GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
טלי פלוסקוב: אני רוצה דקה לגעת במה שנאמר פה לגבי נשים, ובכל מקרה אנחנו יושבים כאן בוועדה למעמד האישה, ופה אני מאוד מחזקת את דבריה של אורנה.
טלי פלוסקוב: בנות, ופה אני פונה לבנות, המון דברים תלויים בנו.
טלי פלוסקוב: אם אנחנו נחכה עד שיביאו לנו על מגש דברים זה בחיים לא ייקרה.
טלי פלוסקוב: אנחנו חייבים ליזום, אנחנו חייבים לרצות להתקדם, אנחנו חייבים לשבת במקומות של מקבלי החלטות.
טלי פלוסקוב: אם אנחנו לא נהיה שם אז אחרים לא יקבלו את ההחלטות שאנחנו חושבות שזה נכון.
טלי פלוסקוב: אני אומרת לכולם וקוראת, ובכל הזדמנות שניתנת לי אני תמיד אומרת: תקומו ותעשו, אל תחכו שמישהו יעשה במקומנו, זה לא יקרה אם אנחנו נמתין.
טלי פלוסקוב: הוועדה הזו זה המקום, לפי דעתי, הכי ראוי להגיד את זה.
טלי פלוסקוב: אני פונה כאן גם ליושבת הראש של הוועדה הזו, תעבירו את הדברים שאנחנו אומרים כאן בכל ועדה, המון דברים תלויים בנו.
טלי פלוסקוב: כמובן אנחנו חייבים תמיכה ועזרה וליווי.
טלי פלוסקוב: דרך אגב, אני אתן לכם דוגמא, יש לנו יזם חדש, אני עוד לא עדכנתי את אורנה, שרוצה להקים אצלנו בערד מוקד מענה טלפוני, זה נקרא "קול סנטר", שהוא מעסיק סדר גודל של מאתיים ארבעים נשים, כאשר חצי מהן נשים חרדיות וחצי חילוניות.
ציפי חוטובלי: מה זה עושה ה"קול סנטר"?
טלי פלוסקוב: הם נותנים מענה טלפוני לדוגמא לחברות סלולאריות, לחברות כרטיסי אשראי.
קריאה: כשאת מתקשרת לכוכבית אלפיים שבע מאות, לקופת חולים לקבוע תור ואתה גרה בתל אביב, זה מגיע לערד.
טלי פלוסקוב: אני רק רוצה להגיד איפה המדינה כאן כן עוזרת.
טלי פלוסקוב: על כל איזה שמעסיק כזה מעסיק הוא מקבל תמיכה של אלף מאה שקל בחודש, בשכר שלה.
טלי פלוסקוב: ופה זה המדינה שלנו, אז אי אפשר לסגור את העיניים ולהגיד שלא עושים שום דבר.
טלי פלוסקוב: וזה רק לנשים.
טלי פלוסקוב: אנחנו, כאזור פיתוח אלף מקבלים גם לנשים חילוניות את זה, שזה לא רק לנשים חרדיות.
טלי פלוסקוב: יש דברים שקורים במדינה שלנו, ותמיד אני אומרת בואו נפתח את העיניים ולא רק נעביר ביקורת מה לא נעשה, ובואו נלמד לראות את הדברים שכן נעשים, ונעשים המון דברים, ואנחנו מאוד מעריכים אותם.
טלי פלוסקוב: שוב, ההערכה שלי פה גם למשרד הנגב והגליל, כי אני יודעת שהמון דברים אתם דוחפים ואנחנו נהנים אחר כך מזה.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לסכם כי יש פה הרבה עוד אנשים שצריכים לדבר, ואני רוצה להספיק לעוד ועדה.
טלי פלוסקוב: אני רוצה באמת לברך שוב, גם את יושבת ראש הוועדה, ואת המסר שאני מעבירה, כי עד שהגעתי, באמת, תוך עשרים שנה מעולה חדשה שהגיעה לארץ הזאת והיום בתפקיד מפתח מאוד גבוה.
טלי פלוסקוב: המון דברים תלויים בנו, רק צריך לעשות, להציב מטרה ולהתקדם.
ציפי חוטובלי: אנחנו ממש גאים בך ומאחלים לך הרבה הצלחה.
ציפי חוטובלי: יש כאן רק את נציג האוצר שצריך תכף לעזוב.
טלי פלוסקוב: גם צריך לרוץ.
רן רידניק: עוד ועדה.
רן רידניק: טוב, אני אדבר ממש בקצרה, בהמשך להערתה של יושבת הראש לגבי החשיבות של תעסוקה, זה הצעד הראשון, טוב שגם אנחנו רואים את החשיבות בכך.
רן רידניק: בכלל בממשלת ישראל, בתוך תקציב המדינה שאושר ב-2011-2012, שמה דגש על עידוד תעסוקה, בעיקר על עידוד תעסוקת קבוצות ברות השתתפות.
רן רידניק: עוד צעדי מאקרו חדשים שבוצעו זה אחד: פריסת מס הכנס שלילי ברחבי הארץ ובעלות תקציבית של כמה מאות מיליונים בשנה, שמשפיע בדיוק על אותם עובדים עם שכר נמוך, זה מתחבר יפה מאוד לפריפריה.
אורנה האוזמן בכור: תגיד אולי רק בכמה מילים מה זה לאנשים שיבינו, שאלו נשים שלא מגיעות לסף המס.
