GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורית זוארץ: הבעיה שיש רצף של אירועים, זה קרה במקרה בטירקל וזה קרה במקרה בעוד ועדה.
אורית זוארץ: עו"ד תמי סלע, מהמחלקה המשפטית.
תמי סלע: קצת חבל לי שחלק גדול מחברי הכנסת שהיו כבר אינם, כי בעצם ההערות שאני רציתי להעיר, הן יותר אולי פרקטיות כדי להביא קצת יותר על היישום או לשיפור גם של הסעיף בחוק.
תמי סלע: נאמר פה כבר שההחלטה עצמה באו"ם היא החלטה היסטורית, שלא היה קל להגיע אליה, החקיקה של הסעיף הזה, אבל באמת כדי להגיע מכאן ועד לשינוי במציאות, צריך שהדברים ייושמו.
תמי סלע: אז דבר אחד שנאמר שוב ושוב בבית-המשפט והוא גם ברור מאליו, אני חושבת, בהתנהלות של רשות מבצעת, זה שצריך היה פה איזה שהוא נוהל עבודה כדי ליישם את הסעיף הזה, איך עובדים כשיש צוות או ועדה ציבורית שבמסגרתה צריכים למנות חברים ובית-המשפט העליון העיר כבר לפני כמה שנים על כך שצריך, אף אחד לא חלק, כלומר, משרד ראש הממשלה ונציגות המדינה ציינו שהם יגבשו נוהל כזה, גם בבג"צ טירקל עדיין נאמר שבגלל תקלה עדיין הנוהל לא גובש.
תמי סלע: רציתי לשאול, לצערי, הנציגות של משרד ראש הממשלה, באו נציגות מרשות לקידום מעמד האישה ולא מהלשכה המשפטית של משרד ראש הממשלה וחבל כי אני חושבת שאת התשובה הישירה לשאלה האם הנוהל הזה כבר התגבש או לא, הם היו צריכים לתת, אבל בכל-זאת.
ענת טהון אשכנזי: מכיוון שאני מייצגת את העותרות, אני יכולה לציין שמשרד הפנים הבטיח, לפני בג"צ, שיגיש עד ה- 7 בנובמבר, נוהל מתוקן, זאת לאחר שהגישו נוהל שהוא למעשה לא נוהל.
ענת טהון אשכנזי: זאת אומרת, איזה שהוא מסמך שבעצם מייתר לגמרי, אפילו את החוק עצמו.
ענת טהון אשכנזי: הוא כותב למעשה מכתב שאם במקרה בוועדה יימצאו נשות מקצוע מתאימות והוועדה תתאים, אז יתמנו נשים, כלומר זה נוהל שאפילו מפחית, מה שכמובן הוא לא יכול לעשות זאת, אבל הוא מפחית מדרישות החוק.
אורית זוארץ: נמצאת כאן ראש הרשות למעמד האישה.
אורית זוארץ: יש איזו שהיא התייחסות?
תמי סלע: אני חושבת שאת מדברת על משרד המשפטים.
ענת טהון אשכנזי: משרד הפנים.
ענת טהון אשכנזי: העתירה היא נגד משרד הפנים.
ורד סוויד: לגבי הנושא של נוהל, לפחות אצלנו, אנחנו מקבלים באתר המעטפה לפני כל ישיבת ממשלה, את ההרכב ואת המינוי של חברי ועדה או צוות ואנחנו רואים את זה לפני.
ורד סוויד: במקרה של טירקל, כשראינו שאין נשים, מייד הוצאנו גם פנייה כתובה, גם פנייה בעל-פה.
ורד סוויד: זה באמת גם בפעם השנייה שהורחבו, היועץ המשפטית של משרד ראש הממשלה לא אישרה את הנושא, לא המליצה.
ורד סוויד: לכן אנחנו פונים בנושא ומטפלים בכל נושא ומתרים עליו מראש.
ורד סוויד: אחת הסיבות שבאמת הקמנו את המאגר, וגם שלא ניתקל במקרים של תשובות שאין נשים מתאימות וראויות, ולפחות מתחילת 2010, יש לנו עלייה מאוד גדולה, גם ברמה של הדיווחים, בחלק מהמועצות, אם זה השבת רכוש היהודים שנספו בשואה וכו', אנחנו רואים היום מגמה של רוב נשי ואנחנו מקווים שהיא תתגבר, אנחנו מאוד מקפידות על כך והתשובה שאנחנו קיבלנו פורמאלית שלא הוקם צוות ואת אותה תשובה שאתן יודעות שברגע שיוקם צוות, יהיו בו, ואנחנו לא מדברות על אישה אחת, הדרישה שלנו תמיד היא מינוי של נשים כי אישה אחת אנחנו לא רואות על כך מענה.
תמי סלע: אז עוד כמה הערות לסעיף בחוק הקיים.
ורד סוויד: אני רק רוצה להתייחס לפני זה לאחת ההערות שהשמיע פה אחד הח"כים וחבל שהוא לא נמצא כאן, אני חושבת שגם ההערות השוביניסטיות על להציג את הדברים בבדיחות דעת ולתת תפקיד לנשים שהן נשים של, זה משהו שצריך להוקיע אותו ובטח שלא יישמע כאן, בבית המחוקקים, ולי הוא מאוד הפריע, כאזרחית.
תמי סלע: אז עוד שתי הערות.
