת פקוד; הוא לרשותכם.
יעל דיין: הוא זמין לרשות
יעל דיין: כם מספר שעות ביום או בשבוע, ואליו מפנים את העניינים.
יעל דיין: שזה אינו קיים, וברור שזה צריך להיות קיים בהם, צריך לדאוג שכן יהיה תקן.
יעקב בריי: תחנות המשטרה בדרום עובדים סוציאליים מן הסוג הזה, גם במשרה מלאה ולא בחצי מלאה, מאתמול…
מרינה סולודקין: מתוכם 23 נשים.
מרינה סולודקין: אנחנו לא התייחסנו לרצח הראשון, מפני שאני ואתה יודעים כמה רציחות יש על רקע מחלות נפשיות, שאנחנו איננו מסוגלים למנוע אותן, ואנחנו צריכים לבדוק גם את סיבות הרצח בבית האבות.
רקפת אלעד: זיו ממדור נפגעי עבירות.
רקפת אלעד: הלקחים סיפר לנו כבר מר יעקב בריי.
רקפת אלעד: אנחנו בהחלט סבורים שיש משקל לעובדה שאת ההודאות של המתלונן גבה איש מרכז שירות לאזרח ולא איש "אלימות במשפחה".
יעקב בריי: במשפחה".
יעל דיין: שיציבו 150 שוטרים-חוקרים בעניין הזה של אלימות במשפחה, והייתה הכשרה מאוד רצינית; ואז בדקנו מה התמונה הארצית, ואומרים לנו: חוקר אחד מתוך 5 חוקרים הוא מיומן לעניין הזה.
יעל דיין: חוקר אחד מתוך 5 חוקרים, כאשר התיקים הם 10 אחוזים אצלכם - ויותר במקומות אחרים.
יעל דיין: חוקר אחד מתוך 5 חוקרים, יש כל הסיכוי שהוא לא יהיה זה שיחקור את התלונות על אלימות במשפחה.
יעל דיין: הלכנו צעד קדימה, וכל יום וכל היום משבחים: יש שיפור.
יעל דיין: השיפור הזה אינו עוזר לנו במאומה, אם אנשים שהוכשרו והם מיומנים לזה, אינם האנשים שמקבלים את המקרים האלה.
רקפת גלעד: שחוקרי האלימות במשפחה ביחידות לאלימות במשפחה אינם נמצאים כל היום, וכשהאישה מגישה את תלונתה בשעות הלילה, זה מגיע לאיש המרכז לשירות האזרח, כולל העובדה שבחלק מהתחנות - בשל העומס גם כשהם נמצאים בתחנה - פונים קודם לאיש המרכז לשירות האזרח.
רקפת גלעד: אנחנו בהחלט סבורים שלעובדה הזאת היה משקל, למרות שיש לו איזו שהיא ידיעה באלימות במשפחה, הוא לא היה ביחידת לאלימות במשפחה, ואנחנו סבורים שאם זה היה מגיע אליה, זה היה טיפול יותר מזורז, וזה בהחלט חלק מהפקות הלקחים שאנחנו עושים גם בנדון.
רקפת גלעד: בשלב הזה אנחנו מפיקים את הלקחים מהמקרה יותר לעומק, תוך כוונה גם להנחות את אנשי השטח ולרענן את ההנחיה; וגם בעניין הקשר בין אנשי המרכז לשירות האזרח לבין החקירות של היחידה לאלימות במשפחה, שזה בהחלט חלק מהבעייתיות במקרים הללו.
יעל דיין: שאין הם גרים ביחד, ושהגבר מאיים, וברור שהוא מעוניין בקשר והיא לא – כמה רציחות צריך לראות כדי להבין שכאן יש ההנעה הבסיסית לחבלות חמורות, ובוודאי לרצח?
יעל דיין: הרי יש לנו הרשימה השנתית.
