GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אודי רמר: ככל שנעשה את המהלך הזה מוקדם, כשיש עוד זמן להיערך אליו ולא ברגע האחרון כשנהיה בגירעונות מאוד עמוקים או שנהיה באיזה שהוא משבר בשוק העבודה, כך יהיה לנו את האופציה לבוא ולתת את הכלים המשלימים ואולי אפילו להפנות חלק מהחיסכון שנוצר מהמהלך הזה, לתמוך בכלים המשלימים האלה, ובנוסף גם שוק העבודה ידע לקלוט אנשים שיגדילו את ההשתתפות, לעומת מצב כמו שנעשה ב- 2003, שנעשה מהלך חד בתקופת משבר וגם, גם במהלך של 2003, המהלך לא התחיל ב- 2003, הוא התחיל הרבה לפני, אבל הוא לא נעשה בזמן הוא נעשה ברגע האחרון ואז באמת היה קיצוצים מאוד חדים בזכויות של קרנות הפנסיה.
<אודי רמר: זה לא נכון שנעשו קיצוצים של 30% בכל רמות הגיל.
<אודי רמר: הקיצוץ נעשה באופן הדרגתי.
<אודי רמר: אנשים שפרשו בגילאים, בשנת 2004, הקיצוץ חל עליהם פחות לעומת אנשים שיפרשו בעתיד.
<אודי רמר: צריך לדייק, זה לא משפיע על תוצאות המחקר שקרנית הציגה פה.
<צופיה איש שלום: זה משפיע מאוד, כי הן מודעות שהן יקבלו פחות.
<אודי רמר: אבל אני אומר, זה לא משפיע על המדגם, זה לא משפיע על המדגם שהוצג כאן.
עליזה לביא: משפט לסיכום.
<עדי גולדינר: אני משדולת הנשים.
<עדי גולדינר: אני אשמח להעיר הערה, היו לי כמה דברים.
עליזה לביא: הערה אחת, אנחנו סוגרים דיון.
<עדי גולדינר: נראה לי שכולם כאן מסכימים על הנקודה שיש איזה שהוא גירעון, צריך למצוא לזה את הפיתרון והמחלוקת העיקרית היא לגבי אם הכלים יובילו להעלאת גיל הפרישה או ההפך, לנקיטת הכלים ליצירת שוויון בשוק העבודה.
<עדי גולדינר: אני רציתי להתייחס רק לנקודה של העבודה אחרי גיל הפרישה, לגבי אותן נשים שיש להן מקום עבודה וגם הן מוטרדות מהמימון של בעצם החיסכון לפנסיה והעלאת החיסכון לפנסיה ולפני כמה חודשים ניתן פסק-דין בעניין בר אילן לגבי החובה של מעסיק לשקול את המשך העסקת עובד או עובדת לאחר גיל הפרישה הפורמאלי ואנחנו רואות בשדולת הנשים, אנחנו מקבלות הרבה פניות מנשים שמעוניינות להמשיך לעבוד.
<עדי גולדינר: המעסיקים כרגע לא מחויבים לכך, הם מחויבים לשקול בנפש חפצה ובתום לב ואני חושבת שזאת יכולה להיות נקודה טובה להתחיל את השינוי הנורמה, מאשר בעצם מלפנות לאותן נשים שלא עובדות, כי גם זה בהמשך למה שאמרה חברת הכנסת מרב מיכאלי, יסייע להם בחיסכון לפנסיה.
עליזה לביא: אז שוב, תודה רבה והוועדה לקידום מעמד האישה תקיים ישיבות נוספות בנושא גיל הפרישה לנשים, כדי ללמוד על כל אותן מורכבויות, לשמוע את מגוון הדעות בעד ונגד העלאתו, דיון נפרד יהיה גם כמובן על עולם העבודה וגם על הכלים המשלימים.
עליזה לביא: תודה רבה לכולם, תודה על ניירות העמדה שהועברו לוועדה בזמן, הם ישמשו אותנו גם בהכנה לקראת הדיונים הבאים, שוב תודה רבה, בהצלחה לכם.
עליזה לביא: צהריים טובים, אני שמחה לפתוח את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה בנושא של מעקב אחר יישום החוק לעידוד של שילוב וקידום של נשים בעבודה ושל התאמת מקומות עבודה לנשים 2008.
עליזה לביא: קודם כל אני רוצה לבוא ולומר תודה לשר נפתלי בנט.
עליזה לביא: אתמול היה פה לילה לבן, ארוך מאוד, עד קרוב ל-5:00 בבוקר, סיימנו עם חוק הדיינים, עבר בקריאה שנייה ושלישית, חוק של 15 שנים, גם ארגונים חברתיים רבים מעורבים בו ובאמת סיימנו את התהליך הזה, בתקווה לעתיד טוב יותר לכולם.
עליזה לביא: זה נתן המון המון שעות של עבודה במליאה לכל אחד ואחת ופניתי לשר, הפניתי את תשומת לבו לנושא.
עליזה לביא: לזכותו ייאמר שהוא באמת לקח את העניין וכבר הבוקר קיבלנו תגובה ולוח זמנים.
עליזה לביא: אז קודם כל תודה וברכות ואנחנו נדבר על זה, מיד אחרי שנשמע כמנהגנו על דמות של אישה מההיסטוריה, והיום אִינה, את פותחת את הישיבה, אז בבקשה.
