GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עליזה לביא: כעת הזמן שלנו קצר.
<ליאת קליין: אגיד ממש בכותרות.
<ליאת קליין: הפתרונות צריכים להיות רחבים על השוק העבודה, אבל גם כמה פתרונות מקומיים לגופי תקשורת.
<ליאת קליין: פה אני אומרת כמה דברים.
<ליאת קליין: אל"ף, עלה כאן נושא נורא חשוב במסגרת הדיון עם חברת הכנסת גלאון, באשר לנושא תא העיתונאיות, שזה דבר שצריך להעלות אותו, גם אם לא עכשיו, על כל המקום של פורום חברתי בתוך הקהילה כאיזה מודל חדש איך עושים את זה.
<ליאת קליין: זה יכול להיות משהו כמו "פורום תקנה", זה יכול להיות תא העיתונאיות, זה יכול להיות גם בתוך קיבוצים וישובים.
<ליאת קליין: זה נושא שראוי לדיון אחר.
<ליאת קליין: נכון, קריאת הכיוון שצריכה לצאת מכאן היום היא לחייב את כל גופי התקשורת לפעול לכינון קוד אתי שיסדיר את כל נושא ההטרדה המינית בתוך מקומות העבודה והמסך.
<ליאת קליין: הכוונה להסדיר את כל ההכשרות, היידוע, מנגנוני הטיפול, להבטיח סביבת עבודה בטוחה לגברים ולנשים לאור כל המורכבות של המבנה הארגוני המיוחד של התעשייה, תוך התבוננות אמיתית מה בעצם מארג יחסי הכוחות ואיך להבטיח את זה.
<ליאת קליין: אנחנו מציעות כאן איזו אמנה, איזו קריאת כיוון שעליה יחתמו כל גופי התקשורת, לחייב פעילות כזאת שתבטיח לנו סביבת עבודה בטוחה.
עליזה לביא: בבקשה, חבר הכנסת דוד צור.
דוד צור: ראשית, איכשהו אני מוצא את עצמי פה מתגונן ומייצג את המשטרה.
דוד צור: כנראה לעולם לא אוכל להתרחק.
דוד צור: אבל אני לא בכובע של נציג המשטרה כאן, אם כי בפירוש אני יכול להביא מניסיוני ולהגיד את הדברים שאמרתי.
דוד צור: כאבא לילדה שעכשיו מתגייסת אני מאוד מוטרד מן התופעה הזאת.
דוד צור: היא לא תופעה בהכרח מגדרית.
דוד צור: נכון שבדרך כלל, ב-99% מן המקרים היא באה לכיוון אחד, מהצד הזה לצד של הנשים, אז במובן הזה היא כן מגדרית.
דוד צור: אבל בהתייחסות אני פה כי הנושא מטריד.
דוד צור: הוא נושא שמטריד אותי גם כמפקד בכיר מאוד בתוך המערכת וראיתי איך בסופו של דבר הדברים האלה לא מחלחלים עד אחרון האנשים.
דוד צור: החוק שנחקק בעניין הזה הוא חוק טוב מאוד, הוא חוק מצוין, שאני אומר לכם, יצר הרתעה בארגונים.
דוד צור: ארגונים מסודרים – אנחנו כאן בדיון על התקשורת- - -
עליזה לביא: למה לא "מודעות"?
עליזה לביא: למה אתה משתמש אומר "יצר הרתעה" ולא "יצר מודעות"?
דוד צור: אני מדבר חופשי.
דוד צור: אחרי זה תתקפו אותי על מה שאתם רוצים.
דוד צור: אני אומר לכם מה זה יצר.
דוד צור: זה יצר קודם כול הרתעה.
דוד צור: החוק הזה טוב, כי בתוך הארגון הוא יצר מערכת שאפשר לגשת אליה ולהתלונן.
דוד צור: אז ברמת המודעות הדבר הזה בסופו של דבר, בעיקר בכל הקשור ליחסי מרות וגם לתופעות שעד אז הוגדרו בעצימת עין, בסופו של דבר רמת המודעות הלכה וגברה והתופעות הללו הלכו ופחתו.
דוד צור: להגיד לכם שהן נעלמו בתוך הארגונים האלה – חד-משמעית לא.
דוד צור: אני לא מסכים, אגב, לא עם חברת הכנסת רוזין, שכרגע לא מקשיבה לי- --
מיכל רוזין: אני מקשיבה לכל מילה שלך ברוב קשב.
מיכל רוזין: יש לי חלוקת קשב, אני אמא ל-3 ילדים.
דוד צור: גם אני, ואני מתחבר לצד הנשי שלי בעניין חלוקת הקשב שלי.
דוד צור: אני עדיין אומר לך, אני לא מסכים עם ההחרגה של שוק התקשורת בנושא הזה.
מיכל רוזין: לא עשיתי החרגה.
מיכל רוזין: עשיתי הדגשה.
<מרים שלר: מדובר בציפייה להתאמות.
<ענת סרגוסטי: מקובל עלינו שכל המקומות יהיו נקיים מהטרדה מינית.
דוד צור: אני יכול להשלים שני משפטים בלי שיעצרו אותי?
דוד צור: הקשבתי בקשב רב.
זהבה גלאון: יש מאפיינים ייחודיים.
