GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עירית גזית: רציתי להדגיש את הענין הזה של ההסברה כי מי שכבר בתוך המערכת אנחנו פחות מוטרדות, כי -לנו לפחות, יש שיתוף פעולה מאד טוב, גם עם אגף האכיפה וגם עם אגף ההסדרה, ונשים מגיעות אלנו אחרי שהן פנו לשם והמליצו להן לפנות לארגוני הנשים, הבעיה היא באמת אותן נשים, אנחנו לפחות היתה לנו, גם לנו השנה היתה ירידה במספר הפניות לקו שלנו, מצד שני מספר הפניות בנושא של פיטורין לא ירד, כלומר, סך הכל של הפניות בנושא זכויות ירד, בנושאים של פיטורין לא ירד, יש נשים שפונות אלינו אחרי הפיטורין וזה גם טיפולי פוריות הם נושא שהוא מוזנח, והנושא שאנחנו מרגישות שיש אתו בעיה זה כל קבלני השירותים ה out sourcing למיניהם והעמותות למיניהן, המון, עובדות סוציאליות, פסיכולוגיות, התחום הזה, נשים באוניברסיטאות, באקדמיה, פשוט נורא.
עירית גזית: הנשים, פשוט, ההגדרה של חוק קבלני כח אדם הם מצליחים "לזלוג" ממנו.
מאירה בסוק: זה לא, עמותות לא נמצאות בחוק.
ציפי חוטובלי: רגע, אבל החקיקה לא מוּחלת?
מאירה בסוק: רק על שמירה ונקיון.
ציפי חוטובלי: היה תיקון, עכשיו יש תיקון שמכניס גם עמותות, אבל הוא עוד לא עבר.
מאירה בסוק: ההפרטה שהמדינה מפריטה את עצמה לדעת, אחיות בריאות הצבור, מורות, עובדות סוציאליות, אמרתי את זה.
ציפי חוטובלי: לפחות אפשר להגן בחקיקה על הזכות של הנשים האלה.
דבורה בן אליעזר: יש זכות כזאת בקשר לקבלן כח אדם.
ציפי חוטובלי: הם לא מוגדרים כקבלני כח אדם.
דבורה בן אליעזר: אני לא אגיד, אני לא יודעת מה תהיה עמדת הממשלה בקשר להצעת החוק הזאת כמובן אבל היום.
ציפי חוטובלי: אני לא מצליחה להבין, אשה בהריון היא אשה בהריון, המעסיק שלה הוא המעסיק שלה, איפה הנקודה שבה, כשמדובר בקבלן כח אדם, הכללים הם אחרים?
דבורה בן אליעזר: הכללים הם אחרים כיוון שבנושא קבלן כח אדם מה שקבענו זה שהמעסיק בפועל וקבלן כח האדם צריכים לפנות ביחד לתמ"ת וההחלטה בקשר למעסיק בפועל היא שבמידה והמעסיק בפועל פיטר ולא היתה בקשה, יש חזקה שפוטרה שלא כדין ולכן הם פונים ביחד אלינו, הוראה כזאת לא קיימת בקשר לקבלני שירותים אחרים.
מאירה בסוק: כשדיברנו על נושא ההפרטה - שנשים נפגעות בצורה הכי קשה מהנושא של ההפרטה.
ציפי חוטובלי: אני מודה לכם מאד.
ציפי חוטובלי: אני רוצה לסכם את הדיון המאד חשוב הזה.
ציפי חוטובלי: קודם כל תודה לנציגי משרד התמ"ת, אין ספק, אני בטוחה שאתם עושים את העובדה שלכם עם הרבה רגישות, אנחנו באמת רוצים להגיע למצב שבו למעט מציאות שבה אגפים שלמים נסגרים ועסקים פושטים רגל, נשים בהריון לא תפוטרנה, זו המטרה, מטרת העל אני חושבת שהמודעות גם, החשיבות והרגישות החברתית לנושא של טיפולי פוריות זה נושא שהוועדה זו פעם ראשונה שאנחנו עוסקים בסוגיה הזאת בהקשר של פיטורי נשים בהריון, זו גם נקודה חשובה ומשמעותית גם העובדה שמדובר בדרך כלל בדברים שהם פחות גלויים, בניגוד להריון שהוא גלוי בשלבים מתקדמים שלו ידוע לכולם טיפולי פוריות זה דבר שנשים לרוב משתדלות להסתיר.
רבקה מקובר: וגברים.
ציפי חוטובלי: וגברים בודאי, וצריך כאן באמת לנהוג במשנה -הייתי קוראת לזה- במשנה רגישות כשאנחנו באים לעשות את הניתוק בין הפיטורין לבין טיפולי הפוריות גם אם מדובר בתהליכים ארוכים וממושכים, אני חושבת שכאן באמת זה המקום שבו אנחנו רוצים לראות את החקיקה הזאת נותנת הגנה לכל הנשים שנמצאות בתהליך הזה של הבאת ילדים לעולם, אני חושבת שהעובדה שאנחנו נמצאים מצד אחד בירידה, מצד שני כל מקרה פיטורין –כמו שאמרנו- עולם ומלואו הדבר הזה הוא חשוב.
