GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חנין זועבי: יתכן שבצד שלנו אנחנו מתנגדים לאפשר לגברים להכות את הנשים ולכן אנחנו מעניקים יותר שירותי משטרה.
חנין זועבי: יותר קשה בצד שלהם, אלא אם הם רוצים ללמוד מאיתנו.
חנין זועבי: " "שוטר אחר התייחס לעניין מרכזיות הביטחון ואמר כי באזורים המאוכלסים בערבים אין את בעיית הביטחון ולכן אנחנו משקיעים בעניינים פנימיים ומקומיים.
חנין זועבי: אך הביטחון הוא לא הבעיה אלא הדרך הפרימיטיבית של הערבים בהסתכלות על נשים.
חנין זועבי: " ציטטה שלישית: "המשתתפים במחקר השתמשו בהצדקות אתניות ותרבותיות לנטרל את חשיבות הטיפול בבעיות האלימות, כמו גם הסברים דתיים וכלכליים.
חנין זועבי: במשאל לגבי סיטואציה דומה עם שתי בחורות, יהודיה וערבייה, התגובות היו שונות לגמרי.
חנין זועבי: רוב הנשאלים העדיפו את הטיפול המשפחתי באלימות נגד האישה הערבייה ולהאשמתה בחלק מהמקרים.
חנין זועבי: רוב הדעות במקרה האלימות נגד האישה היהודייה היתה מעצר הגבר והעברת האישה למקלט פתוח".
חנין זועבי: זה נושא לדיון יותר מעמיק, גם על גישה תרבותית, על התייחסות תרבותית, המשתנה התרבותי ואופן התייחסות המשטרה לטיפול בנושאי האלימות האלה.
רחל גרייבן: הנתונים לא מצביעים על העמדות האלה.
רחל גרייבן: גם הנתונים שמראים על סגירות מאוד מועטות בהיעדר עניין, מראים על הרצון ללכת עם התיקים האלה ולמצות בהם חקירה ולהגיע למכלול הראיות שאפשר.
חנין זועבי: הציטטות האלה מדברות בעד עצמן אבל, עוד פעם, אנחנו הולכות לשורה התחתונה של תיקים שנסגרים 90%, הנקודה שדב חנין דיבר עליה.
חנין זועבי: יש גם את מקרי הרצח.
חנין זועבי: יש בפנינו 34 מקרי רצח שלא פוענחו.
חנין זועבי: רק שניים קרו בשנה האחרונה בלוד ולא נעצר אף חשוד.
חנין זועבי: תגידי לי את אחוז מקרי הרצח בחברה - - -
עודד מזרחי: תבדילי בין רצח שהוא בתחום האחר שהוא לא אלימות בתוך המשפחה, לא אלימות בין בני זוג לבין מקרי רצח אחרים.
חנין זועבי: איך יודעים אם זה בן זוג או לא?
חנין זועבי: לפני החקירה יודעים את זה?
חנין זועבי: לא צריכים לחקור?
חנין זועבי: זאת לא אחריותה של המשטרה?
עודד מזרחי: חוקרים עד היום כאשר מדובר בבן זוג.
עודד מזרחי: אנחנו יודעים שמדובר בבן זוג.
עודד מזרחי: האחריות לבדוק את תיקי הרצח - - -
חנין זועבי: אני לא מבינה את האבחנה הזאת בין מקרי הרצח.
מיכל חנוך: במשטרה יש אבחנה בטיפול באלימות בין בני זוג לבין אלימות שהיא לא מצד בן זוג.
מיכל חנוך: אני חושבת שזאת אחת הבעיות.
מיכל חנוך: זאת המציאות, אני לא מדברת על טוב או לא טוב.
מיכל חנוך: יש טיפול מצוין באלמ"ב על הקטע של אלימות מצד בני זוג ויש הפרדה.
מיכל חנוך: ברגע שיש מאפיינים מאוד מורכבים, כשיש אלימות מצד בן זוג לא תמיד בטוחים שזה רק מבן הזוג.
מיכל חנוך: באיזה מקום זה מתחיל להיות מורכב, מטושטש ולדעתי זה המקור לאחת הבעיות של המאפיינים.
מיכל חנוך: זה לא רק הבן זוג.
מיכל חנוך: אם זה רק בן זוג זה כאילו המשהו היותר קל.
מיכל חנוך: בחברה הערבית, הרבה פעמים, המאפיין הוא שזה לא רק הקטע של בן זוג.
מיכל חנוך: אני חושב שזה המוקד של הבעיות.
חנין זועבי: אנחנו רוצים הסבר לאבחנה הזאת.
חנין זועבי: לפני כן, עורך הדין פרץ סגל ממשרד המשפטים.
פרץ סגל: תודה גברתי.
פרץ סגל: אני רוצה לחזור קצת אחורה לשנים שהמפכ"ל היה אהרונישקי ואני הייתי מנהל המרכז הארצי לגישור וישוב סכסוכים.
פרץ סגל: באותה תקופה החל פרויקט במשפחה של החדרת הליכי צדק מאחה לתוך המשטרה.
פרץ סגל: הנושא הספציפי היה הסטת תיקים מהתביעה להליכים חלופיים, הליכי צדק מאחה.
פרץ סגל: כיוון שפרשתי מהתפקיד ועברו שנים מאז שהוא היה מפכ"ל, אני לא יודע עד כמה הנושא הוטמע במשטרה.
