GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איילת מצגר: זאת אומרת, סל הפרסומות שמותר לזכיין לפי חוק לשדר מצמצמים אותו ופוגעים בכיס, למעשה.
איילת מצגר: זו סנקציה כלכלית.
אורית זוארץ: באיזה חלק יחסי?
ציפי חוטובלי: יש לכם יכולת להוריד תוכנית?
ציפי חוטובלי: פשוט להוריד תוכנית מלוח המשדרים?
איילת מצגר: זה בעבר, הוא לא נעשה, למיטב זיכרוני.
איילת מצגר: אפשר לפסול תוכנית אם היא מנוגדת לחוק או לכללים.
איילת מצגר: עוד לא היה מקרה כזה.
איילת מצגר: אני רוצה לציין גם לגבי היפה והחנון וגם לגבי האח הגדול או הישרדות או כל תוכנית ריאליטי שאנחנו מכירים היום, שאלו הן תוכניות שהן לא ייחודיות למדינת ישראל.
איילת מצגר: אלו פורמטים שמקובלים בכל העולם.
איילת מצגר: אין פה המצאה של כלכל.
איילת מצגר: יכול להיות שכל מדינה באמת נותנת את הפן התרבותי שלה, לטוב ולרע, של הדברים האלה ולכן אני אמרתי מלכתחילה.
ציפי חוטובלי: אני פשוט נעלבת בשם התרבות, לקרוא לזה תכנים תרבותיים.
אורית זוארץ: תרבותי, ישראלי.
אורית זוארץ: יש כאן נציגה של משרד החינוך, אנחנו נרצה גם לשמוע אותה.
נסים זאב: אבל היא אומרת את האמת שזה התרבות הישראלית.
נסים זאב: אני מאוד מעריך את כל האמת שאת אומרת.
נסים זאב: אני לא נעלב, את אומרת את האמת.
איילת מצגר: אני אומרת שהרגולאטור אינו אמור לתת חוות-דעת מטעם, שהיא על טעם אישי.
איילת מצגר: הסנקציות שננקטות הן לא ניתנות בגלל טעמו האישי של אף אחד מאיתנו.
אורית זוארץ: להגיד למישהי, תדפוק לה את הראש במקלחת ואחרי זה תעשה לה מה שאתה רוצה, זה לא טעם אישי.
אורית זוארץ: זה עבירה שהיא על גדר הפלילי.
איילת מצגר: אם את רוצה, אפשר לדבר גם על האירוע הזה, כי זה באמת היה אירוע מאוד אגרסיבי.
אורית זוארץ: מדברים על נדבך תרבותי שניתן.
איילת מצגר: אנחנו רוצים, לדעתי, מה שהיה באירוע הזה, באותה תוכנית, הובעה התנגדות מאוד חריפה לאמירה של אותו מתמודד.
איילת מצגר: זה לא משהו שמראש בתכנון.
דקלה אליהו: זה לא היה צריך להיות משודר.
איילת מצגר: היה ויכוח שלם בין המתמודדים, זאת אומרת הסוגיה הזו נדונה בעקבות האמירה הזו.
איילת מצגר: היתה התנגדות.
אורית זוארץ: בחרו לשדר את זה בעריכה.
איילת מצגר: ותכף אני אדבר על זה.
אורית זוארץ: חתכו והציגו את זה.
איילת מצגר: הזכיין נמצא פה והוא ידבר על זה.
אורית זוארץ: זה לא במקרה.
אורית זוארץ: זה לא היה בשידור חי ובמקרה קרה שם משהו.
אורית זוארץ: היתה שם עריכה מודעת.
ציפי חוטובלי: הזכיין נמצא כאן?
ציפי חוטובלי: בבקשה, שלום, תציגי את עצמך.
זוהר קדמון סלע: אני סמנכ"ל ויועצת משפטית שידורי קשת.
זוהר קדמון סלע: קודם כל, אנחנו שמחים להיות כאן ומברכים גם כן על הדיון המאוד חשוב הזה ואנחנו שמחים שבהקשר של התוכנית האח הגדול, באמת הסיטואציה שנדונה היא הסיטואציה של המתמודד אמיר, שאמר את הדברים הקשים שאנחנו מדברים עליהם עכשיו.
זוהר קדמון סלע: קודם כל, אני רוצה רק לפתוח באיזה שהיא אמירה כללית שלא, שאף אחד לא ייתפש לאיזה שהוא בלבול שבז'אנר של תוכניות ריאליטי יש משהו שהוא בהגדרה נגד המין הנשי.
זוהר קדמון סלע: תוכניות הריאליטי כהגדרה, תוכניות שיוצרות מציאות שמכניסות מתמודדים לסיטואציה תחרותית שבה המעמד החברתי של אותם אנשים נשאר מחוץ, בהקשר של בית האח הגדול, הוא נשאר מחוץ לבית האח הגדול ונכנסים לבית האח הגדול נשים וגברים.
קריאה: נגד מי העורך התבטא אם לא נגד נשים?
זוהר קדמון סלע: אני לא מדברת עכשיו על האמירה שלו.
קריאה: אבל זה כל התפישה.
זוהר קדמון סלע: אני אשמח להתייחס לזה.
נסים זאב: זה מאבק של נשים נגד נשים?
זוהר קדמון סלע: יש התמודדות של אנשים, התמודדות של אנשים זה נגד זה, במצב של שוויון מגדרי מוחלט.