ציפי חוטובלי: העובדה שנשים רבות עדיין לא מודעות לזכויות שלהן, זו נקודה שעלתה כאן, קרן, טוב שהבאת לנו אותה עובדה בפנינו, משרד התמ"ת כאן מתחייב לקחת על עצמו את נושא ההסברה וההעברה, אני אשמח לקבל מכם דווח מה בעצם החלטתם לעשות כדי לדאוג לכך שכל אשה בהריון תדע מה הזכויות שלה, מתי ולמי היא יכולה לפנות במקרה של פיטורין ובעצם לקבל את כל ההגנה החוקית שמגיעה לה.
ציפי חוטובלי: אני חושבת שההערה אחרונה גם לגבי כח אדם היא הערה שאנחנו נקח אותה לתשומת לב הוועדה ואני אשמח לשיתוף פעולה וחקיקה בנושא הזה, זה גם נושא מאד חשוב.
ציפי חוטובלי: נושא נוסף שעלה כאן – פילוח .
ציפי חוטובלי: מפטרים אין ספק שחשוב לנו לדעת בשנה הבאה בדווח שלכם, מה בעצם הפרופיל של אותם מעסיקים שמרגישים יותר בנוח ללכת כנגד החוק ולפטר נשים בהריון, אנחנו רוצים לדעת מה הכתובת הזאת, בעיקר כדי לדעת איך לטפל בבעיות ואיך להגביר מודעות לנושא הזה של איסור פיטורי נשים בהריון.
ציפי חוטובלי: השורה התחתונה: אנחנו בוועדה מוצאים את התופעה המדאיגה של פיטורי נשים בהריון כתופעה שבה כל אשה בהריון שפוטרה ממקום עבודתה מבחינתנו זה תקלה של המערכת.
ציפי חוטובלי: אנחנו לא רוצים להיות במצב שבו איזושהי אשה תאבד את מקום עבודתה בגלל שהיא נמצאת בתהליך של הריון, אנחנו זוכרים גם את הרקע החברתי לכך שנשים, תקופות ארוכות מחייהן, בעצם מסתכלים על אשה כעל פוטנציאל, פצצת זמן מתקתקת, או שהיא בהריון, או שהיא לפני הריון, אחרי הריון, כל התקופה, השנים הפוריות ביותר של נשים, גם בתחום העבודה וגם בתחום המשפחה, הן שנים שהחברה שלנו עדיין, צריך לדאוג לכך שהיא תשמור על זכויותיהן של נשים בהקשר הזה ומכאן חשיבות הדיון.
ציפי חוטובלי: אני מודה לכל מי שהציג את הנתונים ולכל מי שהעיר את ההערות, לחברי הכנסת שהעירו כאן
ציפי חוטובלי: הערות חשובות ואנחנו מבטיחים להמשיך לטפל בענין הזה, ולהמשיך לראות גם בשנה הבאה דווח בתקווה שבשנה הבאה הנתונים ימשיכו את מגמת הירידה.
ציפי חוטובלי: תודה רבה לכולכם, הישיבה נעולה.
ציפי חוטובלי: אני מבקשת שתסבירי את הסכומים האלה.
נורית טננבאום: זה נותן 93, מעבר לזה אני רוצה לציין שהמשרד הקצה לנושא תמיכות כמעט 79 מיליון שקלים כי תוך כדי התהליך נפלה החלטת ממשלה, החלטה 1185, לבניית מעונות מוגנים בעוטף עזה – העלות שלה היא 16 מיליון שקלים וזה מתקציב האגף.
ציפי חוטובלי: לוועדה נאמר שהתקציב הזה הוא מחוץ לתקציב שהובטח לבינוי מעונות.
נורית טננבאום: 79, זה 63, הוקצה 60 - - -
ציפי חוטובלי: הבנתי, זה בנוסף.
נורית טננבאום: בסך הכול אנחנו מדברים על תקציב שמיועד להרחבה הכולל גם את עוטף עזה.
שלמה מולה: אתם מתנים את התקציב שלכם ב- matching או שזה תקציב נטו שלכם.
שלמה מולה: למשל אם יש רשות שלא יכולה להשתתף בשום סכום ואתם מתנים ב- matching לא יקרה כלום.
נורית טננבאום: מתנים את זה ב- matching זה חלק מהנוסחה של תמיכה, זאת אומרת תמיכה כפי שהיא מעוגנת בדרישות של משרד המשפטים ודרישות החשב הכללי, היא אף פעם לא מאה אחוז.
נורית טננבאום: במבחנים ולאור הקשיים שהוצגו ביקשנו אישור מיוחד להגדיר את מה שקבוע היום בדרישות החשב הכללי, אנחנו בעצם נותנים לרשויות עד 95% - כמו שאתה יכול לראות.
נורית טננבאום: אני מבקשת שתבינו, התהליך עצמו של בניית המבחנים כלל המון התייחסות למבקשים, אנחנו פנינו לציבור ופרסמנו מבחנים שבסופו של דבר נראו שונה מהמבחנים הסופיים.
נורית טננבאום: קיבלנו תגובות עם הערות הציבור, שינינו ותיקנו בהתאם וגם פרסמנו, תוכלו לראות באתר של המשרד את הפניות ואת התגובות שלנו.
נורית טננבאום: הגישה אומרת שתמיכה לא יכולה להיות מאה אחוז.