פרץ סגל: אני יכול לדבר על הניסיון בעולם, כולל עבודה משותפת עם דוקטור שלהוב, שהייתי יחד איתה במכון מקס פלאנק, לראות איך משלבים את תהליכי הצדק המאחה בחברה תרבותית של המזרח התיכון.
פרץ סגל: הרעיון בהליך צדק מאחה, שהוא הליך חלופי להליך התביעה הכללי, הוא הליך אינטגרטיבי.
פרץ סגל: הוא אינטגרטיבי מבחינת המשתתפים, שזה לא רק גורמי המשפחה אלא גם גורמים מהקהילה, ממשרדי הרווחה וכדומה.
פרץ סגל: במדיניות מסוימות כמו אוסטרליה, מי שלוקח את האחריות על הדבר הזה אלה כוחות המשטרה שמנתבים את התהליך הזה.
פרץ סגל: המטרה היא להגיע לקבלת אחריות.
פרץ סגל: גם מדינות מתקדמות כמו דנמרק ואנגליה, התברר שבתיקים של אלימות במשפחה, הנושא של קבלת האחריות הוא הרבה יותר גבוה מאשר הנושא של פתיחת או סגירת תיק.
פרץ סגל: דיני הראיות הן מורכבות לא רק בישראל אלא גם במדינות אחרות.
פרץ סגל: היתרון של הליך הצדק המאחה הוא הליך שבו באמת אפשר להביא לשינוי פנימי בהתנהלות הפנימית של הקהילה הרלוונטית לצורך העניין הזה.
פרץ סגל: אם אני זוכר נכון, חבר הכנסת חנין הגיש הצעת חוק לגבי הליכים חליפיים לפי חוק הנוער.
פרץ סגל: זה עלה בשבוע שעבר בוועדה לזכויות הילד.
פרץ סגל: לצערי החוק לא התקדם, גם הנושא לא התקדם.
פרץ סגל: כמו כן, גם הנושא של הטמעת צדק מאחה, לצערי התחום גם נסגר במשרד המשפטים, כך שעכשיו כבר לא יהיה לנו אפילו לאן לפנות במידה ונרצה את זה.
פרץ סגל: על כל פנים, במדינות אחרות, כולל ארצות הברית, לדוגמה, שוטרים עברו הכשרה מיוחדת של שיח גישורי בשיטות של צדק מאחה כדי לטפל בתיקים האלה.
פרץ סגל: בארצות הברית הסיבה היתה פרוזאית, כי האלימות כלפי שוטרים במקרים האלה היה גבוה במיוחד לכן משטרת ארצות הברית חייבה את השוטרים לעבור למידה איך לטפל בתיקים האלה.
פרץ סגל: לשמחתי אנחנו לא סובלים מהבעיה הזאת בישראל.
פרץ סגל: השיטות האלה מפותחות בעולם.
פרץ סגל: אני מקווה שיהיה המשך למה שהותחל בזמנו במשטרה ותהיה הטמעה של הליכי צדק מאחה, בייחוד בחברות רב תרבותיות.
דב חנין: אדוני, אני כמובן חסיד גדול של מנגנוני צדק מאחה.
דב חנין: אגב, צדק מאחה לא מתאים לכל סוגי העבירות ולא לכל סוגי המצבים שאנחנו עוסקים בהם.
דב חנין: לגבי הערתו של אדוני, בהחלט אשמח להמשיך להתדיין עם משרד המשפטים ועם המשרדים האחרים.
דב חנין: כרגע משרד הרווחה קצת תוקע את כל ההליכים האלה.
מיכל חנוך: איזה תהליכים?
דב חנין: של קידום מנגנוני צדק מאחה כהליכים חלופיים.
דב חנין: אבל אנחנו מדברים על אלימות כלפי בני נוער לא על אלימות במשפחה בהקשר הזה.
דב חנין: ניסינו להתחיל בבני הנוער.
דב חנין: הטענה שלי פה היא יותר למשרד הרווחה, שעמדתו פשוט לא מובנת לי.
דב חנין: השאלה החשובה או הנושא שאדוני העלה כרגע לא רלוונטי לדיון הזה.
דב חנין: הלוואי שנגיע ושיהיו לנו מנגנונים מתקדמים של צדק מאחה בישראל ואז חלק מהדברים אולי יוכלו להיפתר בצורה אחרת.
דב חנין: כרגע אין לנו את זה.
דב חנין: כרגע אנחנו רואים שבהליך הקלאסי הישן, אבל המוכר לכולנו, של הליך פלילי, יש חסמים ספציפיים ייחודיים שמקשים על היכולת להתמודד.
פרץ סגל: אני רוצה להתייחס לדבריו של חבר הכנסת חנין ולהסביר למה ציינתי את הדברים האלה.
פרץ סגל: הסיבה היא בגלל שהבעיה של סגירת הראיות היא בעיה אמיתית ובין היתר היא נובעת בגלל מורכבות המערכת המשפטית ולא רק בישראל.
פרץ סגל: הליכי הצדק המאחה, מה שמאפיין אותם זה אי הצורך להגיע לשלב הזה.
פרץ סגל: כבר ברמה הטיפולית, על סמך התלונה, אפשר לכנס את הגורמים הרלוונטיים.
פרץ סגל: התחילה עבודה במשטרה.
פרץ סגל: אני לא יודע איפה הדברים עומדים היום.