ציפי חוטובלי: אל תדבר כרגע על הפורמט של תוכנית אחת, תדברי על הנושא.
זוהר קדמון סלע: אני חושבת שתוכנית האח הגדול בהקשר של הנשים היא תוכנית, ואני רוצה להציג את זה לא כפרובוקציה, היא תוכנית שמפארת ומרוממת את המין הנשי במיוחד בעונה הזאת.
זוהר קדמון סלע: מי שרואה, רבותיי, מי שרואה את התוכנית האח הגדול, מי שרואה את התוכנית האח הגדול בעונה הנוכחית שלה, רואה דמויות נשיות, רבות עוצמה שבנות ישראל מזדהות אתן, דמויות נשיות רבות עוצמה במובן האינטלקטואלי, במובן הנפשי והרגשי, דמויות נשיות שעושות מעשים אמיצים ובזאת מתאפיינת העונה הזאת של האח הגדול במיוחד.
ציפי חוטובלי: באמת, אנחנו לא רוצים להביך אותך.
ציפי חוטובלי: זה פשוט מביך אותנו לשמוע.
ציפי חוטובלי: את אישה.
נסים זאב: זה תפישת עולם.
נסים זאב: יש לה תפישת עולם שונה ממך.
נסים זאב: זה האמונה שלה.
זוהר קדמון סלע: אתם רציתם לשמוע את האני מאמין שלנו.
אורית זוארץ: זה המודלינג שלכם, זה בסדר.
נסים זאב: אני רוצה לשמוע את ה-אני מאמין שלהם ושלנו, אנחנו נפיק את הלקחים.
קריאה: אני מציעה שתראה קודם את התוכנית.
נסים זאב: עצוב, אבל גם מה שעצוב צריך לשמוע.
נסים זאב: אני רוצה לדעת.
ציפי חוטובלי: אני לא רוצה שזה יתנהל בצורה לא מסודרת.
זוהר קדמון סלע: רבותיי, אנחנו לא מובכים, אנחנו שמחים.
זוהר קדמון סלע: כמו שאמרתי, זאת תוכנית עם דמויות נשיות מאוד מאוד חזקות שהן מודל לחיקוי חיובי.
זוהר קדמון סלע: זה באופן כללי לגבי התוכנית.
ציפי חוטובלי: שמזמינים אותם לאונס ומטרידים אותן בפריים טיים, בשידור חי.
זוהר קדמון סלע: ועכשיו לגבי האמירות הקונקרטיות.
מירי בלישה: הייתי שמחה רק אם תגדירי את החוזק של הנשים האלה שאת מציינת.
אורית זוארץ: המודלינג שהן מהוות.
אורית זוארץ: ממש לתפארת מדינת ישראל.
זוהר קדמון סלע: על המתמודדות שנמצאות כרגע בבית האח הגדול, יש דברים וכל אחת מהן משדרת עוצמה מסוג שונה.
ציפי חוטובלי: אני רוצה שתתייחסי לאמירות הקונקרטיות.
אורית זוארץ: ולמדדי העוצמה שהיא משדרת.
זוהר קדמון סלע: אני רוצה להסביר.
זוהר קדמון סלע: בית האח הגדול הוא משודר, הוא מצולם 24 שעות ביממה.
זוהר קדמון סלע: פעם אחת בערוץ 20, 24 שעות ביממה, פעם אחת באתר האינטרנט של שידורי קשר, ששם הוא משודר בארבע מצלמות שמשדרות גם כן 24 שעות ביממה, זאת אומרת שיש לנו כאן מצב של 100 ימים, 24 שעות, זאת אומרת 10,000 שעות שמשודרות באתר האינטרנט.
זוהר קדמון סלע: זה שידור חי ובלתי ערוך של אמירות של שיחות שמתנהלות שם כל הזמן.
זוהר קדמון סלע: אז רק כדי שנבין את הפרספקטיבה, 10,000 שעות משודרות, שמתוכן דברים מסוימים נאמרים שהם אכן פרובוקטיביים.
זוהר קדמון סלע: לנו יש את הבחירה.
זוהר קדמון סלע: כאשר נאמר דבר משהו פרובוקטיבי, מה לעשות אתו.
זוהר קדמון סלע: האם להבליע אותו, או האם להפוך אותו לחלק מהדיון הציבורי.
זוהר קדמון סלע: ובמקרה של האמירה של אמיר, זאת הבחירה שאנחנו עשינו.
אורית זוארץ: עשיתם בחירה של כסף.
אורית זוארץ: הבחירה היא כסף.
זוהר קדמון סלע: אפשר להתייחס בציניות לכל דבר, לכל מעמד.
אורית זוארץ: תשימו את זה על השולחן.
נסים זאב: הכל זה כסף.
אורית זוארץ: תהיו כנים עם עצמכם.
אורית זוארץ: הבחירה היא בחירה של רייטינג.
נסים זאב: הם עובדים לשם שמיים?
נסים זאב: הם עובדים בשביל כסף, לא הבנתי את זה.
אורית זוארץ: כדי שאנשים ידברו על זה, כדי שיהיה לכם יותר פרסומות.
אורית זוארץ: אתה מוכן לעשות את זה על חשבון גופן של הנשים?
נסים זאב: אבל מה את רוצה?
נסים זאב: התפקיד שלהם הוא לעשות כסף.
נסים זאב: זה לא הבעיה.