<אינה דוד-סולטנוביץ: תודה.
<אינה דוד-סולטנוביץ: אני מבינה שהישיבה היום מדברת על שילוב וקידום של נשים בעבודה, ובני תיכף יציג את העבודה שהוא עשה בעניין הזה, ורציתי לדבר על אישה שנפטרה השבוע, בשם יעל עוזאי, שהייתה מזכירת הממשלה הראשונה והיחידה עד כה.
<אינה דוד-סולטנוביץ: השם לי לא היה נשמע מוכר, לעומת מזכירי ממשלה אחרים שכן, כמו אליקים רובינשטיין, דן מרידור ומכובדים נוספים.
<אינה דוד-סולטנוביץ: בהקשר של התעסוקה אפשר לראות שהתפקיד של מזכיר ממשלה, למרות שהוא לכאורה תפקיד פקידותי וטכני זה תפקיד שנחשב מאוד יוקרתי והרבה פעמים משמש איזה שהיא נקודת קפיצה לתפקידים הבאים ואפשר לראות שלעומת מצבים שבהם אנחנו רגילים לראות נשים מזכירות, אז מזכיר הממשלה, כשהוא תפקיד יוקרתי ובכיר, הוא הופך ללשון זכר.
<אינה דוד-סולטנוביץ: אז יעל עוזאי, ראיתי לנכון, פרצה לכאורה את תקרת הזכוכית, שימשה בתפקיד הזה בשנים 1962-1968.
<אינה דוד-סולטנוביץ: היא נולדה ברוסיה, עלתה עם המשפחה שלה לישראל, עבדה כמזכירה במשטרת היישובים העבריים, עבדה במחלקה המדינית של הסוכנות היהודית, אחרי זה הייתה עוזרת למזכיר הממשלה זאב שרף, אחר כך שימשה מזכירת ממשלה בפועל ואחרי זה מונתה לתפקיד.
<אינה דוד-סולטנוביץ: אחרי הפרישה שלה משירות המדינה היא הייתה פעילה באיגוד נשים אקדמיות ובפעולות התנדבות שונות למען קשישים ומוגבלים, היא הייתה מראשוני מפלגת שינוי וחברת מועצת התנועה, כיהנה גם כנציגת ציבור בבית הדין לעבודה.
<אינה דוד-סולטנוביץ: אפשר לראות שהיא פנתה דווקא לפן ההתנדבותי, לעומת, שוב, מזכירים אחרים שמינפו את הקריירה.
<אינה דוד-סולטנוביץ: לא שיש לי איזה שהיא ביקורת על מי מהם, אבל זה פשוט מעניין לראות את חיי הקריירה של אישה דרך האישה הזאת.
<אינה דוד-סולטנוביץ: היא הייתה מאוד מוערכת בתפקיד והוגדרה כשומרת הסוד.
<אינה דוד-סולטנוביץ: איזה שהוא פן שאפשר ללמוד על הייחודיות בבחירת אישה לתפקיד הזה אפשר לראות מפרסומים שהיו בשנים האלה.
<אינה דוד-סולטנוביץ: היא כמובן עוררה הרבה הד.
<אינה דוד-סולטנוביץ: אז כמו שגם היום אנחנו שומעים, אם מונתה מנכ"לית למשרד האוצר אנחנו רואים את זה בכל העיתונים, אז גם אז זה היה ככה, הכותרת הייתה: 'המזכירה בפועל הייתה למזכירה', ברוח התקופה כינו אותה בעיתון דבר 'הפקידה הבכירה ביותר בין בנות המין החלש המשרתות במנגנון המנהלי של המדינה'.
עליזה לביא: טוב, למדנו, החכמנו.
<אינה דוד-סולטנוביץ: אולי יהיו לנו עוד נשים בתפקיד הזה בעתיד.
עליזה לביא: התקדמנו במשהו.
עליזה לביא: כמה פעמים פתחתי את הישיבה מאז שהתמניתי ואמרתי שיש שני נושאים שלא מספיק התקדמנו בהם, אחד זה הנושא של נשים בעולם העבודה, למרות שינויים, למרות השכלה שהולכת וגדלה, אנחנו לא רואים את השינויים שקורים בעולם העבודה.
עליזה לביא: הנושא השני זה הנושא של אלימות.
עליזה לביא: והנה באמת יש לנו נושא של חוק שבא לעודד ולשלב קידום של נשים בעבודה ושל התאמת מקומות עבודה לנשים, חוק של חברת הכנסת לשעבר עמירה דותן ב-2008, חוק שעבר בקריאה שנייה ושלישית באפריל 2008, צעד קטן מאוד מתבקש, מסמן דרך של שילוב נשים בתוך עולם עבודה, שבנוי על פי התפיסות של המרחב הגברי, כי גברים היו קודם, כמו בהרבה מקומות אחרים, לא מותאם מספיק למבנה של משפחה, של הורות, של ילדים והתאמה לנשים בעולם העבודה וגם לא מקודם מספיק.
עליזה לביא: אין ספק שהחוק הזה אמור להיות סנונית ראשונה מסמנת דרך, גם בציבור כולו, אבל בקרב מעסיקים בפרט וחוק שמחייב את המשרד הממשלתי שאחראי על שוק העבודה לעסוק בנושא, לעקוב אחריו, לראות את היישום, לראות אם יש כשלים, התאמות וכו'.
