GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שרגא ברוש: עם כל הכבוד שהיא צריכה מטפלת, גנון ומה שהיא צריכה בעולם, אני מבקש שהיא תודיע לי ארבעה שבועות לפני כן כי אני התארגנתי ל-26 שבועות.
קריאה: זה בשליטתה מתי היא מודיעה על החזרה לעבודה.
שרגא ברוש: שהיא תאמר מה היא רוצה לעשות.
שרגא ברוש: בשנה הראשונה אין בעיה מבחינתי, היא יצאה ל-14 שבועות.
שרגא ברוש: היא חוזרת אחרי 14 שבועות אלא אם כן היא הודיעה שהיא הולכת לחופשה ללא תשלום.
שרגא ברוש: כשאני מדבר על השנה השנייה, ההישג הגדול שלכם היה שזאת חופשת לידה ל-26 שבועות.
שרגא ברוש: אתם התעקשתם על זה, אז שתהיה לכם האחריות להודיע לי ארבעה שבועות קודם שאתם לא רוצים.
קריאה: אם כן, נא לתקן את זה.
אורית זוארץ: יהיה צריך לתקן לשני הכיוונים.
מיכל חילי חיל: יש כאן איזשהו שינוי מהמצב הקיים וצריך להיות מודעים לו.
מיכל חילי חיל: היום היא יוצאת לחופשת לידה ורק בשבוע ה-14 היא רואה מה קורה.
מיכל חילי חיל: אגב, אני אומרת לכם כאימא לארבעה ילדים.
מיכל חילי חיל: לפעמים לא מוצאים מטפלת.
מיכל חילי חיל: אחרי 14 שבועות היא מחליטה אם היא חוזרת וחייבים לקבל אותה, או שהיא לוקחת חופשה ללא תשלום.
מיכל חילי חיל: אם היא לוקחת חופשה ללא תשלום, היא חייבת להודיע, אם היא מחליטה לקצר אותה ויש את הדוגמה של ארבעת השבועות, אבל עד 14 שבועות, בעצם היא לא צריכה להודיע שום דבר והיא רואה מה קורה.
מיכל חילי חיל: היום אנחנו מקצרים את התקופה הזאת ל-10 שבועות אם היא רוצה לחזור מיד בתום התקופה המשולמת.
קריאה: הצעת החוק הזאת מעצם מהותה היא סוג של יצור כלאיים וזה מעלה כל מיני שאלות אחרות שלפני כן לא לקחו אותן בחשבון ועכשיו חייבים לקחת אותן בחשבון.
קריאה: אי אפשר שהיא לא תודיע כאשר יוצאים מנקודת הנחה שהיא יוצאת ל-26 שבועות.
קריאה: אי אפשר שהיא לא תודיע לי בזמן שהיא רוצה לקצר את התקופה.
מיכל חילי חיל: אנחנו מסתכלים על המציאות והיום זה מרע את מצבה.
קריאה: אין ספק, אבל ברגע שהצעת החוק היא יציר כלאיים חדש, היא מעלה בעיות אחרות שצריך לתת עליהן את הדעת וזאת תשובה אחת לבעיות שעולות.
איה דביר: כפי שאמרה נציגת המעסיקים, יש כאן שאלות מאוד מורכבות, חלקן גם היועצת המשפטית של הוועדה מיפתה בנוסח הצעת החוק ואפילו לא דנו בהן, ואנחנו מבקשים למצות את הדיון המקצועי לפני שזה עובר להצבעה.
איה דביר: כמובן שאנחנו שומרים על זכותנו להסתייג אבל הדרג המקצועי מבקש להבין על מה אתם מצביעים ומה ההשלכות של זה כדי שנוכל לתת על זה את הדעת.
איה דביר: הדיון על העקרונות מקשה עלינו מאוד לגבש את עמדתנו.
איה דביר: אנחנו לא אומרים כרגע מה העמדות לגופו של עניין.
גלי עציון: בלי לחשוב על מה שקרה כאן, אתם העברתם את זה ל-26 שבועות חופשת לידה.
גלי עציון: היא בלי תשלום, אבל לאישה נגרם נזק כי היא תצטרך אחרי 10 שבועות להודיע למעביד שהיא חוזרת ולא אחרי 14 שבועות.
נועה בן שבת: אחרת היא תצטרך לחזור בשבוע ה-18.
קריאה: אפשר לתת לנשים קצת קרדיט שהן יודעות לחשוב.