אורית זוארץ: שיגידו את זה.
נסים זאב: הבעיה זה לא עשיית הכסף.
אורית זוארץ: זו הבעיה המרכזית.
נסים זאב: הבעיה שלנו, אם אנחנו מסכימים לתכנים או לא.
ציפי חוטובלי: אנחנו לא מסכימים לתכנים.
נסים זאב: אז נשמע מה התכנים.
זוהר קדמון סלע: אנחנו חברה פרטית וזה קל מאוד להציג כל דבר שאנחנו עושים תחת הפריזמה של הכסף.
זוהר קדמון סלע: אבל אנחנו מאוד מודעים לאחריות הציבורית שלנו ולרצון שלנו להביא נושאים כמו הנושא הזה של נשים, גם כן למודעות הציבורית ולדיון הציבורי ואם נאמרת אמירה פרובוקטיבית, אמירה שהיא פוגענית מאוד היתה, האמירה של אמיר, ואנחנו הסתייגנו בה.
אורית זוארץ: היא פלילית.
אורית זוארץ: מה זה פוגענית?
אורית זוארץ: זה עידוד לאונס.
אורית זוארץ: זה פלילי, זה לא פוגעני.
אורית זוארץ: תגידי את הדברים כפי שהם.
אורית זוארץ: להגיד לדפוק לה את הראש במקלחת ואחרי זה תעשה מה שאתה רוצה, זה הסתה לאונס.
זוהר קדמון סלע: אני לא יודעת את הדברים האלה מדויק, אני לא יודע אם הוא אמר כך.
אורית זוארץ: חבל שאין פה נציג של המשרד לביטחון פנים או של הפרקליטות.
זוהר קדמון סלע: יש סיפור על חבר שבדיסקוטק מחכה עד סוף הלילה.
אורית זוארץ: לא, בחורה ספרדייה שנכנסה לתוך הבית.
נסים זאב: למה בחרו ספרדייה, לא הבנתי.
זוהר קדמון סלע: להביא אמירות פוגעניות ולהבליע אותן ולהסתיר אותן, זה יהיה מעשה של חוסר אחריות.
זוהר קדמון סלע: אנחנו צריכים להביא דברים פוגעניים ולא ראויים ולהציף אותם.
זוהר קדמון סלע: ולהציף אותם.
זוהר קדמון סלע: ולהסתייג מהם.
זוהר קדמון סלע: להסתייג מהם.
זוהר קדמון סלע: בראש ובראשונה להסתייג, כפי שגם נעשה בתוכנית על-ידי ארז טל ואסי עזר, במעטפת של התוכנית, וגם בתוכנית עצמה, בדיאלוג של האח הגדול שם שהיה.
ורד סוייד: אפילו אישה לא יכולה להיות מנחה אצלכם, הצורה השוויונית בהתייחסות.
ציפי חוטובלי: ורד, אשמח לתת לך זכות דיבור.
זוהר קדמון סלע: אנחנו פותחים בהסתייגות.
זוהר קדמון סלע: זה דבר ראשון.
זוהר קדמון סלע: דבר שני, הדבר, האירוע עצמו, במסגרת בית האח הגדול היה, הוא גרר קונפרונטציה בתוך הבית של פרידה, שייצגה את הקול הנשי החזק בעניין הזה.
קריאה: ממש חזק.
זוהר קדמון סלע: נגד אמיר ואנחנו ראינו איך התוכנית האח הגדול מייצרת דיון ציבורי ער בנושא חשוב.
זוהר קדמון סלע: זה מה שהיה שם.
זוהר קדמון סלע: ולהבליע את הדבר הזה, בעיני, זו היתה חוסר אחריות.
ציפי חוטובלי: במילים אחרות, אין לכם שום קווים אדומים.
זוהר קדמון סלע: יש לנו קווים אדומים.
ציפי חוטובלי: האם פסלתם פעם איזה שהוא מסר לשידור?
קריאה: יש 10,000 שעות, סביר להניח שהיו דברים שלא נכנסו.
זוהר קדמון סלע: כן, כן.
זוהר קדמון סלע: חד-משמעית כן.
זוהר קדמון סלע: הקונטקסט של מה שקרה, הקונטקסט של מה שקרה עם אמיר, ומאחר וזה יצר גם דיון בתוך הבית, אפשר לנו להביא שיקוף של הנושא הבעייתי הזה, להביא שיקוף שלו בתוך התוכנית ולייצר את הדיון הציבורי שהוא מצדיק.
ציפי חוטובלי: אני רק רוצה לומר שבאמת כאישה, זה קצת מעציב אותי, מעציב אותי לשמוע ממך, שאת רואה באח הגדול תוכנית שמעצימה נשים, אחרי שהבאנו ציטוטים כל-כך קשים שהם באמת על גבול ההסתה לפגיעה מינית בנשים.
זוהר קדמון סלע: אכן קורים דברים קשים כשיש לך 10,000 שעות.
ציפי חוטובלי: אנחנו נמצאים בעידן שבו אנחנו נאבקים, נאבקים בהטרדות מיניות, נאבקים בפגיעה נגד נשים, נאבקים באלימות נגד נשים והתוכניות שלכם נותנות יד, חד-משמעית, להעצמה, פגיעה בנשים בכל הרמות.
אורית זוארץ: ואתם בוחרים את הקטעים באופן מודע, כפי שאמרת כאן היום.
