GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שלי יחימוביץ': לשמחתנו עידן העבדות נגמר.
שלי יחימוביץ': לא חוקי יותר להחזיק עבד בביתך, אבל במידה רבה סחר בבני-אדם הוא חזרה לימי העבדות, באצטלה אחרת, בכובע אחר, לעתים אפילו על גבול הלגיטימיות, ועניין הלגיטימיות הוא עניין קריטי מאוד.
שלי יחימוביץ': תמיד הקורבנות של סחר בבני-אדם הם השוליים של החברה, ולא רק בישראל, אלא בעולם.
שלי יחימוביץ': זה תמיד מגיע מעוני מרוד מאוד ומחיפוש אחר מוצא מהעוני הזה, או ילדים בסיכון, או אנשים שמכורים לסמים, תמיד מעמדת חולשה של שולי השוליים של החברה, ויש מי שינצל את החולשה שלהם.
שלי יחימוביץ': מצבנו השתפר, צריך לומר בגילוי לב, גם הגדר עשתה את שלה ויש פחות יבוא של נשים – סליחה שאני משתמשת במילה המסחרית הזו כדי לתאר את התופעה המבחילה והמזוויעה הזאת – אבל זה סוג התופעות שנגזר עלינו להילחם בהן שוב ושוב ושוב.
שלי יחימוביץ': ובעיני, מעבר לעבודה החינוכית שצריכה להיעשות, מעבר לעובדה שהמדינה צריכה להיות אחראית על אזרחיה, גם על השוליים שבה, גם סוגיית הפללת לקוח שאני לא יודעת אם תעלה בהמשך, הן משמעותיות מאוד.
שלי יחימוביץ': ומי שמשתמש לכאורה בשירותים האלה – זה לא שירותים, וזה לא צרכנות, וזה לא עיסוק לעבוד בזנות וזאת לא עבודה, זה פשוט להיות קורבן של אונס מתמשך שוב ושוב ושוב – ומי שצורך את ה"שירותים" האלה, במרכאות כפולות ומכופלות, חייב לדעת שהחברה תפעיל נגדו סנקציות, שהוא משתתף באונס, שהוא משתמש בניצול ובשעבוד, וסוחר בגופו ובנפשו של אדם.
שלי יחימוביץ': ולכן היוזמה להצעת החוק שקידמה בכנסת הקודמת חברת הכנסת אורית זוארץ, אני הייתי שותפה לה כמשתתפת, צריכה לקרום עור וגידים מחדש, כי האמירה כאן חייבת להיות מחודדת.
מיכל רוזין: היא הוגשה מחדש.
שלי יחימוביץ': מצוין, כל הכבוד.
שלי יחימוביץ': אז קבלו אותי כשותפה פעילה להצעת החוק הזאת.
שלי יחימוביץ': זאת אמירה של חברה שהיא אמירה מוסרית, חוקית, נורמטיבית, דרמטית מאוד בעיני, למרות שכמובן יש לובי עצום נגדה ואתם עוד תראו איזה שכנועים ייעשו כדי שחס וחלילה לא נפגע באותם "לקוחות", במרכאות כפולות ומכופלות.
שלי יחימוביץ': זה לא על מין, זה על כוח, זה על ניצול, זה על שעבוד.
שלי יחימוביץ': יש כאן נציגי המון ארגונים שנחשפתי לעבודה שלהם בכל מיני שלבים, ולאחרים לצערי פחות, והם עושים עבודת קודש מופלאה ונכנסים לתוך ואקום של טיפול.
שלי יחימוביץ': אבל עם כל העבודה המופלאה שעושה המגזר השלישי, זו עדיין אחריות המדינה, ולכן שמחתי מאוד לשמוע את הדברים שלך, השר כהן.
שלי יחימוביץ': אני מתנצלת על כך שאני צריכה ללכת.
שלי יחימוביץ': אני מברכת אתכם על העבודה שלכם, אני עומדת לרשותכם ואשמח לשתף פעולה פה.
שלי יחימוביץ': אין קואליציה ואופוזיציה בעניין הזה, זה צריך להיות חד משמעי.
שלי יחימוביץ': אז בהצלחה בעבודת הוועדה.
דוד צור: נעבור לסדר דוברים, נשמע את מנכ"ל משרד הרווחה, ולאחר מכן נשמע את דוקטור מירב שמואלי ממשרד המשפטים.
<יוסי סילמן: צהריים טובים, זה הנאום הראשון שלי באחת מהוועדות.
<יוסי סילמן: אני רוצה להגיד מהי תפיסת השר ושלא נתבלבל, חשוב מאוד לעשות פה הבחנות ולא לחבר בנשימה אחת את נושא הזנות עם הסחר, ואני אפרט.
<יוסי סילמן: זנות היא תהליך, היא תהליך שאפשר למנוע אותו בגילאים הצעירים, וזו הידרדרות איטית.
<יוסי סילמן: שם המחויבות שלנו כקהילה היא כבר במניעה, מרכזי הגנה לצעירים נפגעים מינית, והתהליך הרווחתי שם הוא משמעותי יותר.
<יוסי סילמן: היינו בביקור אצל נעמה, ואחוז ניכר מתוך כל הנשים שעוסקות בזנות חווה גילוי עריות, הם כועסים על הממסד וצעקו: איפה הייתם?
<קריאה: כועסות.
<יוסי סילמן: דרך אגב, זה גם כועסים.
