GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמר אלמוג: עלות הבנייה של מעון יום יכולה להסתכם בין 2.2 מיליון ל-2.6 מיליון, זה תלוי בפיתוח של השטח.
תמר אלמוג: העלות הזאת לא כוללת את התכנון ואת הפיתוח.
תמר אלמוג: זה תמיד מושת על הרשות.
תמר אלמוג: כך שאם אנחנו מדברים על 95 אחוז מדינה ו-5 אחוז ממשלה, מתוך 2.2 5 אחוז זה לא הרבה.
תמר אלמוג: נכון שצריך לקחת בחשבון גם את התכנון והפיתוח.
אלה אלון: השאלה אם אי אפשר ברשויות שבאמת צריך ורוצות להקים, אם אי אפשר למצוא מקור מימון לסייע להן באחוז הזה, או לעשות את הקריטריונים, שאם בכל מקרה יש עליהם עלויות של פיתוח ותכנון, לעשות קריטריונים שיהיה 100 אחוז במקרים מסוימים.
תמר אלמוג: אני חושבת שזה לא מקומו של המשרד לנהל את העניינים המקומיים של כל רשות ורשות.
תמר אלמוג: רשות מקומית, יש לה המערך הניהולי שלה, וכל אחת עושה את סדרי עדיפויות.
תמר אלמוג: זה רק עניין של סדרי עדיפויות.
תמר אלמוג: צריך לזכור שחוק חינוך חובה לא חל על ילדים מגילאי לידה עד 3.
תמר אלמוג: הרבה רשויות בשנים האחרונות זיהו את הצורך הזה, ובמשאבים שלהם הם מעבירים החלטות בתוך הרשויות כן להקצות משאבים לפיתוח מערך הגיל הרך לידה עד 3.
תמר אלמוג: לא כל הרשויות עושות את זה.
תמר אלמוג: ראש רשות מחויב לתת מענה לילד מגיל 5 ומעלה, זה לפי חוק, ומגיל 3 ומעלה זה בגבולות החוק.
תמר אלמוג: ראש רשות לא מחויב כיום לתת שום מענה לילדים בגילאי לידה עד 3.
תמר אלמוג: זה תלוי ברצונם הטוב של חברי מועצת העיר.
תמר אלמוג: בעבר מעט מאוד רשויות תמכו בלידה עד 3, אבל הרבה רשויות בשנים האחרונות משקיעות גם שם.
תמר אלמוג: אז אם לאותה רשות חשוב מאוד לפתח את הנישה של לידה עד 3, הם ימצאו מהיקב ומהגורן את ה-5 אחוז האלה ויבנו את המעון.
אלה אלון: מה שאנחנו אומרים, שאין בזה היגיון, שהתקציב הזה, שהוא תקציב ציבורי, יהיה מותנה ברצון של ראש רשות כזה או אחר, וכתוצאה מכך יהיה אי שוויון בין ילד שנמצא במקום אחר, שהרשות שלו היא ענייה ולא יכולה להשקיע בבניית מעונות, לבין ילד אחר.
תמר אלמוג: הפתרון הוא חוק חינוך חובה מגיל לידה.
ציפי חוטובלי: אנחנו נשמח מאוד לעשות את זה.
ציפי חוטובלי: חבל שנציגת האוצר לא פה.
נסים זאב: אני חושב שהגיע הזמן שמי ששולח את הילד שלו, שישלמו לו גם כן...
נסים זאב: אבל צריך להיות לפי קריטריונים סוציאליים.
תמר אלמוג: אני יכולה לספר לוועדה סקר משווה בין מדינות מפותחות בנושא של תמיכה בילדי נשים עובדות ככלי לעידוד התעסוקה.
תמר אלמוג: אז במודל הבריטי, למשל, בשנים האחרונות גם אנגליה השכילה להבין שדרך הסבסוד של הילדים במעונות הם יכולים להגביר את התעסוקה של נשים, ושם הם העבירו חקיקה שרשות מקומית, כשהיא מזהה שיש בישוב שלה X ילדים מגיל לידה עד 3 שצריכים מסגרת, הרשות חייבת לבנות את המעון.
תמר אלמוג: ואז, כשהילד מגיע למעון, המדינה מסבסדת את כולם פלאט בחלק יחסי מהתעריף, ורק בחלק הנוסף מתבצע המנגנון של בחינת הזכאות לפי המצב הכלכלי.
תמר אלמוג: זה אנגליה.
רחל אגמון: גם פה יש סבסוד, לחד הוריות.
ציפי חוטובלי: תזכרו שהשאיפה של כולנו היא חינוך חינם בגילאים האלה - שהמעונות כולם יהיו חינם.
ציפי חוטובלי: הוועדה הזאת החליטה על ההסכם הזה כדי להתוות את הכיוון הזה.
נסים זאב: מה היתה המדיניות קודם ההחלטה שהממשלה היום בעצם משתתפת, התמ"ת?
נסים זאב: היו רשויות שבנו 100 אחוז על חשבונן?
תמר אלמוג: היסטורית, קרו כמה מהלכים.
תמר אלמוג: בזמנו היו מהלכים שרשויות הקצו שטח, וארגוני הנשים בעיקר גייסו תרומות, ומהתרומות נבנו מעונות.
תמר אלמוג: מ-96' ואילך על פי החלטת בניית מוסדות ציבור נבנו במימון ממשלתי מלא כ-200 מעונות יום בכל שונה חדשה שנבנו בה 1,600 יחידות דיור.