אורנה האוזמן בכור: אתה מסתכל על זה בראיה אוצרית, אבל הנשים לא כל כך מבינות.
רן רידניק: אני חושב שהשר שלך הוא- - -
אורנה האוזמן בכור: נכון, אבל שאנשים יבינו מה זה.
ציפי חוטובלי: רן, באיזה סכום מדובר?
רן רידניק: מס הכנסה שלילי מגיע למענקים שבין שלוש מאות לארבע מאות שקלים בחודש לאדם עובד שמרוויח שכר שנמצא בין שלושת אלפים ארבע מאות לארבעת אלפים שלוש מאות שקלים, תוספת של כעשרה אחוזים למשכורת מהשכר, תוספת מהותית.
רן רידניק: והיא באה, כמובן, בנוסף לשכר, בלי קשר, תוספת שכר מהותית.
שלמה מולה: אולי כדאי להוריד את- - -
מאירה בסוק: אני חייבת להתפרץ, שנשים שיוצאות לחופשת לידה, הזמן הזה לא נחשב להן, והרבה נשים שהיו זקוקות לזה לא יקבלו את זה.
רן רידניק: אני אסיים את דברי, לאחר מכן אולי...
שלמה מולה: אולי תורידו את מחירי הדלק, כי הנסיעות לפריפריה זה רחוק מדי.
רן רידניק: צעד ראשון.
רן רידניק: צעד שני זה הגדלה מהותית של תקציב מעונות היום, שגדל למעל כמיליארד שקלים בשנת 2011, גידול מהותי של מעל 300 מיליון שקלים.
רן רידניק: זה גם, שוב, במטרה לסייע לנשים עובדות לצאת לשוק העבודה ולהתפרנס, כהלכה לרווחתן שלהן.
רן רידניק: חוץ מזה יש שלל תוכניות לעידוד תעסוקה, תוכניות מיקרו, שכבר דברו עליהם משרד התמ"ת ופיתוח הנגב והגליל.
רן רידניק: גם במסגרת תוכניות החומש למגזר הערבי, שבע מאות מיליון שקלים, גם תוכניות אחרות, תוכניות שחשוב להכיר אותם.
ציפי חוטובלי: בבקשה חבר הכנסת שלמה מולה.
שלמה מולה: אורנה, קודם כל אני מודה לך על הסקירה, וללא ספק הרגישות החברתית של השר שלה היא ידועה, מוכרת, מורגשת, ובאמת על הרצון להביא שינויים.
שלמה מולה: יחד עם זה אני באמת הייתי רוצה לבקש ממך לייצר תוכניות יותר מסיביות בעניין של אוכלוסיות ממוקדות.
שלמה מולה: אני מבין את הרצון לא להתעסק בעניינים של המגדריות, אבל בכל זאת, אם אנחנו רוצים לקדם אוכלוסיות.
אורנה האוזמן בכור: אנחנו מתעסקים, לא רציתי פה להיכנס.
שלמה מולה: אם זה לא פה אז זה בסדר גמור.
שלמה מולה: אני חושב שאלו אוכלוסיות שהן אוכלוסיות מאוד משמעותיות בנגב ובגליל, שגם הנתונים הסטטיסטיים מראים שבעיית התעסוקה בפריפריה היא מאוד בעייתית.
שלמה מולה: על כמה וכמה שמדובר באוכלוסיות מוחלשות, או אוכלוסיות שלא ניתנה להן הזדמנות, אם זה עולים, אם זה ערבים או הדור השני והשלישי של עולים.
שלמה מולה: ולכן אני חושב שצריך להתמקד דווקא באוכלוסיות האלה, לייצר איזשהן תוכניות שמביאים אותם.
שלמה מולה: ללא ספק המפתח הוא השכלה גבוהה, והבעיה היא שזה לא מספיק השכלה גבוהה, צריך לייצר מקומות תעסוקה באותם אזורים.
ציפי חוטובלי: אני יכולה להגיד לך שיש הרבה מאוד נשים משכילות שלא מצליחות.
שלמה מולה: נכון, לכן אני חושב שלייצר מקומות תעסוקה באותם האזורים האלו זה מאוד חשוב.
שלמה מולה: אני בהחלט חרד לתחושה שלך, דווקא, בעניין של המעבר של נשים לאנשי קבע ב-2017.
שלמה מולה: אני חושב שאם כבר יש תוכניות לטווח רחוק כדאי אולי לבנות את זה שיהיו מקומות תעסוקה שמאפשרים להן שהן תוכלנה להשתלב בצורה נאותה ונכונה על פי השכלה או היכולות התעסוקתיות שלהן.
שלמה מולה: אני לא רואה אישה, אני אומר את זה בכוונה, לא רואה אישה שעובדת במשרה מלאה באזור תל אביב או באזור נתניה במשרה מלאה, היא תצטרך לוותר על מקום עבודתה בהיי-טק או משהו כזה כדי לעבור לנגב.
שלמה מולה: אני לא רואה שזה קורה.
שלמה מולה: אבל כדי לבנות את זה בצורה מודולרית, בצורה שהיא מאפשרת, בצורה שהיא מבטיחה תעסוקה, ויותר מזה אני אגיד שלאותן נשים צריך שיהיה להן כדאי לעבור, אם לא כדאי להן לעבור, הציונות חשובה, אני בעד, אבל לא בטוח שאם זה לא כדאי להן שהן תעבורנה.