<יוסי סילמן: הם כועסות וכועסים על הממסד: איפה הייתם?
<יוסי סילמן: וזו תופעה שבהחלט, באמירה של השר, תהיה לה טיפול מערכתי, החל מהגילאים הצעירים.
<יוסי סילמן: נושא הסחר בנשים הוא קצר יותר וכפייתי, והצד השוטרי פה הוא המשמעותי יותר.
<יוסי סילמן: דרך אגב, זה בניגוד לדעתן בדרך-כלל, הן מוסחות על-ידי כל מיני הבטחות שווא, נקלעות לסיטואציה, לרוב לא ברצונן.
<יוסי סילמן: לכן אני מציע לעצמנו להפריד בין המושגים, ההבחנה הזו חשובה מאוד גם בטיפול שלנו וזוהי תפיסת המשרד.
<ציפי נחשון גליק: ציפי נחשון גליק, מנהלת השירות לנוער, צעירות וצעירים, במשרד הרווחה.
<ציפי נחשון גליק: כפי שאמר המנכ"ל וגם השר, מדיניות המשרד היא לפתח מענים לשני סוגי האוכלוסיה: קורבנות סחר שרובן תושבות חוץ וקורבנות נשים במעגל הזנות שרובן ישראליות.
מאיר כהן: סליחה, כשאת אומרת "רובן תושבות חוץ" – יש במקלטים גם נשים ישראליות לגמרי?
<ציפי נחשון גליק: כן, במהלך השנים היו בין קורבנות הסחר נשים ישראליות אחדות.
<ציפי נחשון גליק: ואכן משנת 2004, בעקבות החלטת הממשלה, משרד הרווחה מוביל את המדיניות ומבצע על-פיה את המענים.
<ציפי נחשון גליק: ב-2004 הוקם המקלט לקורבנות סחר נשים, עם 50 מיטות.
<ציפי נחשון גליק: ועם הזמן התופעה טופלה יפה מאוד על-ידי משטרת ישראל וצומצמה בצורה דרסטית.
<ציפי נחשון גליק: ולכן ב-2009 פתחנו מקלט נוסף לגברים שהם קורבנות עבדות בדרך-כלל בתוך מדינת ישראל, לצערנו, אלה הרבה עובדים זרים שמנוצלים על-ידי מעסיקים שלהם, והמשכנו להפעיל את מקלט הנשים עם 35 מיטות.
<ציפי נחשון גליק: עם הזמן בכל זאת התגלו צרכים של נשים שמגיעות מחו"ל כמהגרות עבודה, נשים שבורחות מהמדינה שלהן, שנמצאות כקורבנות סחר באישור משטרת ישראל.
<ציפי נחשון גליק: וב-2009, כשהפעלנו 35 מיטות לנשים ו-35 מיטות לגברים, ראינו ב-2011 שהמספר גדל, ומשרד הרווחה נענה לצורך החדש של כמות הנשים, והקמנו שתי דירות שמאכלסות עוד 12 נשים.
<ציפי נחשון גליק: ב-2013, שוב, לאור הגידול של נשים קורבנות סחר פתחנו דירה נוספת.
<ציפי נחשון גליק: ועכשיו, לצערנו, לאור גידול נוסף של נשים שנמצאות בכלא סהרונים, אני שמחה לבשר שבעקבות תקציב שהשר גייס לנו, קיבלנו אתמול אישור להגדלת ההסכם עם העמותה שמפעילה עבור משרד הרווחה את התוכנית, לעוד 18 מיטות לנשים.
עליזה לביא: אני רוצה לחזור ולברך את השר על המענה המהיר לפנייה שלנו, של הוועדה לקידום מעמד האישה, בעקבות שיחה מקדימה עם עורכת-הדין דוקטור מירב שמואלי והבנת המציאות, ועל ההתגייסות של משרדך – מיליון וחצי שקלים לטובת ההוסטל הזה, 18 מיטות, וזה בליווי וטיפול מקצועי כפי שהשר הרחיב ופירט בפני, של אנשי מקצוע.
עליזה לביא: זה יהיה הוסטל ולא דירה, ופתיחת דרך משותפת של הכנסת הזאת.
עליזה לביא: ושוב, תודה לך, השר, על ההתגייסות.
<ציפי נחשון גליק: ובכל זאת, נותרו נשים ששוחררו מכלא סהרונים והופנו לקהילה, ונמצא שאין להן מספיק מענים בקהילה.
<ציפי נחשון גליק: בעקבות בקשה של מנכ"ל המשרד למשפטים, המשמש כיושב-ראש ועדת מנכ"לים לנושא, נתבקשתי להוביל צוות שיחשוב על מענים לקורבנות סחר שנמצאות בקהילה; ומחר אנחנו יושבים בישיבה רבת משתתפים, בה חלק מהנציגות פה יישבו אתנו, לטכס עצה לאלה שלא צריכות הגנה סביב לינה, איך הן יכולות להיות אצל קרובי משפחה שלהן ועדיין לקבל מענים על-ידי מדינת ישראל כקורבנות סחר.
<ציפי נחשון גליק: זה לגבי קורבנות סחר שרובם אינם תושבי מדינת ישראל, כפי שאמרתי.
<ציפי נחשון גליק: לגבי תושבי מדינת ישראל, אציין שאפרת שרעבי היא מפקחת ארצית על הטיפול בזנות ומדובר בנשים ישראליות.