דוד צור: גם כאשר יש מאפיינים ייחודיים לכל ארגון, הארגון בסוף חייב לשים אדם, על-פי חוק, שאליו יופנו הבקשות האלה.
דוד צור: אני מתנגד לכל גוף כמו "תקנה", "אמנה" או איך שתקראו לו.
דוד צור: לא נכון לייצר גוף שלישי או רביעי.
דוד צור: יש כאן שלושה ערוצים שאפשר לנצל וצריך לטפל, לתקן, להגביר מודעות, לשפר את המערכות הקיימות, וגם את המודעות במשטרה כמי שמקבלת תלונות.
דוד צור: זה בדיוק כמו אלימות במשפחה, שבמשך שנים היו טענות שהמשטרה לא יודעת לטפל בעניין הזה והיו שולחים אנשים לשלום בית.
דוד צור: היום המערכת הזאת יודעת לטפל דיסקרטית.
דוד צור: יש הדלפות, פעמים רבות הקורבן הופך להיות קורבן פעם שנייה, אני מודע לכל החסרונות הללו, אבל אם זה נגמר בתוך מקום העבודה – מצוין, ואם זה עניין משמעתי, כפי שהיה במקרה של נתן אשל – גם טוב מאוד, והמשטרה חייבת לחקור במקום שבו מתבצעות עבירות פליליות.
עליזה לביא: אני רוצה לתת את רשות הדיבור ליאיר טרצ'יצקי, יושב-ראש ארגון העיתונאים, בבקשה.
<יאיר טרצ'יצקי: שלום רב.
<יאיר טרצ'יצקי: דבר ראשון, חשוב לי להגיד משהו שהוא מבחינתנו מובן מאליו, אבל חשוב שייאמר:
<יאיר טרצ'יצקי: כל הכבוד לתא העיתונאיות על כך שהן העלו את הנושא הזה על סדר היום.
<יאיר טרצ'יצקי: שמעתי בתוך מערכות התקשורת כל מיני צקצוקים או דיבורים על האופן שבו זה עלה.
<יאיר טרצ'יצקי: אני חושב שכרגע הדבר הכי חשוב זה לעסוק במהות ולא באופן, שזה משהו שגם יהיה ראוי לעסוק בו.
<יאיר טרצ'יצקי: כפי שאמרו גם קודם, הבעיה היא לא רק בהטרדה אלא באופן כללי, במעמד העיתונאיות בתוך המערכות, וגם זה משהו שצריך לטפל בו.
<יאיר טרצ'יצקי: וכמובן, אנחנו לא מתייחסים כאן למקרים אישיים.
<יאיר טרצ'יצקי: הבעיה היא שזה לא המקרים הספציפיים, אלא האווירה שצריך לשנות.
<יאיר טרצ'יצקי: ארגון העיתונאים הוקם למעשה רק לפני שנה וחצי אז לדאבוני, ואני אומר את זה בסוג של מבוכה, לא טיפלנו מספיק בעניין הזה, לצד הרבה דברים אחרים.
<יאיר טרצ'יצקי: אבל כן אנחנו חשים שיש לנו אחריות על העניין הזה כמי שמתעסקים גם בעניינים של חופש עיתונאות וגם בתנאי העסקה.
<יאיר טרצ'יצקי: מבחינתנו הטרדות מיניות, ובכלל פגיעה במעמדה של עיתונאית ופגיעה באווירה במקום העבודה שלה, היא פגיעה לכל דבר, שאנחנו צריכים לקחת עליה אחריות וצריכים לוודא שלא תקרה.
<יאיר טרצ'יצקי: כפי שאנו דואגים שלא יהיו לחצים על עיתונאים ושלא יפגעו בפנסיה שלהם או בימי החופשה, כך צריך שהעיתונאיות יוכלו להגיע לעבודה ולעשות את עבודתן כפי שצריך, בלי להרגיש מאוימות מבחינה מינית, לחוצות וכולי.
<יאיר טרצ'יצקי: כמה דברים לגבי העניינים הפרקטיים, כי אני חושב שצריך גם להוביל שינוי, כמה דברים שאנחנו עשינו ומתכוונים לעשות, והצעה שאולי אתם תוכלו לקדם.
<יאיר טרצ'יצקי: דבר ראשון, הנחינו את הוועדים כבר בשבוע שעבר, יש לנו ועדים ב-15 כלי תקשורת, אחד מהם גם ב"חדשות 10", הנחינו את הוועדים לפנות להנהלות ולוודא שאכן החוק מיושם ושיש לא רק מישהי שממונה אלא גם ידוע לכולם מי הממונה.
<יאיר טרצ'יצקי: הנחינו אותם שמעתה ואילך – עדכנו אותם דרך היועצות המשפטיות של "נעמת" באיזו דרך הם צריכים לפעול ומה הסמכויות שיש להם.
<יאיר טרצ'יצקי: בהקשר הזה, זה גם דבר שצריך להילחם עליו, כמו כל דבר אחר, זה גם תפקיד של הוועד מעבר לתפקיד של הארגון.
<יאיר טרצ'יצקי: החלטנו, ואנחנו מנסים כבר כמה שבועות, עוד לפני שהפרשה הזאת כביכול עלתה חזק לסדר היום, למצוא מישהי שתהיה אחראית ענפית לתחום הזה מטעם ארגון העיתונאים.