קריאה: לא צריך לקבוע הכל.
שרגא ברוש: אפשר לקבוע 14 שבועות חופשת לידה ואחר כך חופשה ללא תשלום.
ציפי חוטובלי: יש עוד שתי סוגיות אחרונות בעניין הזה.
ציפי חוטובלי: חבר הכנסת אורי מקלב ביקש את רשות הדיבור ובנוסף אני רוצה שנדון בקצרה בעוד נושא.
אורי מקלב: אתם יודעים מאז החוק הזה התפרסם בציבור, אני מקבל הרבה פניות ואומרים לי שאולי זה יגרום לאפליית נשים ושלא יקבלו אותן לעבודה בגלל שמקשים על המעסיקים.
אורי מקלב: אני מייצג גם את הנשים החרדיות.
אורי מקלב: הנשים גם היום מופלות לא מעט מכיוון שכאשר רואים אותן, יודעים שהן פוטנציאל לצאת לחופשת לידה ולא כמו אותו מעסיק ששרגא ברוש דיבר עליו, שפתאום, לפתע, הוא מגלה שהאישה בהריון.
אורי מקלב: כאשר באה עובדת חרדית, מה גם שהיא דתית לאומית, כאשר היא מגיעה לקבל עבודה, מיד מחשבים לכמה חופשות לידה היא תצא וכולי.
אורי מקלב: אף על פי כן אני חושב שמהות החוק עוזרת אבל כן נצטרך לדאוג שהמעבידים לא ייפגעו עד כדי כך שלא ירצו להעסיק נשים.
אורי מקלב: דרך אגב, יש היום דרישה מאוד גדולה לנשים חרדיות לעבודה במשק כמו ייעוץ מס, ראיית חשבון, מחשבים וכולי.
אורי מקלב: כל שנה יוצאות מאות נשים לשוק העבודה ועבורן צריך להקים מקומות עבודה ייחודיים כמו מטריקס ואכן כדאי להתחשב בצרכים, אבל זה לא הנושא שאנחנו דנים בו כאן.
אורי מקלב: כאשר דנו בנושא הראשון עזבתי את הישיבה ואני מתנצל כי היום הצגתי תקנות בוועדת הכלכלה.
אורי מקלב: אני נמצא כאן למרות שהייתי צריך להיות בישיבת נשיאות הכנסת, אבל אני רואה חשיבות לנושא הזה.
אורי מקלב: אני אדלג על כמה דברים קצרים ואומר שכמה זכויות שנחליט לתת, צריך ליידע את הנשים.
אורי מקלב: אני חושב שחלקן לא ידעו במה מדובר.
אורי מקלב: מצב אחד אמרנו שהעובדת לא צריכה להודיע על הארכת חופשת הלידה אלא זה באופן אוטומטי.
אורי מקלב: היא יכולה לחשוב אם היא תקבל כסף או לא תקבל כסף והיא לא תדע מה המשמעות של זה.
אורי מקלב: אני לא רואה את הדרך איך אנחנו מייעדים אותה בעניין הזה.
קריאה: הביטוח הלאומי ישלח לה הודעה מהרגע שהיא יוצאת לחופשת הלידה.
אורי מקלב: נתקלתי החודש במקרה של מורה, מורה מצוינת, 31 שנים היא מורה והיא בדקה את הזכויות, היא באה להסתדרות המורים ושאלו אותה איפה הגמול שלה כי המשכורת שלה יותר מדיי קטנה עבור מורה שמלמדת 30 שנים ואני מדבר על אישה שמתמצאת, היא מורה מעולה, אבל היא לא הייתה מודעת.
אורי מקלב: היו לה בבית נקודות גמול למעלה מעשר שנים והיא לא עשתה אתן כלום.
אורי מקלב: לא כולן מתמצאות ולא כולן יודעות מה המשמעות ולכן צריך למצוא את המנגנון דרכו הנשים האלה ידעו.
אורי מקלב: לגבי ההודעה למעסיק.
אורי מקלב: הבנתי שדיברתם על הודעה חודש קודם.
אורי מקלב: אני חושב שהיו כמה תחנות.
אורי מקלב: בתחנה הראשונה שזה בין 14 שבועות לתוספת, ל-12 שבועות, כאן צריכים להספיק שבועיים מראש כי זאת תחנה מרכזית, זאת תחנה ידועה ויש היערכות של המעסיק, אם היא תהיה בחופשה שלושה חודשים שמגיעים לה לפי החוק או שהיא תאריך את התקופה.