עליזה לביא: הבעיה היא, כמו בהרבה מקרים דומים, שהחוק החשוב הזה שבא לשנות מודעות לא מתקדם ולא נאכף בשל עיכוב בהתקנת התקנות.
עליזה לביא: יש לנו סקרים ביד ונתונים לגבי שוויון מגדרי בין גברים לבין נשים במשרות בכירות שלא חלו שינויים, ופערים נוספים, גם הקדשנו ישיבה שלמה לנושא הזה של פערים בין גברים לנשים בעולם העבודה, ובמבנה שלו ובהוויה שלו ועוד ועוד.
עליזה לביא: הרצון הטוב קיים, החוק נחקק, המשרד שמופקד, ותיכף נשמע בהרחבה, כסף יש, תקציב יש, אז מה קורה בדרך ובאמת אני לא רוצה להקדים את המאוחר, כי קיבלנו התייחסות ואני הודיתי עליה בראשית הוועדה, אבל בואו נשמע את הדברים כהווייתם, כדיוקם, ונראה איפה אנחנו עומדים מכאן והלאה.
עליזה לביא: אז בבקשה, אני אשמח לשמוע אותך, בני פפרמן, מנהל מינהל התכנון, מחקר וכלכלה והמטה לשילוב במשרד הכלכלה.
<בני פפרמן: תודה, גברתי.
<בני פפרמן: לפני שאני ממש אסקור בקצרה איפה אנחנו עומדים בכל אחד מהנושאים ולבסוף אני גם אנסה בפעם השלישית לקבוע תכנית לאבני דרך, שקצת תחייב את לוחות הזמנים, אני רוצה בכל זאת להעיר כמה הערות, ממש כלליות וממש בתמצית.
<בני פפרמן: זה חוק, שכפי שאמרת הוא חוק תודעתי, הוא חוק שנועד להגביר את התודעה של הציבור, של אוכלוסיית הנשים העובדות, של גברים, לגרום לארגונים לעשות משהו מעבר למה שהם עושים.
<בני פפרמן: אני חושב שפעם ראשונה במדינת ישראל נותנים מענק כספי, והוא איננו מבוטל, בגין אותם עסקים שיזכו, כי מדובר בסופו של דבר באיזה שהיא תחרות שאנחנו נדבר מיד על הכללים שלה.
<בני פפרמן: אז במובן הזה אני חושב שהתקדמנו צעד אחד משמעותי, אנחנו רוצים להביא את זה לתודעה, אבל אנחנו רוצים גם לשלב סכום כספי נאות למי שלוקח על עצמו גם איזה שהם סיכונים להיכנס.
<בני פפרמן: צריך להבין, שינויים ארגוניים זה לפעמים גם סיכונים ואנחנו רוצים לעודד את הדברים האלה.
<בני פפרמן: אני חייב גם בהזדמנות הזאת לומר שאנחנו נכנסנו בעצם למשבצת שהיא הייתה די פעילה, אפילו פעילות ענפה של ארגונים, אפילו עסקים פרטיים, בנושא הזה.
<בני פפרמן: זה לא משהו שאנחנו המצאנו.
<בני פפרמן: אמנם מי שהוליכה את זה היא חברת הכנסת עמירה דותן, אבל אנחנו נכנסנו לכל מיני משבצות שכבר הייתה פעילות של הרבה מאוד שנים בנושא הזה, חשבנו וסברנו שטוב תעשה המדינה שתיכנס לעניין הזה והיא בעצם תעמוד בראש המחנה ותצביע על הכיוון הכללי.
<בני פפרמן: זה היה נראה לנו הרבה יותר תודעתי לעשות את הדבר הזה.
<בני פפרמן: ואכן, בעקבות הדבר הזה באמת חוקק החוק.
<בני פפרמן: אנחנו קיבלנו לידינו מ-2010, התחלנו להיות פעילים הרבה יותר בגלל שהקמנו ועדה ציבורית בראשות השופטת דורנר שעשתה עבודה יוצאת מן הרגיל.
<בני פפרמן: בסוף שמנו שורה של המלצות שהן הבסיס המקצועי שאני אשמח מאוד שרעות הררי, שנמצאת פה איתנו, גם תדבר קצת על הנושא הזה, כי זו בכל זאת מהות הדברים.
<בני פפרמן: אז אם לנסות לומר איפה אנחנו נמצאים בנושא, ואני עובר ממש במהירות, כי שמנו את המסמך לפני כל אחד ושמחתי שלילות לבנים גם מניבים דברים חיוביים - - -
עליזה לביא: אתה יודע, אנחנו פה עובדים יחד.
<בני פפרמן: אז אני מקווה באמת שזה יזוז, לפחות מבחינה מקצועית אנחנו סגרנו את הדברים.
חנין זועבי: אני לא מבינה, התחלתם לתת מענקים?
<בני פפרמן: לא התחלנו.
חנין זועבי: עכשיו קובעים קריטריונים?
עליזה לביא: הקריטריונים קיימים.
<בני פפרמן: הקריטריונים קיימים.
<בני פפרמן: אנחנו גם נציג, כבר הצגנו את זה בכנסת הקודמת וקיבלנו הערות ושינינו את הדברים, אבל זה התארך בכל מקרה.
<בני פפרמן: חברת הכנסת עליזה לביא, יו"ר הוועדה, ביקשה מאיתנו להגיע עם דוח ואנחנו נותנים דוח.