שלמה מולה: זאת השאלה, מי נציג משרד המשפטים.
שלמה מולה: זאת בדיוק הבעיה שלנו, כי מצד אחד אנחנו יודעים בדיוק את מצבן הכלכלי של הרשויות המקומיות, אומרות גם בדברים אחרים הן שהן לא מסוגלות, אז יש החלטת ממשלה שאומרת שיש לסבסד את המעונות ומתנים את זה ב- matching.
שלמה מולה: אני מניח שיש רשויות שכן מסוגלות אבל יש רשויות שלא יכולות.
ציפי חוטובלי: אנחנו לא יודעים בדיוק איפה הבעיה.
שלמה מולה: למה חוק המכרזים בכלל מתנה, למה הלכתם למסלול תמיכות ולא למסלול אחר, מסלול עוקף את בעיית ה- matching?
חנן ארליך: אני נציג משרד המשפטים.
חנן ארליך: עולות כמה שאלות, השאלה הראשונה מבחינת סדר החשיבה ולא בסדר שציינת, היא למה הוחלט על מסלול תמיכות ולא רכישה, מכרזים זה רכישת שירותים, או תקצוב לחלופין, כלומר יש שלוש דרכים עיקריות שהמדינה מממנת פעילויות, אלו שלושת הדרכים: רכישה, תקצוב ישיר, תמיכות.
חנן ארליך: אני לא רוצה להיכנס כאן בדיון לכל הפרטים, יש כללים יחסית ברורים שיש לגביהם הנחית של היועץ המשפטי לממשלה לפני כשנה וחצי והם נהגו כבר באופן מסורתי שנים רבות, ועל פיהם קבעו אם פעילות מסוימת ראויה להיות מתוקצבת באמצעות תקצוב רכישה או תמיכה.
חנן ארליך: בין השאר זה קשור מי הגורם שיוזם את הפעילות.
חנן ארליך: תמיכות היא עידוד פעילות קיימת ורכישה או תקצוב וזה בדרך כלל יוזמה שהמדינה רוצה לבצע פעילות ואז היא מחפשת שותף או מי שיספק את השירותים.
חנן ארליך: הדבר קשור לעצמאות ולמידת היקף ההנחיות ועד כמה המדינה תכתיב את הפעילות ואופי הפעילות, או שהגוף עושה מה שהוא רואה לנכון והמדינה מכוונת, מגבילה, מרחיבה אבל בסופו של עניין זו פעילות של הגוף.
חנן ארליך: הדבר השלישי ואולי הוא הראשון מבחינת החשיבות והוא חובה שבדין, חובה חוקית, וכשיש חובה חוקית בדרך כלל זה יהיה חובת תקצוב, וכאשר זו פעילות שהמדינה אומרת שהיא לא רוצה שותפה ושהגוף יעשה את זה במימון גורם אחר בדרך כלל זה יהיה תמיכה.
ציפי חוטובלי: הדיון הזה מטרתו לנצל את חלון הזמן המאוד קצר שבו הרשויות המקומיות והגופים יכולים להגיש את הבקשות.
ציפי חוטובלי: ראשית אני רוצה להבין, הרי יש אנשים שמגישים כבר בקשות ואנחנו רוצים להבין איפה הם נתקעים, המצב שלהם פשוט, אני רוצה לקבל תשובה.
ציפי חוטובלי: אולי נמשיך את הסקירה של נורית טננבאום ואולי ננסה להבין, את מדברת על בעיית טפסים מאוד קשה ואם אני מבינה כמעט אף אחת מהבקשות לא מוגשת כמו שצריך.
נורית טננבאום: נכון, אחוז ניכר.
ציפי חוטובלי: אני לא רוצה להיות במצב שבו ב- 15 במרץ כל הבקשות תדחנה בגלל בעיות בירוקרטיות טכניות.
נורית טננבאום: בגדול האחריות כאן על מגישי הבקשות, זאת אומרת, אנחנו נתנו את כל האפשרות שיגישו, תראי גם מה הצגתי במצגת וזה נשמע קצת מוזר, תהליך הגשת בקשה שמוצג במצגת אומר קודם כל תקראו את התנאים, תקראו ותלמדו.
נורית טננבאום: ייעצתי גם לגופים לשבת עם עורכי דין או רואי חשבון, זה משהו מקצועי ולא משהו שממלא פקיד ברשות או מישהו בארגון.
נורית טננבאום: צריך לשבת עם עורך דין ורואה חשבון כדי להנחות אותם.
נורית טננבאום: אחת הבעיות, הדברים מורכבים ויש מקרים רבים בהם נתקלים בקשיים בהוכחת זכות כזאת או אחרת.
נורית טננבאום: הפתרון שלנו במבחנים, לדעתי זה פתרון ראשוני, יש הקמה של ועדת חריגים.
נורית טננבאום: לאור הפניות של הציבור ניסינו לעלות על כל המקרים האפשריים בכל מיני סוגי קרקעות, גם הציבור שפנה אלינו לא הציג את כל הבעיות וגם אנחנו לא יכולים לעלות על כל הבעיות, לכן הרעיון שוועדת חריגים תדון באמת במקרים החריגים שלא נמצאים במבחנים, זה בעצם המסלול שאמור לפתור את בעיית הגשת המסמכים.