אורי מקלב: אנחנו יכולים להאריך את התקופה.
אורי מקלב: מי שתרצה לחזור בתקופה שבין השבוע ה-14 לשבוע ה-26.
אורי מקלב: מצד אחד צריך לחשוב שמאחורי כל אחת שיוצאת לחופשת לידה יש ממלאת מקום.
אורי מקלב: אם אנחנו נזרוק אותה מיד, תוך תקופה קצרה, מה היא תעשה?
אורי מקלב: יש גם עובדת.
אורי מקלב: אם היא תוכל לחזור תוך עשרה ימים, ואני מתחרט על מה שאמרתי, מה שמצוין כאן, לתת לה אפילו חמישה ימים מראש משום שלאחר מכן העירו את תשומת לבי ואני מקבל.
אורי מקלב: אותה ממלאת מקום, המעסיק לקח אותה וגם היא צריכה לדעת מה קורה, כי אם היולדת תחזור תוך שבוע, המחליפה לא תמצא עבודה תוך שבוע.
שרגא ברוש: הבעיה יותר חמורה.
שרגא ברוש: כאשר מעסיק יודע שעובדת שלו יוצאת כרגע לחופשת לידה של 26 שבועות, כמו שהיום אנחנו יודעים שהיא יוצאת ל-14 שבועות, זה המכנה המשותף, אנחנו מחפשים ממלא מקום ל-14 שבועות, בין שזה מתוך העסק ובין שזה מבחוץ.
שרגא ברוש: היום, כאשר אתם התעקשתם שחופשת הלידה תהיה מוגדלת ל-26 שבועות, אנחנו בהגדרה, זאת ברירת המחדל, מחפשים מחליף ל-26 שבועות.
קריאה: תן לפי החוק, יום על כל חודש.
אורי מקלב: זה פחות מדיי.
קריאה: תן כפול מזה.
שרגא ברוש: היות שאנחנו לוקחים ממלא מקום או מבחוץ או מתוך הארגון, וזה לא חשוב, ל-26 שבועות, צריך לשמור על החיים הנורמליים של העסק וגם של אותו בן אדם שאני לא מכיר אותו שלקחנו אותו למלא מקום.
שרגא ברוש: אני אומר לכם שהוועדה הזאת, עם כל הכבוד לזכויות האישה, יש גם ועדה שאני חושב שחלקכם חברים בה שנקראת ועדת העבודה והרווחה.
דליה איציק: אבל שמעת שמבחינת הזכויות של אותו עובד, על פי אותן זכויות של ועדת העבודה והרווחה, אין לו זכות מוקנית.
שרגא ברוש: קחו מקום עבודה, לא של ארבעה עובדים אלא של 200 עובדים ושל 300 עובדים, יש שם כל הזמן שניים-שלושה שיצאו למילואים, הלכו ללדת וכולי.
שרגא ברוש: מגיע למעסיק לתכנן גם את הגרף הזה של מילוי המקום, כמו אצל מורים למשל.
שרגא ברוש: יש גרף של מילוי מקום.
דליה איציק: מספיק לכם שלושה שבועות.
דליה איציק: חבר הכנסת מקלב שכנע אותי.
שרגא ברוש: אני הרי בודק את האלטרנטיבות מול זה שאת אומרת שלושה שבועות מספיקים לנו.
דליה איציק: יש כאן משהו שהיועצת המשפטית אמרה לי בשקט ונראה לי שהוא נכון.
דליה איציק: אתה הרי מכיר את זה כי זאת סיטואציה מהבית.
דליה איציק: היא לא בדיוק בטוחה, היא כן רוצה להאריך, היא לא רוצה להאריך, ואני רוצה לתת לה את השפיל הזה כמה שיותר.
שרגא ברוש: אני מסכים אתכם, אבל אני רוצה שנבין משהו.
דליה איציק: בדרך כלל אתה לוקח את המחליף מהפול של העסק.
שרגא ברוש: לא חשוב מאיפה לוקחים את המחליף, זה ממש לא משנה.
שרגא ברוש: בכל מקרה, ככל שהעסק יותר גדול, זה מקרה יותר מסובך כי אם העסק הוא עסק קטן של שניים-שלושה עובדים, אתה לוקח עובד בחברת כוח אדם ואתה יכול להודיע לו שבוע מראש שהוא סיים את העבודה ובזה זה נגמר, כך שזה סיפור פשוט.