יעל דיין: כמה מהמקרים ברשימה השנתית הם בגלל נטישה של האישה, בגלל שהם על סף פרידה - המשטרה יודעת זאת, הרווחה יודעת זאת, שזה עדיין המאיץ הכי חזק לרצח; ואין זה משנה אם הסכין נקלעה לידיו, או שהוא לקח אותה קודם.
יעל דיין: עצם הסטטוס שלהם, והיא רדופה, ואותו אין ניתן למצוא, והיא רוצה להיפרד ממנו, והילדים שלה אינם ילדיו - כך שאין הדבק של ילדים; כל האורות האדומים היו צריכים להידלק גם אצל איש המרכז לשירות האזרח ולא רק אצל איש המחלקה לאלימות במשפחה.
נעמי רייכמן: מחמאות זה לזה, אבל הצוות הזה עבד מאוד קשה.
נעמי רייכמן: עבדנו בקשר טלפוני יום-יומי אתם, וטיפלנו יחד במקרים מאוד קשים.
נעמי רייכמן: יש לנו נוהל עבודה עם המשטרה.
נעמי רייכמן: מגיעים אלינו פקסים של נשים שמתלוננות ומוכנות לפנות אלינו.
נעמי רייכמן: הגיעו אלינו מחודש אפריל השנה 557 פקסים.
נעמי רייכמן: אנחנו מזמינים טלפונים כאשר כתוב שזה דחוף, או דרך מכתבים כאשר אין כתובה רמת דחיפות מאוד גבוהה.
נעמי רייכמן: הגיעו אלינו 60 נשים מתוך 560 נשים.
נעמי רייכמן: אני רוצה להגיד שאנחנו מתעסקים באוכלוסייה מאוד קשה.
נעמי רייכמן: יש לנו המון נשים בסיכון, שאנחנו - העובדות הסוציאליות והעובדים - מתחננים בפניהן שייצאו למקלטים; גם מחבר העמים.
נעמי רייכמן: הן אומרות: לא.
נעמי רייכמן: אני אינני מוכנה לעזוב את הבית.
נעמי רייכמן: אני אינני מוכנה להוציא את הילדים שלי.
יעל דיין: צריך להיות החירום שבחירום והאין ברירה.
יעל דיין: המקרה הזה ועל הלקחים הכלליים, ומדוע אין לתחנה האמצעים מבחינת כוח אדם וכל מה שצריך כדי לטפל בריבוי המקרים ובאוכלוסייה הקשה במיוחד.
יעל דיין: אין זה צריך להיות לאחר מעשה.
נעמי רייכמן: בעיר אשדוד, של 200,000 תושבים - זה כמו שהוא אמר 3 חוקרים באלימות במשפחה, ואנחנו - בצוות שלנו של יחידת אלימות במשפחה, מדובר ב- 3 משרות.
נעמי רייכמן: זה כל כוח האדם שיכול להתעסק ספציפית בעניין הזה, ויש שם 200,000 תושבים; ואני טוענת שאין די בזה ושהגיע הזמן "להרים" את הנושא הזה.
נעמי רייכמן: מאוד קל לבוא ולהגיד: תעשו ותעשו, ואנחנו עושים מעל ומעבר - ואני חושבת שגם המשטרה; אני כאן אינני נכנסת למקרה הספציפי הזה, אבל אני באה ואומרת: עיר המונה 200,000 תושבים הייתה צריכה לקבל תגבור הרבה יותר גדול לשני המשרדים.
יעל דיין: שיכולה לבקר, אני יכולה לחוקק, אני יכולה לכנס אותנו ולשאול את השאלות.
יעל דיין: השר לביטחון פנים ושר העבודה והרווחה יודעים את זה.
יעל דיין: הם חולשים על זה.
יעל דיין: אצלם האחריות המיניסטריאלית.
יעל דיין: אני יודעת, ואני אומרת שזה נורא.
יעל דיין: זה לא יעזור.
יעל דיין: אני כותבת כל יום וכל היום מכתבים לשרים הנוגעים בדבר בכל הנושא הזה של תקנים של עובדים סוציאליים.