תמר אלמוג: יש לנו 200 מעונות בשנים האחרונות שנתנו תנופה אדירה.
תמר אלמוג: מה רשויות אחרות עושות – אלה שקיבלו תמיכה מאתנו, עד לפני 2008 התמיכה של המשרד היתה מצומצמת, אבל לאורך כל השנים היתה תמיכה.
תמר אלמוג: המשרד נתן 100 אלף שקל לכיתה לרשות שהיתה מוכנה לגייס את התקציבים האחרים, שהעלות בפועל היתה לפחות אז 400 אלף שקל לכיתה.
תמר אלמוג: כלומר רבע היא קיבלה מהמשרד ושלושת-רבעי היא השיגה ממקומות שונים.
נסים זאב: יש פה מהפכה מוחלטת מבחינת המדיניות של הממשלה ביחס ההיסטורי.
נסים זאב: אני זוכר שלא היה מצב, שבכלל לא היו בונים מעונות, רק אותם ארגונים, אותן עמותות פרטיות שבנו, והרשויות המקומיות עשו להם טובה שהקצו להם שטח לבנייה, אם בכלל.
תמר אלמוג: יש גם כמה רשויות שהלכו למהלך נוסף של שיטת ה-BOT – הרשות המקומית מקצה שטח ליזם פרטי, הוא מביא את כל הכסף מהמימון העצמי שלו, בונה את המבנה, והרשות נותנת לו בהסכם את השימוש במבנה לתקופה של 15 או 20 שנים, ואז פועל שם מעון יום.
תמר אלמוג: יש במזכרת בתיה, יש במודיעין, יש בראשון לציון.
ציפי חוטובלי: אני עוצרת רגע את הנושא הזה, כי אנחנו צריכים עוד לדון בנושא הצהרונים.
ציפי חוטובלי: אני רק נותנת תזכורת: הצהרונים היו חלק מאוד מרכזי בהסכם שהושג עם האוצר מטעמים של פרקטיקה, כלומר הפרקטיקה היא היום שרוב הנשים עובדות בשעות עבודה שמצריכות שימוש בצהרון, וצהרון מצריך פחות השקעה מבחינת בינוי, ואפשר לקבל את הרווח של ההסכם באופן מיידי בלי להמתין לכל התהליכים.
ציפי חוטובלי: אז היינו שמחים לשמוע איפה הדברים עומדים מבחינת הקריטריונים והמדרג בנושא של הרחבת הזכאות לצהרונים.
תמר אלמוג: כרגע בשנת הלימודים הנוכחית סיימנו בשנת הלימודים תשס"ט עם 11 אלף ילדים בקירוב ששהו בצהרונים שהוכרו על ידי המשרד, ועל פי ההערכות, מספרם של הילדים יגיע ל-15 עד 18 אלף בשנת הלימודים הנוכחית.
תמר אלמוג: כיום אני לא יכולה לומר לכם נתונים מדויקים, כיוון שהתהליך של ההכרה השנה, בגלל שהחלטת הממשלה עברה מאוחר, ושינינו את הנוהל מספר פעמים בגלל צרכים מסוימים, אז רק לאחרונה סיימנו את ההכרה, ועכשיו חלק גדול מהילדים נמצאים בתהליך של קליטה במערכת הממוחשבת כדי לקבוע להם את רמת הסבסוד, ולזה שאלה אותי אורלי אתמול, ואני ציינתי שמאחר שהמשרד פרסם הכול באיחור, הוא גם לוקח על כך אחריות, ולכן כל דרגה שתיקבע לילד בצהרון, התחולה שלה תהיה מהיום שבפועל מופיע בגיליון ההרשמה שלו לצהרון.
תמר אלמוג: אנחנו ניתן את זה רטרואקטיבית.
תמר אלמוג: לגבי שנת הלימודים הבאה, לקראת מרס-אפריל נשב על הקריטריונים לשנה הבאה, נפרסם אותם, ונרחיב אותם בהתאם לאמור בהחלטת הממשלה בסעיף 1.
תמר אלמוג: אנחנו הולכים להרחיב את הפריסה.
תמר אלמוג: היום הישובים שזכאים לסבסוד הם אשכולות 1 עד 4, ובשנת הלימודים הבאה נרחיב את הפריסה לילדים בגילאי 3 עד 5 בישובים נוספים – כמובן, הכול במגבלות התקציב.
ציפי חוטובלי: ותרחיבו גם את אשכולות הזכאות?
תמר אלמוג: אנחנו צריכים לעשות חשיבה, איך נעשה.
תמר אלמוג: היא שאלה אותי, ברגע שאת מוגבלת, את צריכה לעשות איזשהו מנגנון של כל הקודם זוכה או משהו כזה.
תמר אלמוג: אז יש איזשהו מדרג.
תמר אלמוג: נניח, ניתן את האפשרות קודם כל לאלה הקיימים 1 עד 4, אחר כך מרחיבים ל-5 עד 6, כי אנחנו לא יכולים לנבא מראש כמה גופים יפנו אליי מכל ישוב וכמה ילדים יהיו תחת אחריותם, וכמה מכל סך הילדים בסופו של יום יהיו זכאים לרמת סבסוד זו או אחרת.