<יאיר טרצ'יצקי: בין היתר, וזה אמור לעזור, ברגע שאותה אחראית תוכל להיות מעורבת במה שקרה ב"חדשות 2" אז כשזה יקרה ב"חדשות 10" יהיה מי שיעשה את ה-linkage.
<יאיר טרצ'יצקי: אני לא חושב שזה צריך להיות עוד גורם בדרך, אלא צריך להיות מישהו שיכול לפקח, שיכול להיות ערני, שיכול לוודא שמערכות החדשות ממלאות את תפקידן על-פי חוק וללחוץ עליהן, כי לפעמים לממונה עצמו אין אפשרות ללחוץ.
<יאיר טרצ'יצקי: מחר אנחנו עורכים כנס בנושא כחלק מהתחלה של פעילות הסברה.
<יאיר טרצ'יצקי: בין היתר גם מביאים איזו קבוצת תיאטרון שאמורה להמחיז את זה מהצד, להמחיש לאנשים איך זה נראה.
<יאיר טרצ'יצקי: אגב, רוב הנוכחים כאן הם נשים, ובאמת תא העיתונאיות הציף את זה, אבל חשוב להדגיש, זה עניין שצריך להטריד גם את העיתונאים הגברים.
<יאיר טרצ'יצקי: ועכשיו הערה קטנה לגבי עניין החוק.
<יאיר טרצ'יצקי: ברור שלפעמים הממונה היא מישהי שממונה מטעם ההנהלה, וככזאת לפעמים היא נמצאת באיזה ניגוד עניינים, קל וחומר אם מדובר ביועצת המשפטית של אותו כלי תקשורת.
<יאיר טרצ'יצקי: יכול להיות שהיא יכולה למלא את התפקיד, אבל יש לי איזו הצעה שיכולה אולי להכניס שיפור בעניין הזה.
<יאיר טרצ'יצקי: אני מציע להכניס סעיף בתקנות שקובע שהממונה צריך להיות ממונה בהסכמה עם נציגות העובדים במקום העבודה.
<יאיר טרצ'יצקי: באופן כזה אפשר יהיה לוודא שבאמת הנציגה היא מישהי שמתאימה לתפקיד, מישהי שהמחויבות שלה היא לא רק להנהלה אלא גם לעובדים.
<רינת קדם: כדאי להוסיף סעיף של הכשרה.
<רינת קדם: חובה שכל ממונה תעבור הכשרה.
עליזה לביא: רשות הדיבור לחברת הכנסת יפעת קריב.
יפעת קריב: אני רוצה לברך אותך, עליזה לביא, יושבת-ראש הוועדה, על קיום הדיון הזה ביעילות, אני רוצה לברך את תא העיתונאיות, ואני רוצה לברך גם את הדס שטייף.
יפעת קריב: חשוב לי להגיד לה כל הכבוד על המהלך שהיא עשתה.
יפעת קריב: אני רוצה לברך גם מתלוננות נוספות או נשים נוספות שרצו להזכיר את זה ועדיין פחדו להתלונן.
יפעת קריב: אני יכולה להגיד לכם על עוד מספר נשים שעדיין לא מוכנות להגיד שהן הוטרדו.
יפעת קריב: חלקן פנו אליי בפייסבוק או בדרכים אחרות וסיפרו, חלקן אפילו חברות שלי.
יפעת קריב: אהיה ממוקדת מאוד.
יפעת קריב: החוק מפורט, ברור, נכון, ובכל זאת זו מגפת מדינה בתקשורת ובהרבה מאוד מקומות עבודה אחרים, כמעט בעצם בכל מקום.
יפעת קריב: זאת מגפה, זה לא נעלם.
יפעת קריב: יש מספיק גורמים שמטפלים ועם זאת עדיין נשים מפחדות להתלונן ועדיין מוטרדות בכל יום, בכל מקום.
יפעת קריב: מה שאותי מעניין זה הענישה.
יפעת קריב: אני בעד ענישה כבדה, ענישה חריפה, ענישה שנגמרת במאסר.
יפעת קריב: אם לא נשנה את החוק, שידבר על ענישה כבדה ולא רק פיטורים ממקום העבודה או מעבר או לסגור דברים בתוך הארגון, דברים לעולם לא ישתנו.
<מרים שלר: ואז גם המחיר שהאישה תשלם יהיה עוד יותר גבוה.
יפעת קריב: זאת העמדה שלי, אני בעד ענישה כבדה.
יפעת קריב: מי שפוגע מינית באישה לדעתי צריך לשלם מחיר, מחיר כבד.
יפעת קריב: ביום ראשון הבא בוועדת השרים לענייני חקיקה הולך לעלות תיקון חוק הטרדה מינית.
יפעת קריב: זה גם קשור בסופו של דבר לתקשורת – הצעת החוק עוסקת בהפצת סרטים באינטרנט שלא בידיעת הצד השני.
יפעת קריב: הדין יהיה עד 5 שנות מאסר, הקורבן תהיה נפגעת תקיפה מינית, העבריין יהפוך להיות עבריין מין ולא רק מישהו שפגע בפרטיות.
יפעת קריב: ביום ראשון הבא בוועדת השרים לענייני חקיקה נצטרך את הלובי של כולכם כדי שזה יעבור.
יפעת קריב: זאת ההזדמנות שלנו לחוקק חקיקה ראשונה.