פרץ סגל: אני חושב שבמסגרת הבדיקה הזאת, אפשר במקרים שאין ראיות, במקום לסגור את התיק, להפנות להליך חלופי ואז בעיית הראיות תוקל מבחינה מסוימת מכיוון שתתקבל אחריות, בין של הפרט ובין של הסביבה של הפרט שתטפל בדבר הזה ולא תשאיר את זה כהליך שנגמר בזה שהתיק יסתיים בחוסר ראיות.
דב חנין: נציגי משרד הרווחה רשמו את הדברים.
מיכל חנוך: אני לא מתמחה בעניין של צדק מאחה בקרב בני נוער כי זה לא תחום אחריותי.
סאיד תלי: דווקא במקרים האלה של אלימות, קלה כקשה, אני לא חושב שצריך לחפש סולחה ולא צדק מאחה.
חנין זועבי: עד עכשיו לא שמעתי מהמשטרה שום ניתוח על הסוגיה של תיקי שנסגרים, על הסוגיה של מקרי רצח שלא מפוענחים ועל סוגיית ההפרדה בין אלימות בין בני זוג לבין אלימות במשפחה.
חנין זועבי: הוועדה רוצה להתייחס לסוגיות האלה בסיכום שלה.
חנין זועבי: אני רוצה את ההתייחסות שלכם לנקודות האלה.
עודד מזרחי: צוותי אלמ"ב, אלימות בין בני זוג, חוקרים תיקים שבהם מי שחשוד שפוגע הוא בן זוג כהגדרתו בחוק.
עודד מזרחי: כמו שהזכירה מיכל, יש מקרים שבהם בן משפחה אחר פוגע באותו קורבן.
עודד מזרחי: ראש משרד החקירות באותה תחנה בודק.
עודד מזרחי: במידה ויש אפשרות להצמיד את זה לאותו צוות אלימות בין בני זוג, הוא יצמיד את זה אליהם.
עודד מזרחי: כל זאת על מנת לא לפגוע בתיקים שקיימים בצוות עצמו.
עודד מזרחי: הכול לפי העניין.
חנין זועבי: אז מי המחלקה שאחראית על מקרי רצח?
חנין זועבי: זאת מחלקה אחרת?
עודד מזרחי: לאיזה מקרה רצח גברתי מתכוונת ואני אתן לה מענה.
עודד מזרחי: אני פשוט לא מצליח להבין את גברתי, האם היא מתכוונת - - -
חנין זועבי: מקרי הרצח האחרונים בלוד, למשל.
עודד מזרחי: - - או למקרי רצח בין ארגונים או בני משפחות.
חנין זועבי: שני המקרים האחרונים בלוד, של אמאל חלילי - - -
עודד מזרחי: עד כמה שאני יודע לא מדובר בחשוד שהוא בן זוג.
חנין זועבי: איזו מחלקה אחראית במקרה הזה.
עודד מזרחי: אני לא יודע בדיוק, אני משער שזה עבר ליחידה המרכזית.
עודד מזרחי: ליחידה המרכזית יש את מירב האמצעים להגיע לאותו חשוד.
שאנה שכטרמן: למרות שזאת אלימות נגד נשים, זה מאוד מאוד מופרד, אם האישה נשואה למי שהיה אלים כלפיה ורצח אותה או שהאישה היא רק בת משפחה, אחות או בת דודה.
נעילה עוואד: לי זה לא משנה, העובדה שהאישה נרצחה.
נעילה עוואד: תפקיד המשטרה למצוא את האשם, את הפושע, את העבריין.
עודד מזרחי: המשטרה עושה את הכול - - -
נעילה עוואד: זה מאיים על שאר הנשים שיפנו למשטרה להתלונן כי הן לא רואות בהם ביטחון ולא רואות במערכת המשטרתית – זה מה שקורה במיוחד בלוד, רמלה ויפו.
עודד מזרחי: אני רוצה לומר משהו בפורום הזה.
עודד מזרחי: ישנם תיקי רצח שהחשוד ידוע מראש.
עודד מזרחי: היה רצח ויודעים בדיוק מי הרוצח.
נעילה עוואד: אלה לא המקרים הבעייתיים.
עודד מזרחי: ישנם מקרים הרבה יותר סבוכים שבהם לאתר את החשוד לוקח יותר זמן.
עודד מזרחי: לוקח גם זמן לאתר את הראיות כדי שיהיה ניתן לאחר מכן להרשיע אותו על אותו מקרה רצח.
עודד מזרחי: זה שלא פורסם עדיין בתקשורת - שלא יסיק מישהו שיש לנו חשוד ספציפי לאותם מקרים.
עודד מזרחי: זה שלא פורסם בתקשורת שלמשטרה יש כיוון או שלמשטרה יש חשוד או שנעצר מישהו, לא אומר שלא מבוצעות פעולות מאוד מהותיות באותו תיק.
עודד מזרחי: כל הזמן התיקים האלה נחקרים.
עודד מזרחי: במעלה אדומים, לדוגמה, נעצר עכשיו חשוד שרצח לפני 18 שנים.
עודד מזרחי: יש גילויים במשך הזמן.
עודד מזרחי: המשטרה לא פוסחת ולא נחה עד שמאותר חשוד ברצח.
עודד מזרחי: זה שהתקשורת לא מפרסמת, כי אין לה מה לפרסם - - -
חנין זועבי: בשורה התחתונה, אף אחד לא מועמד לדין.
חנין זועבי: התגובות שלכם לא מספקות בכלל, לא משכנעות אף אחד פה.