תמר אלמוג: למשל, אם יש לי 18 אלף ילדים, אני כרגע לא יכולה לספר איזה אחוז מתוכם יקבל סבסוד גבוה, סבסוד בינוני, סבסוד נמוך או בכלל לא יקבלו סבסוד.
תמר אלמוג: זה תלוי מצבם הכלכלי, תלוי האישורים שהם מציגים, המון דברים.
תמר אלמוג: לכן אנחנו מתקדמים תוך כדי תנועה.
אורלי אלמגור-לוטן: שתי נקודות לחדד; בעניין של ההכרה בצהרונים, ברור שזו שנה ראשונה וזה תחילת תהליך, רק צריך להבין את הבעייתיות שבזה, שכהורה אתה לא יכול לדעת מראש כשאתה נרשם לצהרון, אם הצהרון שאתה נכנס אליו יהיה צהרון מוכר או לא, בתחילת השנה.
אורלי אלמגור-לוטן: כי היום אנחנו בינואר, ורק עכשיו צהרונים יודעים אם הם מקבלים הכרה או לא, אז הורה שמגיע לרשום את הילד שלו באוגוסט או מתי שזה לא יהיה לצהרון, לא יכול לדעת את זה מראש, ולהורים שיהיו זכאים לסבסוד מבחינת הקריטריונים יש עם זה איזו בעיה, ושנה הבאה, היות שכרגע עוד לא הוחלט איך יהיה המדרג, מה שתמר אמרה, כלומר צריכים להחליט איך, האם קודם אשכולות 1 עד 5, האם ה יהיה הדרגתי – זה רק ידחה את זה עוד יותר, כלומר יכול להיות שבפועל בשנה הבאה רק בסוף השנה הורה יוכל לדעת אם הוא נמצא בצהרון שקיבל הכרה או לא.
אורלי אלמגור-לוטן: אז יכול להיות שגם כאן
אורלי אלמגור-לוטן: מבחינת לוחות זמנים גם אפשר לחשוב על דרך לקצר את זה, וגם מבחינת המדרג, אם אפשר יהיה לראות מראש איך תעשו את המדרג הזה.
אורלי אלמגור-לוטן: מה שאמרת, שיש מחשבה לפי אשכולות- -
ציפי חוטובלי: אני מסכימה, ואני רוצה להוסיף שאנחנו רוצים לקבל, כשנקיים את הישיבה הבאה שלנו, בה תציגו את הקריטריונים, אנחנו רוצים לקבל גם את פריסת המדרג בנושא צהרונים.
ציפי חוטובלי: עו"ד גלי עציון, בבקשה.
גלי עציון: יש פה שתי בשורות – אחת זה נושא פתיחת אפשרות לקבלת תמיכות ליזמים.
גלי עציון: אני חושבת שזה מאוד חשוב, ואפילו היה צריך לקבוע את זה בעדיפות ראשונה.
גלי עציון: הרבה פעמים, ויש דוגמאות של נעמ"ת שהגיעו כספים לרשויות שבעצם משמשות רק צינור, והכספים לא עברו.
גלי עציון: אני חושבת שצריך אולי אפילו לקבוע באחוז מסוים שילך ישירות ליזמים.
גלי עציון: ברגע שהוקצאה קרקע על ידי הרשות, שיאפשרו ליזמים - זה יקצר את העניינים, וישפר את הסיכוי שהדברים האלה יקרו.
גלי עציון: זה דבר בהחלט טוב.
גלי עציון: כנ"ל לגבי האפשרות לקבל תמיכות לשיפוץ ולהגדלת מעון קיים.
גלי עציון: אני משלבת פה עם עוד כל מיני דברים שלא בהכרח שייכים לרשות הזאת, כולל כל מיני כוונות של משרד התמ"ת לשנות בסדרי פיקוח ופרוגרמה, שבעצם משנים את המבנה של איך שצריך להיראות מעון, שליזם אין מאיפה לקחת את זה.
גלי עציון: ואם מדברים על הרחבת הבסיס של מספר הילדים, זה חשוב מאוד.
גלי עציון: הדברים הפחות טובים - ראשית, וסליחה שאני חוזרת אחורה, אבל עדיין אותם 200 מיליון שהגיעו למשרד לצורך תוספת, לא הבנו עד היום לאן הם הלכו.
גלי עציון: למיטב הבנתי, 20 מיליון בלבד הגיעו לסבסוד ההורים.
ציפי חוטובלי: מאיפה הנתון הזה?
ציפי חוטובלי: זה לא מה שהיה בהסכם.
גלי עציון: זה ההסכם הקואליציוני עם מפלגת העבודה.
גלי עציון: מתוך ה-200 אלף האלה רק 20 הגיעו לסבסוד ההורים, שזאת היתה מטרתנו המקורית, להגדיל את הסבסוד להורים, בטח ההורים בשדרה המרכזית, לא רק אוכלוסיות מתקשות, אלא גם הורים שעובדים ומתפרנסים.
גלי עציון: גם אלה לא קיבלו.
גלי עציון: דבר נוסף, לפי מה ששמענו פה מלוחות הזמנים, נראה לנו שחלק לא מבוטל מהסכומים שמיועדים ללכת לבינוי לא יעברו ולא ייעשה בהם שימוש בשנת הלימודים הבאה.
גלי עציון: במקביל, נעשו דברים שמצמצמים את מספר הילדים, כמו למשל, נקבע - עד לאחרונה גיל קובע לאפשרות לקבל סבסוד במעון היה שלוש שנים וארבעה חודשים.