<בני פפרמן: במובן מסוים מי ששמע את זה, אז אנחנו חוזרים קצת על הדברים, אבל בואו נעדכן איפה אנחנו נמצאים.
<בני פפרמן: אז לגבי התקנת התקנות, אנחנו נמצאים עכשיו בישורת האחרונה עם משרד המשפטים.
<בני פפרמן: זה צריך לעבור את משרד המשפטים.
<בני פפרמן: כפי שאמרת, זו ישורת אחרונה, אנחנו נמצאים בכמה דברים, אני מקווה מאוד שזה כבר ייסגר.
<בני פפרמן: יש איזה שהיא תנועה.
<בני פפרמן: מאז שהשר בנט נכנס פה לעניין, זה הולך הרבה יותר מהר.
עליזה לביא: רק שאלה של טירונית, החוק מ-2008, זה קצב הדברים?
עליזה לביא: ארבע שנים, חמש שנים עד שמשרד המשפטים מגיב?
עליזה לביא: רק אני רוצה לדעת את זה לגבי החוקים הבאים.
<בני פפרמן: אז אני אגיד לך, אני איש ותיק מאוד, 35 שנים בתוך ה - - -
<הדס אגמון: אם אפשר להעמיד דברים על דיוקם, זה לא עד שמשרד המשפטים מגיב.
עליזה לביא: אז אני אשמח לשיעור זריז, לח"כים טריים, מה קרה פה?
<הדס אגמון: אז תסבירו על תהליך העבודה של התקנות.
<הדס אגמון: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה היום ו - - -
עליזה לביא: סליחה, הטירונית גמרה לשאול שאלות, תסיים ואני אחזור.
<בני פפרמן: תנו לי לסיים את הדברים, אני לא אגזול הרבה מזמנכם.
<בני פפרמן: אז אנחנו נמצאים, אני מקווה, בישורת האחרונה של - - -
עליזה לביא: ברור, כי הגעתי.
<בני פפרמן: אחרי זה יש שלב, זה משהו פורמלי, שהשר צריך לאשר את זה אישור עקרוני ואחר כך זה חוזר פעם נוספת לוועדה לאישור סופי.
<בני פפרמן: מפה מתקדמים הדברים.
<בני פפרמן: אני מזכיר לך, לא לוועדה הזו, ועדות קודמות שהיינו כבר, זה לא יהיה הדיון הראשון, זה שני או שלישי, גם עם הערות שכבר היו ובסוף זה מגיע לאישור הסופי של השר ואז אפשר יהיה לצאת לדרך.
<בני פפרמן: אני אחר כך אומר את לוחות הזמנים.
<בני פפרמן: אני רוצה בהזדמנות הזאת גם לדבר על הגשת דוח ההמלצות המסכם של המועצה הציבורית.
<בני פפרמן: אני לא יודע עד כמה אנשים זוכרים את הדברים, אז כדאי שרעות הררי ממש בכמה מילים תסביר, כי ההמלצות של הוועדה הציבורית שבראשה עמדה השופטת דורנר הן הרבה יותר רחבות, בטח עם התקנות, על כל מיני פרוצדורות וגם דברים מהותיים, הליכים, איך הדבר הזה ייעשה ביום יום ובזה קיבלנו החלטות בוועדה הציבורית שהשופטת דורנר עמדה בראשה.
<בני פפרמן: מעבר לדברים הללו גם פרסמנו כבר מפרט לבחירת ספק חיצוני.
<בני פפרמן: צריך להבין, מדובר פה בבחינה של להערכתי בין 50 ל-100 מתמודדים, זה לא משהו שיכול ליפול עלינו.
<בני פפרמן: אז נקבעו אמות מידה ויצאנו כבר פעם אחת למכרז.
<בני פפרמן: לצערנו הרב לא היה אפילו מתמודד אחד.
עליזה לביא: באמת?
<מאירה בסוק: אני יכולה להגיד לך למה.
<בני פפרמן: זה לא משנה כרגע, אנחנו הפקנו - - -
<קריאה: הדברים האלה מאוד משנים.
<בני פפרמן: זה לא משנה לרגע זה, אחר כך כל אחד ידבר בזמנו.
<בני פפרמן: הפקנו את הלקחים, קיימנו שיחות עם מועמדים פוטנציאליים, הבנו מה בדיוק הפריע למועמדים ועכשיו שינינו את זה ואני מקווה מאוד שבזמן הקצר ייצא מכרז נוסף, פעם נוספת מכרז לגבי ההפעלה של התקנות.
<בני פפרמן: אני מקווה שהפעם יהיו מתמודדים.
<בני פפרמן: דיברנו עם שלושה-ארבעה מתמודדים שנראו לנו פוטנציאליים, שידענו שהם התעניינו בשלב מוקדם ואני מקווה שהפקנו את הלקחים לגבי הנושא הזה.
<בני פפרמן: במקביל גם אנחנו הבטחנו לוועדה שאנחנו נלווה מחקרית את הנושא, פעלנו בשנים האחרונות לכמה נושאים מחקריים, אני חושב שגם פירטנו איזה נושאים.
<בני פפרמן: אם הוועדה תרצה לשמוע פעם, שתזמין אותנו ברצון למסגרת הזאת, גברתי, כמו שעשית דבר מעניין לגבי גיל הפרישה, אנחנו נשמח גם להציג דברים, גם בגיל הפרישה, אבל גם ב - - -
עליזה לביא: אנחנו רק התחלנו עם גיל הפרישה.