אורנה האוזמן בכור: על זה התוכניות האלו בדיוק, זה מה שהמשרד עובד ומפתח, על הכדאיות הזאת למשוך את אותן אוכלוסיות ממרכז הארץ.
אורנה האוזמן בכור: אני חייבת להגיד לך, בעניין של התעסוקה, שגם ממפעל אמדוקס בבאר שבע וגם מפעל אינטל וגם מפעל "אי סי איי" שעכשיו עבר לבאר שבע, שאנחנו נתנו תמריצים חברתיים אני אקרא לזה, כי בסוף הוא מקבל ממשרד התמ"ת, תמריצים סביבתיים, חברתיים.
אורנה האוזמן בכור: עוד קצת פעילות חברתית ועוד קצת תרבות פנאי בשביל לתת לאותן משפחות שעברו מפתח תקווה שיהיה להן קצת יותר טוב, למשפחות, למצוא את עצמן בבאר שבע.
אורנה האוזמן בכור: על זה אמון המשרד, אנחנו יחד עם משרד התמ"ת, בשיתוף עם משרד התמ"ת, יושבת כאן גם נציגה של המטה למען הפריפריה.
אורנה האוזמן בכור: את נציגה מפלדמן, נכון?
אורנה האוזמן בכור: אני זוכרת אותך מהישיבה הקודמת.
אורנה האוזמן בכור: שבאמת אנחנו עובדים ביחד על מענה רחב לאותן משפחות, כי זה ברור לנו לגמרי שמי שעוזבת עבודה ממרכז הארץ היא לא תעזוב אם לא היה לה מקום עבודה זהה.
אורנה האוזמן בכור: אני אומרת זהה, היא לא תרד במקום העבודה, זה ברור לנו, אנחנו גם לא רוצים, אני רוצים לעשות אפגרייד יותר לא לעשות לזה דאונגרייד.
אורנה האוזמן בכור: ברור שאותה עורכת דין שעוזבת משרד במרכז הארץ רוצה למצוא את מקום העבודה שלה, ואותה עובדת היי-טק שעובדת במרכז בצ'ק פוינט או בנייס או באמדוקס רוצה למצוא את אותו מקום עבודה.
אורנה האוזמן בכור: ועל זה אנחנו עובדים בשיתוף עם משרד התמ"ת.
אורנה האוזמן בכור: יש מחלקה מיוחדת במשרד התמ"ת, המחלקה למען הפריפריה, שאמונה על זה ביום-יום, לבנות עוד מקומות תעסוקה בנגב ובגליל.
ציפי חוטובלי: אתם לוקחים את זה בחשבון שאתם בונים את התוכניות שלכם?
אורנה האוזמן בכור: לגמרי.
אורנה האוזמן בכור: תעסוקה, חינוך, מגורים.
ציפי חוטובלי: לא, תעסוקת נשים.
אורנה האוזמן בכור: לגמרי, זה מחולק, אנחנו אפילו לוקחים מהצבא את הפילוח, על איזה נשים מדובר, באיזה מקצועות, אנחנו עובדים כאן בשיתוף פעולה מלא עם הצבא.
אורנה האוזמן בכור: אנחנו מקבלים את כל הנתונים.
חנין זועבי: מהצבא את לא תקבלי את כל הנתונים.
אורנה האוזמן בכור: לא, אבל איזה מקצועות מדובר.
ציפי חוטובלי: אורית שגיא, את מנהלת את המעבר של צה"ל- - -
חנין זועבי: מהצבא, את תגדירי אנשים מהפריפריה הכפולה.
אורית שגיא: אני שייכת למנהלת מעבר צה"ל לנגב מטעם משרג הביטחון.
אורית שגיא: אני, בתוך המנהלת, אמונה על תחום עסקים ותעסוקה ויש לי, ככה, קצת ניסיון מהשנתיים האחרונות בכל מה שקשור בטיפול תעסוקתי בנשים ובמשפחות שכבר עברו לנגב במסגרת המעבר לבסיס נבטים.
אורית שגיא: אז קודם כל למי שלא מכיר, במשרד הביטחון יש גוף שאמון על המעבר של צה"ל לנגב ביחד עם הצבא ומול כל הגורמים הממשלתיים שמעורבים בעניין.
אורית שגיא: אנחנו מאמינים שמעבר צה"ל לנגב הוא הבשורה הבאה לנגב, ושהנגב צריך להיות ערוך ומוכן לקלוט את המשפחות האלה כשהן יעברו, וגם קודם כדי שאנחנו באמת, תהיה לנו את האפשרות והיכולת לשכנע אותם לעבור לנגב.
אורית שגיא: אני רוצה להגיד שאני שמעתי כאן את כל הנתונים על תעסוקה, אחת הבעיות שאני נתקלתי בהן בנגב זה לאו דווקא תעסוקה בכלל, אלא תעסוקה שהיא איכותית.
אורית שגיא: זאת אומרת, הבעיה הקשה היא באמת דווקא לאותן נשים משכילות שמגיעות ממשרות משמעותיות באזור המרכז.
אורית שגיא: אם זה עורכות דין, אם זה רואות חשבון, כל ניהול הביניים, אלו משרות שמאוד קשה למצוא בנגב, ואחת המשימות שאנחנו רואים כרגע לנגד עיננו זה לפעול בעצם, בשיתוף עם משרד התמ"ת, להעביר עסקים לנגב שהם באמת באים מהתחומים היותר מתקדמים, אם זה תעשיות היי-טק ודברים דומים, כדי בעצם באמת לחזק את התשתית התעסוקתית בנגב, שתגרום למשפחות לרצות לעבור לנגב ובעצם גם תושבי הנגב היום ובכלל יוכלו ליהנות ממנה.