<ציפי נחשון גליק: ב-2007 מדינת ישראל, באמצעות משרד הרווחה שמוביל את התוכנית, הקימה מערך של שירותים לנשים בזנות.
<ציפי נחשון גליק: אפרת תרחיב, אבל הבשורה הגדולה בעקבות השר החדש שלנו היא שאנחנו הולכים לפתח מערך שירותים לקטינים בזנות.
<ציפי נחשון גליק: מדובר בילדים בגילאי 13 שכבר נאלצים, כאסטרטגיית הישרדות, להיות קורבנות.
מאיר כהן: האם הנתון של "עלם", שיש כ-600 בני נוער שעוסקים בזנות במטרופולין תל-אביב, הוא נכון?
<ציפי נחשון גליק: לא רק בתל-אביב, ברחבי הארץ.
מאיר כהן: לי נאמר בפירוש שברחבי הארץ זה מעל ל-1,500 בני נוער.
<רעות גיא: שמי רעות גיא, אני עובדת ב"עלם" עם קטינים וקטינות בזנות.
<רעות גיא: איתרנו והצגנו את זה גם בוועדה הקודמת: 620 קטינות וקטינים בזנות בתוך הפרויקטים שלנו ב"עלם".
<רעות גיא: אבל אמרנו בצניעות שזה מספר שאנחנו במשאבים המוגבלים איתרנו בתוך "עלם".
<רעות גיא: זה לא מחיל על התופעה בכלל, בטח לא בתל-אביב, ובטח לא בארץ.
<רעות גיא: ההערכות הן שיש כמה אלפי קטינים וקטינות בזנות ברחבי הארץ.
<רעות גיא: ונשמח אחר-כך להרחיב בנושא.
<אפרת שרעבי: שמי אפרת שרעבי, ואני מפקחת ארצית על תחום הזנות והכתות הפוגעניות במשרד הרווחה.
<אפרת שרעבי: כפי שציין השר, משרד הרווחה שותף מרכזי בכל הפעילויות ובכל התוכניות שנועדו לטפל בנשים במעגל הזנות.
<אפרת שרעבי: מימון התוכניות הוא בהיקף של כ-6.5 מיליון שקל בשנה, זה מימון מלא של המשרד, כרגע במאה אחוז.
<אפרת שרעבי: אנחנו מפעילים תוכניות בעיקר בחיפה, באר-שבע ותל-אביב, ויש תוכנית איתור שמתבצעת כיום גם באילת, על-מנת להתמודד עם תופעת הנשים שמנוצלות בזנות.
דוד צור: האם משרד השיכון נותן או משכיר את המעונות?
<ציפי נחשון גליק: אנחנו משלמים שכר דירה טבין ותקילין.
<אפרת שרעבי: כל התוכנית, כולל תפעול כוח האדם, תפעול המקום, תשומות הטיפול והשכירות, היא חלק מגילום התוכנית שנמצאת במימון מלא של משרד הרווחה.
שולי מועלם-רפאלי: אפרת, יש נגיעה בנשים ערביות?
<אפרת שרעבי: מי שפונה למסגרות שלנו, לא משנה גזע, מין, יכולה - - -
שולי מועלם-רפאלי: ציינת שלושה מקומות שהם לא באיזורים - - -
<אפרת שרעבי: נכון.
<אפרת שרעבי: יש לנו רצף טיפול בחיפה ושם נמצא, מטבע הדברים, ריכוז אוכלוסיה ערבית ושם גם יש צוות דובר השפה ומותאם לטיפול בהן, למרות שרובן דוברות עברית ברמה סבירה.
<אפרת שרעבי: בתל-אביב, כזו ששואבת לתוכה את כל אוכלוסיית השוליים, ישנם ריכוזים, ובבאר-שבע קצת פחות, למרות שהיינו מצפים שאולי בגלל האוכלוסיה שסובבת יהיו יותר.
<אפרת שרעבי: לבאר-שבע יש אפיונים שונים.
<אפרת שרעבי: רצף הטיפול בחיפה ובתל-אביב כולל דירת חירום שנועדה לקבל כל אישה באשר היא, הן באות מהרחוב וממשיכות בהרבה מהמקרים לעבוד בזנות ולצרוך סמים.
<אפרת שרעבי: הדירה נועדה לאפשר להן קורת גג, מיטה חמה, מחסה והגנה מפני כל הנזקים שהרחוב מזמן עבורן, ותוך כדי תהליך אפשר למשוך ולגייס אותן לטיפול.
<אפרת שרעבי: חלק גדול מהמטופלות שאחר-כך בהוסטל ובמרכזי היום, מגויסות לטיפול מתוך השהות שלהן בדירת החירום.
<אפרת שרעבי: השלב הבא הוא מרכז יום, אלה נשים שגרות איפה שהוא בדיור בקהילה, ועובדות בכל מיני עבודות שמותאמות להן על-ידי מלווה תעסוקתית ייעודית לתחום; הן מקבלות טיפול חמש פעמים בשבוע, כמה שעות, משהו אינטנסיבי ומקצועי מאוד.
<אפרת שרעבי: והמסגרת הנוספת היא הוסטל שזו מסגרת הלנתית לאותן נשים שצריכות משהו אינטנסיבי ומכיל יותר.
<אפרת שרעבי: ב-2012 טיפלנו במסגרות שלנו ב-462 נשים בסך הכול.
דוד צור: כשאת אומרת "טיפלנו" – כמה אנשים?
דוד צור: כמה תקנים?