יפעת קריב: כולן כאן חתומות על זה.
עליזה לביא: תודה, חברת הכנסת קריב.
פנינה תמנו: התחושה, שלי לפחות, לגבי הממונות במקומות העבודה, שאנחנו מצפים מנשים מסוימות לעשות את הבלתי אפשרי.
פנינה תמנו: מצד אחד, בא המעסיק, שהאינטרס הכלכלי שלו והתדמיתי שלו ברור לכולנו שהוא הראשון במעלה, ואז אנחנו מצפות שהוא ייקח מישהי, ימנה אותה ושהיא תהיה אמונה על כך שנשים יבואו אליה.
פנינה תמנו: אני רוצה לומר לכם, אם אני הייתי נכנסת לנעליים של עובדות לא הייתי ניגשת לאותה אישה, כי ברור לי שיש עובדות שעלולות לחשוש שמדובר באישה שהיא שופר של ההנהלה, שזה עלול לדלוף.
פנינה תמנו: אני לא רוצה לפגוע במי מן הממונות שעושות את עבודתן נאמנה.
פנינה תמנו: ברור לי שיש כאלה שעושות את זה, והן הגיעו לתפקיד הזה ממקום של שליחות.
פנינה תמנו: אבל אי אפשר לקחת חוק עם ותק של כמעט 15 שנים, כשאנחנו רואים את התוצאות העגומות, כשאנחנו רואים שבשנת 2012 למעלה מ-15,000 נשים היתה להן תזוזה במקומות העבודה, 4,000 נשים פוטרו, 11,000 התפטרו, ותחשבו שכל מתפטרת כזאת לא קיבלה פיצויי פיטורים, אלא אם כן היא היתה צריכה לערוך עוד מאבק נוסף.
פנינה תמנו: אני חושבת שצריך להידרש לנושא הזה.
פנינה תמנו: יכול להיות שהרגולטור, אנחנו, חברות הכנסת, כמחוקקים צריכים להידרש לנושא הזה.
פנינה תמנו: אחרי הכול החוק במובן מסוים מניח את האחריות על המעסיק שינקוט באמצעים סבירים.
פנינה תמנו: מה עם לחשוב על כך שצריך ממונות אזוריות חיצוניות, כרשת ביטחון, שאם יש נשים שחוששות לפנות לממונות בתוך מקום העבודה שלהן הן יוכלו לעשות את זה?
פנינה תמנו: צריך לחשוב אחרת, ואולי אפילו להכניס בחוק הזה, אני לא יודעת באיזו וריאציה כי זה מורכב, אבל גם לחשוב שאם נשים מתפטרות בעקבות הטרדות מיניות, כי הן אומרות: "עד כאן!
פנינה תמנו: אף אחד לא מטפל בזה, אני לא מוכנה לספוג אלימות מינית" כן לתת להן את כל הפיצויים וכן לתת להן את הזכויות שמגיעות להן על-פי דין.
עליזה לביא: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לוורד סוויד, מנהלת הרשות לקידום מעמד האישה.
זהבה גלאון: צריך בכל זאת להגיד – אנחנו יושבות כאן ומבקרות, בצדק לדידי – שאי אפשר לשפוך את התינוק עם המים, שחלה התקדמות מדהימה, מרחיקת-לכת במאבק בהטרדות מיניות.
זהבה גלאון: החוק חוגג עשור, במירכאות.
זהבה גלאון: החוק הזה עשה מהפכה תודעתית.
פנינה תמנו: ובכל זאת הנתונים הם תעודת עניות למדינת ישראל.
זהבה גלאון: האמיני לי שאני יודעת את הנתונים.
מיכל רוזין: איפה היינו לפני 15 שנים ואיפה היום.
זהבה גלאון: נעשה כאן מהפך תודעתי, נעשתה כאן חקיקה.
מיכל רוזין: נתנו שם לתופעה.
זהבה גלאון: נעשה כאן שינוי.
עליזה לביא: אנחנו חייבות לסיים בעוד 5 דקות ויש נשים שעוד לא דיברו.
זהבה גלאון: רק להכניס דברים לפרופורציה.
<ורד סוויד: אני רוצה לברך את תא העיתונאיות על המאבק ועל החשיפה.
<ורד סוויד: בוודאי יש לחשיבות לזה בנושא התקשורת מאחר והתקשורת היא סוג של מראה חברתית ומובילת דעת קהל.
<ורד סוויד: אנחנו ברשות לקידום מעמד האישה הוצאנו ערכת הדרכה, סרט די-וי-די שיש בו 4 סיטואציות שונות שמדגימות את נושא ההטרדה המינית ואנחנו מפיצים את זה בכל מקומות העבודה.
<ורד סוויד: אנחנו פונים לכל מקומות העבודה, מבקשים לקבל את השם של הממונה למניעת הטרדה מינית, שולחים לה וממליצים לה להקרין את זה בפני העובדים והעובדות ולקיים דיון.
<ורד סוויד: אני רוצה להצטרף לדעה שהועלתה כאן, שהחוק מבורך וחשוב.
<ורד סוויד: הבנתי שבתחילת הדרך הכוונה היתה באמת לממונות במשרה מלאה, שלארגון יהיה ברור מה תפקידן ותהיה להן היכולת להתפנות ולעסוק אך ורק בנושא החשוב הזה.