קרן שמש פרלמוטר: בסופו של דבר המציאות היא שהרבה נשים נמצאות במעגל אלימות.
קרן שמש פרלמוטר: בסופו של דבר, בשורה התחתונה, עם כל התירוצים, בסופו של דבר המשטרה לא מהווה כתובת רלוונטית שיכולה לבוא ולהגיד לאישה - - -
עודד מזרחי: דיברתי על זה לפני כן.
עודד מזרחי: ברגע שהקהילה, החינוך, הרווחה - - -
חנין זועבי: אנחנו לא מדברים עכשיו על חינוך.
חנין זועבי: אנחנו מדברים על המשטרה.
חנין זועבי: אתה תתחיל במשטרה כי זה הדיון שלנו.
עודד מזרחי: לא, המשטרה היא בעצם השורה האחרונה שאליה מגיע - - -
נעילה עוואד: עם החברה אנחנו נעשה את העבודה.
עודד מזרחי: אנחנו מדברים על אותו דבר.
עודד מזרחי: אני רוצה יותר חשיפה, זה מה שאני רוצה.
עודד מזרחי: זה מתחיל בבית, זה מתחיל שם.
קרן שמש-פרלמוטר: אל תבקש יותר חשיפה כי עם 2,000 נשים אתה לא מצליח להתמודד.
קרן שמש-פרלמוטר: קודם כל, בוא תנסה את ה-2,000 נשים שפנו אליך, שבסופו של דבר יוגש כתב אישום כנגד זה שפגע ושהתיק שכנגדו לא ייסגר.
עודד מזרחי: הנתונים שיש פה מראים לך שזה אכן נעשה.
קרן שמש-פרלמוטר: זה לא נעשה.
עודד מזרחי: את מודדת כל דבר בכתב אישום.
עודד מזרחי: אני מודד את זה שהחוקרים עושים את הכול מבחינתם.
עודד מזרחי: התיקים האלה מגיעים לפרקליטות.
נעילה עוואד: אז למה הם נסגרים?
עודד מזרחי: כי אין מספיק ראיות.
קרן שמש-פרלמוטר: אפשר גם להחזיר למשטרה כדי להמשיך לחקור.
עודד מזרחי: אם אין מספיק ראיות והחוקר לא ביצע את תפקידו, התיק הזה חוזר להשלמה.
עודד מזרחי: ברגע שאין מספיק ראיות כי אין מאיפה לקחת, כי מוצו כל האפשרויות – את זה אתם חייבים להבין פה.
עודד מזרחי: משטרת ישראל מטפלת פה בכל תיק.
עודד מזרחי: חבל שאין לי פה חוקרי אלמ"ב.
עודד מזרחי: אם הייתם שומעים אותם, הם מקיזים דם על-מנת להשיג ראייה נוספת.
קרן שמש-פרלמוטר: בעוונותיי אני עורכת דין.
קרן שמש-פרלמוטר: אני גם קוראת שאלונים שהעברנו להמון נשים.
קרן שמש-פרלמוטר: בסופו של דבר, יש עדות של אישה.
קרן שמש-פרלמוטר: אם מאמינים לה שהעדות הזאת אכן נכונה והיא אכן מספרת על מקרה אלימות מאוד קשה, צריך דבר מאוד מאוד פשוט.
קרן שמש-פרלמוטר: צריך ללכת לחקור עוד אדם אחד שיגיד שהוא חושב שהיא סבלה מאלימות ודי בכך.
עודד מזרחי: ימצו את זה.
קרן שמש-פרלמוטר: אני יכולה להראות לך עשרות נשים שבאו ואמרו לנו: אנחנו פרסנו – זה גם לא מקרה אחד.
קרן שמש-פרלמוטר: זאת לא דחיפה ולא סטירה וזה לא אירוע אחד של אלימות אלא סיפור חיים שמגלה מסכת מאוד ארוכה של אלימות.
קרן שמש-פרלמוטר: בנקודה מסוימת היא אומרת לעצמה שאין לה ברירה והיא מוכרחה ללכת למשטרה כי אחרת היא תירצח.
קרן שמש-פרלמוטר: היא מגיעה למשטרה ומה בעצם אומרים לה?
קרן שמש-פרלמוטר: לא מאמינים לך.
קרן שמש-פרלמוטר: למה לא מאמינים לך?
קרן שמש-פרלמוטר: כי התיק שלך נסגר.
קרן שמש-פרלמוטר: היא אומרת: מה אני עוד צריכה לעשות כדי שהתיק שלי לא ייסגר?
קרן שמש-פרלמוטר: אין מה.
קרן שמש-פרלמוטר: בשורה התחתונה, יש חוסר מוטיבציה של המשטרה להתאבד על התיק הזה, שהוא לא ייסגר מחוסר ראיות.
קרן שמש-פרלמוטר: לא יכול להיות ש-50% מהמקרים נסגרים מחוסר ראיות.
עודד מזרחי: הכי נוח להעלות טענות, לזרוק אותן לצד השני.
עודד מזרחי: אנחנו עובדים ביחד, המטרה שלנו משותפת.
עודד מזרחי: את זורקת טענות שהן לא מדויקות, לא מבוססות.
עודד מזרחי: את לא מכירה את העבודה שנעשית.
עודד מזרחי: אני מגן על המשטרה כי אני יודע.