זוהר קדמון סלע: אם לא היינו בוחרים את הקטעים באופן מודע, אתם יודעים מה היה קורה?
זוהר קדמון סלע: מישהו אחר היה בוחר את הקטעים הבלתי ערוכים.
זוהר קדמון סלע: הרי כל אחד יכול ללכת לאינטרנט ולהוציא אמירות.
אורית זוארץ: אל תחזירי את זה לאזרחים, תקחי אחריות על מה שאת עושה.
זוהר קדמון סלע: אני רוצה לייצר את הדיון הזה בערוץ 2, אני רוצה לפתוח את הדיון הזה.
זוהר קדמון סלע: זאת האחריות שלי, לא לתת לאנשים אחרים ללקט קטעים מהאינטרנט ומערוץ 20 ולעשות את זה במקומנו.
זוהר קדמון סלע: זאת האחריות שלנו.
זוהר קדמון סלע: הרי הדיון יתעורר בכל מקרה.
ציפי חוטובלי: האחריות היא לנקוט בחוסר אחריות, יפה.
ציפי חוטובלי: אני באמת מאוד מתרשמת.
זוהר קדמון סלע: אני מאוד מצטערת שאת רואה את זה כך, אנחנו לא רואים את זה כך.
ציפי חוטובלי: אני רוצה לומר שזה באמת מדהים.
ציפי חוטובלי: ציפיתי לשמוע כאן בעיקר אם יש בעיות של אזלת יד של הרגולציה, ואני שומעת שיש כאן דברים הרבה יותר קשים.
מיכל שפירא: אני מוכנה לומר משהו בשם הרגולאטור, גם להצטרף.
מיכל שפירא: אני ד"ר מיכל שפירא, אני חברת מועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו ואני באמת רוצה לומר מאוד מאוד בכנות שאני מאוד מברכת על הדיון הזה.
נחמן שי: מה את עושה במועצת הרשות השנייה כדי לטפל בזה?
נחמן שי: זה התפקיד שלך, לא התפקיד שלנו.
נחמן שי: קודם כל, זה מתחיל בתפקיד שלך ברשות השנייה.
נחמן שי: של הנהלת הרשות השנייה, לטפל בזה.
מיכל שפירא: ד"ר חבר הכנסת נחמן שי, אני אשמח אם תיתן לי להמשיך ולדבר.
נחמן שי: אני שאלתי אותך שאלה.
מיכל שפירא: אני אענה.
מיכל שפירא: אני רוצה לבחור, אני כן רוצה בכל-זאת לברך על הדיון, ברשותך, אם זה לא נראה לך אז תצטרך בכל-זאת לספוג את הרצון שלי כרגע לדבר אל הוועדה ולומר שאני באמת שמחה על כך שאנחנו נמצאים פה ובאמת אתם מתפרצים לדלת פתוחה, לפחות בראייתי, לפחות כרגע, אני גם מייצגת.
נחמן שי: היא פתוחה לגמרי, כנראה.
נחמן שי: היא כנראה לגמרי, אין דלת.
נחמן שי: אולי אין דלת.
מיכל שפירא: אם הדיון יימשך כך אז אני לא רואה צורך.
נסים זאב: תן לה, אולי היא תשכנע אותנו, באמת.
ציפי חוטובלי: חבר הכנסת נחמן שי, אני אשמח.
נחמן שי: אתה צופה בתוכנית?
נסים זאב: אני לא ראיתי את התוכנית.
נסים זאב: אולי אני אראה אותה, אולי אני אשתכנע.
ציפי חוטובלי: חבר הכנסת נחמן שי, אני אשמח לתת לך את רשות הדיבור, אחרי הדברים של ד"ר מיכל שפירא.
מיכל שפירא: באמת, הנושא שאת העלית, באמת הסצנה הזו שהיתה ב-היפה והחנון, עם סיפור הפיסול, עורר אצלנו גם, כדוגמה, אני באה כאן כדוגמה, לדבר על דוגמה, באמת דיון שגם אנחנו לקחנו את זה מאוד קשה ולכן באמת, ביקשנו מהדרג המבצע ודרשנו מהדרג המבצע באמת לנקוט בסנקציה כפי שהוא נקט.
מיכל שפירא: זאת אומרת, גם אנחנו מאוד מאוד מרגישים בצורך, גם לנו, כנציגי הציבור, אנחנו ממש רואים חובה להתמודד עם הדבר הזה ואני אישה ואני גם אימא לנערה ומאוד מאוד חשוב לי, גם לא רק במסגרת התפקיד שלי, אלא בכלל להתמודד עם זה.
מיכל שפירא: ולכן אני רוצה לומר שאנחנו כן מאוד מאוד פועלים ומעוניינים לפעול ומעוניינים גם לפעול יותר.
מיכל שפירא: יחד עם זאת, ובאמת חברת הכנסת חוטובלי באמת אמרה, האם באמת יכול להיות שאתם צריכים יותר אפשרויות לנקוט סנקציות?
מיכל שפירא: יכול להיות שכן.
מיכל שפירא: יכול להיות שבאמת יש פה איזה שהוא סוג של מקומות מסוימים, כמו שבפרסומות.
ציפי חוטובלי: לא ענית על השאלה העקרונית – מה אתם עושים כדי למנוע תכנים כאלה.
ציפי חוטובלי: זה האחריות שלכם.
אורית זוארץ: אם יש איזה שהוא קו מנחה שאתם מעבירים?