יעל דיין: כל פעם שמתחלף שר עושים את כל העניין מחדש, ולהקים את הוועדה הבין-משרדית כל פעם מחדש וכל שנה לקראת תקציב - כל הסיפור הזה של תקנים ושל תקנים במשטרה ושל הכשרת עוד 150 שוטרים לפחות, וטענו שצריך לגייס חדשים, ואין תקנים; כי מהמאגר הקיים אין מה להכשיר אותם, כי אולי הם אינם מועמדים טובים להכשרה.
יעל דיין: אנחנו מטפלים בזה מההיבט שלנו.
יעל דיין: אבל אני מבקשת, ואני פונה במילים האלה לשרים שלכם: לא יכול להיות ששר שיש לו מיליארדי שקלים תקציב, בוודאי שר העבודה והרווחה, גם אם הוא מתחלף, לא יכול להיות שהוא לא "יהפוך שולחן" על הדברים האלה, שהם יישמעו בחדרי חדרים.
יעל דיין: הוא איננו יודע שיש 3 עובדים סוציאליים במרכז לאלימות המיומנים לעניין הזה על 200,000 איש?
יעל דיין: אין הוא יודע?
יעל דיין: האם המשרד אינו יודע?
יעל דיין: אם הוא איננו יודע זאת, מה כן הוא יודע?
יעל דיין: אותו הדבר ביטחון פנים, כשכל פעם שמשתנה השר, ומשתנה הממשלה, מודיעים: זה בראש סדרי העדיפויות.
יעל דיין: בזמן שאני יושבת כאן, ב3- הממשלות האחרונות וגם בקודמת להן, לפי דעתי היו 60 ועדות שרים לאלימות בקצב של פעם בשלושה שבועות, ואז שר האוצר איננו מתקצב אותן, ומצדי שלא יתקצב אותן - שהתקציב ילך לעוד 2 עובדים או לעוד 5 תקנים, במקום לתקצב ועדות שרים עם כל הדברים שהן דורשות רק כדי לקיים את עצמן, וכל הוועדות האלה 'על הפנים'.
יעל דיין: אף ועדת שרים בעניין אלימות לא הביאה לשום תוצאה.
יעל דיין: כאשר היה האנס הסדרתי, השרה לשעבר יולי תמיר הקימה ועדה לאונס.
יעל דיין: אחר כך היה הפדופיל - הקימו ועדת שרים לפדופילים, לפגיעה בילדים.
יעל דיין: אחר כך היו אונסים קבוצתיים - הקימו ועדת שרים לאלימות מינית בבתי הספר.
יעל דיין: אלה הן הוועדות מהשנה האחרונה שאני זוכרת בעל פה.
יעל דיין: אחר כך הקימו ועדת שרים למסוכנות, לאבחון מסוכנות, שהייתה משותפת למשרד לביטחון פנים ולמשרד המשפטים.
יעל דיין: מכל הדברים האלה, הדבר היחידי שפעל, והוא בתת-תקציב לצערי, ושהוא אושר על ידי כל הממשלות, היה הוועדה הבין-משרדית של מר יגאל בן-שלום.
יעל דיין: הגענו לכרך של מסקנות מעשיות, עם גדולי המומחים ואנשי המקצוע בארץ מכל המשרדים, וחלק קטן מאוד מהן יושם, ומה שלא יושם אנחנו מנסים כל שנה קצת להרחיב - לגבי טיפול בקהילה, לגבי ההצלבות האלה, לגבי הצלבות מידע.
יעל דיין: אפשר הרי לצאת מהדעת מהסיפורים.
יעל דיין: אני מאוד מודה על הכנות, אבל מה זה נקרא להפיק לקחים?
יעל דיין: מחר יהיו לך 6 מקרים?
יעל דיין: מחר יהיו לך מקרים אחרים?
יעל דיין: או אז, מה זה להפיק לקחים?
יעל דיין: זה להגיד: "טעינו.
יעל דיין: כשלנו"?