ציפי חוטובלי: אלה אייל בר-דוד נמצאת כאן?
ציפי חוטובלי: שלום אלה.
ציפי חוטובלי: את ממשרד התמ"ת?
אלה אייל בר-דוד: נכון.
ציפי חוטובלי: אז בואי תתני לנו קצת מהעיסוק שלכם.
אלה אייל בר-דוד: קצת סקירה על מה שאנחנו עושים.
ציפי חוטובלי: אני רוצה להוסיף נקודה של מעונות, בעצם אני מפנה את השאלה גם אלייך מהמנהלת, האם יש מודעות לזה שיגיעו משפחות צעירות, והקמת מעונות יום, עם כל הסיפור של מעבר צה"ל לנגב.
אלה אייל בר-דוד: את רוצה לענות, או שאני אענה?
אורית שגיא: קודם כל, אנחנו פועלים גם בתחום הזה, זאת אומרת, אני לא הצגתי את כל הפעילות של המנהלת, אבל המנהלת בעצם עוסקת בכל תחומי החיים שעוטפים את המשפחה, אם זה תעסוקה, אם זה חינוך, אם זה מגורים, אם זה תרבות פנאי, ובין היתר אנחנו גם נותנים את הדעת לכל נושא המעונות שיסייעו לאימהות בעצם לצאת לעבודה.
אלה אייל בר-דוד: משרד התמ"ת, כמי שאמון על תעסוקה, אני חייבת להגיד שהוא היחיד ממשרדי הממשלה באמת הקים מטה לפיתוח הפריפריה.
אלה אייל בר-דוד: במסגרת הזאת אנחנו מתעסקים בפיתוח תעסוקה בפריפריה.
אלה אייל בר-דוד: גבולות הגזרה מבחינת אזורים, יוקנעם צפונה - לא כולל חיפה והקריות, ודרומית לאשקלון דרומה, לפי מפת הפריפריה שנקבעה על ידי הממשלה.
אלה אייל בר-דוד: אנחנו שמים דגש מאוד גדול עד שילוב נשים מאוכלוסיית המיעוטים, מכיוון שאם אנחנו סוקרים את שיעור ההשתתפות במשק, אצלם זה השיעור הכי נמוך, נשים דרוזיות, נשים ממגזר המיעוטים, ערביות, צ'רקסיות והבדואיות, הכי נמוך.
אלה אייל בר-דוד: המטרה שלנו היא לתת פתרונות לחסמים, אנחנו עושים עבודה מאוד גדולה של איתור ומיפוי החסמים, מחקר, עבודה עם השטח עם ארגוני מגזר שלישי ועם ראשי הרשויות המקומיות.
אלה אייל בר-דוד: אני עוד רגע אזכור, אני רק רוצה להקדים ולומר שאנחנו בונים כלי סיוע.
ציפי חוטובלי: תדגישי לנו מהם החסמים, כדי שנוכל להבין, וכמובן מהם הפתרונות.
אלה אייל בר-דוד: מבחינת נשים יש חסמי הון, תשתית, חסמים תרבותיים.
ציפי חוטובלי: מה זה חסמי הון?
אלה אייל בר-דוד: מימון, איזה שרוצה לפתוח עסק וכולה, אני כבר אפרט כשנגיע לכלים שאנחנו מפעילים.
אלה אייל בר-דוד: אבל אני כבר אקדים ואומר שממה שאני מכירה, יש למדינה בכלל ולתמ"ת בפרט המון כלי סיוע לתחום הזה, שהדגש שלנו הוא להנגיש אותם פשוט, כי ההרגשה היא שהשטח עוד לא מספיק להשתמש.
אלה אייל בר-דוד: אני אתחיל לפרט את הפעילויות קצת, אחת הבשורות החדשות של התמ"ת הייתה הקמת נציגות שוויון הזדמנויות בעבודה, שהיא אמונה, בפעם הראשונה המדינה נותנת איזושהי עזרה באכיפה אזרחית, לא פלילית, אזרחית לתחום של שוויון ומניעת אפליה בתעסוקה.
ציפי חוטובלי: לחלק מהחקיקה.
אלה אייל בר-דוד: אמת, נכון, אבל התמ"ת מפעיל את זה ומתקצב.
אלה אייל בר-דוד: בפן הזה אנחנו גם פועלים המון בתחום של, לא רק האכיפה העצמה והייצוג בבתי הדין לעבודה, אלא גם בתחום של הסברה, בשביל שבעיקר נשים, שכאילו מוותרות מראש על עמידה על הזכויות שלהן בגלל שהן חוששות שיפוטרו או יופלו עוד יותר.
אלה אייל בר-דוד: יש המון עבודה מול מעסיקים בתחום הזה, לוודא שהם באמת מקיימים את הזכויות.
ציפי חוטובלי: אלה, אני רוצה לחזור לנקודה המרכזית, אנחנו מדברים על מיעוט תעסוקת נשים באזורים האלה, מהם החסמים, חוץ מהבעיה של הון שציינת.
אלה אייל בר-דוד: הון, תשתית, תחבורה, תשתיות וחסמים תרבותיים, זה מאוד משתנה.