תמי סלע: אחת לעניין, היום הסעיף למעשה מדבר על צוות תועל ועדה ציבורית שהממשלה ממנה.
תמי סלע: ראש הממשלה, סגן ראש הממשלה, שר, יכול להיות שבית המחוקקים היה יכול לשקול גם ועדה שהכנסת ממנה, יש גם ועדת חקירה שהכנסת, שגם בהן הייצוג, כמובן שצריך שהדברים ייושמו, אבל בתור פלטפורמה שאפשר ממנה לפעול כדי לקדם את הדברים.
תמי סלע: הדבר השני, באמת הדיווחים לרשות לקידום מעמד האישה, המנגנון היום לפי הסעיף זה שהדיווח הוא אחרי המינוי.
תמי סלע: זאת אומרת, אין, לא ברגע שיש החלטה על מינוי של צוות הוועדה מייד יש איזה שהוא דיווח, כדי שכבר תיעשה פעילות להביא שמות של מועמדות, אלא רק אחרי המינוי ואז רואים אם מונו או לא מונו.
ורד סוויד: אולי לפני, במשרדי ממשלה שלא יהיו יותר גברים מנשים, כל משרד צריך לתת מינוי גם של גבר וגם של אישה, של מועמד.
תמי סלע: בפועל, ההודעה לרשות לקידום מעמד האישה שזה בעצם הפיקוח על זה שהדברים מיושמים, היא נעשית רק אחרי המינוי ואז תמיד עולים הטיעונים כמו שעלו גם בבג"צ טירקל, שהשופט התחיל לשמוע ולצרף עוד מישהי שתשמע את העדויות, עכשיו יש בעיה.
תמי סלע: צריך שבאמת זה ייעשה עוד בתהליך, כדי שתהיה מעורבות של הרשות לקידום מעמד האישה בתהליך המינוי של הצוות ולא רק אחרי שיש עובדה מוגמרת.
תמי סלע: אל ההערות.
אורית זוארץ: רוצה לסכם?
עינת וילף: באמת, רציתי להגיד תודה לכולכם, כולכן בעיקר, שהגעתם.
עינת וילף: אני שמחה שהצלחנו גם להגיע למצב שהיתה כאן נוכחות מאוד בכירה מצד שרים, חברי כנסת וגם שהנציג הבכיר של האו"ם בארץ כיבד אותנו בנוכחותו.
עינת וילף: אני חושבת שמהבחינה הזאת, כן הראינו את החשיבות שהכנסת מייחסת לזה.
עינת וילף: העובדה שעשינו את זה כוועדה משותפת גם היתה חלק מהעניין וגם אנחנו עושים את זה בדיוק בזמן, בתקווה, לפני שמתחדש המשא ומתן, כדי שאיש לא יוכל להגיד – לא ידעתי, לא ראיתי, לא שמעתי.
עינת וילף: אז תודה רבה לכם ואנחנו נמשיך, כמובן.
ציפי חוטובלי: אנחנו פותחים היום דיון מאוד חשוב על רקע האירועים הבוערים של השבועיים האחרונים.
ציפי חוטובלי: לצערנו, בשבועיים האחרונים נרצחו שתי נשים בעיר לוד, על רקע מה שמכונה רצח על כבוד המשפחה.
ציפי חוטובלי: אנחנו נמצאים בתקופה שבה לוד הפכה להיות זירת פשע מרכזית במדינת ישראל ואני שמחה שנמצא אתנו כאן אילן הררי, הוא ראש הוועדה הקרואה של לוד.
ציפי חוטובלי: לוד הגיעה למצב מאוד קשה, בגלל זה מונה לה ראש ועדה קרואה.
ציפי חוטובלי: אני בטוחה שאתה עושה כמיטב יכולתך כדי לטפל בבעיות הקשות שאנחנו נתקלים בהן ועדים להן.
ציפי חוטובלי: אני רק אומר לך שהוועדה הזאת ערכה לפני ארבע שנים דיון בנושא הזה בדיוק ולצערי, התופעות האלה הן תופעות שחוזרות על עצמן.
ציפי חוטובלי: לא מדובר בתופעה חדשה, מדובר בתופעה ותיקה.
ציפי חוטובלי: אנחנו מדברים על אלימות שהיא מיוחדת למגזר מסוים, המגזר הערבי, ואין מה לעשות, לוד בהיותה עיר מעורבת, היא נתקלת בבעיות ואתגרים מיוחדים יותר ודורשת טיפול מיוחד יותר.
ציפי חוטובלי: אני רוצה להדגיש דבר שחשוב לוועדה הזאת, הדיון הזה מתקיים בוועדה לקידום מעמד האישה.
ציפי חוטובלי: אנחנו עוסקים בביטחונן האישי של נשים.
ציפי חוטובלי: אני מניחה שהרבה מתושבי לוד מרגישים שביטחונם האישי נפגע, הוועדה הזאת תעסוק אך ורק באיך אנחנו מונעים את הרצח הבא, איך אנחנו מונעים את המציאות שבה נשים חיות תחת טרור ופחד במציאות שבה הן מקבלות איומים ברחוב – את תהיי הבאה בתור ודברים מהסוג הזה שאנחנו קוראים עליהם בעיתונות ובעיקר מה אנחנו יכולים לעשות כדי לסייע או מה המדינה יכולה לעשות כדי לשפר את היכולת שלך, אדוני, אני אקרא לך ראש העיר, לצורך העניין אתה ראש העיר.