דוד צור: כמה עובדים סוציאליים?
<נעמה זאבי ריבלין: בתל-אביב יש 19 תקנים כולל המדריכות שישנות במשמרת ומחזיקות את המקום 24/7.
<נעמה זאבי ריבלין: עובדים סוציאליים והתחום הטיפולי מונה עשרה או אחד-עשר תקנים.
דוד צור: זה כולל גם קטינים?
<אפרת שרעבי: לא, אצלנו זה מגיל 18 ואילך.
<קריאה: קטינים זו תוכנית חדשה.
<תמי סלע: אני רוצה לשאול אם המענה הוא רק כשהן מגיעות, או שיש גם איתור בשטח.
<אפרת שרעבי: יש גם איתור.
<אפרת שרעבי: יש ניידת שפועלת גם ב"עלם" וגם ניידת של משרד הבריאות.
<אפרת שרעבי: הצוותים שלנו ב"אופק נשי" וב"סלעית" חוברים אליה פעם-פעמיים בשבוע על-מנת לאתר, לפגוש את הנשים וליצור אתן את הקשר הראשוני במקום המצאן, וכך מגייסים אותן גם לדירת החירום ואולי גם ליתר התוכניות.
דוד צור: גם המשטרה?
דוד צור: מה הממשק ביניכם ובין המשטרה בעניין הזה?
<אפרת שרעבי: הממשק קיים, העבודה היא יומיומית ואנחנו שותפים לוועדות היגוי.
מאיר כהן: המטרה בסיורים האלה היא לאתר אותן.
מאיר כהן: השתתפתי בכמה נסיעות כאלה, וכשירדתי והסתבר להן שאני שר – כל מה שקשור בממסד זה לא בדיוק הקטע שלהן, הן מתרחקות.
מאיר כהן: לשוטרים יש תפקיד חשוב מאוד, אבל לא ברגע הזה שלהערכתי הוא הרגע המכונן, לאתר אותן ולגעת בהן, ושיגידו שלום ומי אתה, וברגע הקליק לא צריך את שר הרווחה או את שר המשטרה.
מאיר כהן: צריכים את המאתרים בתוך השטח, הם יודעים לעשות את העבודה הזאת הרבה יותר טוב מאתנו.
דוד צור: אני מקבל את זה, אבל השאלה שלי היתה בהיבט של העברת מידע.
מאיר כהן: העברת מידע, בוודאי.
<ביאטריס רוזן: שלום, אני ביאטריס רוזן, עובדת סוציאלית ומנהלת תוכנית "אופק נשי" בעיריית חיפה.
<ביאטריס רוזן: לנו יש ניסיון ארוך שנים של עבודה יחד עם המשטרה.
<ביאטריס רוזן: השותפות שלנו נבנית בכמה מישורים, אחד מהם הוא ועדה קבועה בה אנחנו יושבים עם המשטרה גם להחלפת מידע.
<ביאטריס רוזן: כשהמשטרה מגיעה לדירות או למכונים הם מיידעים אותנו ומזמינים אותנו לפגוש את הנשים, הם מביאים אותן לתחנה, הן צריכות לתת עדות נגד סרסורים, ואז נוצר המפגש הראשון.
<ביאטריס רוזן: עבודה משותפת היא גם כדי להציג את נושא הזנות בכלל ואת התפיסה של נשים בזנות כקורבנות, ליצור גישה משותפת רב-מערכתית לגבי ההתמודדות עם בעיית הזנות, וכן, אנחנו שותפים לעבודה לאורך כל הדרך.
עליזה לביא: את יכולה לתת הערכה לגבי היקף הזנות בישראל?
<אפרת שרעבי: אנחנו נמצאים בשלב מתקדם מאוד במחקר של המשרד שכולל כמה שלבים, ואחד הרכיבים בו הוא סקר לאומי שינסה לאמוד את היקף התופעה.
עליזה לביא: גם פילוח לפי גילאים?
<אפרת שרעבי: זה מחקר מקיף מאוד עם כל הפילוחים הסוציולוגיים.
<ציפי נחשון גליק: גם המאפיינים, אם זו זנות רחוב או ברים.
עליזה לביא: אני אשמח אם יגיע אלי המחקר הזה.
עליזה לביא: מתי הדוח הזה אמור להיות מוכן?
<אפרת שרעבי: היו לנו כל מיני מהמורות בדרך, אבל אני מקווה שבתוך שנה נוכל לשבת - - -
עליזה לביא: שנה?
עליזה לביא: אבל הערכות ראשוניות?
עליזה לביא: נתונים ראשוניים?
<ציפי נחשון גליק: עשינו הסכם לגבי היקף תופעה לגבי נשים, והמשרד לביטחון הפנים שמע על זה ועשה אתנו עכשיו התקשרות להגדיל את ההסכם כדי לבחון את היקף תופעת הזנות גם בקרב גברים, ולכן חל עיכוב.
עליזה לביא: מתי התחלתם את העבודה על הסקר הזה?
<ציפי נחשון גליק: לפני שמונה חודשים.
עליזה לביא: לפני שמונה חודשים, ורק בעוד שנה נקבל הערכות ונתונים שלכם?
<ענבר יחזקאלי-בליליוס: אבל יש הרבה אינפורמציה, מכון "תודעה" מרכז הרבה אינפורמציה - - -
דוד צור: אולי עידית תאיר את עינינו?