דובר: הפניה צריכה להיות מראש לוועדת החריגים בזמן הגשת הפניה, אם יש מישהו שהגיש פניה בדרך המקובלת ולא לוועדת חריגים וגילו שאם הוא היה מגיש לוועדת חריגים הוא היה עובר את הפניה, יעבירו את זה אוטומטית או שהוא יכשל?
נורית טננבאום: לא.
נורית טננבאום: ראשית האחריות היא של מבקש הבקשה.
נורית טננבאום: צריך להבין שאדם צריך להיות אחראי, אם הוא יודע שיש לו בעיה כי הקרקע שלו לא מופיעה, אני העברתי את המסמך התוספת, הוא מסמך חדש שבנינו כדי להקל על הציבור במקום לכתוב את זה בצורה של מבחנים מסובכים.
נורית טננבאום: אדם מגיש בקשה צריך לדעת אם הקרקע שלו רשומה בטאבו או במינהל, האדם צריך לדעת את המינימום כדי לדעת לאן לשייך.
נורית טננבאום: אם הוא נתקל בבעיה הוא יכול ראשית לפנות אלינו טלפונית.
נורית טננבאום: אני מנהלת דרך האתר דף שאלות ותשובות של שאלות עקרוניות.
נורית טננבאום: זה נמצא היום באתר ואם איני טועה הפעם האחרונה שהוא עודכן על ידי היה ב- 13 בפברואר.
נורית טננבאום: תשאלו, תבררו, קבלו תשובות ונעשה מה שאפשר.
נורית טננבאום: אם אתה לא יודע איפה היום אתה נמצא תתקשר ותברר, ואם אתה יודע שאתה נופל בטור ה' תגיש בקשה, כתוב במבחנים שאם אתה בטור ה' ויש צורך בחינה על ידי ועדת חריגים.
ציפי חוטובלי: אני רוצה להבין האם יש קו לשאלות.
נורית טננבאום: כן.
נורית טננבאום: אמרתי להם שאני מעדיפה לקבל את השאלות במייל, הקו אצלי, או שיכתבו אלי או שיתקשרו, כשזה יהיה כתוב נוכל לעלות את זה לאתר.
נורית טננבאום: אמרנו להם את זה בכנס.
ציפי חוטובלי: את הגורם למענה לכולם?
נורית טננבאום: כרגע אני הגורם המענה לכולם.
נורית טננבאום: אני מרכזת את הבקשות, אם אין לי תשובות אני פונה ליועץ המשפטי, אני לא נותנת את התשובות לבד, אני זאת שמקבלת את הפניות.
אורי מקלב: אז למה הם לא הגיעו בכלל.
נורית טננבאום: גופים שהיו פנו אלי, גם נעמ"ת פנתה אלי עם שאילתא מסובכת שיש לה.
אורי מקלב: לימדו אותי רק כשסיימתי להיות תלמיד, שחוסר ההבנה של התלמיד זה בעצם בעיית הסברה של המורה.
אורי מקלב: זה לא דבר חדש, זה דבר מתמשך.
אורי מקלב: את לא מציגה בפנינו את הסיבות שלטענתם שהם לא מצליחים, אני מניח שזו לא רק הבעיה של מילוי טפסים, קשה לי להאמין כי היום כל משרד ממשלתי מבקש טפסים כאלה ואחרים, מכל ניצול שואה מבקשים למלא חמישה עשר עמודים כדי לקבל איזו רנטה, טפסים בלשון משפטית והם מצליחים להתגבר על זה.
אורי מקלב: הבעיה היא כנראה בדרישות שלכם ואם דורשים גם מרשות מקומית למשל לציין בפירוט את כל התקציבים שהיא קיבלה בעבר עבור בניית מעונות, הם אומרים תודה רבה, אני לא אעסיק כעת משרד חקירות ואחפש בכל הארכיון, אני לא אעשה את זה כי אין לי אפשרות לעשות את זה" הוא מתייאש מראש עוד לפני ה- matching.
אורי מקלב: יש בעיה כי כשלא ממלאים של טפסים ולא מגישים בקשות והתקציב לא ממומש אתם צריכים לקחת את האחריות עליכם.
אורי מקלב: כשאדם מכין ארוחה ולא אוכלים אותה הוא צריך לבדוק את עצמו כי כנראה משהו קרה כאן.
נורית טננבאום: משהו קרה זה בטוח.
אורי מקלב: אני הייתי שואל את אותו צרכן מהי הסיבה ואיפה הקשיים.
אורי מקלב: הייתי עורך סקר.
ציפי חוטובלי: זו בעצם מטרת הדיון.
סיגל מרד: אני מאוד מודעת לשאלה ואני מאוד רוצה לענות עליה.
סיגל מרד: אני מהלשכה המשפטית במשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה.
סיגל מרד: במסגרת אותה הפקת לקחים לפעילות שנעשתה בשנים הקודמות המשרד קיים כמה וכמה תהליכים.
סיגל מרד: המשרד בפעם הראשונה פרסם טיוטת מבחן להערות הציבור ובעצם ניתנה הזדמנות לציבור להעיר איפה החסמים, איפה הבעיות שלו, מה לא נראה לו במה שכתבנו, איפה הוא חושב שהוא הולך להיכשל.