ציפי חוטובלי: ומה נעשה באמת?
אלה אייל בר-דוד: אני אתן חסם תרבותי, היציאה מחוץ ליישוב, בעיקר של נשים מגזר המיעוטים, מהווה בעיה, ולכן אנחנו פועלים להנגיש פעילויות בתוך היישוב, אם זה הקמת אזורי תעשייה, דרך אגב כמעט אין אזורי תעשיה במגזר המיעוטים.
חנין זועבי: חסר, המחסום העיקרי הוא מחסור במקומות העבודה, לזה קוראים מחסור במקומות העבודה.
אורנה האוזמן בכור: למה, אבל אזור התעשייה המשותף, תסיימי את זה עכשיו שהקמנו, של עידן הנגב לרשויות ערביות.
אלה אייל בר-דוד: אני אגיע, יש לי סקירה מסודרת.
אורנה האוזמן בכור: לא, היא שואלת אותך על מיעוטים, את צריכה להיות יותר ממוקדת, תגידי מה אנחנו עושים, שישמעו.
חנין זועבי: שישמעו, אנחנו לא חיים שם.
אלה אייל בר-דוד: משרד האוצר ציין את התוכנית של מגזר המיעוטים, של ה-800 מיליון, מול משרד ראש הממשלה, מול אימן סייף, הרשות לפיתוח כלכלי במגזר המיעוטים, ובמסגרת הזאת מוקמים ומפותחים אזורי תעשייה בשלושה עשר ישובים במגזר המיעוטים השונים.
אלה אייל בר-דוד: ביניהם זה עידן הנגב, שזה אזור תעשייה משותף ראשון מסוגו, בני שמעון, רהט ולהבים.
אלה אייל בר-דוד: בכלל, התמ"ת מפעיל תוכנית למנהלות משותפות בין רשויות יהודיות לערביות.
אורנה האוזמן בכור: סליחה רגע שאני מפריע לך, אני חייבת ככה להתפרץ, לנו זה פרויקט דגל, את מסבירה את זה, זה פרויקט משותף של ארבע רשויות משותפות, שזה נותן להם את ההכנסה הנוספת לאותן רשויות, זה לא בשוטף, בגלל זה מקימים אזורי תעשייה משתופים.
אורנה האוזמן בכור: אנחנו תמיד אומרים, בואו נחשוב מחוץ לקופסא, איך יהיה להם עוד הכנסה מארנונה, עוד הכנס ממיסים מחוץ לשוטף, מה שנותנים.
אורנה האוזמן בכור: כרגע, יש גם כיוון עכשיו ב-2011-2012, להקים אזור תעשייה משותף בשוקת שייתן גם מענה רחב לחורה.
קריאה: ללו-טק.
אורנה האוזמן בכור: כן, יתעסק בלו-טק, אבל ייתן מענה רחב, שוב, לארבע רשויות - שתיים ערביות ושתיים יהודיות, זה בדיוק שיתוף הפעולה בין רשויות ערביות לרשויות יהודיות, וזה רשויות אזוריות, שזה מחוץ למה שיש להם בשוטף, כי בבני שמעון יש כבר אזור תעשייה, זה בנוסף.
אורנה האוזמן בכור: זו החשיבה הנוספת איך לייצר להם מקורות הכנסה נוספים, זו החשיבה מחוץ לקופסא שאנחנו מנסים לפתח.
אורנה האוזמן בכור: סליחה.
ציפי חוטובלי: לא, זה בסדר, זה מאוד תורם לנו.
אלה אייל בר-דוד: אני אמשיך, אגף נוסף אצלנו - אגף לאכיפת חוקי עבודה, אם דיברתי קודם על אכיפה אזרחית, כאן מתבצעת אכיפה פלילית.
אלה אייל בר-דוד: יש שמונה עשר חוקי עבודה שעברה עליהם נחשבת עבירה פלילית, אנחנו מקבלים תלונות על מעסיקים.
קריאה: זה לא קשור לתעסוקה.
שרון צ'רקסקי: מה זה קשור לתעסוקה?
קריאה: מאוד קשור לתעסוקה.
ציפי חוטובלי: אלה, אני מבקשת, באמת, אנחנו רוצים.
אלה אייל בר-דוד: אני אקשר את זה לתעסוקת נשים, אחד הקמפיינים הגדולים שיצאנו בתחום, ביחד עם הרשות לקידום מעמד האישה לפני כשנתיים, היה בתחום של הטרדה מינית בעבודה.
אלה אייל בר-דוד: ודאי שזה קשור לתעסוקת נשים.
ציפי חוטובלי: סליחה, אלה, באמת, אני רוצה תעסוקת נשים.
אלה אייל בר-דוד: אתם רוצים לשמוע על קלאסיות בעיקר.
קריאה: כמה נשים קיבלו עבודה?
ציפי חוטובלי: אלה, אני רוצה רגע למקד את הדיון, תחשבי רגע, דקה, תמצות של הנושא שלנו, לא להתפזר.
ציפי חוטובלי: הנושא שלנו הוא איך מגבירים מקומות תעסוקה ואיך מייצרים מקומות תעסוקה חדשים לנשים בפריפריה.
ציפי חוטובלי: זה הנושא.
אלה אייל בר-דוד: בכל זאת, אני אגיד.
ציפי חוטובלי: לא, אבל אל תגיעי להטרדה מינית.