עליזה לביא: אדוני השר, אבל שוב אנחנו רואים את המתח ואת הפער שדיברת עליהם בראשית הדברים ואני שמחה שדיברת עליהם.
עליזה לביא: בנושאים הללו אנחנו ניזונים יותר מהארגונים, וכאן שוב המקום להודות להם - -
<ציפי נחשון גליק: אבל אלה לא מחקרים.
עליזה לביא: - - על העבודה המחקרית וניירות עבודה לעילא ולעילא שאנחנו מקבלים בנושאים השונים.
עליזה לביא: צריך פה גם לשתף פעולה, גם ללמוד מהניסיון הרב שנצבר בקרב הארגונים, הם שותפים מלאים, ובטח גם בתקופות שאדוני השר לא היה במשרד.
מאיר כהן: אני חייב להגיד, אני שומע בפעם הראשונה שיש סקר ואני יכול להגיד שתוצאותיו יהיו הרבה לפני שנה.
עליזה לביא: תראה כמה חיוכים, אדוני, יש על הפנים של - - -
מאיר כהן: אני לא רוצה חלילה להעמיד את אפרת או את ציפי – הן עושות עבודתן - - -
<ציפי נחשון גליק: זה לא תלוי בנו.
<ציפי נחשון גליק: זה תלוי בחוקרים.
עליזה לביא: לא להיפך, הן מחייכות יותר מכולם.
מאיר כהן: אני רוצה לספר שהוגשו לי דוחות ביניים של ועדות שהתחילו ב-2006, אז זה לא נורא.
דוד צור: נשמח כמובן לקבל נתונים, כדי שנדע על איזה מסד אנחנו מדברים.
<ציפי נחשון גליק: לא נלאה אתכם שמי שהתחיל במחקר פשט את הרגל, והיינו צריכים להביא כונס נכסים.
מאיר כהן: תלאי, תלאי אותם.
<ציפי נחשון גליק: יש מה לעשות.
דוד צור: יש מחקר שאנחנו מחכים לו גם מהכנסת, דיברנו עליו השבוע ואנחנו מקווים מאוד שנוכל לקבל גם אותו.
עליזה לביא: כן, אבל הנתונים של הכנסת לא יישענו על סקר חדש.
דוד צור: לא, אבל הוא אקטוארי.
מאיר כהן: אם לא הובנתי – שלא ישתמע לרגע מדברי שחס ושלום אני לא רוצה להשתמש בנתונים או שאני לרגע פוגע בכבודם של הארגונים.
מאיר כהן: אני רק אומר, לטובתם של הארגונים העזרה הגדולה ביותר שאנחנו יכולים להגיש לארגונים זה להגיד: רבותי, אנחנו מובילים, בואו.
מאיר כהן: זה חשוב מאוד, כי כשאני טיילתי עם אנשי "עלם" ראיתי את ה מצוקה של אנשי "עלם" וראיתי איך הם עושים יש מאין, ואי אפשר ש"עלם" ירוצו שם עד ארבע לפנות בוקר, ואנחנו עם כל הרצון הטוב שלנו נהיה אלה שנותנים את הכסף ולא נהיה בשטח.
מאיר כהן: הכוונה היא שאנחנו נהיה בשטח יחד אתם בדיוק כפי שהם נמצאים, ואפילו להוביל את זה.
עליזה לביא: הישיבה הזאת היום היא אחרי מסע ארוך אל נבכי ההתפתחות שהיתה כאן, למדתי את הנושא לעומק, והבקשות גם מקודמתו של דוד צור בתפקיד, חברת הכנסת אורית זוארץ בכנסת הקודמת, לא נענתה.
עליזה לביא: עניין הסקר, הדוח והנתונים לא נענה.
עליזה לביא: השוט החדש שהגיע לכאורה בדוגמת הכנסת הנוכחית וההובלה שלך מלמד על מציאות אחרת.
עליזה לביא: יש פה שינוי ואנחנו שמחים ומברכים - - -
דוד צור: השר אמר קודם, ונסמוך על כך שזה יהיה בידינו קצת יותר מוקדם.
דוד צור: בנקודה הזאת, עידית, אם את יכולה להאיר את עינינו ואחר כך ניתן לדבר בהרחבה לגבי מה עושה הארגון שאת עומדת בראשו.
<ציפי נחשון גליק: אני מבקשת להוסיף משפט אחד: שלא ישתמע, אנחנו עובדים עם כולם בשיתוף פעולה וכמעט כולן יושבות בוועדת היגוי שמלווה את המחקר.
עליזה לביא: אני חייבת לצאת, יש לי אורחים מחו"ל.
עליזה לביא: אז תודה והרבה הצלחה, וגם לך – זאת הזדמנות לברך את מנהלת הוועדה שלך, אריאלה.
דוד צור: את הדובדבן תמיד שומרים לסוף.
דוד צור: עידית, יש לך נתון?
<עידית הראל שמש: אלה הערכות גסות מאוד, אין לנו מחקר, ואנחנו מדברים על כ-15,000 נשים, גברים, נערים, נערות וטרנסיות במעגל הזנות.
<עידית הראל שמש: ומבחינתנו זנות היא ילדה שיוצאת בהפסקה לבצע מין אוראלי בפועֵל, עד למה שנקרא: sugar dady, תמיכות, ובמרכאות "זנות צמרת".
<עידית הראל שמש: אלה מספרים גבוהים מאוד.