סיגל מרד: התייחסנו לכל ההערות וקיימנו דיון ענייני ביחס לכל ההערות.
סיגל מרד: קיבלנו הערות מחברי כנסת שכתבו לנו, כל הערה נבחנה.
סיגל מרד: ערכנו המון תיקונים במבחנים בעקבות ההערות.
סיגל מרד: אני לא אומרת שכל הערה שהעירו קיבלנו כי יש גם שיקול דעת של המשרד, יש גם שיקול דעת שמנחה ביחס להיבטים שונים שלאו דווקא אותו מעיר ראה לנגד עיניו.
סיגל מרד: אחרי שבעצם בחנו, בדקנו וטיפלנו בהערות במטרה להסיר את אותם חסמים שאנשים רואים שיש להם, השלב הבא היה שמרגע שפורסמו המבחנים כבר לא סמכנו על תהליך הבנת הנקרא העצמי, קיימנו את הכנס הזה והדגשנו ברחל בתך הקטנה היבטים רבים שראינו שגופים נפלו בהם בעבר, מיקדנו את ההסברים וקיימנו תהליכי הסברה שוטפים מעבר לכנס.
סיגל מרד: לפני כן עבד אותו קו של נורית טננבאום של שאלות ותשובות און ליין עם המשרד – זה תהליך שלא קיים במשרדים אחרים מבחינת מענה פניות הציבור, זמינות המשרד לפניות הציבור, הצבנו כאן רף מאוד גובה.
אורית זוארץ: רמת הבירוקרטיה שלכם באמת מייחדת את המשרד הזה ממשרדים אחרים, רמת הסרבול והקשיים שאתם מערימים על הגופים ואנשים שרוצים לממש את הזכות הבסיסית שלהם שנקבע כאן בתקציב, זה משהו שאי אפשר לתאר אותו בכלל.
אורית זוארץ: שנתיים מתעסקים עם הסוגיה הזאת.
ציפי חוטובלי: יש כאן מספר בעיות שהדיון הזה בא להתמקד.
ציפי חוטובלי: גורם שפנה אליכם עם בעיית ליקוי באחד הטפסים, לפי מה שאתם מתארים רוב הטפסים לוקים באיזו בעיה.
ציפי חוטובלי: האם הוא יוכל לתקן את עצמו?
סיגל מרד: אנחנו המשרד לא טוענים שקיימת בעיה כזאת.
ציפי חוטובלי: הרגע שמענו את זה.
סיגל מרד: גם נורית טננבאום לא אומרת את הדברים האלה.
סיגל מרד: הדברים היחידים שעלו עלו במסגרת הכנס שקיימנו, נשמעה תרעומת מצד נציגים של רשויות מקומיות שקבלו על הצורך במילוי טפסים, הם אמרו "למה אנחנו צריכים למלא כל כך הרבה טפסים".
סיגל מרד: הטפסים הנדרשים שלגביהם עלתה התרעומת הם אותם טפסים שמנחה אותנו החשב הכללי לדרוש ממבקשי תמיכה.
סיגל מרד: כשאדם בא לקבל 2.5 מיליון שקלים בערך, זה הסכום הממוצע למעון יום, כשאדם בא לקבל 2.5 מיליון שקלים ונדרש כן, משהו שקרוב ל- 40 עמודים ולצרף דוחות כספיים כדי לוודא שאין כפל תמיכות.
סיגל מרד: אני מבינה את הטענה על מספר הטפסים שצריך למלא, אבל אני לא מכירה הרבה מקומות אחרים במדינה שנותנים 2.5 מיליון שקלים מבלי לדרוש מהאדם דרישות מהסוג הזה.
סיגל מרד: מאחר ולא אנחנו אלא חשב הכללי - - - -
אורית זוארץ: את מכירה את הליך התמיכות?
אורית זוארץ: הרשויות המקומיות תומכות באגודות ספורט, בגופים ובעמותות ולא נכנסות ל- 40 עמודים, אני לא מכירה שום גוף - - -
סיגל מרד: נמצאת כאן נציגת החשב הכללי, ההנחיות האלה מחייבות את כל המשרדים, המשרד שלנו מחויב למלא את אותה הנחיה של החשב הכללי.
סיגל מרד: הטענה כאן היא לא כלפינו.
ציפי חוטובלי: אולי נשמע את נציגת החשב הכללי, את יושבת כאן ולא היית בכנס, תני לנו בבקשה הסבר.
ירון מלך: ישנם שני דברים.
ירון מלך: אני חושב שלפחות הגופים כמו נעמ"ת, ויצ"ו, אמונה, הגופים המאורגנים והגדולים יודעים לטפל בנושא תמיכות, זאת אומרת שאין לנו כאן הפתעה.
ירון מלך: הטפסים הם סטנדרטיים.
ירון מלך: זה שאני מקיא על כל תמיכה שאני צריך לשכפל כשאני מבקש ממשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה ותמיכה שאני מבקש ממשרד החינוך ותמיכה שאני מבקש ממשרד הרווחה, אני ממלא את אותם טפסים ואני לא יודע מה הם עושים אותה ערימת ניירת שאני שולח, זה סיפור אחר.