שרגא ברוש: בעסק, ככל שהוא יותר גדול, תאמינו לי שמנהל משאבי אנוש, יש לו גרף של מילוי מקום.
שרגא ברוש: מה נדרש מאותה אישה יולדת?
שרגא ברוש: באמת לדעת ארבעה שבועות מראש אם היא רוצה לחזור לעבודה או לא.
שרגא ברוש: זה מה שנדרש מאישה בודדת.
שרגא ברוש: מה נדרש ממנהל משאבי אנוש שיש לו 15 נשים כאלה ועוד עשרה אנשים במילואים?
שרגא ברוש: לדעת מה היא תגיד, ההיא עוד לא הודיעה לי, זאת כן הודיעה לי וכולי.
שרגא ברוש: חברים, זה הרבה יותר מסובך.
שרגא ברוש: האישה צריכה לשבת עם בעלה ולהחליט ארבעה שבועות קודם שהיא חוזרת לעבודה או לא חוזרת לעבודה.
אורי מקלב: מכיוון שאני סבא משלושה ילדים כן ירבו, יש לי בת ושתי כלות שברוך השם ילדו נכדים, ואני יודע את ההתלבטויות שלהן.
אורי מקלב: חודש לפני, שזה חודשיים אחרי הלידה, זה עדיין לא הזמן שהיא יכולה לקבל החלטה בעניין הזה.
שרגא ברוש: בסדר, שלושה שבועות.
אורי מקלב: אני שמעתי את מציעות החוק והן דיברו על תמיכה בגוף הנשים היולדות ובקשיים שלהן.
אורי מקלב: יוזמי החוק הוסיפו עוד משהו.
אורי מקלב: חוץ מאשר הם הוסיפו שבועות חופשה לנשים, הם גם חוללו עוד מקומות עבודה ועוד ימי עבודה וחודשי עבודה במשק.
אורי מקלב: עד היום ממלאות המקום ידעו שיש להן שלושה חודשים ועכשיו יכול להיות שיש לה ארבעה חודשים וחמישה חודשים.
שרגא ברוש: יכול להיות שאחרי שלושה חודשים היא תלך ותאמר שהיות והיא לא ידעה, היא מצאה אלטרנטיבה אחרת, ואז המעסיק תקוע.
שרגא ברוש: הפשרה שלושה שבועות, כמו שהצעת, מקובלת.
רון אשכנזי: כפי שהגדרתי קודם את השיבושים הצפויים, כבר יש לנו סיבוך אחד.
רון אשכנזי: מה קורה עם עובדת שהודיעה שהיא חוזרת אבל בסוף חופשת הלידה ילדה מאושפז והיא נאלצת להאריך את חופשת הלידה שלה?
שרגא ברוש: גם אם מישהו נדרס מחר בבוקר, הוא לא יכול לבוא לעבודה.
רון אשכנזי: יש דברים שצריך לתת עליהם את הדעת.
שרגא ברוש: אם לשון החוק תהיה שחופשת הלידה, ה-26 שבועות, היא יכולה לחזור מתי שהיא רוצה קודם, מצדי היא יכולה לחזור אחרי שבוע, ובתנאי שהיא תודיע שלושה שבועות קודם.
מיכל חילי חיל: אני חושבת שהנושא הראשון הוא הכי חשוב והוא הובלע ולא ממש דיברנו עליו וזה הנושא של איסור הפיטורים בשנה הראשונה.
מיכל חילי חיל: אני שמעתי אותך אומרת שזה בעצם יהיה כמו השישים ימים.
מיכל חילי חיל: לא לזה התכוונו.
מיכל חילי חיל: אנחנו התכוונו שזה יהיה כמו חופשה ללא תשלום.
אבי ברק: על השישים ימים, יהיו שישים ימים, ועל השאר, יהיה כמו חופשה ללא תשלום.
אבי ברק: זה יהיה כמו היום.
אבי ברק: על השישים ימים יהיו לה את השישים ימים ועל השאר יהיה לה את החופשה ללא תשלום.
אבי ברק: בדיוק כמו היום.
נועה בן שבת: תהיה לה הגנה של שישים ימים אחרי חופשת הלידה.
מיכל חילי חיל: בשלב שהיא חוזרת לעבודה.
אבי ברק: חופשת הלידה בשנה הראשונה היא 14 שבועות.
אבי ברק: יש לה אחרי כן הגנה במשך שישים ימים.