אלה אייל בר-דוד: זה חשוב לי להדגיש את זה כי זה כלי סיוע ביננו לקידום נשים ושמירה על מקומות עבודה, נראה לי שזה חשוב.
ציפי חוטובלי: זה בסדר גמור, אבל זה לא מיוחד לפריפריה.
אלה אייל בר-דוד: משרד התמ"ת הקים, עם ג'וינט ישראל, את תב"ת - תנופה בתעסוקה, אנחנו מקימים המון פרויקטים משותפים, ביניהם מרכזי תעסוקה.
אלה אייל בר-דוד: אחד הפרויקטים הגדולים שלנו ,שעכשיו אנחנו קולטים, זה רשות מקדמת תעסוקה, שיש שם ארבע רשויות ערביות וארבע רשויות יהודיות בנגב ובגליל.
אלה אייל בר-דוד: מבחינת תעסוקת נשים המרכזים האלה נותנים, מה שנקרא, ליווי הוליסטי לאישה מרמת העצמה שלה, הקישורים הרכים, ההכשרה ולבסוף השמה בעבודה.
אלה אייל בר-דוד: בין הפרויקטים הנוספים זה מרכזי התעסוקה לבדואים.
אלה אייל בר-דוד: מבחינת האגף למעונות יום, שציין האוצר, האגף מתעסק לא רק במעונות יום אלא גם במשפחתונים וצהרונים, על ידי סבסוד לא על ידי בנייה והקמה, סבסוד של רשויות מקומיות, מוסדות ציבור וגופים אחרים.
אלה אייל בר-דוד: בכלל, אנחנו רואים בתחום הזה של מענים ליציאה לעבודה של נשים, זאת אומרת - זה הקטליזטור, ברגע שיש מסגרת לילדים מבחינתו נשים יוצאות לעבודה.
מאירה בסוק: כמה מפעלים הקימו בשנה האחרונה וכמה מקימים בשנה הבאה?
מאירה בסוק: כמה מעונות הקימו השנה וכמה יקימו שנה הבאה?
אלה אייל בר-דוד: אני מצטערת, אני לא התבקשתי להביא את הנתונים האלה.
ציפי חוטובלי: אלה בסדר, אנחנו לא מתכוונים להביך אותך, פשוט זה לא מה שאנחנו רוצים לשמוע.
אלה אייל בר-דוד: לא, אני פשוט, זה עבודה שוטפת שלנו, אין לי בעיה להביא את הנתונים פשוט לא התבקשתי.
ציפי חוטובלי: בסדר, אני עוצרת אותך כי פשוט יש עוד הרבה.
אלה אייל בר-דוד: אבל זה חשוב, באמת לי חשוב באמת להגיד.
ציפי חוטובלי: יש לנו הרבה דוברים, אני חושבת שקיבלת.
אלה אייל בר-דוד: אני אקצר בנקודות.
אלה אייל בר-דוד: מבחינת הכשרה מקצועית וטכנולוגית אנחנו נותנים מענים מבחינת פיתוח יזמות וקידום עסקים קטנים ובינוניים, כמו שאמרתי, קרן הלוואות לעסקים קטנים, מרכזי עסקים וחממה לנשים, אזורי תעשייה, תמריצים למעסיקים, בשכר עובדים ובהסעות עובדים בפריפריה, זה נקרא מסלול תעסוקה.
אלה אייל בר-דוד: סיוע לאימהות חד הורית ליציאה לעבודה, יש לנו תוכנית כוללת.
אלה אייל בר-דוד: בתחום של עולים, שנשאל קודם, יש לנו תכונית כוללת לקידום יוצאים ועולים מאתיופיה, כי את הפנים האחרים משלים משרד הקליטה.
אלה אייל בר-דוד: והדבר האחרון, אנחנו יצאנו בצורה והתגשמות אחרת של מיזמים משותפים עם גורמי מגזר שלישי לפרויקטים מיוחדים, ביניהם צופן - קידום היי-טק במגזר הערבי, ארגון "בעצמי" ומרכז לתעסוקת נשים דרוזיות.
אלה אייל בר-דוד: כולם כרגע בשלבי חתימת הסכמים.
ציפי חוטובלי: טוב, אני מודה לך מאוד.
ציפי חוטובלי: תמר שחורי בבקשה.
תמר שחורי: תודה, אז נעים מאוד, אני תמר, סגנית נשיא בקונגרס היהודי העולמי, ובמסגרת המשרד לפיתוח הנגב והגליל אז אני יושבת ראש השולחן "צעירות משנות מציאות בישראל".
תמר שחורי: בהזדמנות הזאת אני רוצה לומר תודה לאורנה ולשר כי זה בהחלט לא ברור מאליו להקדיש לנושא הזה.
תמר שחורי: השר התחיל לפתח את כל נושא הצעירים באופן כללי וביוזמה שלו ושל אורנה גם החליטו לקדם את הנושא של נשים ושוויון בין המינים, אז אנחנו מאוד מעריכים את הפלטפורמה לעשייה.
תמר שחורי: אני חייבת לומר, הייתה פה קודם ראש עיריית ערד, היא כבר לא כאן, אבל הנושא של השיח מאוד חשוב, ולקרוא לנו בנות זה נראה לי, כן חשוב לומר את זה.
תמר שחורי: אלף זה עניין של נשים, בית זה קידום שוויון בין המינים ואני כל חושב שיש המון מקום להעצמה וחלק מהדברים שאנחנו עושות זה לקדם נשים.