ירון מלך: אני מבין שהם מנסים לטפל בזה ללא הצלחה, גם במערכת המרכבה שניסתה לייעל את המערכת, אגב הם לא במרכבה, עדיין אתה שולח את אותם טפסים ואת אותו ניהול תקין, את אותם דוחות כספים למשרדי הממשלה, אלו שטויות כי זו בסך הכול עבודה טכנית שנעשית על ידי צוות שיודע מה לעשות ויודע לקרוא את הטפסים.
ציפי חוטובלי: איפה הבעיה?
ירון מלך: בנושא הטכני של מילוי התמיכות לא זו הבעיה.
ירון מלך: אולי לרשויות שאינן רגילות במילוי התמיכות יש להן בעיה טכנית איך לגשת לנושא הזה, אבל זו בעיה אחרת.
ירון מלך: הבעיה כשאני קיבלתי את התמיכות, אמרתי "בואו נעמ"ת" הרמתי דגל ואמרתי ואפשר תמיכות.
ירון מלך: הגישו לי מעשרים ותשעה מעונות בקשות או לבנייה חדשה או לתוספת כיתה, או להרחבה כזאת או אחרת.
ירון מלך: תשעה עשר מעונות מתוכם לא עמדו בתנאי הסף, זו בעיית המקרקעין - - - -
ציפי חוטובלי: הגשתם?
ירון מלך: הגישו אלי בקשות לעשרים ותשעה.
אורי מקלב: מה הבעיה עם המקרקעין?
ירון מלך: למשל, בתל אביב במעון בית סיסליה ביקשו תוספת כיתות ושיפוץ, זה חכירה מרשות עירונית שמסתיימת בשנת 2019.
ירון מלך: אבל יש דרישה של עשר שנים –לא עומד בתנאי הסף.
אורית זוארץ: מה איכפת להם לכמה שנים חוכרים את הקרקע?
ירון מלך: אני חוכר חמישים שנה, נותרו פחות מעשר שנים.
ירון מלך: הם דורשים עשר שנים.
ירון מלך: הם דורשים יתרת תקופה שלפחות עשר שנים.
אורי מקלב: כי הקרקע לא שלך.
אורי מקלב: נניח ישכור שטח קרקע ויבקש תמיכה או הקצבה ממשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה לא יתנו לו כי יגידו לו שהיום זה שלו ומחר לא.
אורי מקלב: זה הגיוני.
אורי מקלב: אבל אפשר לעשות איזה הסכם חיובי, לבקש עוד טופס מהרשות שאומר והיה ולא אז כך וכך.
אורי מקלב: משרד התעשייה מסחר ותעסוקה יכול להבטיח את עצמו - - -
נעמי מורנו: זה אפילו מעבר לזה, כאשר הקרקע - - -
אורי מקלב: רק רגע, נניח שמעון של נעמ"ת יושב ברחוב בתל אביב, היא יושבת כרשות ברת שימוש או באופן אחר של מתן שימוש בקרקע שזה עד חמש שנים או בחכירה, פעם זה היה חמישים שנה חכירה ואחרי חמישים שנה שוב חכירה, חצי מהבתים במדינת ישראל יושבים על קרקע בחכירה ממינהל מקרקעי ישראל, אולי אפילו תשעים אחוז נמצאים בחכירה, הדירה כאילו שלי אבל בעצם הקרקע היא בחכירה ממדינת ישראל כמו רוב אזרחי מדינת ישראל.
אורי מקלב: הם נמצאים גם בחכירה מעיריית תל אביב בחוזה שמסתיים בשנת 2015.
אורי מקלב: אם הוא יבקש לחדש אותו לא יאפשרו לו, מבחינת המשרד הוא לא עומד בתנאי הסף של מינימום עשר שנים ולמה שהוא ישקיע אצלו.
אורי מקלב: אני חושב שניתן לפתור את זה.
אורית זוארץ: למה להגביל את זה.
נעמי מורנו: גם אם יש עשר שנים וזה בחכירה של הרשות המקומית זה לא תופס, רק מינהל מקרקעי ישראל צריך לעבור דרך ועדת חריגים, השאלה למה?
נעמי מורנו: התנאי אם הקרקע של הרשות המקומית היא זו שצריכה להגיש את הבקשה.
נעמי מורנו: קחו בחשבון שהתקציב של הרשויות לבנייה גדול יותר.
נעמי מורנו: הנקודה שהעליתי בהמשך למה שירון מלך אומר, זה לגבי מבנים שיושבים על קרקע חכורה מרשות מקומית.
נעמי מורנו: כאשר הקרקע חכורה ממינהל מקרקעי ישראל ויש עשר שנים של התקשרות קדימה, אז אפשר להגיש במסלול שהוא מסלול רווי טפסים, אבל נאמר שאנחנו כארגון גדול נוכל להתגבר.
נעמי מורנו: לעומת זאת כאשר הקרקע חכורה גם לעשרים וחמש שנה מהיום קדימה על ידי רשות מקומית, המבנה שנבנה מכספי הארגון המפעיל מתרומותיו ואם אנחנו רוצים להוסיף חדר, הוא מנוהל באופן מלא על ידי הארגון המפעיל, אנחנו לא יכולים להגיש אלא במסלול של חריגים.
נעמי מורנו: כאן יש שאלה, למה במקרה הזה צריך לעבור מסלול חריגה?
אורי מקלב: לא הבנו למה חריגים?