אבי ברק: נשאר אותו דבר.
אבי ברק: כך אני מבין.
מיכל חילי חיל: זאת אומרת שאפשר לפטר אותה אם זה כמובן לא קשור להריון ובמצב של פשיטת רגל או חדלות פירעון.
אבי ברק: בוודאי.
מיכל חילי חיל: זאת אומרת, זה לא מכל סיבה.
נועה בן שבת: יש הוראות שמבחינות בין תקופת חופשת הלידה בדמי הלידה לבין תקופת חופשת לידה שהיא לא בדמי לידה.
נועה בן שבת: יש את ההוראות האלה גם בחקיקה.
נועה בן שבת: למשל, חוק שירות המדינה (גמלאות), לא מכירים ברציפות תקופות השירות כאשר מדובר בתקופת חופשת לידה ללא דמי לידה.
נועה בן שבת: אותו הדבר לגבי נושא משרה שיפוטית ושאירים.
נועה בן שבת: לעניין חישוב סכום פיצויי הפיטורים, חופשה ללא תשלום מובאת רק בחלקה בחשבון לעניין חישוב סכום פיצויי הפיטורים וגם הוראות לגבי כללי לשכת עורכי הדין, רק התקופה בה משולמים דמי לידה.
נועה בן שבת: אני אומרת את הדברים האלה כי אנחנו מציעים כאן לקבל תקופה של חופשת לידה שהיא ללא דמי לידה.
נועה בן שבת: אחת ההוראות – היא לא נמצאת בחקיקה ראשית ולא בחקיקת משנה אבל היא נמצאת בחוזרי מנכ"ל של משרד החינוך – היא הזכאות של עובדת הוראה לתשלום בעת חופשות שהן חופשות חנוכה, פסח או סוכות, ולעניין זכאות להשלמת תשלום בעת חופשת הקיץ.
נועה בן שבת: הזכאות הזאת קיימת לה כאשר היא נמצאת בחופשת לידה ומקבלת דמי לידה.
נועה בן שבת: הרב מקלב העלה את הבעיה והוא אומר שבעצם העובדת הזאת –--
אורי מקלב: בתוך ה-26, בין ה-14 לשבוע ה-26, היא עכשיו בחופשת קיץ.
יאיר פז: היא צריכה לקבל.
אורי מקלב: היא תבוא יום אחד לפני סיום הלימודים כדי שהיא תיכנס ואז אני חושב שאנחנו פוגעים בה.
אורי מקלב: אני חושב שאותו הדבר צריך לעשות בנושא הזה.
ציפי חוטובלי: אני מציעה שנושא משרד החינוך יהיה נושא נפרד.
נועה בן שבת: הוא לא יהיה בחוק כיוון שלטענתו של משרד החינוך מדובר בעלויות תקציביות מאוד מאוד גבוהות.
ציפי חוטובלי: משרד החינוך לא שלח נציג.
נועה בן שבת: אנחנו לא יכולים לעשות את זה בהוראת חקיקה.
נועה בן שבת: צריך להבין מה המשמעות של זה.
נועה בן שבת: היום ההוראה היא שמי שמקבלת דמי לידה זכאית ומי שלא מקבלת דמי לידה, לא זכאית.
נועה בן שבת: אם אנחנו מתחילים לומר שעובדת שנמצאת בחופשת לידה ולא מקבלת דמי לידה, מעמדה כעובדת שמקבלת דמי לידה, יש לזה השלכות אחרות לחוקים אחרים.
נועה בן שבת: אנחנו לא יכולים לעשות את זה רק להוראות האלה של משרד החינוך, בפרט שהם לא בחקיקה ראשית ולא בחקיקת משנה אלא הן בחוזר מנכ"ל.
אורי מקלב: אותה מורה תחזור יום אחד לפני סוף הלימודים, ביום האחרון, ביום מתן התעודות, והיא תהיה בכיתה.
דבורה אליעזר: לנושא של חוזרי מנכ"ל.
דבורה אליעזר: מדובר בחוזרים ואין כאן דרך לתקן לא בחקיקה ראשית ולא בחקיקת משנה את חוזרי המנכ"ל.
דבורה אליעזר: אני חושבת שכדאי לקיים ישיבה בנפרד אתם כדי לנסות לשכנע אותם לשנות את החוזרים שלהם, אבל זה לא במסגרת החקיקה הזאת.
דבורה אליעזר: בחוק עבודת נשים אנחנו לא עוסקים בחוזרי מנכ"לים.