ציפי חוטובלי: אדוני, ראש העיר, מה אנחנו יכולים לעשות כדי לסייע לך להתמודד עם הבעיות.
ציפי חוטובלי: אז קודם כל, אני רוצה לשמוע ממך גם פירוט של מה בעצם ההתמודדות המרכזית שלך היום, כשאתה נצרך למגר את הפשיעה העמוקה בלוד ובעיקר על רקע הסיפור הזה של רצח נשים על כבוד המשפחה.
ג'מאל זחאלקה: דרך אגב, וזה בכל המגזרים, זה רצח בתוך המשפחה, בכל המשפחות יש גברים שהורגים את הנשים שלהן.
ציפי חוטובלי: על רקע רומנטי קוראים לזה, אצל היהודים.
ג'מאל זחאלקה: אז אנחנו מדברים על רצח נשים.
ציפי חוטובלי: כל אלימות היא חמורה ורצח נשים היא חמורה.
ג'מאל זחאלקה: זה בתוך המשפחה.
אילן הררי: שלום.
אילן הררי: תודה לגברתי.
אילן הררי: לוד היא לא עיר פשע, אני לא מקבל את זה.
ציפי חוטובלי: לא עיר פשע, היא הפכה להיות זירה מרכזית לפשע בשבועות האחרונים.
אילן הררי: לוד אינה עיר פשע.
אילן הררי: בלוד גרים 75,000 תושבים, אנשים יקרים וטובים, שלא נתבלבל ושלא נשים אותם עכשיו, 75,000 תושבים, בתחתית של התחתית, כי זה לא כך ואת ביקרת בלוד ואת מוזמנת, יש פה חברים שביקרו בלוד.
ציפי חוטובלי: הרבה מקרובי המשפחה שלי גרים בעיר, אני באה לבקר את סבתא שלי מדי תקופה.
אילן הררי: את מוזמנת.
אילן הררי: אני שם נמצא כל יום.
אילן הררי: ומי שאחראי על נושא הביטחון במדינת ישראל, זה משטרת ישראל ואני מחזק את ידה על כל מה שהיא עושה ותעשה.
אילן הררי: לא כל דבר, למרות שאני באתי מהצבא ואני לוקח אחריות על הכל, לא כל דבר זה בבניין העירייה.
אילן הררי: אם תבדקי את נתוני הפשיעה במדינת ישראל, במשטרת ישראל, אז תראי שבעיר לוד ב- 2008, 2009, 2010, נתוני הפשיעה הם במגמת ירידה.
אילן הררי: נכון, ב- 2010, קרו אירועי רצח שאני לא מקל ראש בעניין.
אילן הררי: אדוני חבר הכנסת, אם תבדוק נתונים, למעט נושאי הרצח שהם חשובים, חשובים, חשובים, חשובים, תלכו לפרמטרים שמשטרת ישראל בודקת את עצמה בכל מדינת ישראל, יש פה נציג משטרה, אבל אפשר לבדוק, תראו שב- 2008, 2009 ו- 2010, הנתונים מאוד מכובדים לעיר לוד.
אילן הררי: אבל נכון, קרה פה אירוע.
אילן הררי: תבדוק, אני ממליץ לך לבדוק, לי יש אותם, מכיר אותם בעל-פה, את כל הפרמטרים שמשטרת ישראל בודקת את עצמה.
אילן הררי: אני לא מקבל באירועים שקרו.
אילן הררי: תבדוק, יש יעדים של המפכ"ל ושל מפקד המחוז והממ"ר והתחנה, ואנחנו עובדים יפה מאוד בעניין.
אילן הררי: אבל האירועים האלה הם חמורים ובלוד הכי קל, אני לא מאחל בשום עיר שיהיה רצח, לא מאחל בשום עיר, אבל במקומות אחרים זה אחרי יומיים שכחו ובלוד לא וטוב שלא.
ציפי חוטובלי: לצערנו, כי הגיע רצח שבוע לאחר מכן, רצח נוסף, לכן אי-אפשר לומר.
אילן הררי: גברתי, אני אתך, טוב שלא.
אילן הררי: ב- 2008 היו ארבעה מקרי רצח בעיר לוד, אם אנחנו מדברים בוועדה בנושא מעמד האישה, אז אישה אחת ושלושה גברים נרצחו, לא רוצה לפרט פה את השמות אבל יש לי אותם והשנה תשעה מקרים, מתוכם שלוש נשים.
אילן הררי: אני מדגיש פעם שנייה, האוכלוסייה בלוד היא אוכלוסייה יקרה וטובה, מגיע להם הרבה יותר.
אילן הררי: השאלות הן מה צריך לעשות, אני אגיד את דעתי.
אילן הררי: צריך קודם כל להכין תוכנית שאני מכין אותה כרגע, ארוכת טווח, לא לשבוע ולא לשבועיים, לחמש שנים ולמסד את השכונות בעיר לוד, ששם גרות או מתגוררים מירב האוכלוסייה הערבית.
אילן הררי: יש בלוד שלוש שכונות שכולם מכירים אותן ואני חושב, דרך אגב, ראש הממשלה ביקר בלוד ביום חמישי לפני עשרה ימים, וכמו שדיברתי אתמול עם לשכתו, ביום ראשון הבא אמורה להתקבל הצעת מחליטים בממשלת ישראל בנושא העיר לוד והסעיף הראשון שאני ביקשתי זה לקחת את שלושת השכונות בעיר לוד – פרדס שניר, רכבת, ס"ח, ולמסד אותן מאל"ף ועד ת"ו.