<ורד סוויד: אני חושב שיש בעייתיות כשזה תפקיד נוסף, במסר שזה משדר כלפי הארגון.
<ורד סוויד: לגבי התלונה במשטרה, החוק בכוונה נתן מספר דרכי פעולה.
<ורד סוויד: יש קושי רב לכל אישה או גבר כקורבן להיחשף ולהגיש תלונה במשטרה בתחום של פגיעה מינית.
<ורד סוויד: החשש שלעתים זה דולף לתקשורת, גם אם אין את השם אחר-כך השם מתגלגל באינטרנט ונעשית דה-לגיטימציה לקורבנות.
<ורד סוויד: לכן חייבים לשמור על האופציה הנוספת, אבל גם ללכת לכיוון שהועלה כאן היום.
<ורד סוויד: במקרים של התנהגות בלתי הולמת חייבים ליידע את המעסיק הבא כי אנחנו יודעים שההתנהגות הזאת היא התנהגות סדרתית וכאשר יש מתלוננת זה תמיד קצה קרחון ויש מאחוריה עשרות רבות של קורבנות.
יפעת קריב: מי חייב ליידע עת המעסיק הבא?
<ורד סוויד: הארגון שפיטר חייב להודיע לארגון הבא אם היתה תקיפה מינית או הטרדה מינית.
עליזה לביא: תסיים את הדיון עו"ד רנין דראושה מנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה, בבקשה.
עליזה לביא: תנסי לסכם מה קיים, מה עלה כאן, ואיך אפשר לשנות את המצב עוד במסגרת החוק הקיים ומה צריך לשנות.
<רנין דראושה: שמי רנין דראושה, אני עורכת-דין בנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה.
<רנין דראושה: השם של הנציבות הוזכר כמה פעמים בדיון אז אשמח גם להציג את עבודת הנציבות בנושא הטרדה מינית.
<רנין דראושה: נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה היא גוף שמוסמך, בין היתר, לטפל בחוק למניעת הטרדה מינית, בפן האזרחי של החוק, ובנוסף גם בנושא של אפליה מחמת הטרדה מינית במקומות העבודה.
<רנין דראושה: במסגרת זאת הנציבות מעבירה הרצאות, בין אם לעובדות, לעובדים, למעסיקים וגם לממונות על מניעת הטרדה מינית במקומות העבודה.
<רנין דראושה: בנוסף, הנציבות מקבלת פניות מעובדות, וגם מעובדים, אשר עוברים הטרדה במקומות העבודה.
<רנין דראושה: בנוסף לכך, הנציגות גם תפרסם בימים הקרובים מסמך הנחיות מפורט לגבי חובות מעסיקים בכל הקשור למניעת הטרדה מינית וגם לטיפול בתלונות של הטרדה מינית במקומות העבודה.
<רנין דראושה: חשוב לי להדגיש גם שהנציבות רואה חשיבות רבה ומיוחדת לכל הקשור לאכיפת החובות של מעסיקים, שעל המעסיקים בעצם לקיים במקום העבודה, בראש ובראשונה לספק אווירה וסביבת עבודה נקייה מובטחת ומוגנת מהטרדה מינית, בנוסף לכל החובות הנוספות שמוטלות עליו, כגון פרסום תקנון, מינוי ממונה לטפל בתלונות וגם פרסום נוהל דרכי טיפול בתלונות שיהיה ידוע גם לעובדים במקום העבודה.
<רנין דראושה: רק משפט נוסף לגבי מספר הפניות שאנחנו מקבלות.
<רנין דראושה: מאז הקמת הנציבות, נכון להיום לצערי מספר הפניות שאנחנו מקבלים קטן יחסית.
<רנין דראושה: רק 2.4% מסך כל הפניות שאנחנו מקבלים הן בגין הטרדה מינית.
<רנין דראושה: נכון, יש גם חוסר מודעות בנושא הזה, וגם קשיים של נשים לבוא ולספר על הטרדה מינית.
<רנין דראושה: אני רוצה להדגיש שבמקום העבודה זה עוד יותר קשה בגלל שמדובר במקור פרנסה, זה מקום העבודה של האישה והיא רוצה לשמור עליו, רוצה להתפרנס.
עליזה לביא: אנחנו נוכל להמשיך אחר-כך.
עליזה לביא: אני חייבת לסכם את הדיון.
<רינת קדם: לעניין מה אפשר לעשות.
עליזה לביא: אנחנו נסכם ונמשיך.
עליזה לביא: אני מבקשת לסכם את הישיבה המיוחדת שהתכנסנו אליה.
עליזה לביא: הוועדה לקידום מעמד האישה מברכת את תא העיתונאיות על הפעילות שלכן ועל חשיפת הנושא, מגבה אתכן ומוחה על ההכפשות שהופנו כלפיכן.
עליזה לביא: הוועדה פונה למועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו ולרשות השידור, לבחון שוב ושוב את הנהלים לגבי דיווח, ברשות השנייה – מהזכיינים, ברשות השידור – מהגופים השונים, ולדווח לוועדה גם על ההחלטות וגם על מה שקורה אצלכם בנושא הזה.