אורית זוארץ: כי זו לא הקרקע של המדינה.
שולי צבי: אני חושבת שיש כאן טעות.
ציפי חוטובלי: תחדדי בבקשה.
שולי צבי: הפניה של כולם מגיעה למשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה, המשרד דן בבקשות התמיכה.
שולי צבי: אם המשרד רואה שרשות מסוימת או לעמותה יש לה בעיה להמציא את המסמכים לצורך האישור, בוחנים את הבקשה ולא שגוף שלא עמד בכל התנאים פונה למסלול אחר.
שולי צבי: לא.
שולי צבי: הוא פונה למסלול של משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה ובתוך המסלול של משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה יש איזה פתרון לגופים שיש להם בעיה להמציא את האישורים.
שולי צבי: משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה מפנה את זה לוועדת חריגים עם המלצה.
קריאה: אין אישור כזה, זה לא שהוא יוצא מהמסלול.
שולי צבי: המסלול הוא אחד, אם הכול בסדר והעמותה עמדה בתנאי הסף במשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה בוועדות התמיכה הוא מסתיים, אם לא, המשרד מפנה את זה לוועדת החריגים.
קריאה: מראש לא צריך להגיש לוועדת חריגים?
נורית טננבאום: לוועדת חריגים מגיש מי שיודע מראש שהוא לא עומד בתנאים.
אורית זוארץ: את התנאים אתם קבעתם.
אורית זוארץ: אז למה אתם מחריגים אותם מלכתחילה?
נורית טננבאום: כי אנחנו לא יודעים את כל הפתרונות מראש, אנחנו כבר שנה ומשהו מנסים בנושא המקרקעין.
אורי מקלב: עד לרגע זה אני לא מבין למה צריך ועדת חריגים אם הקרקע חכורה מעיריית תל אביב ,אז מה הבעיה?
סיגל מרד: המצב הרגיל הוא שהעירייה יכולה להגיש את הבקשה.
סיגל מרד: אנחנו מדברים כאן עכשיו על סיטואציות מאוד מיוחדות לארגונים מסוימים.
סיגל מרד: היא באה ואומרת אלמלא אני הייתי הבונה, נכון שהקרקע הייתה של העירייה, אבל אני בניתי את הנכס ובתכלס' זה לא משנה של מי הייתה הקרקע לכן אני רוצה שיאפשרו לי לבנות על הקרקע שרשומה עדיין על שם הרשות המקומית.
אורי מקלב: אבל אני החוכר של הקרקע אז מה הבעיה?
סיגל מרד: אז תגיש בקשה לוועדת חריגים.
אורי מקלב: למה לוועדת חריגים ולא דרך המלך?
סיגל מרד: כי דרך המלך - - -
אורי מקלב: מעל עשר שנים, יש להם עוד עשרים שנה.
סיגל מרד: לא זאת הבעיה.
אורי מקלב: היא אומרת שכן, למה אתם אומרים שלא.
אורית זוארץ: אתם עושים בלגן עם הסרבול שלכם.
אורי מקלב: מתברר שאין בעיות.
אורי מקלב: הכול בסדר.
אורי מקלב: זו ישיבת עבודה של הישיבה.
ציפי חוטובלי: אני רוצה לומר שיש כאן שתי בעיות, מי שנמצא כאן מגיע לו קודם כל להשמיע את הטענות שלו, יש כאן בעיה מקדמית של מילוי הטפסים שעדיין לא קיבלנו עליה מענה.
ציפי חוטובלי: נציגת החשב הכללי אני רוצה לשמוע ממך מהי הבעיה המרכזית ואיזה מענה אתם נותנים לכל אותן בקשות שמגיעות עם ליקוי בהגשה.
שולי צבי: דבר ראשון אני חייבת לומר מה מטרת הדרישות של החשב הכללי.
שולי צבי: בעצם המדינה שמה כאן כסף לנושא מאוד חשוב, אני חושבת שכולם כאן מסכימים שהנושא חשוב.
ציפי חוטובלי: בגלל שהוא חשוב אנחנו רוצים שתהיה תוצאה בסוף.
שולי צבי: כשאנחנו מעבירים הרבה כסף לנושא כזה אנחנו רוצים לוודא, ראשית שהכסף הולך לפעילות שעבורה אנחנו מעבירים את הכספים, אני אומרת את זה וזה ממש לא מובן מאליו, לוודא שהפונים לא קיבלו כבר מימון לאותו נושא מהמדינה, זה בהרבה פעמים לא מובן מאליו.
אורית זוארץ: מה זה שוב?
שולי צבי: הרבה פעמים ארגונים מקבלים תמיכה לאותה פעילות משני משרדי ממשלה שכל משרד לא יודע מה קורה במשרד האחר.
ציפי חוטובלי: אני רוצה להבין, הגורם היחיד שיכול לתת כסף למעונות יום זה משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה.
שולי צבי: לפעמים גם משרד הרווחה, יש עוד - - -
אורי מקלב: מישהו ייתן לבנייה, להרחבה?
שולי צבי: יכולים להעביר בקשות לכל מיני משרדים ולדברים שהם כביכול בקו - - -
אורית זוארץ: הארגון עובד בשקיפות מלאה מול משרדי הממשלה וכל המידע הזה נמצא וקיים, למה כל הטפסים?