אילן הררי: לבנות כביש, לבנות מדרכה, לבנות מתנ"ס, לסדר תאורה, החינוך אני מטפל ולמסד אותן מאל"ף ועד ת"ו ואין שום סיבה שיחיו כמו שחיים, לא נעים לי לומר, 30, 40, 50 שנה.
אילן הררי: אין שום סיבה שבעולם.
אילן הררי: שני חברי הכנסת המכובדים ביקרו ברמת אשכול לפני שבועיים-שלושה, אין שום סיבה שככה יחיו.
אילן הררי: דרך אגב, דאגנו לתקציב, דאגנו לתקציב מעיריית לוד וממשרד השיכון, לטפל בשכונת רמת אשכול שגם היא שכונה שהרוב בה אוכלוסייה ערבית ואנחנו תפקידנו לטפל בכולם.
אילן הררי: אני חושב שמשטרת ישראל צריכה לטפל במה שמשטרת ישראל צריכה לטפל.
אילן הררי: עיריית לוד, ואני אשמח שתעזרי לנו פה, מובילה מול משרד ראש הממשלה החלטת ממשלה למסד, לסדר, להלבין, נמצא את המילה הנכונה, את כל השכונות הערביות.
אילן הררי: אני אתמול, ביקר אצלי חבר הכנסת ביילסקי.
אילן הררי: אמרתי לו – חבר הכנסת, קפה חמש דקות, נוסעים באוטו.
אילן הררי: אי-אפשר לדבר על לוד בשקפים.
אילן הררי: והראיתי לו וצריך לקחת ולסדר ולמסד וממשלת ישראל צריכה להשקיע בזה כסף ואני אשמח אם את תעזרי לי בעניין הזה.
אילן הררי: צריך להכין תוכנית לחמש שנים.
אילן הררי: ממשלת ישראל, ב- 22.7.2002, העבירה החלטת ממשלה לשיקום העיר לוד.
אילן הררי: לא נעים, תבדקו, יש שם 20 סעיפים בדיוק, תבדקו ותראו כמה סעיפים בוצעו.
אילן הררי: אני הראיתי את זה לראש הממשלה שהיה אצלנו בביקור והוא אמר לי שתוך עשרה ימים תהיה הצעת מחליטים, אני ממתין שזה יקרה ביום ראשון, מחר יש לי דיון שם באגף תיאום ובקרה.
אילן הררי: הסעיף הראשון שאמרתי להם, זה זה.
אילן הררי: אחרי זה תטפל יותר טוב בביטחון, ובחינוך, וברווחה.
אילן הררי: אבל צריך, אני מבקש, תוכנית ארוכת טווח.
אילן הררי: זבנג וגמרנו לא יפתור כלום.
ציפי חוטובלי: אני מסכימה אתך שתוכנית ארוכת טווח היא חשובה, אבל מאחר ומדובר בפיקוח נפש ומאחר ולצערי נשים נרצחו גם במקומות שיש בהם בתים יפים ומסודרים עם כבישים וגינות פורחות, ולכן בעיני, אי-אפשר לשים את מרכז הכובד של הבעיה של רצח נשים על רקע מצב אקונומי כזה או אחר, או מצב תברואה כזה או אחר.
ציפי חוטובלי: אני באמת חושבת שכדי למנוע את הרצח הבא, לא די בתוכנית הזאת שאתה מציג.
ציפי חוטובלי: אנחנו צריכים לדבר על דברים קונקרטיים, שרלוונטיים לנשים.
ציפי חוטובלי: למשל, האם אישה שמאוימת, יש לה כתובת כשהיא מגיעה למשרד הרווחה או כשהיא מגיעה למשטרה להתלונן, האם יש לה כתובת, האם יש מקלט לנשים, האם יש מקלט לנשים מוכות בלוד?
שלמה מולה: אני רוצה להצביע לך, רק לומר, יש רק עובדת סוציאלית אחת דוברת ערבית בכל לוד.
שלמה מולה: רק דוברת סוציאלית אחת! נו, באמת!
ציפי חוטובלי: חבר הכנסת שלמה מולה, אני רוצה לומר שראש העיר כיבד אותנו, אני רוצה לתת לו את זכות הדיבור.
שלמה מולה: אני רק שאלתי שאלה.
שלמה מולה: איך יש רק עובדת סוציאלית אחת?
אילן הררי: אני, פעם ראשונה שאיימו עלי, לצערי הרב זה היה בלוד, הייתי 30 שנה בצה"ל, איימו עלי דברים אחרים.
אילן הררי: אישה מאוימת צריכה לקחת את עצמה ותוך דקה להיות במשטרה.
אילן הררי: תוך דקה.
אילן הררי: להבנתי, אישה או גבר מאוים, תוך דקה צריך להיות במשטרת ישראל, תוך דקה.
אורית עירון: אבל אם סוגרים אותה בבית והיא לא יכולה לצאת מהבית?
אילן הררי: חברים, גם אם אני אשים רצפה מזהב בלוד, אישה מאוימת תוך דקה צריכה להתיישב במשטרת ישראל.
ציפי חוטובלי: אדוני ראש העיר, אתה מדבר על מה שראוי שיהיה.
ציפי חוטובלי: השאלה איך אנחנו נותנים לנשים האלה את הכלים לקום ולצאת.