עודד מזרחי: אני הייתי ראש משרד חקירות ואני יודע בדיוק מה נעשה ומה עושים על מנת למצות את החקירה.
עודד מזרחי: כשאישה אומרת: אני ברחתי לשכנה להתקשר למשטרה כי בעלי הכה אותי, אנחנו רצים ישר לשכנה.
עודד מזרחי: השכנה אומרת: היא לא היתה אצלי.
עודד מזרחי: השכנה אומרת שהיא לא באה אליה.
קרן שמש-פרלמוטר: אז תיקח את הפירוט של הבזק לראות שהיא התקשרה מהטלפון הזה.
קרן שמש-פרלמוטר: אני לא צריכה להגיד למשטרה מה לעשות.
עודד מזרחי: לאותם גורמי הטיפול מסביבה היא אומרת: אני הלכתי לשכנה - - -
קרן שמש-פרלמוטר: שהיא תלך לבית משפט ובית משפט יגיד שהיא שיגרה ואין הרשעה.
עודד מזרחי: העניין הוא שזה הרבה יותר חמור כי בית המשפט נותן חותמת שהיא שקרנית.
עודד מזרחי: זה הרבה יותר גרוע.
חנין זועבי: אני חושבת שאנחנו נכנסים עכשיו לפרטים שאנחנו לא צריכים.
חנין זועבי: זאת לא האחריות שלנו ולא המקצוענות שלנו להגיד למשטרה איך לחקור.
חנין זועבי: אבל, אנחנו יודעים שמקרי רצח שהם כל-כך מורכבים, הרבה יותר מורכבים מאשר מקרי רצח בתוך המשפחה, ששם הזהות של הרוצח ידועה הרבה יודע מזהות מקרי רצח של אנשים מג'לג'וליה שרצחו אחד מנתניה או מחדרה.
חנין זועבי: שם מקרי הרצח היו יותר מורכבים ושם המשטרה ידעה לתפוס את החשוד.
חנין זועבי: לכן זאת השורה התחתונה.
חנין זועבי: המשטרה, לגבי 2,000 מקרי אלימות לא הצליחה וגם בתיקי רצח היא לא מצליחה.
חנין זועבי: זאת השורה התחתונה.
חנין זועבי: איך לעשות את זה?
חנין זועבי: זה נמצא באחריותה של המשטרה.
אורי גופר: גברתי, מתוך זה שאנחנו מעורבים בהכשרות במשטרה ומפגישים נשות מקצוע בנושא הזה, יש קומץ של נשות מקצוע שמעורבות פה.
אורי גופר: יש כמה דברים שנובעים מעבר לשיח ההשמעה הזה שכנראה חייבים לעבור אותו כדי להגיע לגוף העניין.
אורי גופר: אני חושב שצוואר הבקבוק פה הוא באמת אותה קבוצת נשים לא גדולה במונחים של אחוזים, אבל גדולה אבסולוטית, שמתלוננות ועושות את כל הדברים שהמשטרה מצפה מהן לעשות ועדיין אנחנו מגיעים לתוצאות האלה המאוד נמוכות ברמה הכללית.
אורי גופר: אני לא חושב שזה מועיל לייחס כוונת זדון למשטרה בטיפול.
אורי גופר: אני חושב שאם יש מקרים כאלה ספציפי הם צריכים להיות מטופלים במנגנונים אחרים, לא פה.
אורי גופר: אני חושב שזה גם קיים אבל צריך לשים לב לזה.
אורי גופר: אני כן חושב שצריך לשים לב לפערים.
אורי גופר: הנושא של מנגנונים אלטרנטיביים הוא לא קיים.
אורי גופר: אנחנו רואים בשטח הרבה פעמים, משני הצדדים, איזה מורכבות של העניין הזה.
אורי גופר: הרבה מפקדי תחנות בשטח, הרבה אנשים בשטח כן פונים אל הדבר הזה.
אורי גופר: אין פה אמירה גורפת לדבר הזה.
אורי גופר: יש גם נשות מקצוע שאומרות שבמקרים מסוימים, איפה שצריך להתחשב בקרבן העבירה, איפה שיש מקום מסוים שזה יכול לעבוד, אז אולי יש מקום לזה.
אורי גופר: שוב, ללא שיתוף פעולה בחשיבה, בהתמודדות עם הדבר הזה, עם הנשים שיושבות פה ועם הארגונים שהם המובילים בתחום הזה, לא יגיעו לפריצת הדרך בדבר הזה.
אורי גופר: זה משהו שצריך להקשיב לו.
רחל גרייבן: אנחנו פתוחים לשיתופי פעולה.
רחל גרייבן: יש שיתופי פעולה עם רווחה וארגונים כדי ליצור ליווי.
אורי גופר: סליחה, זה לא רק חוקרים, זה סיירים ושוטרים קהילתיים.
אורי גופר: הם המפגש הראשון של המשטרה עם הקהילה ושם אין הבנה של הנושאים האלה.
רחל גרייבן: אין התנגדות לשיתופי פעולה ונעשות עבודות בעניין הזה.
רחל גרייבן: יש משהו שנוצר בתפיסות מול המשטרה, שבידה הדבר הזה להגיש כתב אישום כשאין ראיות.
חנין זועבי: אין תחושה, יש שורה תחתונה של תיקים שנסגרו.
רחל גרייבן: יש שורה אחרונה של נתונים, של הליכי משפט, בעבירות החמורות, ההחלטה אם להגיש בהן כתב אישום לא מתקבלת במשטרה.