<עידית הראל שמש: ואני לא יודעת למה זה חשוב אם יש 8,000 או 9,000, 10,000 או 15,000.
<עידית הראל שמש: אני יושבת עם שוטרים בהרצאות, והם אומרים לי: מה קרה לך?
<עידית הראל שמש: יש 60,000.
<עידית הראל שמש: זה לא כל-כך חשוב.
מאיר כהן: אני לא מסכים אתך.
מאיר כהן: צריך להגביר, צריך לדבר על כמות, כי בסופו של יום מזה גוזרים כסף.
מאיר כהן: ואם באים לשר הרווחה ואומרים לו, תשמע, זה עניין של 50 או 100, וזה לא משנה אם זה 1,000 או 14,000 – כששומעים את המספר האיום הזה, זה מבהיר לכולם שזה חלק מהתקציב ושצריך להתייחס לזה.
מאיר כהן: אני מסייג את הדברים שלך.
<עידית הראל שמש: אוקיי, אז זה משהו בין 10,000 ל-20,000.
משה מזרחי: אם לא ממפים תופעה, אז איך נדע להתמודד אתה?
משה מזרחי: על מה יש פה להתווכח?
<עידית הראל שמש: אני מקווה מאוד שהסקר יצליח, כי זה מאוד-מאוד קשה לכמת את האנשים האלה.
<עידית הראל שמש: לגבי מה שביאטריס אמרה, המודל המוצלח שלה קורם עור וגידים בזכות ליוזמה שלנו מול קצין חקירות ראשי, ופיתחנו מודל שנקרא: ליווי נשים שורדות זנות בהליך הפלילי.
<עידית הראל שמש: רצינו להריץ אותו בתל-אביב, הכשרנו מדריכות ומלוות, קיבלנו תקציב, ומשום מה כל הניסיונות שלנו להגיע לראש ימ"ר תל-אביב גדי אשד, עלו בתוהו.
<עידית הראל שמש: הוא לא מוכן להיפגש אתנו.
<עידית הראל שמש: אנחנו חושבים שהרגע בו היא מגיעה לתחנת המשטרה הוא רגע קריטי, הוא רגע של חולשה.
<עידית הראל שמש: שם, אם היא תפגוש מתנדבת שיכולה לדבר אל לבה, שתגיד לה: תשמעי, זה לא סוף פסוק, יש לך אפשרות א', ב', ג', בואי אתי, אני אראה לך ואני אקח אותך – אני חושבת שזו נקודה קריטית, וזה לא מתאפשר.
<עידית הראל שמש: ודבר אחרון, לגבי התקציב – אני ידעתי שדיברתם על 4.5 מיליון שקלים לטובת נערים ונערות.
<עידית הראל שמש: אני שומעת עכשיו שזה 7 מיליון, ואני מברכת על כך.
<עידית הראל שמש: אבל אנחנו מקבלים לאורך השנים קיצוץ הולך ומתמשך בתוכנית הלאומית להוצאת נשים מהזנות.
<עידית הראל שמש: אני לא מבינה למה זה קורה.
<עידית הראל שמש: ב-2007 אושרה התוכנית ב-15 מיליון שקלים, והיום היא בקושי 8 מיליון.
מאיר כהן: איני יודע על מה את מדברת.
מאיר כהן: אני יודע על מה שאני מתכוון לעשות.
מאיר כהן: אז זה לא בדיוק לשולחן הזה.
דוד צור: אמרנו שנקיים באמצע יולי דיון עם שר הרווחה בעניין התוכנית למאבק בזנות, ואז נשמע גם את המשרדים האחרים.
דוד צור: שר הרווחה אומר 7.5 מיליון, אז בסוף לתקוף דווקא את השר שכן נותן מתקציבו יותר ממה שניתן בעבר זה לא יהיה נכון.
דוד צור: לכן לא סתם שאלתי מה עושים משרד השיכון, משרד הבריאות, המשרד לביטחון הפנים, יש פה הרבה מאוד ממשקים בין משרדים, גם משרד המשפטים, ותיכף נשמע את מירב.
<תמי סלע: מכיוון שעכשיו דיוני התקציב מתנהלים, אז אולי שווה לבדוק את התוכנית הספציפית הזו, אם מפחיתים בכמעט חצי את התקציב שמוקצב לה בתקציב הנוכחי.
<תמי סלע: אולי זה הזמן לנסות לבדוק אם אפשר להתערב בזה.
דוד צור: יש פה נציג אוצר?
דוד צור: אתה יכול לענות לשאלת היועצת המשפטית?
דוד צור: גיא, אמר שר הרווחה שהוא מקצה 7.5 מיליון שקל לטיפול בזנות.
דוד צור: האם התקציב, בכלל של התוכנית הלאומית להוצאת נשים מהזנות - - -
<נעמה זאבי ריבלין: זה גם לא 7.5 מיליון, זה 6.4 מיליון.
<נעמה זאבי ריבלין: בתל-אביב זה היה על 3.8 מיליון, ובשנה שעברה היה קיצוץ של 10%.
<נעמה זאבי ריבלין: יש נגיסה קטנה כל פעם.
דוד צור: אז עלינו מהקיצוץ.
<נעמה זאבי ריבלין: לא, ירדנו.
<נעמה זאבי ריבלין: זה שש נקודה משהו בכל הארץ.
<ציפי נחשון גליק: לגבי הסחר בנשים התקציב עלה.