יעל דיין: האם אנחנו בית דין כאן?
יעל דיין: זה ממש איננו מעניין, לא אותך ולא אותך ולא אותי, איך לבדוק אחורנית מבלי שהפקת הלקחים תהיה קדימה.
יעל דיין: אני אינני יודעת מי הנרצחת הבאה, אם זאת עוד מישהי שאין מאתרים את המאיים עליה, אם זאת עוד מישהי שמסתובבת שם - והיא אחת מאלה ששלחו את ה600- פקסים, והיא איננה אחת מ- 50 הנשים שבאו, וראיתם אותה.
יעל דיין: זה נראה לא סתם חבית של דינמיט, אלא מתכון להתפוצצות יום-יומית, בעיקר משום שיש בעיות באוכלוסייה.
יעל דיין: לא שהאוכלוסייה קשה, אלא הזיקות ביניהן ויחסי הגומלין בתוך האוכלוסיות.
יעל דיין: לא באו במיוחד לאשדוד כל הפושעים והרוצחים, אלא יש יחסי גומלין ויש בעייתיות במבנה האוכלוסייה, בסוג המוצא שלה, בהצלבות שבין האוכלוסיות - וכן הלאה.
יעל דיין: אתם אינכם אחראים כלפיי, מלבד בקשתי ותודתי על הוויכוח, אבל אני אומר שזה אינו עולה מעלה ברמה האמיתית של 'עשינו משהו', זה לא היה די טוב - לא מחר להדיח או להשעות; זה ממש איננו מעניין אותי.
יעל דיין: זה טוב מבחינה ציבורית שהציבור ירגיש נוח.
יעל דיין: הפקת הלקחים האמיתית היא לתגבר מייד את המקומות.
נעמי רייכמן: ללא תלות בגודל העיר.
יעל דיין: לאותה דעה, לאותו אבחון.
נעמי רייכמן: מוציאים למקלט, אנחנו דואגים שגם הבעל לא יבוא אלינו, כי הוא יודע גם לחפש אותנו.
יעל דיין: מופיעה, זה גם כן כשל.
יעל דיין: את מוגנת יותר ממנה, שברגע שהיא מסתובבת, ואין לה צו - והתיק כן נסגר, או לא נסגר.
יעל דיין: איני משווה כאן את מידת הסיכון.
יעל דיין: גם השוטרים הם בסיכון.
שרה כהן: כל הדברים הכואבים שנאמרו כאן כרגע, ו'לחדד' את אותם דברים הקשורים למה שאני קוראת "התייחסות", שהיא למאפיינים של עולים שנמצאים במשבר הגירה ולעולים שמביאים אתם נורמות וקודים תרבותיים אחרים.
שרה כהן: עולים הם אוכלוסייה הנמצאת במצב שהוא קשה יותר גם מבחינת האלימות וגם מבחינת הקורבנות.
שרה כהן: הם רגישים יותר בגלל כל מה שהם עוברים.
שרה כהן: יש איזו שהיא תחושה שהם חשופים יותר.
שרה כהן: במקרה הספציפי הזה בעצם אנחנו רואים עולה, יחסית ותיקה בארץ, אבל עולה - וגם בעצם התוקף כאן היא עולה.
שרה כהן: אני רוצה להגיד שמעבר למה שנעשה בתוך המערכות שנותנות את השירותים בנקודות שונות בתהליך, אני רוצה לשקף את אותן הנקודות שהן הבעייתיות הנוספת בתוך התהליך הזה.
שרה כהן: אתמול למשל אני שוחחתי עם דוקטור רינה פזין, שהיא מפעילה את קו התמיכה הטלפוני בשפה הרוסית במקלט אצל הגברת רות רזניק.
שרה כהן: זה קו שהמשרד לקליטת עלייה תומך בו בהפעלתו, כמו גם בקווים שנמצאים בחיפה ובקווים הארציים.