רחל גרייבן: לכן אני אומרת, כמו באפיק המשטרתי ובאפיקים האחרים, צריך לשלב ידיים.
רחל גרייבן: זה גם משהו שעושים בוועדות בין משרדיות בתחומים האלה, כדי ליצור את כל הרצף של התחומים האלה.
רחל גרייבן: רוב הנשים במגזר הערבי בשנה הזאת לא הגישו תלונות קודמות במשטרה.
רחל גרייבן: יש לנו את הנקודה הזאת שאנחנו צריכים לראות איך זה הגיע למצב הזה.
רחל גרייבן: יש את השלבים מאוחר יותר, איך תיק באמת יוכל להגיע.
רחל גרייבן: נעשית עבודה כדי למצות חקירה בכל התיקים האלה.
חנין זועבי: אף אחד פה לא חושב שנעשית אותה עבודה שהמשטרה עושה במקרי רצח אחרים.
חנין זועבי: זאת הסטטיסטיקה אומרת, זה לא אנחנו.
חנין זועבי: רחל, זה לא אנחנו זאת הסטטיסטיקה.
חנין זועבי: אנחנו לא רוצות לראות את הנתון הזה.
חנין זועבי: הלוואי, אנחנו לא רוצים להאשים את המשטרה.
חנין זועבי: אנחנו רוצים שהמשטרה תפענח את כל תיקי הרצח ואת כל התיקי האלימות.
חנין זועבי: את זה אנחנו רוצים.
חנין זועבי: לכן אנחנו לא מאשימים.
חנין זועבי: אנחנו מצביעים על נתון.
חנין זועבי: אנחנו מצביעים על העובדות.
עודד מזרחי: הנתון מדבר על 50% סגירה.
עודד מזרחי: ולא 90% אחוז סגירה.
חנין זועבי: מתוכם, 90% שנוגעים למקרי אלימות נגד נשים.
עודד מזרחי: זאת אומרת ש-50% כן מגיעים לבתי משפט, ב-50% כן יש כתבי אישום.
עודד מזרחי: זה לא 10% מהתיקים.
עודד מזרחי: זה לא מתוך 100% תיקים.
חנין זועבי: זה לא אלימות של נגיעה בגוף.
חנין זועבי: אלימות נגד גוף, 90% נסגרים.
עודד מזרחי: מתוך 1,238 תיקים נגד גוף ותקיפה וחבלה גופנית ב-2009, עדיין פתוחים 30.
עודד מזרחי: אלה כנראה אותם תיקים שחזרו להשלמה.
עודד מזרחי: בתביעה ובפרקליטות נמצאים 283 תיקים.
עודד מזרחי: נדונו כבר 289 תיקים.
עודד מזרחי: מחוסר ראיות נסגרו 569 תיקים.
עודד מזרחי: זה חוסר שיתוף הפעולה שאני מדבר וחוסר הראיות ו-54 תיקים הם תיקים שנסגרו בגלל חוסר עניין לציבור.
חנין זועבי: חוסר ראיות הם גם בתחום אחריותה של המשטרה.
חנין זועבי: אנחנו הצבענו כאן על חוסר האמון וזה גם כן נמצא באחריותה של המשטרה.
חנין זועבי: אני רוצה להקריא את הסיכום של הוועדה: הוועדה רואה בחומרה רבה את הנתון שמצביע על האחוז הגדול של התיקים שנסגרים.
חנין זועבי: 50% זה אחוז גבוה של תיקים שנסגרים.
חנין זועבי: הוועדה רואה בחומרה את העובדה ש- 90% מהתיקים של עבירות נגד גוף, מתוך ה-50%, נסגרו בעילות של עבירות נגד גוף.
חנין זועבי: הוועדה מצביעה על הנתון, שרוב מקרי הרצח שקשורים לעניין של אלימות נגד נשים ערביות לא מפוענחים ואף נאשם כמעט לא הועמד לדין מתוך 34 מקרי רצח נגד נשים ערביות.
חנין זועבי: בעניין הסיווג הביטחוני ועניין הכשרת החוקרים.
חנין זועבי: הוועדה מבקשת מהשר לביטחון פנים לבחון לעומק את כל החסמים הקיימים להכשרת חוקרים וחוקרות באלמ"ב ובפרט את סוגיית הסיווג הביטחוני והיא דורשת מהשר להכשיר במהירותה אפשרית חוקרות וחוקרים ערבים בתחום.
מיכל חנוך: יש לי הצעה וזה עולה מתוך השנים הרבות שאני בשטח וזה נושא ההרחבה.
מיכל חנוך: אני לא יודעת אם זה בידכם או לא, ההרחבה של הנושא של אלמ"ב שהוא מאוד ממוקצע ומאוד עובד בשיתוף פעולה, שזה יהיה לא רק בין בני זוג.
מיכל חנוך: לדעתי, זה אחד החסמים הכי גדולים.
מיכל חנוך: רצח זה כבוד המשפחה.
מיכל חנוך: יש המון ביטויים גדולים שצריך להתעמק בהם.
מיכל חנוך: אני חושבת שאם נרחיב את האלמ"ב במשטרה לא רק לבני זוג אלא גם לאלימות בתוך המשפחה ויעשו טיפול מעמיק וירחיבו את זה בהגדרה, לדעתי זה אחד החסמים שאני מרגישה.