נחמן שי: ברור שיש, רק לא מפעילים אותו.
אורית זוארץ: ועובדה שקרה מה שקרה.
נחמן שי: ברור שיש ולא מפעילים, זה מה שאני אומר.
נחמן שי: תאמיני לי שאני יודע מה אני מדבר, לשם שינוי.
מיכל שפירא: אני מסתייגת מהאמירה של חבר הכנסת שי ואני אשמח לענות.
מיכל שפירא: איילת למשל דיברה קודם על משהו למשל.
נחמן שי: זה לא משפיע כהוא זה.
נחמן שי: זה מידרדר והולך.
נחמן שי: אתם לא שמים לב כנראה מה קורה לכם מתחת לאף.
נחמן שי: אתם לא שמים לב לאן הטלוויזיה בורחת לכם.
נסים זאב: זה לא בעיה שלהם, זה בעיה שלנו.
נחמן שי: לא נכון, זו הטעות שלך, אדון זאב.
נסים זאב: הם בוחרים תוכניות זבל, כמה שיותר, מה אתה רוצה מהם?
נסים זאב: אתה צריך להגביל את זה בחוק.
ציפי חוטובלי: פרופ' אמיר חצרוני, אני אשמח לתת לך את רשות הדיבור, אבל לא עכשיו, רגע.
ציפי חוטובלי: אנחנו עדיין רוצים להקשיב לזכייניות.
ציפי חוטובלי: אני אאפשר לכל אחד מחברי הכנסת כאן לדבר, אני רק רוצה עדיין להבין את עמדת הרשות השנייה.
ציפי חוטובלי: האם עמדתכם היא שיש לכם כלים, אתם לא מפעילים אותם, שאין לכם כלים, אני רוצה להבין איפה אתם עומדים, או שאתם אולי חושבים כמוה, שמדובר בתוכניות שהן לתפארת המין הנשי והאנושות כולה.
איילת מצגר: אני לא מחלקת ציונים לתוכניות, אני גם לא חושבת שזה תפקידי ואני לא מצטרפת לפאר ושבח, זה גם ז'אנר שבאופן אישי, אינו מושך אותי כצופה.
איילת מצגר: אבל זה לא קשור לעניין.
איילת מצגר: העניין הוא שהכלים להסדרת תוכן במדינה דמוקרטית ובמיוחד במדינת ישראל, הם מאוד מוגבלים.
איילת מצגר: לרשות השנייה יש כלים מוגבלים להתערב בתוכן, הרשות אינה מצנזרת תוכן, היא לא גוף מצנזר והיא לא פוסלת תוכן לפני השידור שלו, אין לה את הסמכות לעשות את זה, אי-אפשר לעשות דבר כזה ואני חושבת שחבר הכנסת שי יודע את הדבר הזה גם.
ציפי חוטובלי: הייתם מקרינים פדופיליה בפריים טיים?
איילת מצגר: בוודאי שלא, את שואלת שאלה היפותטית.
ציפי חוטובלי: מה ההבדל?
ציפי חוטובלי: אני שואלת מה ההבדל.
ציפי חוטובלי: גם להציג בפריים טיים מציאות שבה מעודדים אינוס נשים, זה מבחינתי דבר שהוא חמור.
איילת מצגר: אני מנתחת את התוכנית המסוימת הזו, אני לא חושבת שהיה שם עידוד לאנוס נשים.
איילת מצגר: אני חושבת שאת אומרת את זה, אולי לא ראית את זה מההתחלה עד הסוף, אני אומרת את זה בכל הכנות.
אורית זוארץ: זה הוצג כפי שבחרו לערוך את זה.
אורית זוארץ: בחרו לערוך את זה בצורה מאוד ברורה.
אורית זוארץ: זה לא הוצג Out of the blue.
אורית זוארץ: זה הוצג כפי שהם בחרו לערוך את זה.
איילת מצגר: נכון, אבל אם את היית רואה את התוכנית מתחילתה ועד סופה, כולל התוכנית שלאחר מכן, יכול להיות שהתמונה שהיית רואה היא שונה.
ורד סוייד: זה נשמע תירוץ קלוש.
אורית זוארץ: זה ממש טיעון מאוד מאוד אבוד.
איילת מצגר: גם אני לא רוצה שיבזו נשים, אני פועלת למען הדבר הזה כל השנים שלי כרגולאטור.
איילת מצגר: אני עושה את מה שהחוק מתיר לי לעשות ואת מה שהוא מאפשר לי.
איילת מצגר: יש כללי אתיקה, יש כלל אחד בכללי האתיקה בשידורים, שאומר שאפשר לקבוע הפרה על שידור שיש בו פגיעה בטעם הטוב וברגשות הציבור.
אורית זוארץ: ובקורבן שעבר את החוויה המשפילה.
אורית זוארץ: זה לא רק רגשות הציבור.
איילת מצגר: הרשות השנייה בעבר קבעה בעניין הזה, הגיעה לבית-המשפט העליון שפסל את החלטתה בעניין והתפישה המשפטית במדינת ישראל ושל בית-המשפט העליון זה שאסור לרגולאטור להתערב בסוגיות שהן פוגעות ברגשות הציבור, אלא אם כן הדבר מרעיד את אמות הספים, אלא אם כן הדבר הוא בלתי נסבל.
ציפי חוטובלי: למעלה מ- 50% מהאוכלוסייה שמזועזעת מהתכנים זה לא מרעיד את אמות הספים?