<בני פפרמן: כן, אז הדגם נראה לי דגם טוב, שאפשר ללמוד בו וללמוד דברים מתוכו.
<בני פפרמן: על פי המתוכנן יש יום עיון בנושא, כלומר יהיה יום עיון בנושא של שילוב ואיזון של חיי העבודה והמשפחה.
<בני פפרמן: גם זה חלק מהתכנית שלנו.
<בני פפרמן: זה פחות או יותר הדברים.
<בני פפרמן: אם אני צריך לסכם, אני חושב שאנחנו נמצאים ממש בישורת האחרונה של הדברים, אבל צריך לתת לחיצה, והלחיצה הזאת אמורה למצוא את ביטויה כפי שהצגנו אותה בתכנית אבני הדרך בסעיף האחרון, בו בעצם יש כל אחד מהשלבים שפירטתי, אפילו דברים הרבה יותר מפורטים.
<בני פפרמן: יש פה מתי אנחנו מתכוננים לסגור את כל הדברים מבחינת לוחות הזמנים, שאם הכול יילך כמו שצריך באמת לא נצטרך לבוא ולהתנצל פעם נוספת, ואנחנו אמורים לפתוח את התחרות בסוף שנה-תחילת השנה הזו.
עליזה לביא: עברית או לועזית?
<בני פפרמן: לועזית.
עליזה לביא: אז אנחנו מדברים על מה, על ינואר?
<בני פפרמן: על ינואר לפתוח את המהלך, שהכול יהיה כבר - - -
עליזה לביא: מתי אנחנו עושים ישיבה חגיגית, לדעתך?
<בני פפרמן: לדעתי ממש בסוף השנה הזאת.
עליזה לביא: דצמבר?
<בני פפרמן: כן.
<בני פפרמן: אני אומר שוב, הבטחתי לוועדה כל כך הרבה פעמים שזה כבר גובל קצת בחוסר אמינות לבוא ולהבטיח פעם נוספת.
<בני פפרמן: כאילו אני לא הפקתי לקחים מהדבר הזה.
<בני פפרמן: אז אם הכול יילך כמו שצריך, זה נראה שלא צריכות להיות עכשיו בעיות מיוחדות.
<בני פפרמן: יש לנו מספיק חודשים לנסות לסגור את העניין הזה, כולל גם להוציא את המכרז, לבחור ספק ולצאת לדרך עם אירוע השקה גדול כדי לעשות את הדבר הזה.
עליזה לביא: רעות, נשמע את הדברים?
<רעות הררי: אני אשמח אם תרצו להציג פעם נוספת את אמות המידה שהמועצה הציבורית המליצה עליהן.
עליזה לביא: אני אשמח להציג את זה בישיבה החגיגית.
עליזה לביא: אני לא רוצה לחזור על זה, זה מיותר.
עליזה לביא: אני רוצה לדעת איך אנחנו מתקדמים הלאה.
עליזה לביא: בבקשה, מאירה.
<מאירה בסוק: זו יוזמת החוק שלנו מ-2008 וחלק גדול מהחברים והחברות כאן היו נוכחים במשך הישיבות, צר לי, אנחנו מדברים על מ-2008, ב-2012, ב-4.7 הייתה ישיבה אחרונה.
<מאירה בסוק: אני מאוד שמחה שלקחת את זה על עצמך ואני מאוד מקווה שתריצי את זה, כי בישיבה הקודמת, וסליחה, אני מאוד מעריכה את מר פפרמן, הוא עושה עבודה מצוינת, אבל הדברים היו אותם הדברים ואז זה נתקע בתקנות, לא במשרד המשפטים, זה נתקע אצלם ולא קיבלנו תשובה.
<מאירה בסוק: גם אז.
<מאירה בסוק: שאלנו שאלות והכול נתקע.
<מאירה בסוק: ואני לא מבינה באמת, אולי יסבירו לי האנשים למה שנה לא קרה כלום.
<מאירה בסוק: עכשיו אני רוצה להגיד לכבוד היושבת ראש, היה כסף.
<מאירה בסוק: היה כסף נפרד ולא השתמשו בו בכלל, איפה הוא?
<מאירה בסוק: אנחנו לא יודעים איפה הכסף בכלל.
<מאירה בסוק: עכשיו אני חושבת שבאמת הפעם, גם כאן, עם כל הכבוד, יש פה אבני דרך, זה לא רציני.
עליזה לביא: מה, אולי יש פה תרנגולת ששומרת על ביצים?
עליזה לביא: שהיא לא רוצה לחלק אותן?
<מאירה בסוק: אני באמת לא יודעת, אולי כבוד היושבת ראש תבדוק את זה יותר לעומק ונראה מה קורה, למה לא קרה כלום.
<מאירה בסוק: למה שנה שלמה לא קרה כלום.
<מאירה בסוק: אנחנו לא יודעים.
<מאירה בסוק: אמות מידה, כבר למדנו אותן בפעם הקודמת - - -
עליזה לביא: בני, כמה שנים אתם מחזיקים את התקציב הזה?
עליזה לביא: מ-2010?
<בני פפרמן: מ-2010 נדמה לי פעם ראשונה.