עודד מזרחי: הטיפול הוא מעמיק ומקצועי בכל מחלק שאת רוצה.
מיכל חנוך: אני מכירה טוב אל אלמ"ב, לא אמרתי שלא.
עודד מזרחי: הטיפול הוא כמו באלמ"ב.
עודד מזרחי: אני לא יכול להתחייב פה בוועדה שזה המנדט של צוות אלמ"ב.
עודד מזרחי: אני יכול להתחייב פה בוועדה שזה מטופל לא פחות טוב מצוות אלמ"ב.
מיכל חנוך: אני ממליצה שזה יהיה חלק מאלמ"ב.
מיכל חנוך: אני מרגישה את היתרונות של אלמ"ב.
עודד מזרחי: כולם פה לא מרגישים כמוך.
מיכל חנוך: לכן אני אומרת שזה אחד החסמים, הקטע של בן הזוג ולא בן המשפחה מפספס משהו במגזר.
חנין זועבי: אנחנו מוסיפים לסיכום של הוועדה גם את העניין של חוסר ההיגיון באבחנה בין מקרה רצח או אלימות על-ידי בן הזוג ושל המשפחה הרחבה.
חנין זועבי: הסיכום גם מתייחס לנקודה הזאת.
חנין זועבי: אנחנו נבקש אכן להרחיב את ההגדרה של האלמ"ב.
חנין זועבי: תודה רבה לכם, הישיבה נעולה.
אורי מקלב: אני שואל למה שההחזרים יהיו להורים והם אלה שיקבלו את ההחזרים, למה שלא המשרדים יספגו ויקבלו את ההחזרים אחר כך.
אורי מקלב: אבל אנחנו יודעים שהורים שנרשמו השנה לא נקבע להם בכלל דרוג והם משלמים את מלוא הסכום.
אורי מקלב: למה לאנשים שהיו בשנים עברו קבעו קטגורית שהם צריכים לעלות בדרגה?
אורלי אלמגור לוטן: אם לוקחים ילד שהיה בדרגה 4 ומעלים אותו לדרגה 5, הוא ישלם יותר.
ציפי חוטובלי: התהליך חייב להגיע לידי מיצוי עוד בשנת הלימודים הזאת.
יעקב חנניה: האבא שלי הסתכל באתרי האינטרנט ומצא שלא נקבעו דרגות, והתשובה "לא נקבעה דרגה, לא נקבעה דרגה".
ליאור גבאי: כם אני אציג עמדה, שאנחנו כלל ראשי הארגונים "ויצ"ו", "נעמ"ת", "אמונה", פועלים בשיתוף מתוך רצון לדאוג לשדרוג איכות הטיפול בילדים.
ליאור גבאי: הבעיה הגדולה שנוצרת כתוצאה מכך היא לא רק לילדים הממשיכים ולילדים החדשים, היא מעבר לכך ואני אתן דוגמה.
ליאורה מינקה: ההורים צודקים - - - ההורים צודקים והמנהלות במבוכה כי האימא יושבת ולוחצת, בצדק.
ליאורה מינקה: הסיפור הזה צריך להגיע לידי פתרון, או שהמנגנון יהיה מסודר והסמכות והאחריות ילכו ביחד ושבאוגוסט ובספט
ליאורה מינקה: מבר תהייה דרגה להורים, או שתהייה העברה אלינו.
ליאורה מינקה: מי שבא ומביא ונראה לנו שהדרגה שלו מאוד בולטת, אנחנו נשלם אחרי זה מחירים.
אריאלה אשל: אני מנהלת את היחידה לגיל הרך באגף הרווחה של עיריית ירושלים.
אריאלה אשל: אני חייבת להתמקד בעניין של ילדים בסיכון, כי אני חושבת שהוא קצת הלך לאיבוד כאן.
אריאלה אשל: חוק שמתייחס לילדים בסיכון ולנשים עובדות, חלק מהילדים האלה נמצאים היום בבית או שאותן נשים מפסיקות לעבוד וחוזרות למעגל העוני, זה הכול.
תמר אלמוג: כם אני מבקשת להתייחס לדיון הזה בשתי רמות.
תמר אלמוג: אני נכנסתי לאגף לפני שמונה שנים וראיתי מערכת שהולכת וגדלה מסדר גודל של 60,000 ילדים שהם ילדי אימהות עובדות, אני צופה שבסוף 2011 יהיו 160,000 ילדים.
תמר אלמוג: הגידול הזה הצריך שינוי מערכתי, מהותי ומקיף - - - שואלים, ובצדק, "מה האחריות ומהי הסמכות".
אורית זוארץ: בעוד שלושה חודשים בעזרת ה' מתחילים רישום לשנה הבאה.
אורי מקלב: אם היא תאמר שלושים עובדים או שישים עובדים מה אני יודע אם זה מספיק או לא, היא צריכה להגיד מתי ההורים יקבלו את הדרגות שלהם, זה מה שמעניין אותי ואת ההורים, גם הארגונים לא כל כך מעניינים אותי, מי שעומד כאן וצועק הם ההורים.
תמר אלמוג: אם הוא שואל כמה הוא צריך לשלם, היא צריכה לענות לו שהוא יכול לקבל דרגה זמנית.
תמר אלמוג: 16 רשויות נמצאו שלא עשו כלום עם המקדמות, ראשית הקפאתי את המקדמות כדי שהם לא יעשו על חשבוננו קופה בבנק, ושנית הם נדרשו תוך מספר ימיים לתת לנו תשובה איך הם מחלקים את הכסף שהם כן קיבלו.