גלי עציון: עכשיו הורידו את הגיל לשנתיים ותשעה חודשים – זה אומר שזה מצמצם את מספר הילדים או האמהות שזכאים לסבסוד.
גלי עציון: מנגד בנושא הצהרונים, כי המעונות, למשל, ביקשו, לפחות לגבי הילדים האלה – יש ישובים שבהן יש כן ביקוש.
גלי עציון: גנים עירוניים לא נותנים מספיק מקומות.
גלי עציון: ההורים לא יכולים לשלוח את הילדים לגנים העירוניים ולקבל סבסוד בצהרון.
גלי עציון: אני מדברת על גילאי ה-3, שיכולים במקביל ללכת לטרום-טרום חובה ולמעונות, הם נופלים בין הכיסאות, כי היום הם לא יקבלו סבסוד במעונות.
גלי עציון: בהרבה מקרים אין להם מקומות בגנים.
גלי עציון: המעונות ביקשו להכיר בהם כצהרון לגבי החלק הזה.
גלי עציון: מתחילים להעביר אותם את כל מסלול היסורים החדש של ההכרה, שיש פה אבסורדיות מסוימת, כי מעונות שכבר עובדים תחת סמל מעון ופועלים תחת משרד התמ"ת, אבסורד שיצטרכו להתחיל לרוץ ולקבל.
גלי עציון: זה צריך להיות הכרה אוטומטית – מי שיש לו סמל מעון והילדים נפלו בין הכיסאות פה, ולפחות בנעמ"ת אנחנו מדברים על מאות אמהות חד הוריות שנופלות בין הכיסאות רק על הדבר הזה.
גלי עציון: יש 75 מיליון שקלים שהובטחו לשנת הלימודים הקרובה להגדלת מספר הילדים - לא יקרה.
גלי עציון: הכסף הזה לא ילך לשום מקום, הוא עוד יצומצם, כי מכיוון שהבינוי לא יגיע, לא יהיו מקומות פיזיים למעונות, הפרוגרמה של משרד התמ"ת הולכת לכיוון של צמצום ילדים פר מעון, והתשובה לזה היא במתן כספים לשיפוץ, אבל בין לבין התוצאה תהיה שבמעון יהיו פחות מקומות לילדים, מצד אחד.
גלי עציון: ההליכים והקריטריונים עוד לא התחילו, ומספר הילדים קטן ולא גדל.
גלי עציון: אז דבר ראשון זה להכיר גם במעונות לגבי כל הילדים שלא נכנסים לסבסוד דרך מעון, להכיר בהם כצהרונים.
גלי עציון: דבר שני, לזרז תהליכים, אחרת שנת הלימודים הבאה מבחינת בינוי היא אבודה.
גלי עציון: ודבר נוסף לגבי הצהרונים – אני באופן אישי מוצאת טעם לפגם בעובדה שמעונות שפועלים תחת סמל מעון מפוקחים במחיר.
גלי עציון: לעומת זאת, לגבי צהרונים אין שום פיקוח בנושא המחיר.
גלי עציון: זו בעיה.
גלי עציון: כל צהרון באשר הוא, לא משנה מה המחיר, ושולחים את הילדים, כעיקרון יכול להיכנס למסלול הזה.
גלי עציון: אז או שיפתחו את זה לכל הילדים ויאפשרו גם למעונות להעלות מחירים, או שיגבילו את מחירי הצהרונים.
ציפי חוטובלי: עו"ד סימה קרמר, בבקשה.
סימה קרמר: אני רוצה להפנות שאלה למשרד התמ"ת בעניין הפרסום בנוגע למבחני הצמיחה.
סימה קרמר: אני מסכימה עם הביקורת של הוועדה בנוגע לבעיה של הביקוש.
סימה קרמר: הכול תלוי בביקוש, אבל בניגוד לוועדה, אני לא חושבת שהפתרון נמצא בשינוי קריטריונים.
סימה קרמר: הקריטריונים הם נכונים ושוויוניים, וצריך להקים מסגרת שבאמצעותה אנשים יכולים לפנות וליזום.
סימה קרמר: אבל הפתרון, לדעתי, צריך להיות בפרסום – צריך להגיע לאנשים ואולי אפילו לקבוצות של משפחות.
סימה קרמר: כאם טרייה אני יכולה לומר שאין מידע.
סימה קרמר: כשאתם אומרים "יזמים", מי היזמים האלה?
סימה קרמר: אולי קבוצות של הורים אפילו בשכונות מסוימות, באזורים מסוימים.
סימה קרמר: אבל איך אתם תגיעו לאנשים דווקא לאזורים שבהם ברמה סוציואקונומית נמוכה, להם יש הכי פחות מידע – איך הם יידעו על ההזדמנויות החדשות האלה, שבאמת מבורכות?
סיגל מרד אברגיל: פרסום בהקשר של מבחני תמיכה מתבצע בהתאם להוראות ספציפיות שקבע החשב הכללי – איפה מפרסמים וכמה מפרסמים.
סיגל מרד אברגיל: לפחות בכוונת המשרד, ודאי ביחס למבחני תמיכה שמיועדים לרשויות מקומיות או לארגונים, ליידע אותם: פרסמנו, תראו אותם.
סיגל מרד אברגיל: אבל להגיד לך שאני הולכת לצאת בקמפיין להורים – אני לא אומרת דבר כזה.