איילת מצגר: בסדר גמור, לכן אני אמרתי שהדיון הזה הוא חשוב והוא מבורך ואני לא אומרת את זה בציניות.
ציפי חוטובלי: הדיון הזה מתאר מציאות מאוד לא מבורכת.
ציפי חוטובלי: השבחים פה הם לא במקום.
ציפי חוטובלי: אנחנו רוצים לדבר.
נחמן שי: הכנסת עושה את עבודתה, זה דווקא יפה.
נחמן שי: באמת תודה.
איילת מצגר: לפעמים צריך להגיד גם דברים טובים.
נחמן שי: שמועצת הרשות השנייה תעשה את העבודה שלה ולא הכנסת.
איילת מצגר: היא משתדלת יום יום.
ציפי חוטובלי: חבר הכנסת נחמן שי, אולי מניסיונך, תשתף אותנו.
נחמן שי: סיימה, איילת?
נחמן שי: אני אומר כמה מילים.
איילת מצגר: מה שאני ניסיתי להגיד זה שבית-המשפט העליון אמר את דברו, אמרתי את זה כמה פעמים.
איילת מצגר: אנחנו כרשות ציבורית לא יכולים לפעול באופן שהוא לא אחראי.
איילת מצגר: יש מסגרות שאנחנו צריכים לפעול בתוכן.
איילת מצגר: גם אנחנו קובעים הפרות לפעמים, כשאנחנו יודעים שזה לא יעמוד במבחן של בית-המשפט.
איילת מצגר: אבל זה לא אומר שבכוחנו לפסול פורמט של תוכנית כי אולי יהיה בה משהו שהוא יהיה בעייתי.
איילת מצגר: זה נקרא צנזורה של תוכן וזה משהו שרגולאטור במדינה דמוקרטית לא יכול לעשות מראש.
איילת מצגר: אם הדיון הציבורי הזה, יש לו תוצאות, יש לו מסקנות, יש פה אווירה ציבורית שגם המועצה הציבורית שלנו שומעת ומיישמת, יכול להיות שבעתיד אנחנו נמצא את הדרך החוקית לקבוע סנקציות שהן יותר משמעותיות או יכולת להתמודד עם זה באופן יותר משמעותי.
איילת מצגר: אבל יושבים פה עורכי-דין באולם הזה והם בוודאי יגידו לכם שברגע שזה יגיע למבחן של בית-משפט עליון, זה ייפול.
איילת מצגר: אתם בעצמכם מכירים את הסוגיות שגם לא קשורות לשידורים של ערוץ 2 ו- 10.
ורד סוייד: לפחות תנסו, גם אם זה ייפול.
איילת מצגר: אנחנו מנסים.
אורית זוארץ: שאלתי על קווים מנחים ועל Guide lines שיש לכם להפקות.
אורית זוארץ: לזכיינים.
איילת מצגר: אז אני אגיד שני דברים בעניין הזה.
איילת מצגר: את הזכרת קודם את הדיון על הנושא של השתתפות ילדים.
איילת מצגר: בדיוק בימים אלה סיימנו את האמנה שדיברנו עליה בדיון שאת היית בו, לפני כמה חודשים.
אורית זוארץ: כן, כן, דיון שיזמתי יחד עם חבר הכנסת אורלב.
איילת מצגר: מחר מאושרת במועצה שלנו סופית והיא תופץ ותיושם.
איילת מצגר: יש לנו גם טיוטה של אמנה לגבי השתתפות של אנשים בתוכניות ריאליטי והיא מנסה לתת מענה לכמה מהסוגיות שעלו.
נחמן שי: מה זה אמנה?
אורית זוארץ: כמו כללי אתיקה.
איילת מצגר: וגם לנושא של התנהגות של צוות ההפקה כלפי המתמודדים, אפרופו הערה שדיברתם עליה קודם, אנחנו אוספים עכשיו את כל הסוגיות שנמצאות על השולחן, כולל הסוגיות האלה.
איילת מצגר: אבל אני מבטיחה לכם שזה לא יימנע דברים בעתיד, זה יכול להיות יותר להכניס את הדברים לאיזה שהיא מסגרת של המותר והאסור.
ציפי חוטובלי: אז מה המשמעות של האמנה?
איילת מצגר: האמנה היא בוא נגיד קודקס שקובע כללי משחק.
נחמן שי: למה אתם לא מכניסים את זה בתקנות שלכם?
נחמן שי: יש לכם יכולת משפטית, לקבוע מה מותר ומה אסור.
איילת מצגר: מבחינה משפטית, בית-המשפט העליון כבר הנחה אותנו שהכלל שקיים היום, נגד הטעם הטוב ורגשות הציבור, צריך להוריד אותו מהכללים.
איילת מצגר: זה הנחיה שקיבלנו מבית-המשפט העליון בפסק-דין.
אורית זוארץ: ופגיעה בקורבן, לא רק רגשות הציבור המהוגן, מה קורה עם הקורבן?
אורית זוארץ: זו שיושבת שם ומושפלת?
אורית זוארץ: בואו תחדדו גם את זה.
איילת מצגר: אז דווקא האמנה יכולה אולי בעניין הזה.
נסים זאב: למה קורבן?
נסים זאב: היא באה לתוכנית וזה היא מרגישה שהיא שחקנית כרגע.
נסים זאב: מה זה קורבן?