עליזה לביא: זאת אומרת מ-2010 יש לכם כסף ובגלל בעיות ביורוקרטיות אתם לא מחלקים?
<בני פפרמן: לא, כן, תקראי לזה בעיות ביורוקרטיות.
<מאירה בסוק: אני רוצה עוד דבר להגיד.
עליזה לביא: הדברים ברורים לי, אבל בשנה הראשונה אנחנו נשתמש בכסף רטרואקטיבית?
<בני פפרמן: לא, אין אפשרות.
<מאירה בסוק: אין אפשרות, זה חוזר חזרה, זאת הבעיה.
עליזה לביא: אז זה ממש מחדל.
עליזה לביא: שלוש שנים שהדברים תקועים?
<מאירה בסוק: נכון, בדיוק.
<בני פפרמן: צריך להבין - - -
עליזה לביא: אני לא מבינה, אני לא מוכנה להבין, אני מצטערת.
עליזה לביא: אני קראתי את הפרוטוקול, אני לא מוכנה להבין.
<בני פפרמן: אני רק רוצה - - -
עליזה לביא: בני, אני לא מוכנה להבין.
עליזה לביא: אני לא רוצה לשמוע את התקנות עוד פעם, היה פה תהליך, זה הוצג בפני הוועדה.
עליזה לביא: אני מבקשת לצמצם גם לפני דצמבר, אין סיבה שזה יימרח עד דצמבר.
עליזה לביא: שוב נפסיד כסף, למה?
עליזה לביא: טוב, אני רוצה להיפגש עם השר בעניין הזה.
עליזה לביא: אני לא מבינה למה זה קורה.
עליזה לביא: באמת אני לא מבינה.
עליזה לביא: אם הוא לא ייתן פה פוש - - - אני לא מבינה למה זה תקוע.
<מאירה בסוק: זה דבר שכל כך יכול לעזור.
עליזה לביא: ברור, אני רוצה להבין למה זה תקוע.
עליזה לביא: בני, אני מבינה שאתה צריך את העזרה שלי, אז בוא נעשה את זה ביחד.
עליזה לביא: בואו נשמע את משרד המשפטים, מה אתם יכולים לעזור לנו.
<הדס אגמון: אני לא חושבת שאנחנו - - - אני חושבת שהרצון המשותף פה, יש פה פורום שכולו, ההתכוונות של כולם היא אותה התכוונות.
עליזה לביא: אז מה חסר אולי?
<הדס אגמון: אני לא עושה ועדת ביקורת או זה, אני יכולה להגיד שאני מבינה שכולם מגויסים, אנחנו ביררנו, היה שיג ושיח מתמשך על התקנות, שמגיע עכשיו באמת, אם להשתמש שוב במונח, לישורת האחרונה, יש לנו ישיבה בשבוע הבא לליבון קצוות אחרונים.
<הדס אגמון: אני מבינה שעיקר הזמן היה נדרש לאיזה שהיא עבודת הכנה שהביטוי שלה הוא בתקנות אבל זה הרבה מעבר.
עליזה לביא: מי חתום על התקנות, שרת המשפטים או שר הכלכלה?
<בני פפרמן: שר הכלכלה.
<הדס אגמון: אז אנחנו מקווים לסגור את הדברים בזמן הקרוב.
<הדס אגמון: אנחנו מחויבים לפרויקט, כמו כולם פה.
<הדס אגמון: מעבר לזה אין לי מה להוסיף.
עליזה לביא: הטיוטה שהוגשה בכנסת הקודמת זו טיוטה שהוגשה על ידי משרד המשפטים?
<קריאה: לא, התמ"ת.
עליזה לביא: וזה עבר אליהם?
<הדס אגמון: באופן שגרתי תקנות של משרדי הממשלה עוברות שלב של דיון עם משרד המשפטים, אבל התקנות הן תקנות של המשרד.
עליזה לביא: אוקי, תודה על ההבהרה.
עליזה לביא: זה חזר כבר אליהם, נכון?
<הדס אגמון: כן, אנחנו מגיבים, מחזירים למשרד, לפעמים יש דברים שדורשים הבהרות.
<הדס אגמון: עכשיו אנחנו לקראת ישיבה בשבוע הבא לליבון מחלוקות.
עליזה לביא: אז מה לוח הזמנים שלך?
עליזה לביא: מתי תשחררי להם את זה?
<הדס אגמון: לא, הם באים אלינו לפגישה בשבוע הבא, ב-18.
<הדס אגמון: אנחנו מקווים ששם ייפתרו הדברים.
<הדס אגמון: אלה דברים של יישום, זה לא צריך לעכב את ה - - -
עליזה לביא: אז למה אומרת עורכת הדין בסוק שבשנה שעברה היה ויכוח על זה?
<מאירה בסוק: בשנה שעברה זה נתקע אצלכם ואז אתם רבתם איתם מי יעשה מה.
<מאירה בסוק: הכול כתוב בפרוטוקול.
<מאירה בסוק: אני כאילו עוצמת את העיניים ואני אומרת 'זה אותו דבר', כאילו לא קרה כלום.
<מאירה בסוק: עדיין הם מתווכחים על ה - - -
עליזה לביא: את רוצה להגיד לי שהוויכוח הזה כבר עומד שנה פה?
<מאירה בסוק: כן.
<הדס אגמון: אני לא יודעת.
<מאירה בסוק: תסתכלי בפרוטוקול.