שולי צבי: אני מבקשת להסביר מה יש בטפסים שלנו.
אורי מקלב: למדתי בקורס עזרה ראשונה, לימדו אותנו תובנות שטובות לכל החיים, לימדו אותנו הרבה על הסטריליות, איך שומרים על סטריליות לפני הזרקת זריקה, אבל בסופו של דבר המרצה אמר דבר אחד, את רוצה לשמור כל דבר שחס וחלילה לא יהיה דבר ושום בעיה, עדיף אדם חי מזוהם מאשר מת סטרילי.
אורי מקלב: בסופו של דבר אי אפשר ללכת על חששות שכמעט לא קיימות.
אורי מקלב: איזה משרד עוד יכול לתת לבניית מעונות, לשיפוץ מעונות, המוסד לביטוח לאומי אולי.
אורי מקלב: תבקשו להביא אישור מהמשרד הזה והזה שלא קיבלו בשנים האחרונות תמיכה.
אורי מקלב: אפשר לבדוק את זה ולגמור עם העניין.
שולי צבי: זה מקדים מאוד בעיקר ברשויות המקומיות מאחר שהרשויות המקומיות שקופות מול משרד הפנים, עשינו איזה מערך שהרשויות מטופלות במשרד הפנים מבחינת הבקשות, מה שהמשרד התומך מקבל זה רק מה שרלוונטי לתמיכות.
שולי צבי: זאת אומרת שהם צריכים להגיש את הפירוט עבור מה נדרשת התמיכה, תקציב של הפעילות הנתמכת –בעניין הזה זה בניית מעונות, תקציב הבנייה וגם את הפעילויות הנתמכות ממשרדי הממשלה האחרים כדי לראות שבאמת אין כאן הצלבה.
אורי מקלב: כמה שנים אחורה אתם מבקשים מהרשויות?
שולי צבי: שנה אחורה.
שולי צבי: דבר נוסף שאנחנו מבקשים אלו בטחונות - - -
אורית זוארץ: ואם יש הצלבה למה צריך - - -
שולי צבי: אני ממש מרגישה שאני מדברת לאוזניים ערלות ויכול להיות שחבל לקיים את הדיון.
אורית זוארץ: בואי תתמקדי בדברים שאת צריכה לומר, ואל תחלקי ציונים לאף אחד.
שולי צבי: אני מדברת ואפילו לא מקשיבים.
ציפי חוטובלי: התחושה שלנו שהמגישים נתקלים באוזניים ערלות.
שולי צבי: שכולם יבינו מה הרציונל בהגשת הטפסים, זה לא הרצון לייצר עודף בירוקרטיה או לא לחלק תמיכות.
ציפי חוטובלי: המצב של הטפסים זה להגיע למצב שהגופים יוכלו לממש את התמיכה.
שולי צבי: מטרת הטפסים מבחינת המדינה זה לוודא שכספי התקציב יגיעו למטרה שלשמה הם יועדו.
שולי צבי: ראשית זה לקבל את התכניות ולראות שאנחנו באמת תומכים בפעילות שבה אנחנו רוצים לתמוך.
שולי צבי: הדבר השני זה נושא של הביטחונות כדי לוודא שברגע שאנחנו משקיעים בניית מעון, אכן יש שם מעון ולא שאחרי שנה יעשו בזה שימוש אחר.
שולי צבי: בגדול אלו מטרות הטפסים.
שולי צבי: לפני יש את הרשימה - - -
אורית זוארץ: אגב זה לא שנה, את אומרת עשר שנים, תדייקי.
שולי צבי: מבחינת מועדי הבקשה - - -
אורית זוארץ: תגידי עשר שנים, זה ברור.
סיגל מרד: להבהיר, דרישת עשר השנים מתייחסת לזכות שלך על המקרקעין בהנחה שאתה לא הבעלים.
סיגל מרד: יש הסכם חכירה, ובהסכם החכירה, זה במסגרת תנאי הסף וזה בכלל לא מתייחס להיבטים ששולי צבי מתייחסת אליהם, במסגרת ההסכם כשהמדינה רוצה להבטיח כשבונים מעון יום המעון הזה יתקיים מעבר לעשר שנים, אני לא רוצה מצב שבו כעבור חמש שנים או שש שנים יתחלף הגוף, אתה מתחיל להסתבך בבעיות שליטה, המעון הזה נסגר ונעשית שם פעילות אחרת.
סיגל מרד: המדינה רוצה להבטיח כשהיא מוציא 2.5 שקלים שהמעון הזה יפעל לפחות עשר שנים.
סיגל מרד: זה הרציונל מאחורי דרישת עשר השנים.
סיגל מרד: מבחינת הנתונים הכספיים ששולי צבי מדברת עליהם ואומרת שהיא רוצה לוודא שאין כפל תמיכה, הנתונים הנדרשים בטפסים של החשב הכללי הם נתונים של שנה אחורה, להראות אילו תמיכות קיבל המבקש מקסימום שנה אחורה, להראות אילו תמיכות קיבל בשנה הקודמת או בשנה האחרונה.
סיגל מרד: זה בהקשר הזה.
סיגל מרד: אלו שתי דרישות שונות ואין רלוונטיות ביניהן.