שרה כהן: אחד מהדברים שציינה דוקטור רינה פזין מתוך איזה שהוא קשר שלה שוטף עם נשים שמתקשרות לשם, זאת התחושה שבתוך המשטרה ברגע שהן מגיעות.
שרה כהן: לא תמיד מבינים את מה שהן רוצות להציג.
שרה כהן: צריך להבין שהעולה עצמה איננה מזהה את המשטרה כמקום שהיא יכולה לבוא ולשטוח את הבעיה.
שרה כהן: מתוך הרקע התרבותי שהיא באה ממנו, המשטרה מזוהה עם מערכת אחרת.
שרה כהן: זאת אומרת, כדי להגיע למשטרה היא עצמה צריכה לעשות כל כך הרבה צעדים, שבכלל ייצרו לה את האפשרות לגשת ולהגיש איזו שהיא תלונה, ואחרי שהיא עשתה את הצעד הזה, בהרבה מן המקרים אין שם אנשים שהם דוברי שפה שבכלל יכולים לתקשר עמןן.
שרה כהן: אני מבקשת לחדד ולומר שבתוך כל אחד מן הצמתים הללו, בין אם זה במשטרה, בין אם זה במרכזים למניעת אלימות במשטרה, בין אם זה בכל מקום שנותן את השירות - ברגע שיש רק עובד סוציאלי או גורם שהוא דובר עברית, כי אז כבר יש כאן איזו שהיא בעיה בקשר בין אותה פונה ובין אותה מערכת.
שרה כהן: זאת אחת הנקודות הנוספות.
שרה כהן: היא נוספת לבעיה של כוח האדם שקיים.
שרה כהן: זה לא רק לתגבר בכוח אדם שהוא דובר עברית, זה - בתוך כל גורם מעין זה שנותן שירות אוניברסלי, חייבים ליצור את האפשרות לתת את השירות לאותה פונה שמגיעה והרבה פעמים אינה דוברת השפה, וגם אם היא נמצאת 10 שנים בארץ, היא עדיין נמצאת באיזו שהיא תחושה…
שרה כהן: קיימות, אנחנו העלינו את הנקודה הזאת ואת הצרכים האלה.
שרה כהן: זה לא רק להכנסה של כוח אדם רגיש תרבות - זה גם לצורך בהכשרה שוטפת גם של צוותים, גם אם הם דוברי עברית, בצרכים הייחודיים של אוכלוסיות שונות.
שרה כהן: זה מופיע בכל מקום כחלק מתוכניות העבודה שמגישים.
שרה כהן: בכל מקום אנחנו אומרים שזה חלק מהתקציבים השוטפים, שברמה כזאת או אחרת יינתנו.
שרה כהן: מכל אותם תקציבים שאנחנו ביקשנו והגשנו בכל אחת מהווריאציות האלה, לא קיבלנו - לפחות לא במשרד הקליטה - לא קיבלנו תוספת תקציבית.
שרה כהן: מה שאנחנו עושים כרגע זה מתוך התקציבים השוטפים של המשרד, או שבונים אותם אחרת.
שרה כהן: זאת אומרת ששמים דגשים יותר על הדברים האלה.
שרה כהן: זה אומר שאם אנחנו כרגע מצליחים, לדוגמה, לתת תקציבים למקלטים בעבור עובדים סוציאליים, זה מתוך אילו שהם תקציבים שוטפים של המשרד.
שרה כהן: לדוגמה, במקלט בתל-אביב, שעות הפעילות של עובדת סוציאלית דוברת רוסית, מאותו הרגע שנכנסה לשם עובדת סוציאלית, פתאום ההיקפים גדלו - ומשתמשים בה כרגע גם במרכז.
שרה כהן: כל זה מתוך תקציבים שוטפים.
שרה כהן: אלה אילוצים של תקציבים שמשהו אחר נפגע ברגע שאת עושה את הדברים האלה.
שרה כהן: אני מחזירה כאן את הכדור חזרה לאותה מערכת שבין היתר את מייצגת אותה.