עליזה לביא: הוועדה תפנה לגופי התקשורת ותדגיש את החובה למנות ממונה שתהיה בעלת סמכות בעולם התקשורת, ותדרוש להעביר אותה הכשרה מתאימה ומותאמת.
עליזה לביא: הוועדה תקיים ישיבה בנושא התיקונים המוצעים בחוק שנמצא כאן בפניכם, וגם בנושא הממונות בעניין הטרדה מינית והדרכים לחזק את יכולתן למלא את תפקידן.
עליזה לביא: דבר אחרון ששכחתי לציין הוא הצעת החוק של חברת הכנסת זהבה גלאון שתופץ עכשיו לכל חברות הכנסת, לשדולת חברות הכנסת, הצעת חוק שמטרתה להוות מנגנון פיקוח נוסף כנגד מטרידים סדרתיים, אשר תמנע מהם את האפשרות לעבור למקום עבודה חדש בכל פעם שמוגשת כנגדם תלונה אודות הטרדה מינית ושבעקבותיה הם מפוטרים.
עליזה לביא: אנחנו נחזור ונדון.
עליזה לביא: תודה רבה לכולם, לחברי הכנסת, תודה רבה לכל הגופים, תודה לתא העיתונאיות.
עליזה לביא: בוקר טוב, אני שמחה לפתוח את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה בבוקר זה בנושא של חוק ההסדרים והצעת התקציב לשנים 2013-2014, אבל מבחינה מגדרית.
עליזה לביא: מה זאת אומרת מבחינה מגדרית?
עליזה לביא: אנחנו מדברים על ללמוד נושא, ללמוד טקסט, לקרוא שיר, לקרוא תמונת מצב, אנחנו ממליצים לקחת משקפיים ולהרכיב אותם, משקפיים מגדריים, כדי ללמוד, להתבונן על טקסט, על תקציב, על סיפור, מהמקום של נשים, על כל מה שמשתמע מלהיות אישה בחברה נתונה, בתרבות קיימת.
עליזה לביא: וגם התקציב, תקציב המדינה הוא תכנית העבודה המרכזית של הממשלה, היא לא תורה למשה מסיני, היא נעשית על ידי אנשים שחיים בנורמות ובתפיסות מסוימות, להבנתם איך דברים אמורים להיות, באיזה שהיא חלוקה הם אמורים להיות חלוקים, וכשאנחנו לוקחים את אותם משקפיים מגדריים דמיוניים אנחנו יכולים ללמוד את התקציב בזווית נוספת ולגלות אזורים שאם לא היינו חובשים את המשקפיים המגדריים לא היינו מזהים, לא היינו רואים, לא היינו מגלים רגישות לגבי המשמעות, לגבי ההשלכות של הדברים.
עליזה לביא: זה לא נכון רק לגבי תקציב, כמו שאמרתי, זה נכון בכלל.
עליזה לביא: בלימודי מגדר דבר ראשון אנחנו לומדים לגלות את הרגישות, לזהות, להבין את ההקשרים, את התרבות הסובבת, את מרחב התנאים של הפרטים בחברה, של נשים ושל גברים.
עליזה לביא: זאת אומרת שבעצם התקציב הוא לא נייטרלי והוא משפיע על כולם לא באופן שווה.
עליזה לביא: ניקח לדוגמה את הדיונים הקודמים שהיו פה לגבי שכר שווה לגברים ולנשים.
עליזה לביא: ברורה וברורות לנו ההשלכות של תקציב, כלומר אם השכר מלכתחילה לא שווה, אם יום לימודים לא ארוך, אם הוצאות שקשורות בכל מה שקשור לגידול ילדים הן לא הוצאות מוכרות, רק חלק מהנקודות שדנו בהן בוועדות הקודמות, אז ברור שכשדנים בסוגיות הללו בתקציב מדינה, יש לכך השלכות, יש לכך משמעויות.
עליזה לביא: היום אנחנו רוצים ללמוד, אנחנו רוצים ללמוד את התקציב המדינה אבל מההיבט המגדרי.
עליזה לביא: אני כבר אומרת שאני לא חושבת שאנחנו נסכם בישיבה הזאת, ואני מדגישה את זה בפתח הישיבה, כי גם אם לא נרד לעומק ולרזולוציות שאנחנו מבקשים לרדת בישיבה הנוכחית אנחנו נכנס בהקדם ישיבה נוספת כדי באמת להבין את הדברים ואת המשמעויות שלהם.
עליזה לביא: הנושא הזה של תקציב המדינה בהיבט מגדרי הוא נושא שלא מעסיק רק אותנו בחדר הזה, בטח בכנסת ישראל ובמדינת ישראל.
עליזה לביא: הנושא הזה עלה על סדר יום במדינות רבות ובכ-60 מדינות יש הבנה מגדרית ויש משרדי אוצר בעולם שיש בהם מחלקה מגדרית.
עליזה לביא: כלומר מלכתחילה יש הבניה של התקציב עם הרגישויות המגדריות שבכל מדינה ומדינה, בכל תרבות ותרבות ובכל מערך ומערך.
עליזה לביא: במדינת ישראל לא קיים.
עליזה לביא: אם אתם שואלים אותי מה הייתי רוצה ממש בתחילת הישיבה, לפני שאני שומעת את הדברים, זה שאנחנו היום בעצם פותחות מסע לקראת תקציב 2015.