<ציפי נחשון גליק: לגבי זנות נשים במדינת ישראל זה ירד מ-10 מיליון ל-6.4 מיליון.
דוד צור: 10 מיליון זה היה תקציב הרווחה?
<ציפי נחשון גליק: זה התקציב שהגיע ממשרד ראש הממשלה למשרד הרווחה לבצע את התוכנית.
<ציפי נחשון גליק: זה עובד ככה כבר חמש שנים.
<תמי סלע: ואני מניחה שיש גם משרדים אחרים שנותנים איזשהו תקציב.
<קריאה: גם במשרד הבריאות נהיה קיצוץ של יותר מ-10%.
דוד צור: כן, גיא.
דוד צור: רגע, אני מבקש לחזור לסדר.
<גיא הרמתי: כאמור, התקציבים שמקצה משרד הרווחה לנושא גדלו.
<גיא הרמתי: לפי הדיווח, שאני לא מכיר אותו, התקציב שמועבר ממשרד ראש הממשלה לנושא, שהיה בעבר 13 מיליון, נדמה לי, קוצץ.
<גיא הרמתי: אבל זה במסגרת סדרי העדיפויות של משרד ראש הממשלה ולא של משרד הרווחה.
<גיא הרמתי: משרד הרווחה קידם את הנושא והגדיל מתקציבו ומהתקציב התוספתי שהוא קיבל לשנים הבאות.
דוד צור: אז תענה לנו בכל זאת לגבי סדרי העדיפויות של משרד ראש הממשלה, אלא אם אתה לא רפרנט לנושא הזה.
דוד צור: תוכל לחזור אלינו באמצע יולי עם תשובות?
<גיא הרמתי: כן, בהחלט.
דוד צור: אז אני מבקש לחזור עם תשובות לגבי התוכנית הלאומית בכלל.
דוד צור: אומנם יהיה דיון ספציפי לגבי התוכנית הלאומית, אבל זה לא מספיק שמשרד הרווחה נתן לכך את המימדים והדגשים.
<תמי סלע: מהם הנימוקים לקיצוץ הזה?
<תמי סלע: למה זה ירד בסדר העדיפויות?
<תמי סלע: האם התקדמנו עד כדי כך בטיפול בתופעת הזנות שצריך להפחית את התקציב בשלב הזה?
דוד צור: אני מבין שלא הגעת מוכן לשאלות האלה, אז אני מבקש ממי שרואים בך רפרנט לעניין הזה – אנחנו לא באים אליך בטענות אישיות.
<תמי סלע: צריך לפנות למשרד ראש הממשלה ולמשרד האוצר ולבקש תשובות, למה קוצץ התקציב בעניין הזה?
דוד צור: זהו אחד הנושאים לסיכום, תהיה פנייה למנכ"ל משרד ראש הממשלה מר לוקר לגבי התקציב.
<תמי סלע: הנה, ונאמר לנו שגם תקציב משרד הבריאות בהקשר הטיפול בזנות קוצץ.
<ציפי נחשון גליק: זה הכול תקציב של התוכנית הלאומית לטיפול בזנות.
<אפרת שרעבי: התקציב כבר לא מגיע ממשרד ראש הממשלה, הוא נכנס לבסיס התקציב של משרד הרווחה.
<ציפי נחשון גליק: השנה.
דוד צור: אוקיי, אז אנחנו נפנה לכל משרד ומשרד.
דוד צור: אגב, יכול להיות שעכשיו יאירו את עינינו נציגי המשרדים האחרים.
דוד צור: אני מבקש מחברת הכנסת שולי מועלם לדבר, ואחריה נשמע את עורכת-הדין מירב שמואלי.
דוד צור: שרת המשפטים אמורה להיכנס עוד מעט, ואז תהיה התאמה.
שולי מועלם-רפאלי: יש פה המון-המון רצון טוב, אבל כל הזמן יש תחושה של מכבסת מילים וסוג של לזעוק זעקה נורא גדולה של נשים שכולכן, עוד הרבה יותר ממני, מטפלות בהן ביום-יום.
שולי מועלם-רפאלי: התחושה היא שצריך לעשות, אולי בהובלה שלך, אולי בהובלה של התוכנית הלאומית שנמצאת אצלך - -
מאיר כהן: היא לא אצלי.
שולי מועלם-רפאלי: - - איגום של כל המשרדים יחד: משרד הרווחה בתהליך השיקום, משרד הפנים בשאלה שאולי מי שמתעסק בכך יום-יום יודע: מה עושים בנשים קורבנות סחר שהן לא ישראליות ושעכשיו מצאו אותן, מה עושים אתן?
שולי מועלם-רפאלי: שולחים אותן?
שולי מועלם-רפאלי: לא שולחים אותן?
שולי מועלם-רפאלי: לאן הן הולכות מכאן?
שולי מועלם-רפאלי: , משרד הבריאות – מהי המחויבות שלו?
שולי מועלם-רפאלי: איך בתי-החולים מתנהלים מול נשים שמוּצאות מהרחוב למקומות אשפוז?
שולי מועלם-רפאלי: מה המעמד שלהן?
שולי מועלם-רפאלי: כמובן, המשרד לביטחון הפנים והמהלך של השוטרים.
שולי מועלם-רפאלי: שרת המשפטים נכנסה, ובדיון אחר נגענו בהכשרת שופטים ביחס לנשים שמוטרדות מינית – מהי הכשרה של שופטים ושוטרים ביחס לנשים שהן קורבנות זנות?