ציפי חוטובלי: תחשוב שהן חיות בקהילה שבה הן מפחדות, תחשוב שהן חיות בקהילה שבה, האם יש לה כתובת, דוברת השפה שלה, זאת נקודה חשובה.
ציפי חוטובלי: היה פרסום בעיתון הארץ שדיבר על זה שמתוך סך העובדות הסוציאליות בעירייה, אין מספיק עובדות סוציאליות שהן דוברות ערבית.
ציפי חוטובלי: האם אתה מודע לזה?
ציפי חוטובלי: האם יש דרך שבה אתם מתכוונים לקדם את מספר הנשים שייתנו מענה לנשים שמגיעות מהמגזר הערבי?
אילן הררי: אנחנו ביקשנו, אני מקבל את כל מה שאת אומרת, אני אפילו רושם.
אילן הררי: אל"ף, להבנתי, אישה מאוימת צריכה לפנות למשטרה.
ציפי חוטובלי: זה מצוין, אבל אנחנו צריכים לתת לה את הכלים.
אילן הררי: הכלים?
אילן הררי: לפנות למשטרה, להתקשר 100.
ציפי חוטובלי: זה לא שיש תחנת משטרה בעיר, הכלים לפעמים זה המודעות שלה בכלל ליכולת שלה להתלונן.
אילן הררי: לכן הכל מתחיל בחינוך, לא יעזור כלום, הכל מתחיל בתהליך חינוכי, מהגן, מהבית, מהבית, ועד י"ב.
אילן הררי: אישה מאוימת מתקשרת והולכת למשטרה.
אילן הררי: מה זה חשוב כמה עובדים סוציאליים יש בלוד?
שלמה מולה: מאוד חשוב.
ג'מאל זחאלקה: האם אתה חושב שרשויות הרווחה בלוד, אתה חושב, אני אשאל את זה בצורה הכי עדינה שאפשר.
ג'מאל זחאלקה: הם, מבחינת איוש, ומבחינת יכולת, יכולים לטפל בבעיה של אלימות נגד נשים, אלימות בתוך המשפחה בכלל?
אילן הררי: אגף הרווחה.
ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שאתה דורש יותר עובדים סוציאליים.
אילן הררי: אל"ף, אני דרשתי.
ג'מאל זחאלקה: זה מה שאנחנו מנסים.
אורית זוארץ: הרעיון הוא לעזור, אילן, ולבחון מה הצרכים האמיתיים שלך, כראש עיר, בסוגיות שקשורות לנשים מאוימות.
אורית זוארץ: בואו נחדד את זה אולי.
ציפי חוטובלי: בואו ניתן לו רק לדבר על הקשיים שלו.
אורית זוארץ: תוכל להציף את זה?
ציפי חוטובלי: אנחנו לא יכולים להגיד לו מה הקושי שלו, הוא ראש העיר, הוא יודע.
אורית זוארץ: זה בדיוק העניין, אני מנסה.
אילן הררי: את ביקרת אצלי בעיר, אני הגשתי למיכל מנהלת אגף תיאום ובקרה במשרד ראש הממשלה בשבוע שעבר ואני חס ושלום לא מאשים אותה כי הם עושים עבודה נהדרת, רשימה של 60 תקנים, 60 תקנים, לעיריית לוד, 20 מהם ברווחה.
אילן הררי: משרד הרווחה בהצעה שלהם להחלטת המחליטים להצעה ליום ראשון, דרשו 20 תקנים.
אילן הררי: אתם שואלים אותי אם מישהו מכם יכול לדאוג?
אילן הררי: תקן אחד אני מודה לכם.
אילן הררי: שואלים אותי?
אילן הררי: בבקשה.
אורית זוארץ: יש לכם מרכז לטיפול באלימות?
אילן הררי: יש לנו מרכז מצוין, יש לנו את האגף רווחה הכי פעיל במדינת ישראל, הכי פעיל.
אילן הררי: לא אמרתי הכי טוב, הכי פעיל.
ציפי חוטובלי: מי כאן אחראית, מאגף הרווחה בעיר?
אילן הררי: יש לנו את אגף הרווחה הכי פעיל במדינת ישראל, רבע מתושבי לוד רשומים ברווחה אצלנו.
קריאה: ולא מקבלים טיפול.
אילן הררי: אפשר להאשים אותנו בכל.
אילן הררי: אני חושב שהנשים בלוד צריכות לקבל הרבה יותר, אני מסכים אתך.
ציפי חוטובלי: אני שואלת מה, מה הרבה יותר?
ציפי חוטובלי: הרבה יותר ממה?
אילן הררי: הרבה יותר הכל, הרבה יותר תשתיות, הרבה יותר חינוך, הרבה יותר הכל.
אילן הררי: לכן אני אומר, רק להבנתי, משהו ארוך טווח יפתור פה את הבעיה.
אילן הררי: האלימות במשפחה, לא ייפתר בשום דיון.
אילן הררי: אלימות במשפחה ייפתר אם מדינת ישראל ואני מוכן לעמוד בראש החזית הזאת, תכין תוכנית לחמש שנים, לחמש שנים, לטפל בכל הדברים.
אילן הררי: מי שלא מכיר את הבעיות בלוד, מוזמן, אני אראה לו אותה מחר.
אילן הררי: יש הצעה, קחו את ההחלטה, גברתי, מה- 22.7.2002, אריאל שרון, ביקר בלוד, דפק על השולחן, העביר החלטה 20 סעיפים, תבדקי.