עליזה לביא: המסע שלנו צריך להניב יחידה או משרד, או ממונָה, או ממונֶה רגיש במשרד האוצר לנושא שלנו.
עליזה לביא: לאחד את הפעולה מהשטח, מהוועדה כאן, כמובן לתוך משרד האוצר, יש לנו הרבה ממי ללמוד, יש הרבה ניסיון שמסתובב בעולם.
עליזה לביא: כל מי שקרא והכין את עצמו לקראת הישיבה הזאת ובכלל, כל מי שבקי בנושא, יודע שקיימים ניירות וקיים החומר וקיימת הידיעה ובטח ובטח יש ממי ללמוד ואיך ללמוד.
עליזה לביא: אני גם רוצה לגלות לכם ששר האוצר שלנו, ואני מניחה שסגן שר האוצר, אני רוצה לשוב ולהודות לך על ההשתתפות שלך בישיבה שלנו כאן היום, שר האוצר קשוב לסוגיות המגדריות והנושא לא זר לו והוא בהחלט כתב לי במוצאי שבת באי-מייל, 'עליזה, הנושא מאוד מאוד מעניין אותי ואני רוצה ללמוד, לשמוע', ואני מניחה שגם סגן שר האוצר, חבר הכנסת מיקי לוי, ירחיב בעניין הזה.
עליזה לביא: עד כאן.
עליזה לביא: אני אקצר, כי אנחנו בסד זמנים מאוד מאוד לחוץ.
עליזה לביא: מיקי, אתה רוצה להקשיב קודם, באת ללמוד, נכון?
עליזה לביא: תרצה אולי רק לברך או לומר כמה מילים.
מיקי לוי: אני רק רוצה להגיד בוקר טוב ותודה רבה.
מיקי לוי: ובהקשר למה שאמרת, הלוואי שהייתי יכול להתחיל הכול מאפס, אין קיזוזים, אין מע"מ, אין מס הכנסה, אין כלום, אלא מאי?
מיקי לוי: אנחנו לא חיים במדינה מן הסוג הזה, יש לחצים אחרים, הן לחצים תקציביים שקשורים בביטחון, ברווחה, בחינוך, ברפואה, והלוואי והמצבים האלה לא היו קיימים והיינו יכולים לתת לכולם הכול ולא לפגוע בשום דבר.
מיקי לוי: לצערי אנחנו לא חיים במדינה כזו.
מיקי לוי: אני מאוד מקווה שביום בהיר אחד השלום יגיע והלחצים הסביבתיים יירדו ואז, אני מניח, נוכל להפריש הרבה יותר למטרות אחרות.
מיקי לוי: אבל באתי לשמוע, באתי להקשיב, אולי על חלק מן הדברים תהיינה לי תשובות ומה שלא תהיינה תשובות אני אקח איתי לאוצר, אבדוק ואשיבך דבר.
עליזה לביא: אתה יודע, חבר הכנסת לוי, יש לנו מנהג בוועדה, כל ישיבה אנחנו פותחות בדמות נשית לאורך ההיסטוריה, מדברות עליה כמה דקות, חלק מהקריאה שלנו, גם להביט אחורה וללמוד מהעבר, להזכיר נשים משמעותיות שתרמו רבות ופעמים רבות אנחנו לא זוכרות וזוכרים אותם, והיום אנחנו נשמע את ולריה.
עליזה לביא: את מי בחרת.
<ולריה סייגלשיפר: אנחנו בחרנו להתחיל עם אישה שחיה, היא קיימת ופועלת, אבל בגלל שהנושא שאנחנו דנים בו היום, של ראייה מגדרית על התקציב, הוא יחסית חדש, מי שעוסקות בו הן גם נשים שחיות ואנחנו בחרנו להזכיר את פרופ' דיאן אלסון, שהיא סוציולוגית וכלכלנית פמיניסטית בעלת שם עולמי.
<ולריה סייגלשיפר: היא עובדת באוניברסיטת אסקס והיא אחת הכלכלניות הראשונות שהתחילה להסתכל על סוגיות מקרו כלכליות, על מדיניות ציבורית ועל תקציבית מפרספקטיבה מגדרית.
<ולריה סייגלשיפר: מעבר למחקרים הרבים שפרופ' אלסון פרסמה בתחום הזה היא גם שימשה כיועצת בסוכנויות האו"ם שעוסקות בשוויון בין המינים בסוגיות של פיתוח.
<ולריה סייגלשיפר: בנוסף לכך פרופ' אלסון הייתה ממקימות ה- women's budget group באנגליה, שזה ארגון של נשות אקדמיה, ארגונים של החברה האזרחית וועדי עובדים שפועלים ביחד כדי להתניע חשיבה מגדרית ומדיניות כלכלית.
<ולריה סייגלשיפר: ה- women's budget group בעצם היווה בשבילנו מודל כשהקמנו את פורום נשים לתקציב הוגן, שהיא יוזמה של מרכז אדווה, שמאגדת כיום יותר מ-30 ארגונים של החברה האזרחית, ארגונים פמיניסטיים, נשות אקדמיה ונשים פרטיות, ואנחנו פועלות ביחד כדי לקדם מדיניות כלכלית הוגנת על ידי ניתוח מגדרי של התקציב.
<ולריה סייגלשיפר: מה הוא ניתוח מגדרי של התקציב, מה שנשמע עכשיו?