<הדס אגמון: בסדר, אני מוכנה לבדוק שוב את הפרוטוקול, אני יודעת שיש - - -
<מאירה בסוק: אני לא חושבת שאתם הייתם אשמים, אבל זה מה שהיה בשנה שעברה.
<הדס אגמון: אני לא מחפשת אשמים, אני יודעת ש - - -
עליזה לביא: טוב, הבנתי.
עליזה לביא: עוד מישהו שרוצה להעיר?
עליזה לביא: מהידע, מהתובנה, מהניסיון?
עליזה לביא: בבקשה, טלילה
<טלילה שחל-רוזנפלד: בשירות המדינה קודם כל החוק לא רלוונטי אלינו, אבל כן אני חושבת שכדאי לשתף קצת מהניסיון שלנו.
<טלילה שחל-רוזנפלד: אנחנו מקיימים תחרות שנקראת אות המעסיק המתקדם מדי שנה, בכל משרדי הממשלה.
<טלילה שחל-רוזנפלד: בעבר היינו עושים את זה גם עם שדולת הנשים, איגוד התעשיינים, רשויות מקומיות, ומתוך כל סקטור היה נבחר מישהו שהיה זוכה בפרס.
<טלילה שחל-רוזנפלד: בשנים האחרונות אנחנו עושים את זה לבד, בין היתר בגלל החוק שאמור לדאוג לגופים האחרים.
<טלילה שחל-רוזנפלד: אני חושבת שזה מאוד חשוב ועדיין צריך לקחת בחשבון שיש לזה את המגבלות שלו.
<טלילה שחל-רוזנפלד: אצלנו גם לא נותנים כסף, אז יכול להיות שבגלל זה זה גם פחות מתמרץ.
<טלילה שחל-רוזנפלד: נותנים אות בטקס מאוד מכובד על ידי נציב שירות המדינה, ומשרדים שמעוניינים וזה חשוב להם, זה מאוד מתמרץ אותם, משרדים שלא כל כך אכפת להם הנושא, זה לא מה שיעזור בעניין.
<טלילה שחל-רוזנפלד: זאת אומרת צריך לעשות גם פעולות אחרות משלימות.
<טלילה שחל-רוזנפלד: עוד דבר קצת שרציתי להתייחס.
<טלילה שחל-רוזנפלד: בקטגוריות פה, שראיתי שהועברו לעיוננו אני חושבת שכדאי כן לשים לב גם לנושא של טיפולי פוריות, שמופיע פה רק תחת נשים וזה רלוונטי גם לגברים - - -
<קריאה: הכול רלוונטי לגברים ונשים.
<טלילה שחל-רוזנפלד: קודם כל הרבה דברים פה, אנחנו בכלל מאוד במגמה של לעבור לזכויות הורים ולדיבור על הורים ופחות על נשים.
<טלילה שחל-רוזנפלד: אנחנו עובדים מאוד קשה כדי להכניס את הגברים הביתה, מה שגם מאפשר לנשים להישאר לפעמים שעות יותר ארוכות וגם אני מאוד מקווה שאולי ישנה קצת את שוק העבודה.
<טלילה שחל-רוזנפלד: ברגע שגברים יהיו יותר בבית הם אולי פחות יקבעו את הישיבות לשעות המאוחרות.
עליזה לביא: אנחנו קצת בפיגור כי המבנה המשפחתי מתערער, כלומר אנחנו מדברים יותר על חד הוריות, גם מבחירה וגם לא מבחירה, צריך שזה יהיה בהלימה.
עליזה לביא: אם היית עושה את זה לפני 20 שנה, אז בסדר, אבל את רואה שהשוק משתנה, מרחב החיים שלנו משתנה, המבנה המשפחתי, היום המשפחה היא משפחה חדשה.
<טלילה שחל-רוזנפלד: אז קודם כל זה מאוד נכון וצריך להתייחס לכל המקרים, אנחנו נותנים מענה תמיד גם לזוגות חד מיניים וגם לחד הוריות ובאמת מכל הסוגים ומכל המינים, אבל עדיין יש הרבה מאוד במבנה של המשפחה המסורתית ועדיין בדרך כלל התפיסה היא שהנטל של גידול הילדים הוא על האישה, גם אם זה לא ככה בפועל.
<טלילה שחל-רוזנפלד: זאת אומרת כשמגיעים לוועדת מכרזים או לריאיון עבודה, גם אם זו מישהי שככלל מסוגלת להישאר בשעות מאוחרות ההנחה הראשונית היא שאם יש לה ילדים קטנים כבר תהיה לה איזה שהיא בעיה.
<טלילה שחל-רוזנפלד: זה משהו שאסור לשאול ולא שואלים, אבל זה נמצא איפה שהוא ברקע, ולכן זה משהו שמאוד מאוד חשוב לנו להילחם בו.
<טלילה שחל-רוזנפלד: אני רואה את זה מופיע הרבה גם בקריטריונים ואני חושבת שמאוד חשוב לתת על זה את הדגש.
<אינה דוד- סולטנוביץ: רק שתי אמירות כלליות.
<אינה דוד- סולטנוביץ: אחת, לגבי בכלל כל הנושא הזה של מתן פרסים למעסיקים על זה שהם מקדמים נשים.