אילן הררי: מתוך 20 סעיפים, רק סעיף אחד בוצע.
אילן הררי: 19 לא בוצעו.
אילן הררי: זה מה שאת צריכה לעשות, משהו ארוך טווח.
אילן הררי: גם אם יביאו עכשיו עוד חמש עובדות סוציאליות, שאני מברך כל אחת, זה טוב.
אילן הררי: אבל צריך טיפה יותר, צריך תוכנית, לא אוהב מילים באנגלית, תוכנית הוליסטית, לטפל פה בכל.
אילן הררי: האלימות במשפחה קרתה בגלל נושא של תרבות, בגלל נושא אולי אחר, ואני מחבק את המגזר הערבי, יש אנשים נהדרים בלוד, לא צריכה להפיל עליהם את כל התיק הזה, יש אנשים נהדרים בלוד.
ציפי חוטובלי: אני רוצה לשמוע את האנשים, להפך, אני דואגת לכם.
אילן הררי: אני מברך, לכן גם באתי, עזבתי הכל, באתי.
אילן הררי: אני מברך על העניין.
אילן הררי: שני חברי הכנסת המכובדים ביקרו בלוד, יש לנו שכונה עם הרבה מאוד בעיות, רמת אשכול, שבעקבות גם הביקורים שלהם, אנחנו קיבלנו החלטה השבוע, משרד השיכון עזר לנו, אני לא יודע אם יש פה נציג משרד השיכון.
עפו אגבאריה: השאלה אם השתנה משהו מאז שביקרנו.
שלמה מולה: תוך שבועיים לא יכול להשתנות שום דבר, אבל.
עפו אגבאריה: לא לא, בגישה לפחות.
אילן הררי: הגישה שאנחנו הקמנו דיון.
אילן הררי: אנחנו החלטנו, מתוך עיריית לוד, לתקצב במיידי חצי מיליון שקל, ברמת אשכול, וחצי מיליון שקל בלוד זה המון כסף.
עפו אגבאריה: תסלח לי, לפנות אשפה זה לא צריך להיות תלוי במישהו גבוה, לפנות אשפה זה גם תלוי פה.
ציפי חוטובלי: חבר הכנסת עפו אגבאריה, אני מבקשת להבין על מה הולכים חצי מיליון השקלים.
ציפי חוטובלי: חצי מיליון שקל זה סכום נאה, אבל למה הסכום הזה מיועד?
אילן הררי: לשכונת רמת אשכול.
ציפי חוטובלי: שיהיו כבישים יותר טובים?
אילן הררי: אני מסביר, שאלת אותי, תני לי 60 שניות, אני אסביר לך.
אילן הררי: שני חברי הכנסת המכובדים ביקרו ברמת אשכול כמה פעמים.
אילן הררי: אני אמרתי להם שאני אכין תוכנית לטפל, תשתיות בסיסיות ברמת אשכול.
אילן הררי: ברמת אשכול, זו שכונה של 44 בלוקים, גרים שם כל מי שגר בעם ישראל, אוכלוסייה יחסית חלשה, ואנחנו לקחנו תקציב כדי לשקם שם את התאורה, את המדרכה, את הכביש, את האשפה, את הניקיון, את המתנ"ס, שתוך שבועיים יוצאים, הבטחתי לכם, יש קבלן תוך שבועיים יוצאים לעבודה.
אילן הררי: יש לנו מתנ"ס בלב השכונה שלא עובד הרבה שנים, אז הבאנו, אז יש לנו קבלן תוך שבועיים אתם מוזמנים, הבטחתי לכם שזה יטופל.
משה (מוץ) מטלון: זו אוכלוסייה מעורבת שם?
אילן הררי: זו אוכלוסייה שכבר רובה אוכלוסייה ערבית.
אילן הררי: פעם זה היה אחת השכונות החזקות בלוד, אני לא אומר שאם זה ערבים, חס ושלום, זה חלש, אבל זו אוכלוסייה שהמגזר הערבי, כרגע.
עפו אגבאריה: אבל זה האמת.
אילן הררי: כן, אני מעדכן.
אילן הררי: חברים, אני חושב שבעקבות אירועי האלימות, כולנו צריכים באמת לבדוק את עצמנו ואני אומר פעם רביעית, לא כי לא הבנתם, תוכנית לחמש שנים.
אילן הררי: תוכנית לחמש שנים שתטפל ברווחה, בחינוך, בתשתיות, במתנ"סים, בכל.
אילן הררי: אין מתנ"סים למגזר הערבי בלוד, לצערי הרב.
ציפי חוטובלי: ואני אומרת לך אדוני, ראש העיר, גם אם יהיה מתנ"ס, אם יש תופעה תרבותית חריפה וחמורה.
אורית זוארץ: בואו נפסיק עם התרבותי הזה, כל פעם שאין פיתרון ומשטרת ישראל מגלה אוזלת יד, והחברה הישראלית מגלה אוזלת יד.
ציפי חוטובלי: את מתפרצת לדלת פתוחה.
אורית זוארץ: אתם מדברים על היבטים תרבותיים שאין לכם שום הבנה בהם, אתם מכניסים את כל הכשלים לתוך הנושא התרבותי, בואי ניקח אחריות.
ציפי חוטובלי: אני לא זוכרת שניתנה לך זכות דיבור.
אורית זוארץ: לא, אבל בואי תיקחי אחריות והמושגים, השפה מבנה מציאות.