שולי מועלם-רפאלי: האם יש טיפול אחר ביחס לנשים ונוער?
שולי מועלם-רפאלי: הרצון האמיתי הוא לראות איזשהו טיפול הוליסטי יותר בנושא הכואב הזה.
שולי מועלם-רפאלי: נעשה ניסיון לדבר אתי על זה שיש גם נשים שעושות את זה מבחירה.
שולי מועלם-רפאלי: היה לי קשה נורא לשמוע את זה וביקשתי להפסיק את השיחה.
שולי מועלם-רפאלי: לפחות למיטב הבנתי הצנועה, מעולם לא הכרתי מישהי, וקשה לי לחשוב שמישהי עוסקת בדבר כל-כך קשה מבחירה.
שולי מועלם-רפאלי: ולכן אפילו בזה יש תחושה שצריך לשנות את השיח בקרב גורמים נוספים שנוגעים בדבר.
שולי מועלם-רפאלי: ואחרון חביב, התפקיד של משרד החינוך בתהליך של העלאת הדברים לתודעה, מעבר לתפקיד עם בני נוער שהם בעצמם קורבנות של זנות – העלאת הדבר לתודעה בתהליך החינוך והצפה של הנושא של "אני וגופי".
שולי מועלם-רפאלי: הבת שלי עשתה שירות לאומי בעמותת "שלוה" שמטפלת בילדים עם צרכים מיוחדים, ושם לאורך כל השנה עשו מהלך שכאימא לילדים בחינוך הרגיל קינאתי בו – לימוד של הילדים תוכנית שלמה שנקראת: "אני וגופי", ומי יכול ולא יכול לגעת בי, ובאיזה זמן.
שולי מועלם-רפאלי: כלומר, תהליך של כל המשרדים יחד כדי להביא בסוף לצמצום התופעה הנוראית הזאת.
דוד צור: תודה רבה לחברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.
דוד צור: נכנסה אלינו שרת המשפטים, וכדי לעמוד בלוחות זמנים אחרוג מהסדר, ואאפשר למשה שחייב לעזוב אותנו לומר מילה.
משה מזרחי: אני אמתין לשרת המשפטים.
ציפי לבני: אני באתי לשמוע אותך.
דוד צור: אם כך, אתן למירב לדבר כי היא המתאמת את הנושא במשרד המשפטים, אחריה נשמע את שרת המשפטים, ואחר כך נחרוג מהנוהג – הנוהג הוא שמדבר חבר כנסת ואחריו בן-אדם "רגיל", ככה לימד אותי חבר הכנסת גילאון, אז נחרוג מהנוהג וניתן לשני ח"כים לדבר ברציפות.
<מירב שמואלי: תודה רבה.
<מירב שמואלי: בתחום הסחר לזנות הגענו להישגים רבים, ואין שום ספק שלוועדת המשנה הזאת היה תפקיד מרכזי מאוד כבמה שבה אפשר להעלות סוגיות לדיון ציבורי וגם קידום דברים פרקטיים מאוד.
<מירב שמואלי: אז אני שמחה מאוד שהוועדה מתכנסת.
<מירב שמואלי: יש מחלוקת: כל זנות זה סחר, יש הבדל בין סחר לזנות, אין הבדל – איך שלא נגדיר את הזנות, חובה לדון בה בוועדה מיוחדת.
<מירב שמואלי: אני לא רוצה לחזור על דברים שאמרתי באריכות בישיבה הקודמת, לכן אתמקד עכשיו במשרד המשפטים ואציין מספר הישגים, אבל גם אתגרים.
<מירב שמואלי: כאמור, פעילות בנושא הסחר היא פעילות בין-משרדית, אין כמעט משרד ממשלתי שלא מעורב בנושא ולכולם תרומה חשובה ביותר, אבל משרד המשפטים הוא המשרד שמוביל את כל הפעילות הזאת.
<מירב שמואלי: ישנה ועדת מנכ"לים קבועה לנושא המאבק בסחר בבני-אדם בראשות מנכ"ל משרד המשפטים.
<מירב שמואלי: זו הסמכות העליונה בתוך הממשלה שמתווה את המדיניות, נפגשת אחת לכמה חודשים, קובעת סדרי עדיפויות, ממנה צוותים בין-משרדיים, והתוכניות הלאומיות לנושא נכתבו בהנחיית ועדת המנכ"לים.
<מירב שמואלי: יש את משרד המתאמת, המשרד שלנו, והוא הגוף שאמור, לפי החלטת ממשלה, לתאם בין הגורמים בתוך הממשלה וגם בין הממשלה לבין הגורמים מחוצה לה.
<מירב שמואלי: יש המון חלקים בפאזל של הסחר ולנו יש את התמונה הכוללת, פוגשים את כולם, עושים ישיבות עם כולם, מלווים יוזמות חקיקה, עושים פעילות הסברה, עושים הכשרות מקצועיות, כותבים חוות דעת ומעורבים בכל דבר.
<מירב שמואלי: יש את היחידה להסכמים בין-לאומיים, היא היחידה שכותבת את המענה הממשלתי לדוח האמריקאי שמתפרסם בכל שנה, ומחר בערב יתפרסם הדוח לשנה זאת.
<מירב שמואלי: היחידה להסכמים בין-לאומיים אוספת את המידע מכל הגורמים בממשלה, עושה דוח של כ-200 עמודים - - -
מאיר כהן: מה הצפי, מירב?