תמר שחורי: אבל יש פה גם מקום להכרה שיש פה בעיות מבניות, לא הכל תלוי בזה שעכשיו נשים תקומנה ותעשה כי אם אנחנו אומרות את זה, אז אני חושבת שאין פה הבנה אמיתית של הסוגיה.
תמר שחורי: אז היה לי חשוב לומר את זה.
תמר שחורי: בנוסף, אנחנו מכירות בזה שכל נושא של מרכז ופריפריה גם ככה בעייתי, והנושא של נשים זה פשוט מתלווה לזה, ואנחנו ספציפית מתעסקות עם נשים צעירות אז זה משהו שאפילו מודגש עוד יותר.
תמר שחורי: אני אגיד כמה דברים שאנחנו עושות.
תמר שחורי: דבר ראשון, זיהינו שהבעיה המרכזית, כמו שנאמר כאן, זה עניין של תעסוקה והבדלים בשכר וגם הנושא של השכלה.
תמר שחורי: שוב, אנחנו שולחן עגול שמשלב נשים, גם נשות מיעוטים וגם נשים מהפריפריה ומרכז, כמובן, צעירות, כשההגדרה של צעירות, יש טוענים שיכולה ליצור אפליה בפני עצמה, אבל כן אנחנו מזהות איזשהו צורך מסוים לדאוג לנשים, בטח בשלבים של תחילת משפחה, רצון לגיבוש קרירה, השילוב בין השניים ופערים בין גברים לנשים.
תמר שחורי: זה מתעצם עוד יותר בפריפריה שגם יש בעיות של השכלה ונגישות להשכלה.
תמר שחורי: גם בקרב אותן נשים, וצוין פה שנשים שהשתלבו באוניברסיטת בן גוריון וכולה, אנחנו עדיין רואות שיש נשים בדואיות שהולכות ללמוד תנ"ך ולשון עברית, וזה איזושהי הסללה והכוונה למקומות כאלה, אז צריך גם לראות לאן מכווינים את אותן נשים ומה האפשרויות שעומדות בפניהן אחרי זה.
תמר שחורי: נשים חרדיות ,זה גם משהו שלא התייחסו פה לירושלים, שמורידים משמעותית, זה גם סוג של פריפריה.
תמר שחורי: אנחנו רואים שהן סובלות פעמיים כי גם בתוך החברה החרדית, אם עוזרים לצעירים להיכנס להשכלה גבוהה זה רק לצעירים חרדים גברים ולא לנשים.
תמר שחורי: ואנחנו כן מכירות בזה שזו האפשרות להוציא אותן החוצה.
תמר שחורי: אנחנו פועלות, ואורנה אמרה, בנושא של שינוי חקיקה ופה גם יצא לי לדבר עם ורד בזמנו וכן לתמוך בדברים שקיימים.
תמר שחורי: לדוגמא, הגמשת יום העבודה, גם אורנה ציינה את זה, זה משהו שבטח רלוונטי לתקופה שבה אנחנו חיים, לא יכול להיות שזה לא משהו שיסיע לנשים ולשפחה בכלל, אבל ההשפעה המידית תהיה לגבי נשים, זה דבר ראשון.
תמר שחורי: דבר שני, הצעת חוק של "משקפיים מגדריים", כמו שאנחנו קוראים לזה, זה משהו שגם כבר עלה ועוד לא כל כך התקדם.
תמר שחורי: אבל הרצון שכל חקיקה תיבחן ב"משקפיים מגדריים" משמע בהשלכות שיש לזה על פערים בין המינים.
תמר שחורי: תוכנית שאנחנו עושים שנקראת "האחות הגדולה", מין פרפרזה לאח הגדול, עצבן אותנו שיש את האחות הקטנה כתוכנית אז אמרנו שנעשה "האחות הגדולה", שזה בעצם תוכנית התמחות שאנחנו מציעות לנשים צעירות בפריפריה, גם במרכז, אבל בעיקר בפריפריה.
תמר שחורי: שבעצם יתלוו לנשים בכירות בפוליטיקה, ממשל, אקדמיה וכולה, זה יסיע מאוד בנט-וורקינג, זה צורך שעלה מאוד מהנשים ללמוד, להתקדם, לראות איך מגיעים למקומות של קבלת החלטות וכולה.
תמר שחורי: יש לנו עוד הרבה דברים אחרים, אני לא אפרט את זה כאן אבל אנחנו נשמח מאוד להיות שותפות בכל יוזמה כלשהי, ושוב תודה למשרד על הפלטפורמה.
נדיה עיסמאיל: שלום לכם, אני מנהלת את תחום התעסוקה ביוזמות קרן אברהם, תחום תעסוקת נשים ערביות.
נדיה עיסמאיל: כרגע אנחנו נמצאים בגליל ומקווים שאנחנו נוכל להכפיל את מספר היישובים, פותחים גם בנגב.
נדיה עיסמאיל: מה שאני אגיד עכשיו בעצם זה עובדות מהשטח וחשוב מאוד להדגיש את העובדות האלו.
נדיה עיסמאיל: כי כל מה שאני שומעת זה ממש יפה וטוב לדעת שיש הטבות, אבל מה עושים עם ההטבות?
נדיה עיסמאיל: וההטבות האלו שניתנות למעסיקים בכדי שיעסיקו נשים ערביות או גברים ערבים או בני מיעוטים הם באמת משרתים את הכוונה שלהם?