נסים זאב: כל דבר זה קורבן אצלך.
אורית זוארץ: אם מפשיטים אותה ומורחים אותה.
נסים זאב: אנחנו בפרשת הקורבנות, אבל אין קשר לקורבן עכשיו.
נסים זאב: אנחנו מדברים מבחינה ערכית, מוסרית, חינוכית, תרבותית, האם התוכניות האלה נראות לנו, כחברי כנסת, או לא.
אורית זוארץ: והיא קורבן.
מיכל שפירא: אני נורא מצטערת, אבל זה לא רלוונטי אם זה נראה לנו או לא נראה לנו.
איילת מצגר: אני רק אגיד מילה אחרונה בבקשה, רק על האמנה, חברת הכנסת חוטובלי, אני אגיד על האמנה מילה אחרונה.
איילת מצגר: החשיבות של האמנה זה שהיא בעצם מחייבת את כל הגורמים שעוסקים בדבר, גם את המפיק, גם את הזכיין וגם את המשתתף.
איילת מצגר: כל מי שנכנס לעסק הזה, לוקח על עצמו איזו שהיא אחריות שהוא צריך לפעול לפיה.
איילת מצגר: במידה ואנחנו נראה שהאמנה לא תספק כדי לתת איזה שהוא מענה לדברים האלה וזה אמרנו גם לגבי האמנה של הילדים, אנחנו ננקוט בצעדים של קביעת כללים בעניין הזה.
איילת מצגר: אבל בעולם כולו, הסוגיות האלה נהוגות היום להיות מוסדרות ברגולציה משותפת, שכל הגורמים לוקחים על עצמם את האחריות.
איילת מצגר: במידה ואנחנו רואים שזה לא יעבוד, אנחנו נעלה שלב אחד לרגולציה שהיא יותר אגרסיבית בעניין.
ציפי חוטובלי: אבל למה אתם מחכים, את אומרת במפורש שזה לא נאכף, אז מה המשמעות של האמנה הזאת?
איילת מצגר: כי האמנה, כרגע היא עוד לא בתוקף, היא בטיוטה והיא תאושר על-ידי המועצה.
ציפי חוטובלי: אבל את כבר מראש צופה את התוצאות שלה שאת אומרת שאת לא מאמינה שדברים ישתנו.
איילת מצגר: לא, אני אומרת שלדעתי, תהיה לה השפעה אבל היא לא תמנע משדרים שאולי את תרגישי כצופה שאת נפגעת מהם, כי זו טבעה של הטלוויזיה.
איילת מצגר: זו טבעה של תקשורת במדינה דמוקרטית.
איילת מצגר: אנחנו צריכים לקבל את העובדה שהתקשורת לא רק מייצרת תכנים, היא גם משקפת משהו שקורה בחברה שלנו.
איילת מצגר: ואני חושבת שהנושא של אלימות נגד נשים, זה נורא נחמד להיטפל לטלוויזיה, אבל אם זה בעיה בחברה, צריך לטפל בזה גם בחברה.
ציפי חוטובלי: אתם לא מבינים שיש כאן מסכים שעוברים אל החברה.
ציפי חוטובלי: אתם חלק מהחברה, אתם חלק מהבניית הקוד ההתנהגותי של החברה וההשפעה כאן לצערי היא השפעה הרסנית ולכן הדיון הזה מתקיים כי אנחנו רואים בכם גורם משפיע, הרסני ושלילי ביותר, בחברה שלנו.
נסים זאב: יש לי שאלה, אפשר לפני?
נסים זאב: שאלה קצרה.
ציפי חוטובלי: לא, רגע.
נחמן שי: אני רוצה לומר כמה מילים.
נחמן שי: תראו, אין לי ספק שיש הידרדרות מאוד מרשימה בתכני השידור, בעיקר בתוכניות הריאליטי.
נחמן שי: אין ספק בכלל.
נחמן שי: כנראה אתם לא רואים טלוויזיה, או אם אתם רואים, אתם לא מתייחסים לזה.
נחמן שי: זה מתייחס לכמה תוכניות, לא רק אחת.
ציפי חוטובלי: רק בודקים את המדרוג, את הרייטינג.
נחמן שי: וזה לא משקף, לא עוסקים בחינוך ובחברה הישראלית, כי זה תמיד העץ הכי גבוה שאפשר להיתלות בו.
נחמן שי: אתם עושים טלוויזיה, אתם עושים טלוויזיה.
נחמן שי: אתם עושים טלוויזיה ואתם אחראים למה שמראים בטלוויזיה.
נחמן שי: שתי רשויות עוסקות בפיקוח, אתם, הרשות השנייה, ואתם מועצת הכבלים.
נחמן שי: כולכם שותפים באותה מידה בעיני.
נחמן שי: באותה מידה בעיני.
נחמן שי: כי אם ערוץ 20 משדר בשתיים לפנות בוקר את הסבריה של X ל- Y, איך עושים סקס, אז זה אחריות שלכם, כי זה בכבלים, אחר-כך זה עובר, אם רוצים לערוך את זה, הופכים את זה לקטע ומשדרים את זה בתוכנית, זה כביכול בשליטה, אחר-כך זה נכנס לאינטרנט וזה הופך לנכסי צאן ברזל של עם ישראל.
נחמן שי: אם לא ראיתם את זה, אתם מוזמנים.
נחמן שי: אז אני אומר לכם שזה לא הדבר היחיד.