אורי מקלב: אני רוצה לומר דבר נוסף גם אם אני נותן להורים דרגה נוספת, זה לא דבר של מה בכך לכל הורה,
אורי מקלב: גם 600 או 1,200 שקל זה הרבה כסף.
עמיר פרץ: הייתי שמח גם לדעת, אמרו באופן וודאי שאין הנחיות למוקד, מטרתו היא שרמת הסבסוד תרד, אני מקווה שאין כאן איזה מהלך בו אומרים שיש להקפיד על קוצו של יוד ועם כל לקונה הכי קטנה וההורים ימצאו את עצמם במקום אחר.
עמיר פרץ: אם יסתבר שהימרתם אז שתהיו אתם אלה המהמרים ב- 50 מיליון ולא ההורים ולא המעונות.
אנסטסיה מיכאלי: תפסיקו לדרג ולשלם לכל מיני חברות, דובר כאן על תקציב של 12 מיליון שקלים בשנה לאיזה מוקד.
אנסטסיה מיכאלי: מרכז המידע והמחקר של הכנסת שעושה כעת עבודה מצוינת, משנת 2004 נערך תחקיר ונמצא ש- 833,000 ילדים הם מתחת לגיל 6.
אנסטסיה מיכאלי: יש מצוקה ואין פתרון.
אורי מקלב: אתם אומרים שאתם מעבירים 90% מקדמה למעונות ולמעונות שלא נעים להם מכם אומרים 80%, 10% זה גם פער, מדובר במיליוני שקלים ומי צריך לסבסד את זה?
אורית זוארץ: אמרת שדרך האינטרנט זה תוך 4 ימים, אנחנו נהייה פה לעקוב, זו חובתנו לעקוב אחריכם ואחרי ביצוע המטלות שאתם התחייבתם.
אורי מקלב: ראינו שרוב אלה שפונים למעונות, 40% הם מקבלי הסבסוד הגבוה, דרגה 3.
אורי מקלב: זה לא רק מהאוכלוסייה החרדית אלא מכלל האוכלוסייה.
שלמה מולה: ראשית בשנה שעברה דיברנו במסגרת הדיונים שהתקיימו בנוגע לתשלום שמקבלים הארגונים לשיפוץ מעונות.
תמר אלמוג: זה לא שייך למיקור חוץ.
שלמה מולה: מדיניות ההפרטה.
רונן קרו: אנחנו מפעילים גני ילדים לגילאי 3, 4 ו- 5.
רונן קרו: קרוב ל- 18,000 ילדים שמתוכם 11,000 ילדים מדורגים בשכר לימוד על פי קריטריונים של משרד החינוך.
אורי מקלב: יש חוסר משווע בשכונה שנכנסו אליה צעירים שיש להם דרישה גדולה מאוד.
אורי מקלב: מקבל האזרח תשובה מ- 12 באוגוסט מעיריית ירושלים "מאחר והאחריות הישירה על פיתוח והקצאת מעונות ומשפחתונים היא של המדינה, דהיינו של משרד התעשייה, מסחר ותעשייה, יזמנו פניה לממונה המחוזי של המשרד ודרשנו תוספת תקנים.
אורי מקלב: בשלב זה טרם קיבלנו תוספת לאזור הזה.
אלכסנדר הוכברגר: אני דיברתי אתמול עם המנהל הכללי ואנשי הנהלה של "נאות מרגלית" הרבה שעות ואמרו לי "מה שאומרים לך בעיריית ירושלים ומה שאומרים לך במשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה זה יכול להימשך שנה ושנתיים יכול להימשך עד שאין את האישור הסופי, כמו שהיה ברמות ובמקומות אחרים, כל אחד מפיל את התיק על השני".
אורי מקלב: היום צמצמנו את האפשרות וזה לא מגיל שלוש, כפי שנאמר כאן זה מגיל שנתיים ותשעה חודשים אין מערך סבסוד, הם לא הורים לילדים, הם לא עובדים?
אורי מקלב: גם בקביעה הסופית.
אורלי אלמגור-לוטן: בכל השנים האחוז הזה יותר גבוה מהשיעור של העולות באוכלוסייה, שהוא כאמור 1%..
אורלי אלמגור-לוטן: החלק השני מתייחס לעולי אתיופיה המקבלים טיפול משירותי הרווחה.
אורלי אלמגור-לוטן: כאשר מדובר במטופלים במרכזים למניעת אלימות במשפחה – גם כאן
אורלי אלמגור-לוטן: השיעור של משפחות יוצאי אתיופיה הוא גבוה מאוד יחסית לשיעור שלהם באוכלוסייה.
דני דנון: רפ"ק מזרחי, לאחרונה שמענו על מקרים מזעזעים.
ברהן מלדה: ישנה גם בעיה של מודעות.
ציפי חוטובלי: אם אתה מזמין אותם במודעות, איפה אפשר לרכז אותם?
שלמה מולה: אנחנו ביקרנו באחד המקלטים בתל אביב, שהיתה שם אפשרות של קו חם, אבל הפסיקו את התקציב.
שלמה מולה: אם אתה שואל אותי, בתפיסה של השיטור הקהילתי היה אלמנט חיובי.
דני דנון: האם אתם גם מלווים, או שמבחינת
דני דנון: כם סיימתם את העבודה, יצאה המשפחה ואין קשר?