שרה כהן: אני חושבת שבסך הכל יש כרגע הרבה רצון ונכונות לעבודה משותפת בין המשרדים.
שרה כהן: אני חושבת שיש כאן איזו שהיא פאזה נוספת שעברנו אותה בשנה האחרונה - זה של המון נכונות של אנשים שנמצאים במשרדים שונים, ושחושבים ביחד, ושרוצים לעבוד ביחד, ושמאמינים יחד באילו שהן אמירות מקצועיות נכונות; אבל באיזו שהיא צורה, אחרי שעושים ומגישים בלי סוף תוכניות, אנחנו למשל הגשנו עם משרד העבודה והרווחה כבר לוועדה, גם של מר יגאל בן שלום וגם לוועדה שהקים דוקטור דני ג'ינג'ר, אנחנו הרמנו בקשה אחת שאמרנו בה: הוסיפו לכל אחד מהמרכזים למניעת אלימות במשטרה פונקציה של עובד סוציאלי דובר רוסית, ולו גם לא במשרה מלאה.
שרה כהן: הכניסו לשם מישהו, גם אם תתנו לו שעות של חצי תקן או שעות פעילות, כדי שאותן עולות שנמצאות בטווח הגיאוגרפי של אותו מקום תרגשנה שהן יכולות להגיע לשם ולקבל את ההתייחסות.
שרה כהן: זה לא נעשה בשום מקום.
שרה כהן: או אז אנחנו עושים תמרונים דרך תקציבי קליטה בקהילה של משרד הקליטה, אנחנו נותנים שעות פעילות שהן מכוונות להתמודדות עם אוכלוסייה בעניין מניעת אלימות בקרב עולים.
שרה כהן: זה הכל צעדים שהם צעדים לא משמעותיים בראיה רחבה.
שרה כהן: אין זה די רק להוסיף את התקנים של כוח אדם מקצועי - זה להוסיף כוח אדם עם היכולת להתייחסות רגישת תרבות.
שרה כהן: עשיתי איזה שהוא פילוח של העשור האחרון.
שרה כהן: את הנתונים קיבלתי מהגברת רות רזניק, שבשקדנות אוספת את הדברים בעשור האחרון.
שרה כהן: בשנת 1992, מתוך 19 נשים נרצחות, 9 נשים היו עולות חדשות מחבר העמים.
שרה כהן: בשנת 1993, מתוך 21 נרצחות, 8 נשים היו עולות חדשות מחבר העמים.
שרה כהן: בשנים שלאחר מכן הייתה איזו שהיא ירידה, ובשנת 2001 מ8- נשים, כבר 4 נשים הן עולות חדשות, לעומת שנת 2000 שבה מתוך 23 נרצחות - 4 עולות חדשות.
שרה כהן: נרצחות אתיופיות, אבל זה הכל עניין של מקריות.
שרה כהן: ממה שידוע לנו - בשנת 1999 נרצחה אישה אחת.
יעל דיין: לקבוצות שונות.
שרה כהן: זאת אוכלוסייה חשופה יותר, רגישה יותר.
שרה כהן: זאת אוכלוסייה שמחייבת תשומות מקצועיות נוספות.
שרה כהן: אנחנו כל פעם נבוא ונגיד שאנחנו מכים על חטא.
שרה כהן: אנחנו יודעים איך לעשות דברים.
שרה כהן: העניין צריך לעלות באופן שוטף ולא ב'טפטופים', ויש לחדש אותו ו'לחדד' אותו, ולא - אנחנו נישאר כל הזמן עם אותם תקציבים שיש לנו.
יעל דיין: תקציב, אני יכולה קצת להפעיל איזה שהוא לחץ, אבל חייבים להבחין בין הרשות המבצעת ובין התפקיד שלנו.
יעל דיין: יש דברים שאני יכולה לעשות, בעיקר ה"קטע" של עצם הישיבה והטיפול בעניינים האלה - הוא בלתי פוסק; לא בטפטוף - בצורה הכי אינטנסיבית שיכולה להיות.