אורית זוארץ: את יושבת-ראש ועדה, יש לך אחריות.
אורית זוארץ: שפה מבנה מציאות וכשאת אומרת עניין תרבותי, את מקבעת מציאות שהיא לא קיימת ולא נכונה וזה אסור.
משה (מוץ) מטלון: הנה, עכשיו זה ייכשל.
משה (מוץ) מטלון: עכשיו אני אחראי שזה ייכשל.
משה (מוץ) מטלון: ברגע שהפכו את זה לניגוח פוליטי, זה נתקע.
משה (מוץ) מטלון: חבל על הזמן.
אורית זוארץ: כל כישלון, אומרים תרבותי ומתייגים את הערבים.
ציפי חוטובלי: חברת הכנסת זוארץ, או שאת יוצאת מכאן או שאת מנהלת דיון תרבותי.
אורית זוארץ: סליחה, את לא תסתמי לי את הפה, עם כל הכבוד לך.
משה (מוץ) מטלון: כל הוויכוח הזה הוא בדיוק לא טוב.
ציפי חוטובלי: אני חושבת שהדיון כאן לא יתנהל בצורה הזאת.
אורית זוארץ: אז את צריכה לגלות קצת יותר הבנה במה שאת אומרת ובנושאים התרבותיים בכלל.
אורית זוארץ: לתייג את החברה הערבית בישראל, יש בזה טעם לפגם.
ציפי חוטובלי: חברת הכנסת זוארץ, את תדברי רק אם תינתן לך זכות הדיבור.
אורית זוארץ: אני אדבר כשאני אחליט שאני רוצה לדבר.
ציפי חוטובלי: אז אם ככה, את תצאי מכאן.
אורית זוארץ: תקראי לסדרנים.
ציפי חוטובלי: לא, אני מבקשת.
אורית זוארץ: זכותי להעיר הערות, אני חושבת שאת מדברת בצורה מאוד בעייתית, את מתייחסת בצורה בעייתית לחברה הערבית ויש כאן טעם לפגם, זה הכל.
ציפי חוטובלי: לא, אם את לא מבינה על מה את מדברת, אז את באמת מתעלמת ממציאות מאוד קשה.
ציפי חוטובלי: אני רוצה לפנות למשטרה, לא, אני רוצה לפנות למשטרה.
ציפי חוטובלי: אני חושבת שבלי תשובות מהמשטרה, אנחנו לא נוכל לקדם את הדיון.
שלמה מולה: אולי יש לנו מה להגיד למשטרה, כדי שתוכל לענות?
ציפי חוטובלי: חבר הכנסת מולה, סדר הדיון הוא כזה – אחרי ששמענו את כב' ראש העיר, אני רוצה לפנות אל נציג המשטרה, אני אשאל אותו מספר שאלות, אחרי זה אני אפתח את הדיון לחברי הכנסת ואני אתן לכם לשאול שאלות את מי שאתם רוצים.
ציפי חוטובלי: השאלות שיש לי אליך הן, קודם כל מאחר והדיון הזה כבר התקיים בוועדה הזאת לפני ארבע שנים, ניסיתי לעשות השוואה, לראות איפה אנחנו עומדים היום, לעומת הדיווחים שאנחנו מקבלים, הדיווחים הציבוריים כמובן בתקשורת.
ציפי חוטובלי: לצערי, חוזרות על עצמן מספר טענות.
ציפי חוטובלי: קודם כל, שנסגרים תיקים במקרי הרצח האלו.
ציפי חוטובלי: מקרי הרצח של אותן נשים, הרבה פעמים התיק נסגר, אין חקירה ואנחנו לא יודעים בעצם מה הסיבות לרצח של אותן נשים, למעט אותה מילה שמרחפת כאן בחלל האוויר פעם אחר פעם, רצח על חילול כבוד המשפחה.
ציפי חוטובלי: זה הדבר הראשון.
ציפי חוטובלי: אני רוצה לדעת מה נעשה כדי לטפל בתיקים האלה, זה הדבר הראשון.
ציפי חוטובלי: דבר שני, האם יש לנשים האלה כתובת כשהן מגיעות למשטרה, האם קיבלתם פניות מנשים שאומרות מאיימים על חיינו, ומה נעשה בעניין הזה, כדי למנוע את הרצח הבא.
ציפי חוטובלי: זה מה שאני שואלת אותך כרגע, בעניין החקירה ובעניין הנגישות של המשטרה לפניות.
יעקב מרגי: צהריים טובים, ראשון – ראשון ואחרון – אחרון.
יעקב מרגי: קודם כל, קצת בטרמינולוגיה המשטרתית.
אורית עירון: אפשר לדעת מה שם אדוני, בבקשה?
יעקב מרגי: אני סגן ראש אגף החקירות והמודיעין במשטרה וכפי שאמרתי, ראשון – ראשון ואחרון – אחרון.
יעקב מרגי: קצת בטרמינולוגיה המשטרתית.
יעקב מרגי: תיקי רצח לא נסגרים לעולם וכל תיק רצח שלא פוענח, הוא תיק פתוח ונעשות בו פעולות כאלה ואחרות, לאורך כל השנים ולראיה, מעת לעת, הציבור בוודאי שומע על פענוח מן העבר.
יעקב מרגי: זה למען הסדר והדיוק שבדברים, תיקי הרצח נשארים פתוחים ואנחנו עושים כל מאמץ לפענח אותם ואנחנו לא שוכחים שיש קרבן מצד אחד וישנם המבצעים מצד שני.