סיגל מרד אברגיל: סימה קרמר: אבל אם את תיצמדי לפרסום כלפי הרשויות המקומיות, ותבני על זה שאותן רשויות מקומיות, שהן ייצאו בקמפיין פרסום- -
סיגל מרד אברגיל: הוראות התכ"מ מחייבות אותי לפרסם את זה בשני עיתונים גדולים וכו'.
סיגל מרד אברגיל: הפרסום הוא גם בערבית וגם בעברית.
סיגל מרד אברגיל: מה שאני מחויבת לעשות, אני אעשה.
סיגל מרד אברגיל: מה שאני גם יודעת לעשות ככלי זמין לי - הפנייה למרכז השלטון המקומי ולא רק פרסום על מודעה ודאי תיעשה.
סיגל מרד אברגיל: גם כלפי הארגונים עצמם, הם נמצאים אתי ברשימת תפוצה, אבל להורה הבודד – אני לא יכולה להבטיח.
סימה קרמר: לא ההורה הבודד, אבל אני חושבת שדווקא ברשויות המקומיות, שבהן יש חולשה ניכרת- -
סיגל מרד אברגיל: מה את מציעה?
סימה קרמר: אולי לשלוח את הנשים שלכם לשטח.
חנין זועבי: אולי לארגן יום עיון בנושא התוכנית החדשה שלכם לרשויות המקומיות.
סיגל מרד אברגיל: השר, למיטב ידיעתי, והמנכ"ל כבר קיימו כנס לרשויות מקומיות במגזר הערבי ועדכנו אותם שהמשרד הולך לצאת בצעד הזה.
תמר אלמוג: בחודש שעבר התקיים יום עיון בצפון, שאליו זומנו כל ראשי הרשויות מחיפה צפונה.
תמר אלמוג: שם המשרד, מנהלי האגפים הבכירים הציגו את כלי הסיוע של המשרד.
תמר אלמוג: אני הצגתי בנושא הזה את הנושא של הבינוי, שיפוצים וזה ואת הקריטריונים של התמיכה.
תמר אלמוג: בשבוע שעבר במרכז השלטון המקומי השר זימן את ראשי הערים של הוועדות הממונות, כי יש להם בעיות אחרות, ושם הגיע כל הצוות הבכיר של המשרד, ובהנחיית השר הצגנו בפניהם הכול.
תמר אלמוג: יושבת כאן רות מהמרכז השלטון המקומי.
תמר אלמוג: אנחנו בקשרי עבודה הדוקים.
תמר אלמוג: כל דבר שאנחנו רוצים שיגיע דרך הרשויות המקומיות, אנחנו משתמשים בצינור הזה של מרכז השלטון המקומי, שמהווה גשר לכל המידע לרשויות.
ציפי חוטובלי: עו"ד רות דיין, בבקשה.
רות דיין מדר: רציתי לשאול מה יהיה עם רשויות שהן חדלות פירעון, שיש נושים על הכספים שלהן, והן לא יכולות לקבל כספים, כי ברגע שמקבלות את הכסף, לקחו להן.
סיגל מרד אברגיל: באותן רשויות כנראה שמי שייתן את המענה זה באמצעות מבחן התמיכה שמיועד ליזמים ולא הרשות המקומית, כי במסגרת המבחנים נבחנת איתנותה הכלכלית של הרשות המקומית.
סיגל מרד אברגיל: אלה ההנחיות שאני כמשרד חייבת לפעול לפיהן, לפי הנחיות של חשב כללי.
רות דיין מדר: ואם יזמים לא ירימו את הכפפה?
תמר אלמוג: אז נפתח משפחתונים.
תמר אלמוג: זה מענה מצוין.
ציפי חוטובלי: אנחנו צריכים לסיים.
ציפי חוטובלי: יש עוד מישהו שרוצה לשאול?
תמר אלמוג: לגבי ההערות של עו"ד גלי עציון, קודם כל, לדברי הפתיחה שלה, מההיכרות שלי לאורך השנים במשרד, באמת יש פה שינוי מגמה רציני שנותן מענה לכל ההיבטים.
תמר אלמוג: לא זו בלבד שצריך להרחיב את המערכת למעונות היום, אלא יש גם הכוונה המוצהרת שמערכת מעונות היום חייבת לעבור שדרוג ושיפור כדי שהיא תוכל לספק לילדים שמגיעים לשם טיפול איכותי שמבטיח התפתחות תקינה ושלומם ובריאותם של הילדים, וזה אני מספרת על דוח ועדת רוזנטל.
תמר אלמוג: גם שם אנחנו נעשה את כל המאמץ ועושים את המאמץ.
תמר אלמוג: חלק ממבחני התמיכה של שיפוצים, למשל, וחידוש ציוד במעונות קיימים בא בדיוק מאותה מטרה – לסייע לגופים לשפר את המעונות ולהעמיד אותם בסטנדרטים שקבעה ועדת רוזנטל במסגרת הפרוגרמה.
תמר אלמוג: באותו הקשר, לאחת השאלות שגלי ציינה על צמצום מספר הילדים, ידוע לכל שמספר ילדים בשטח מסוים, בגודל הכיתה המסוים ומספר המטפלים זה סטנדרט שהיה קבוע מזה שנים.