נדיה עיסמאיל: אני יכולה לומר שהם לא בהכרח עושים את זה.
נדיה עיסמאיל: לא צריך רק לתת הטבות אלא גם להפוך את העובדה לקבלת ההטבה הזו כתנאי לשינוי תוך ארגוני.
נדיה עיסמאיל: גם המדינה והממשלה יכולים להיות כמודד, אם אנחנו ניתן הטבה זה כרוך בזה שתוך זמן מסוים אחוז מסוים של עובדים יהיו או ערבים או חרדים, לא חשוב מה.
נדיה עיסמאיל: אבל העיקר שיהיה שינוי בהתנהלות הארגונית.
נדיה עיסמאיל: שתהיה השפעה על הגרעין, על מדיניות בתוך כל ארגון שמקבל הטבות.
נדיה עיסמאיל: הרי המטרה היא שינוי, השינוי הזה לא יבוא מהפיכת בן האדם המועסק לסוג של שלט מהלך, אנחנו רוצים שהאנשים האלו יהיו במקום שמאפשר צמיחה, ולא מותנים בקבלת כספים למשך שלוש שנים.
נדיה עיסמאיל: זה אחד, הדבר השני הוא אכיפת החוקים, נכון שישנם חוקים, אבל מה עושים עם החוקים האלו?
נדיה עיסמאיל: האם הם נאכפים?
נדיה עיסמאיל: אני יודעת שחלק גדול מהנשים הערביות לא יוצאות אפילו לעבודה, אפילו אם הן רוצות הן לא יוצאות כי הן לא מקבלות שכר הוגן.
נדיה עיסמאיל: ועם כל התשתיות החסרות אצלנו זה גם לא כדאי, אם היא מקבל אלפיים שקל בחודש והיא צריכה לשלם למקום לשמירה על הילדים שלה אז כדאי להישאר בבית.
נדיה עיסמאיל: וזה לא רק ככה, ישנם, ואני יודעת את זה ממש בשמות, אבל אני לא יכולה לדבר על זה עכשיו כאן, ישנם גופים שמקבלים הטבות מכל מיני רשויות ומכל מיני משרדים והם עושים אותו דבר, עושקים, לא משלמים ופשוט הכל מוצג יפה ולפי החוק, ובואו תתפסו אותם.
נדיה עיסמאיל: אני לא יודעת אם ישנה בדיקה מעמיקה, אבל זו אחת הבעיות שגם כן חוסמת את האנשים לצאת לעבודה.
נדיה עיסמאיל: אבל, כמו שאמרה חנין, הבעיה הרצינית והחשובה ביותר וממש הבסיס לכל הבעיות, כי חלק מהבעיות התעסוקה הפורענית זה בעצם מחסור במקומות עבודה.
ציפי חוטובלי: זה הדבר המרכזי, כן.
נדיה עיסמאיל: המעסיק היהודי, מכל מיני סיבות, בדרך כלל לא רוצה אישה ערבייה תבוא לעבוד אצלו, מכל מיני, חזות מסורתית, שפה עברית לא בסדר.
נדיה עיסמאיל: באותו ישנה הצפה של נשים שרוצות לעבוד, ואז המעסיק הערבי יכול לנצל את זה, בו זמנית ישנם גם מעסיקים יהודיים שעושים את אותו הדבר, מייצרים את זה, את המספר הגדול של הנשים שרוצות לעבוד ויש מחסור במקומות העבודה.
נדיה עיסמאיל: מה שחשוב לי להדגיש, שעם כל הכבוד למה שאתם עושים וזה באמת חשוב, חשוב גם אולי להתמקד בלעודד השקעות בתוך אזורי התעשייה שלנו, שקרובים לישובים שלנו.
נדיה עיסמאיל: שמלכתחילה הם מודעים שמי שיעבוד אצלם זה נשים ערביות או מהמיעוטים.
נדיה עיסמאיל: שיקבלו מענה למה שהם רוצים, ובו זמנית, לא לתת למעסיקים לקבל את האנשים האלו.
נדיה עיסמאיל: חלק גדול מהנשים אצלנו אין להן הכשרות מקצועיות מתאימות לרוח הזמן.
נדיה עיסמאיל: אז איפה אנחנו בכל זה?
ציפי חוטובלי: הכשרות מקצועיות זה באמת בתמ"ת.
נדיה עיסמאיל: זה פתוח לכולם, אני פשוט זורקת דברים מהשטח שאני כל יום מתעמתת איתם.
נדיה עיסמאיל: וחשוב לנו, אנחנו כערבים, כאנשים וכאזרחים, חשוב לנו להיות חלק פעיל מהחברה הישראלית, אבל גם חשוב לנו שהגופים האלו יסתכלו עלינו כאזרחים.
ציפי חוטובלי: נדיה, תודה רבה על הדברים שלך.
חנין זועבי: אני חושבת שבאמת, גם אם הדברים נאמרו, לחזור, הבעיה והמחסום העיקרי ביצירת מקומות עבודה ובהשמה.
חנין זועבי: כל המחסומים האחרים הם התוצאה מהמחסור העיקרי.
חנין זועבי: למה מנצלים עובדות?
חנין זועבי: כי אין מקומות עבודה.
חנין זועבי: אז אני גם כן מסכימה להישאר במקום העבודה שמנצל אותי בגלל שאין מקום עבודה אחר.