ציפי חוטובלי: אתה רוצה לחלוק?
ג'מאל זחאלקה: איך אני קיבלתי תשובה מהשר דיכטר, שתיקים נסגרו והוא הורה על פתיחתם?
ג'מאל זחאלקה: אני אשלח לך את התשובה לשאילתה.
יעקב מרגי: אני אשמח לראות, יכול להיות ששם דברים נאמרו בהקשר שונה ואחר, אשמח לראות ולענות לגופם של דברים.
יעקב מרגי: תיקי רצח שלא מפוענחים, מונחים ומטופלים מעת לעת ומעת לעת אנחנו מקימים צוותי חקירה מיוחדים ברמות אחרות ושונות, על-מנת לבחון את עצמנו, על-מנת לבקר את עצמנו ועל-מנת לקדם.
יעקב מרגי: אחת הדוגמאות היותר בולטות זו המנוחה מהצפון, שנעדרה שנים רבות ובעקבות פעילות חקירתית חוזרת ונשנית לאורך השנים, בסופו של דבר התגלה הרוצח.
יעקב מרגי: לעניין כתובת במשטרה.
יעקב מרגי: המשטרה מזה שנים רבות רואה חשיבות רבה בכל מה שנוגע לאלימות ולאלימות במשפחה בכלל.
שלמה מולה: אתה יכול קצת לפרט לגבי לוד?
ציפי חוטובלי: יש פעילות של אכ"מ או פעילות אחרת?
שלמה מולה: אנחנו כרגע דנים בלוד.
שלמה מולה: אני אומר, אנחנו מדברים בלוד.
יעקב מרגי: אני רק אתן את המסגרת ואכנס ללוד, בלוד זה לא שונה, התפישה והמסגרת המשטרתית.
יעקב מרגי: ישנה יחידה שלמה, ברמה ארצית, שעוסקת בתחום אלימות במשפחה שהיא נותנת גם את ההנחיות, גם את הרגישויות, גם את הפעילויות וגם את ההדרכות, גם את הכנסים והעבודה המשותפת עם גורמי הרווחה השונים, בין אם ברמה הארצית ובין אם ברמה העירונית.
יעקב מרגי: בתוך תחנת המשטרה ישנו גורם שהוכשר רק לתחום הזה, והוא הוא הגורם שמטפל בתחום אלימות במשפחה והוא הכתובת לאותם קרבנות בתחום האלימות במשפחה ולוד איננה שונה בתחום הזה.
יעקב מרגי: בתחנת לוד ישנם אנשים שהתמקצעו.
ציפי חוטובלי: ובתחנת לוד, לצערנו, היו מקרים מאוד חריפים בתקופה האחרונה.
ציפי חוטובלי: השאלה איך המשטרה נערכת כדי לקבל פניות של נשים, האם יש לכם פניות של נשים שמגיעות מהמגזר הערבי או פניות בכלל של נשים שמאוימות באלימות?
יעקב מרגי: אני הייתי מציע לכולנו לא לסמן, לא לסמן במגזר ובתרבות אחרת ושונה ממה שאנחנו מכירים, את האוכלוסייה שבאופן גלוי נצפה ממנה לבוא לתחנת המשטרה ולומר – הוכיתי, פגעו בי, אנסו אותי, עומדים לרצוח אותי.
ציפי חוטובלי: יש כאן נשים שפירטו באופן ברור ביותר, עצרו אותן ברחוב ואיימו על חייהן.
יעקב מרגי: כבוד יושבת-הראש, רק משפט לסיים ולומר לך, שברגע שקבוצת האוכלוסייה הזו עושה את הדבר באופן גלוי, היא מסומנת על-ידי קבוצת האוכלוסייה ממנה היא באה.
יעקב מרגי: גם אם אין דבר וחצי דבר מאחורי העניין, בני ביתה, משפחתה, חבריה, אוכלוסייה שבאה אתה במגע, רואים את הדברים אחרת.
יעקב מרגי: ולכן, צריך לנקוט פה בזהירות יתרה ולנקוט בצעדים אחרים ושונים שמתאימים לקבוצת האוכלוסייה הזו וכך אנחנו עושים.
יעקב מרגי: לא כל דבר צריך להיות בחזית באופן גלוי ובאופן פומבי שישפיע על אוכלוסייה שהיא אוכלוסייה חלשה, אצלה בביתה, שאנחנו לא תמיד יכולים כחברה, להגן עליה 24 שעות.
ציפי חוטובלי: אז אתה מדבר שיש בעיה שנשים שייפנו למשטרה יקבלו איומים רק הולכים וגוברים, שבעצם הדרך הנורמטיבית שבה היינו מצפים מכל אדם לפעול במדינת חוק, לא קיימת עבור אותן נשים.
ציפי חוטובלי: זה בעצם מה שאתה אומר עכשיו?
יעקב מרגי: אני לא אומר את זה לגבי כלל הנשים.
יעקב מרגי: אני אומר את זה לגבי קבוצות אוכלוסייה שבוא נאמר, המנטאליות והחינוך המקומי, גובר על החינוך הארצי, על החינוך הנורמטיבי, על החינוך שאותו אנחנו מצפים לראות מכל אחד ואחד ואני מסכים עם מה שנאמר פה לעניין ההשקעה.
ציפי חוטובלי: מה אתה מציע להם?