תמר אלמוג: הוא לא תואם לסטנדרטים הבין לאומיים שנהוגים במדינות מפותחות, ואנחנו שואפים לשפר אותו מיום ליום.
תמר אלמוג: מה שביקשתי ואני דורשת באמצעות מפקחי המשרד זה כן לאכוף את הסוגייה שמספר הילדים בכל כיתה לא יעלה על המספר שנקבע.
תמר אלמוג: אנחנו לא אומרים עכשיו שיצמצמו את מספר הילדים ל-8 תינוקות במקום 12, אבל גם לא יגיעו ל-20 ול-25 תינוקות, שזה נוגד את כל הכללים שאמרתי לפני כן, שיכולים להבטיח איכות טיפול ושלומם ובטיחותם של הילדים.
אורלי אלמגור-לוטן: את אומרת שמבחני התמיכה נועדו לענות גם לעניין השיפוץ.
אורלי אלמגור-לוטן: המימון של השיפוץ כדי לענות לקריטריונים החדשים שנקבעו הולך מתוך התקציב שהוקצה לבניית מעונות יום חדשים או מתקציב אחר?
אורלי אלמגור-לוטן: כי ה-60 מיליון הוקצו לבנייה של מעונות חדשים והסבת מבנים קיימים למעונות יום.
אורלי אלמגור-לוטן: השאלה אם זה אותו כסף.
תמר אלמוג: יש תקציב כולל של 88 מיליון ₪ שחולק באופן כלשהו, שנותן מענה לבינוי, מענה לשיפוצים, מענה לשכירות.
אורלי אלמגור-לוטן: 60 מיליון היו אמורים ללכת מתוקף ההסכמים – 30 בשנה אחת ועוד 30 בהרשאה להתחייב על חשבון תקציב השנה שאחרי לעניין בינוי מעונות יום חדשים, הרחבה והסבה למעונות יום.
אורלי אלמגור-לוטן: השיפוץ לא בא לענות למטרה הזאת, הוא בא לענות למטרה אחרת.
אורלי אלמגור-לוטן: האם הכסף של השיפוץ יורד מה-60 מיליון- -
תמר אלמוג: תקציב התמיכות הכולל הוא 88 מיליון.
תמר אלמוג: לכן ה-60 לבינוי קיימים.
תמר אלמוג: לגבי הגיל של הילדים, אנחנו בשנים האחרונות עשינו כל מיני רפורמות ורביזיות לאור כל מיני שינויים שקרו במערכת מעונות יום.
תמר אלמוג: למשל, לפני כמה שנים כבר נקבעה בצורה ברורה החלוקה של הסמכויות והאחריות שבין משרד התמ"ת למשרד החינוך.
תמר אלמוג: החלוקה אומרת שמשרד התמ"ת אחראי על ילדים עד גיל 3, ומשרד אחראי על ילדים מגיל 3 ומעלה.
תמר אלמוג: לכן אנחנו ביצענו את השינויים האלה ביחס לגיל שניתן לקלוט וגם לסבסד במעון יום.
תמר אלמוג: ה-2.9 חודשים נובע מההתאמה עם משרד החינוך לגילאי הרישום שהם פותחים את ההרשמה בגנים- -
גלי עציון: בשני המקרים האלה זה גורם לילדים שנופלים בין הכיסאות, וצריך לתת להם מענה.
תמר אלמוג: אני עונה לך.
תמר אלמוג: אנחנו ביצענו את השינוי הזה במקביל למהלך השני שקידמנו, של סבסוד ילדים בצהרונים, אז ילד יכול להיות בגיל שנתיים ועשרה חודשים, למשל, שהוא שוהה במעון יום, אם יש לו מקום, כי אנחנו נותנים קדימות לילדים הצעירים יותר, ואם יש לו מקום וזכאותו יכולה להיבחן לגבי הסבסוד בצהרון, ולכן אנחנו מאפשרים למעונות יום לקבל גם הכרה כצהרון.
תמר אלמוג: מה שגלי סיפרה לגבי התנאים ונוהל הכרה בצהרון, שהם מתקשים לעמוד בו, בסוגייה הזאת לא קיבלנו הערות שלהם לפני שפרסמנו.
תמר אלמוג: עכשיו כשאנחנו שומעים, יכול להיות שנבדוק את זה ונבחן את זה מחדש לקראת הפרסום הבא.
תמר אלמוג: על הפיקוח על מחירי צהרונים, אני חושבת שמשרד התמ"ת מפקח על המחירים במעונות, ויש עם זה לא מעט בעיות.
תמר אלמוג: לכן נושא הצהרונים לא צריך להיכנס לאותה פינה שאנחנו נמצאים עם נושא מעונות.
תמר אלמוג: אני לא רואה כמשרד איזו בעיה קיימת שם.
תמר אלמוג: כל צהרון רשאי לגבות כמה שהוא רוצה.
תמר אלמוג: מה שחשוב, שאנחנו מגבילים את רף התמיכה, ואז כל הורה רשאי לבדוק, לאיזה צהרון רצוי והוא מעוניין לרשום את ילדו.
ציפי חוטובלי: בגלל שזמננו קצר, אנחנו נשאיר את זה לישיבת המשך.
ציפי חוטובלי: לאור העובדה שאנחנו רואים שזה לא מתקדם כל כך, נקבע ישיבת המשך לעוד חודש.
ציפי חוטובלי: נציג משרד המשפטים, כמה זמן אתה מעריך שאחרי שהתמ"ת יאשר את הקריטריונים?