נחמן שי: הציגו לי השבוע ערימה של קטעים כאלה, לא האמנתי שראיתי את זה בטלוויזיה הישראלית.
נחמן שי: לא ראיתי.
נחמן שי: ושאלתי את עצמי, והם שאלו אותי מי אחראי לזה.
נחמן שי: אז אני כבר תודה לאל לא צריך להשיב את השאלות האלה, עכשיו אני בשלב שאני שואל שאלות, גברתי, לא נותן תשובות, שואל שאלות, OK?
אמיר חצרוני: אבל חבר הכנסת שי, הקהל רוצה לראות את זה.
נחמן שי: הקהל רוצה לראות?
אורית זוארץ: זה מה שמאכילים אותו, אל תתבלבל.
נחמן שי: הקהל רוצה לראות את זה?
נחמן שי: אדוני היקר, הקהל רוצה לראות את זה – שילך לקופסאות האלה ששמים 25 סנט, הוא ייראה מה שהוא רוצה.
נחמן שי: הוא כרגע רואה את זה בטלוויזיה חופשית, פתוחה, שמגיעה לכל בית במדינת ישראל ואני לא בעד להגביל את זה בגיל כי זה מצחיק, לא בגיל שמונה ו- 14 ו- 22.
נחמן שי: אין בזה שום שליטה.
נחמן שי: ולא להפוך את זה לקודים שהורים יכולים לפתוח.
נחמן שי: אני רוצה להגיד משהו שנראה לי מאוד חשוב כנקודת ציון בטלוויזיה, הוא לא סתם עולה עכשיו, הוא לא סתם, מפני שהטלוויזיה משתחררת ממשטר הזיכיונות, עוברת למשטר הרישיונות, הפיקוח עליה הולך ונעשה יותר רפה.
נחמן שי: מה שאני שומע זה שהרשויות משליכות מעליהן אחריות, עושות אמנות.
מיכל שפירא: סליחה, אתה לא שומע את זה.
מיכל שפירא: לא, סליחה.
נחמן שי: מקבלות הסכמה ואז התוצאה היא שאנחנו נקבל טלוויזיה.
מיכל שפירא: חברת הכנסת חוטובלי, אנחנו אמורים לספוג את הדברים האלה ולא להגיב?
מיכל שפירא: את מנהלת את הדיון?
ציפי חוטובלי: קודם כל, יש זכות לחברי כנסת כאן לומר מה שהם מרגישים, יש כאן חופש ביטוי, אם לכם יש חופש ביטוי להציג, בוודאי שכאן בוועדה יש חופש ביטוי לחברי הכנסת לומר את מה שיש להם לומר ואני נותנת לכם להגיב ולומר דברים.
ציפי חוטובלי: אנחנו תוקפים כי יש כאן בעינינו פשוט השחתה, השחתה של המערכת התקשורתית הזאת, שנמצאת בידיים שלכם, שמופקדת בידיים שלכם וכולם מבינים שהמצב שאנחנו עדים אליו בעונה האחרונה הוא מצב שאי-אפשר להמשיך אתו.
נחמן שי: אני יכול להמשיך?
ציפי חוטובלי: צריך להפסיק את המציאות הזאת.
נחמן שי: אני חוזר ואומר לכם, השידור הישיר הוא חשוב, הוא חלק מהעניין, אוהבים אותו, גם מבינים שבשידור הישיר יכולים להיעשות ולהיאמר דברים שלא מפוקחים, זאת האחריות של הרשויות שהמחוקק במדינת ישראל, אתה ואני כרגע, מינינו כדי לעשות את העבודה.
נחמן שי: לא אנחנו מפקחים על השידורים.
נחמן שי: האנשים שאנחנו מינינו לעשות את זה, דרך השרים וכו' וכו', לא חשוב כרקע התהליך, הם לא עושים כרגע את הפיקוח, כפי שנדרש מהם.
נחמן שי: זאת הנקודה הכי משמעותית.
נחמן שי: ואם הם לא עושים את הפיקוח, אז זה חוזר אלינו ואנחנו צריכים לבדוק איפה נפל הפגם ולמה זה לא קורה.
נחמן שי: עכשיו זה נוגע פה לתכנים מסוג אחד וזה נוגע, נגע וייגע, לתכנים מסוג אחר, שלא יהיה לכם, לאף אחד מכם, ספק.
נחמן שי: ואם אנחנו לא נעצור את זה בנקודה הזאת, זה ייברח לחלוטין.
ניצן חן: איך לעצור?
נחמן שי: נעצור שאתם קודם כל תיכנסו ואל תתביישו, אל תתביישו, ניצן, ואל תתביישי איילת, להיכנס ולבדוק את הדברים בתוכן.
נחמן שי: אנחנו בילינו הרבה שעות משותפות ביחד, כדי לבחון איך אפשר לעשות את זה.
נחמן שי: אז יכול להיות שהיום ה- Politically correct זה להיות פחות מעורבים ופחות לעקוב ופחות, אבל זה לא שחרר את הרשויות מהאחריות שלהן לתכנים, זה לא שחרר.
נחמן שי: אי-אפשר להטיל את האחריות עליהם.
נחמן שי: הם עושים את העבודה, אתם מסתכלים על העבודה בשמנו, בשמנו, בשם הציבור.
נחמן שי: אתם הידיים והאוזניים והרגליים של הציבור, ואתם צריכים להבטיח שזה לא יקרה.