<ולריה סייגלשיפר: בעצם בשתי מילים הרעיון הזה אומר שתקציב המדינה אינו נייטרלי, כמו שהתחלת בפתיחת הוועדה, אלא שהוא משפיע באופן שונה על גברים ונשים בגלל התפקידים השונים שגברים ונשים ממלאים בחברה ובמסגרת המשפחה.
<ולריה סייגלשיפר: ניתוח מגדרי של התקציב אינו תקציב מיוחד לנשים, אלא הסתכלות על כל ההכנסות וכל ההוצאות של המדינה ולגבי זה לשאול האם החלוקה הזאת הולמת את הצרכים שלעיתים הם שונים של גברים ונשים.
<ולריה סייגלשיפר: אז אנחנו לא בודקים אם התקציב מתחלק בצורה שווה במובן הזה של חצי-חצי, אלא אנחנו מסתכלים על האם בחלוקה התקציבית, בהכנסות, בכל ההכנסות, בכל ההוצאות, יש התאמה בין צרכים למשאבים ציבוריים.
<ולריה סייגלשיפר: כדי לסגור את העניין הזה רציתי להביא ציטוט של פרופ' אלסון, שהוא מאיר עיניים ופותח את כל הסוגיה של תקציב מגדרי.
<ולריה סייגלשיפר: אני מצטטת מתורגם מפרופ' אלסון: העובדה שבתקציב המדינה אין מזכירים לא נשים ולא גברים אינה עדות לניטרליות המגדרית או לחוסר הטיה מגדרית, אלא לחוסר מודעות לדרך שבה מתחלקים המשאבים בין גברים לנשים.
<ולריה סייגלשיפר: ניטרליות מגדרית לכאורה הינה בעצם עיוורון מגדרי, הדרך שבה תקציב המדינה מוצג בדרך כלל מתעלם מהתפקידים החברתיים השונים של גברים ונשים, תפקידים חברתיים אלה מובנים בצורה כזאת שהם מותירים נשים בעמדות לא שוויוניות ביחס לגברים, עם פחות כוח כלכלי, חברתי ופוליטי, ועל מנת לחשוף את חוסר הניטרליות המגדרית של התקציב פותחה הגישה של ראייה מגדרית של התקציב, או ניתוח מגדרי של התקציב.
עליזה לביא: טוב, למדנו, החכמנו, תודה רבה רבה רבה.
עליזה לביא: ועכשיו אנחנו נתחיל במובן הזה של ללמוד את הנתונים ולהכיר אותם לפני ולפנים ואני מתכבדת להזמין את יעל חסון, חוקרת, שתציג בפנינו את העמדה של מרכז אדווה, ופה באמת המקום לברך אתכם על הפעילות הרבה לאורך השנים ועל התובנות וההבנות שאתן מעתירות, אני אומרת את זה גם בכובעי כחוקרת, שלא מעט פעמים כשנזקקנו לנתונים, המקום הראשון שהולכים אליו זה האתר שלכם, על כל הדוחות וכל המידע שהרבה מהפעמים, לצערי, נמצא רק אצלכם.
עליזה לביא: אז זו הזדמנות לומר לכם תודה, לברך אתכם על פועלכם החשוב ולבוא באמת ללמוד מכם.
עליזה לביא: הכותרת שאתם בחרתם זה 'ומה על האישה העובדת'.
עליזה לביא: יעל, בבקשה.
<יעל חסון: קודם כל אני רוצה להודות לחברת הכנסת עליזה לביא על המקום שהיא נותנת לנו להציג ובעצם להכניס למודעות את הנושא הזה של ניתוח מגדרי של תקציבים וההשלכות המגדריות של התקציב.
<יעל חסון: אני אדבר יחסית בקצרה, אני לא אגיד כל מה שיש לנו להגיד על התקציב הנוכחי, כי אין לזה זמן, אז התמקדנו בכמה דברים שלדעתנו הם המשמעותיים ביותר.
<יעל חסון: אני רוצה להתחיל דווקא מסוגיה שקדמה לתקציב הזה, מסוגיית הפחתת המיסים הישירים, משנת 2003, רפורמה במיסים ישירים, מס הכנסה ומס חברות.
<יעל חסון: זה משהו שהוא נורא נורא קריטי להזכיר אותו, כדי להבין בעצם את ההשלכות של מערכת המס, או של הפחתות מס, על נשים ועל גברים, ואכן משנת 2003 אנחנו יודעים שהייתה הפחתה מדורגת שבסופו של דבר גרעה מהמדינה בסביבות 50 מיליארד שקלים, וכשאנחנו מסתכלים על זה במבט מגדרי אנחנו רואים שהמרוויחים הגדולים היו שכירים בעשירון העליון, ואם אנחנו נסתכל על נשים וגברים בעשירונים אנחנו נלמד ש-76% מהעשירון העליון הם גברים.
<יעל חסון: יותר מזה, אנחנו נלמד שמהפחתות המס האלה נשים כמעט ולא נהנו כי 70% מהנשים לא מגיעות לסף המס, כי נשים עובדות יותר בשכר נמוך ומשרות חלקיות, הן גם נהנות מנקודות זיכוי, אבל גם זה נושא קצת טריקי כי הן לא ממצות את נקודות הזיכוי בגלל השכר הנמוך.