יעקב פרידברג: אני חושב שחודש.
יעקב פרידברג: אבל אני לא מתעסק בתמיכות, זה נציג אחר של משרד המשפטים, שלא הגיע לכאן היום מפני שהתמיכות לא אושרו ולא הוגשו אלינו כלל לאישור.
יעקב פרידברג: למעשה, אני מעדיף לא להתחייב בשמו.
יעקב פרידברג: אני מוכן לשאול אותו, ולחזור לוועדה.
ציפי חוטובלי: נסגור את הישיבה בגלל זמן מליאה.
ציפי חוטובלי: אני חושבת שנהיה יותר חכמים אחרי שתחול התקדמות.
ציפי חוטובלי: התקווה שלנו היא שאתם כן תצליחו לעמוד במטרה שלנו שכבר בשנה הבאה יוכלו ליהנות יותר אמהות גם מצהרונים וגם ממעונות.
ציפי חוטובלי: שלום לכולם, אני מתכבדת לפתוח את הישיבה.
ציפי חוטובלי: נמצאים איתנו, תלמידי כיתה יא' מבית הספר הרטמן.
ציפי חוטובלי: הדיונים המתקיימים בכנסת הם דיונים שבאים או על רקע אירועים מסוימים או למען שיפור חקיקה או דיון בהצעות חוק.
ציפי חוטובלי: היום לא תהיו עדים לדיון בהצעת חוק אלא דיון בסוגיה שאנחנו עוסקים בה הרבה בוועדה הזאת, והוא דיון בנושא פיטורי נשים בהריון.
ציפי חוטובלי: זאת הקדמה קצרה לחברים כאן.
ציפי חוטובלי: הדיון היום הוא בעצם דיון המשך בעקבות דיון שהוועדה קיימה לפני כחודש על נתונים מאוד מדאיגים בעלייה במספר הנשים בהריון שמפוטרות.
ציפי חוטובלי: למעשה אחת התובנות שעלתה בעקבות הדיון הזה היא שההליך שדרכו היד של המעביד מאוד קלה בפיטורי נשים בהריון צריך לעבור איזה טיפול.
ציפי חוטובלי: גם בכנסת הקודמת וגם בכנסת הזאת הועלו הצעות חוק שמדברות על השוואה בין מנגנוני הפיטורין של נשים בהריון למנגנוני הפיטורין של גברים בשירות מילואים.
ציפי חוטובלי: לצורך העניין נערוך סקירה של המציאות הקיימת כדי לבחון האם נצרך תיקון בחוק או שכבר במסגרת הנהלים של משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה נוכל לראות שיפור במציאות המאוד קשה והמדאיגה של פיטורי נשים בהריון.
ציפי חוטובלי: פתיחת הדיון תהייה של משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה.
ציפי חוטובלי: נציג משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה ימסור סקירה על הנוהל שדרכו אישה שנמצאת בשלבי ההריון השונים יכולה להיות מפוטרת ומכאן אנחנו ננסה לבדוק איפה נמצאת הבעיה שבעקבותיה הגיענו למציאות שבה יותר ויותר נשים בהריון אינן מוגנות במקום העבודה בזמן ההריון.
רבקה מקובר: אני מנהלת אגף להסדרה.
רבקה מקובר: אני אבקש לפתוח כהקדמה בנושא ותרחיב אותו באופן ספציפי הממונה על עבודת נשים הגברת חיה חוגי הממונה כבר חמש שנים על הנושא הזה.
רבקה מקובר: נושא הדיון כמו שאני מבינה הוא ההליך במשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה שמבחינת החוק הוא המוסמך לנהל את ההליך כאשר בסופו של ההליך נבחנת ההחלטה אם לתת אישור.
רבקה מקובר: בהקדמה קצרה אומר שבחוק עבודת נשים אני נמצאת מאז 1999, והיום אנחנו לא נמצאים באותו מצב בשום היבט.
רבקה מקובר: אני זוכרת כשקודמי בתפקיד כשהיה מוציא החלטה היה כתוב בה "אין קשר" או "יש קשר", שורה אחת בלבד.
רבקה מקובר: אם אנחנו נסתכל היום על ההחלטות מדובר בהחלטות מנומקות ברמה שאפשר לומר שבתי משפט משתמשים בהן.
רבקה מקובר: טיעוני כל צד מובאים בצורה ברורה ומפורטת, צד א' וצד ב' כולל כל הראיות.
רבקה מקובר: בסופו של דבר הממונה מנמקת מדוע הגיעה להחלטה כפי שהיא הגיעה.
רבקה מקובר: עברנו קברת דרך ולא בכדי הגענו לסיטואציה שבה היא נמצאת היום, היו לנו בדרך שני תיקונים שהשפיעו על הנושא הזה.
רבקה מקובר: התיקון הראשון הוא אותו תיקון בעניין הרטרואקטיביות שבו בעצם אנחנו מונחים על ידי החוק שלא ניתן החלטות רטרואקטיביות, זו הייתה הרחבת פסיקת דנה שני.
רבקה מקובר: בעיקר אני רוצה לציין את אותו תיקון 39 שבו יש אפשרות לצדדים לערער באופן ישיר בבית הדין לעבודה, דבר שלא היה.