<אינה דוד- סולטנוביץ: אני חושבת שזה דבר שהוא צריך להיות ואני מקווה מאוד שאולי מענק כספי כן יסייע ואחד הדברים שאני שמה ככה למחשבה לעתיד זה באמת לראות איך ממצבים את הדבר הזה.
<אינה דוד- סולטנוביץ: אני מקווה שאם המעסיקים לא מבינים לבד את היתרונות שקיימים בהעסקת נשים אז לפחות התחרות וזכייה בפרס תהיה וכמובן שאנחנו עומדים לרשותכם, בני, לראות אם אנחנו נוכל לעזור לקדם את העניין כמה שיותר מהר.
עליזה לביא: דר' יעל יצחקי בבקשה, מנכ"ל נט"ע.
<יעל יצחקי: אנחנו פיתחנו כלי לפני כמה שנים כבר שנקרא מדד נט"ע שזה בדיוק על הדברים האלה.
<יעל יצחקי: יש לו חמישה פרמטרים.
<יעל יצחקי: אגב, אין שום סיכון בניהול של תרבות ארגונית שיותר ממוקדת נשים ואני יותר מתכוונת לא לנושא של הורות אלא למה נשים צריכות כדי להתקדם בעולם העבודה, שדברים כאלה הם לטובת הארגון ולטובת האישה.
<יעל יצחקי: כשאנחנו מדברים על ארגון שוויוני למשל ומישהו חושב שאם דלתו פתוחה אז נשים תיכנסנה דרך הדלת הזאת בדיוק כמו גברים, אלה דברים לא נכונים.
<יעל יצחקי: זאת אומרת צריך להיות פרו אקטיבי עם נשים.
<יעל יצחקי: אני אדבר מאוד בקצרה על הקריטריונים.
<יעל יצחקי: חמשת הקריטריונים כוללים את השאלות, האם קולן של נשים נשמע בארגון, כלומר האם הן מסוגלות לדבר בישיבות צוות, האם הישיבות מנוהלות בצורה כזאת שנשים לא חוששות לדבר.
<יעל יצחקי: נושא שני הוא הערכה על פי הישגים ולא על פי שעות נוכחות במשרד, שאנחנו יודעים ששעות ארוכות מתוגמלות ובטח הגברים הם אלה שנשארים שעות ארוכות.
<יעל יצחקי: אפשרויות קידום והתפתחות בארגון, שראיתי שזאת אחת התקנות של התמ"ת גם.
<יעל יצחקי: שכר שווה לנשים וגברים וסעיף נוסף זה ארגון שפועל נגד הטרדה מינית.
<יעל יצחקי: אני מבינה שתמ"ת קבע שארגון לא יקבל את המענק אם היה שם נושא של הטרדה מינית, אבל אנחנו מדברים על משהו שהוא הרבה מעבר.
<יעל יצחקי: זאת אומרת לוודא שאין אווירה עוינת, שהממונה אכן עברה את ההכשרה שהיא צריכה לעבור.
<יעל יצחקי: אנחנו העברנו את מדד נט"ע בכמה ארגונים, מצאנו כמה דברים ששותפים לארגונים האלה, למשל ישנו פער בין תפיסת המנכ"ל שהשכר הוא שווה לכולם, לבין זה שרוב הנשים חשבו שהשכר לא שווה.
<יעל יצחקי: בנושא של הטרדה מינית, כאמור יש תופעות של אווירה עוינת, בדיחות סקסיסטיות שנשים גם לא יודעות איך להגיב.
<יעל יצחקי: יש חוסר בהירות גם לגבי גברים איך נכון להתנהל אבל גם לגבי נשים, הן לא יודעות למשל שעל פי חוק ברגע שזה שטח אפור הן אמורות להגיד 'לא, את זה תפסיק'.
<יעל יצחקי: אז הנושא הזה של הדרכה, חשוב שיהיה לכולם.
<יעל יצחקי: אין מודעות לזה שלנשים הרבה יותר קשה להציע את עצמן לתפקיד.
<יעל יצחקי: כמו שאמרתי, מישהו יכול להציע תפקיד ולהגיד 'בואו תיגשו למכרז', אבל נשים הרבה פחות ניגשות למכרזים האלה, אז גם את זה צריך לדעת איך לעודד.
<יעל יצחקי: בנט"ע זה בדיוק מה שאנחנו יודעות לעשות.
<יעל יצחקי: יש לנו את המודעות המגדרית של איך לפעול נכון בנושאים האלה, איך לשים את הזרקור לאנשים שהם לא שוביניסטים מלידה אבל באמת אין להם מודעות של למה נשים צריכות סוג של יחס שונה, ואני לא מדברת על אפליה מתקנת אלא באמת על הבנה מגדרית.
<יעל יצחקי: אני מאוד רציתי לגשת למכרז, המכרז היה פשוט ברמה הטכנית בלתי אפשרי ואז חברנו - - -
עליזה לביא: בתור מה רצית לגשת?
<יעל יצחקי: בתור ספק.
<יעל יצחקי: כי אני חושבת שמדד נט"ע בדיוק מתאים.
<מאירה בסוק: למה אי אפשר היה לגשת?
<יעל יצחקי: אפשר היה לגשת, אבל הוא היה דרקוני.
<יעל יצחקי: חברנו לבי די איי קופאס, שהם היו אמורים להביא את כל החלק הטכני, כי לי אין את החלק הטכני, יש לי את החלק של ההבנה המגדרית, בסוף פשוט נשברנו.