רבקה מקובר: הסיטואציה הזאת, ואם נוסיף לזה את המודעות ההולכת וגוברת של נשים בעניין הזכויות שלהן, שזה דבר נפלא ונהדר, גם אצל המעבידים יש מודעות רבה יותר לנושא כי האכיפה צברה בשנים האחרונות תאוצה ויש אכיפה על דיני עבודה.
רבקה מקובר: זה, גרם לכך שאנחנו כבר מתחילים הליך עוד לפני בכלל שאנחנו יודעים מי ומה ושיש לנו כבר צדדים מיוצגים.
רבקה מקובר: זה טוב אך זה גורם לכך שהדברים הם לא פשוטים, הם מסתרבלים.
רבקה מקובר: אפשר להסתכל בתיקים בעין פשוטה ממש ולראות שכל תיק הוא מורכב, צד זה טוען כך ורוצה למצות את ההליך, ועל כל טענה שא' לא אמר צריך להגיב.
רבקה מקובר: בסופו של דבר גם אנחנו הבנו, אם נסתכל על הכמויות אנחנו לא מדברים על כמויות של לפני חמש שנים, בנוסף לכל יש את הסרבול הזה, לא נכון לקרוא לזה סרבול כי זו לא המילה נכונה, אבל יש עודף הניירות וצורך לבחון כל ראיה וכל טענה בנפרד.
רבקה מקובר: יש עלייה דרסטית במספר הבקשות שחלקן זה כתוצאה של המצב הכללי וחלקן כתוצאה מהגברת המודעות.
רבקה מקובר: עש שמבקשים היתר ולא מפטרים בלעדיו.
רבקה מקובר: חוסר בכוח אדם מתאים גרמו לכך שבאמת ההליכים נמשכים לעיתים יותר ממה שהצד השני היה מעוניין.
ציפי חוטובלי: במצב היום, אישה בהריון שהמעביד לא מרוצה מהתפקוד שלה, תתארי בצורה אנושית מהו ההליך.
רבקה מקובר: אם מעביד רוצה לפטר עובדת והוא יודע שהוא לא יכול לעשות את זה כי העובדת היא בשלב של חצי שנה ומעלה, הוא מגיש בקשה.
רבקה מקובר: כשהפיטורין כתוצאה מסגירת עסק זה הרבה יותר קל לנו כי הוא מביא את האישורים מרואה החשבון, אנחנו גם כאן בודקים שהכל כשיר.
רבקה מקובר: אבל נניח שהוא טוען לאי שביעות רצון, הרי הוא לא יכול לבוא ולהגיד שהוא לא מרוצה נקודה.
רבקה מקובר: הוא יצטרך להוכיח את זה ולהוכיח את זה מאוד.
רבקה מקובר: ההוכחות האלה אינן פשוטות ולפעמים ולא לפעמים זה מעלה את הצד השני לרמות שהוא טוען בחזרה ומנסה להוכיח שלא.
רבקה מקובר: דוגמאות קונקרטיות של תיקים ואיך הם מתנהלים הגברת חיה חוגי תיתן.
רבקה מקובר: אני אציין מה עשינו לצורך העניין הזה שהגענו למצב שמצד אחד יש ריבוי תיקים, ריבוי מסמכים, וריבוי זמן, איך אנחנו את המשולש הזה מכניסים במסגרת זמן יותר טובה מבלי לפגוע בזכות הטיעון, מבלי לפגוע בשום דבר.
רבקה מקובר: הלכנו על פיילוט בשתי דרכים.
רבקה מקובר: הפיילוט האחד – לקחנו דוגמה מאותה הצעת חוק של וועדה מייעצת שרוצים ליישם, מה שנקרא חיילים משוחררים, עשינו פיילוט כזה.
רבקה מקובר: הפיילוט השני –מנסה לקצר את ההליך בסיטואציה הזו וזה שכאשר המעביד מגיש את הבקשה שלו היא כבר מוגשת עם כל המסמכים כדי שלא נצטרך באמצע לדרוש, למעט במקרים חריגים שיפלו מהשמים דברים שלא ידענו עליהם.
רבקה מקובר: כשהוא יגיע להליך אנחנו כבר נדע הכל, וגם הצד השני ידע, כלומר העובדת מקבלת לידיה את כל הניירת.
רבקה מקובר: אלו שני הפיילוטים שהלכנו עליהם.
רבקה מקובר: גם הוצאנו טיוטת נוהל להערות כל הארגונים, קיבלנו הערות לנושא הנוהל.
רבקה מקובר: אנחנו בוחנים את ההערות וזה נמצא בסיום הבחינה.
רבקה מקובר: הנוהל יוצא לדרך ואנחנו לא מדברים על תקופות של חודשים – הוא עומד לצאת.
רבקה מקובר: זה בעצם מה שעשינו.
רבקה מקובר: אנחנו מאוד מעוניינים שההליך הזה יסתיים, הוא לא בריא לא למעביד ולא לעובדת.
רבקה מקובר: ככל שהדברים ברורים וקצרים יותר טוב יותר לכל הצדדים הנוגעים בדבר.
רבקה מקובר: איך אנחנו נקפוץ לדרך לאור שני הפיילוטים ולאור הנוהל, תסביר עכשיו הגברת חיה חוגי איך העסק עובד.
רבקה מקובר: תודה רבה.
ציפי חוטובלי: אני מבקשת להשלים את הסקירה כי לא הבנתי איך התקדמנו בהליך של פיטורי נשים.