קריאה: גם המנכ"ל כפוף לחוקים.
קריאה: גם חוזר מנכ"ל כפוף לחוקים.
דבורה אליעזר: אלה זכויות שהן מעבר לזכויות הקוגנטיות שמקבלות העובדות במקום העבודה הזה.
דבורה אליעזר: זאת לא זכות קוגנטית.
דבורה אליעזר: אנחנו לא מדברים עכשיו על זכויות קוגנטיות כאשר אנחנו מדברים על זכויות שמקבלות העובדות במקום העבודה שהן מעבר לזכויות קוגנטיות.
דבורה אליעזר: זה לא נושא של חקיקת העבודה.
דבורה אליעזר: בחקיקת העבודה אנחנו מדברים על זכויות הרצפה.
דבורה אליעזר: מבחינת ההגנות מהפיטורים, אני חוזרת על זה כי גם לי לא היה ברור.
דבורה אליעזר: אנחנו אומרים שהגנות הפיטורים נשארות כפי שהן היום ואנחנו לא משנים את הנוסח.
דליה איציק: זה ברור.
דליה איציק: אפילו אני הבנתי.
ציפי חוטובלי: אני סוגרת את הדיון הזה בהצבעה.
ציפי חוטובלי: אנחנו נצביע על העקרונות כפי שהתקבלו.
ציפי חוטובלי: אנחנו נגיש נוסח של הצעת חוק ברגע שיהיה מוכן ובמידה שיש הסתייגויות, הן יוגשו.
נועה בן שבת: הסתייגויות על ההחלטות שהתקבלו עכשיו בישיבה הזאת לעומת הנוסח בקריאה ראשונה.
נועה בן שבת: שלא יהיו הסתייגויות פתוחות.
ציפי חוטובלי: אני רוצה לומר משהו לגבי אי ההבנה.
ציפי חוטובלי: אני אגיד לכם את הצעת החוק.
ציפי חוטובלי: אני רוצה לומר משהו לגבי כל העיקרים של ההסכמות שהתקבלו כאן.
ציפי חוטובלי: חבר הכנסת מקלב, אני אשמח אם תישאר להצבעה.
אורי מקלב: אני מצר על כך, אבל לסיעתי אין ייצוג בוועדה הזאת.
אורי מקלב: זו תקלה חמורה ביותר ועכשיו היא באה לידי ביטוי.
ציפי חוטובלי: אנחנו נצביע על העקרונות.
ציפי חוטובלי: אני חושבת שבעיקרי הדברים העקרונות הם ברורים ואני לא חושבת שמדובר באי הבנה גדולה.
נועה בן שבת: אני לא בטוחה שאני יכולה לומר שזכויות עובדות הוראה שמקבלות דמי לידה בחופשת לידה יהיו.
דבורה אליעזר: אנחנו לא עובדים לפי סקטורים.
נועה בן שבת: זה מאוד בעייתי.
דבורה אליעזר: אנחנו יכולים לתת יותר, אבל אחר כך יבואו וייתנו פחות.
דליה איציק: קודם אמרת אחרת.
דליה איציק: אמרת שחוזר מנכ"ל יכול.
דבורה אליעזר: זה נכון.
דליה איציק: עכשיו את אומרת משהו אחר.
דבורה אליעזר: אני לא אומרת משהו אחר.
ציפי חוטובלי: ההערה שלי לגבי עובדות הוראה, הצעת החוק אמורה לחול על כלל ציבור הנשים בישראל והיא לא אמורה להחריג עובדות כאלה ועובדות אחרות, בוודאי כאשר מדובר בנתח נכבד מאוכלוסיית הנשים שעוסקת בהוראה.
נועה בן שבת: ודאי.
נועה בן שבת: המשמעות היא לא להחריג עובדות הוראה אבל אנחנו אומרים שאנחנו נותנים---
ציפי חוטובלי: שיירשם בפרוטוקול.
אורי מקלב: אומר הרב מקלב שהוא רוצה להכניס את זה.
ציפי חוטובלי: אני חושבת שהחקיקה גוברת על תקנות.
איה דביר: אני שבה ואומרת שלא הבנתי למה עכשיו מתקיים הדיון על עובדי הוראה.
איה דביר: אני לא מכירה את הנושא של עובדי הוראה.
שרגא ברוש: משרד החינוך העלה את זה.
איה דביר: יכול להיות שאתם מצביעים עכשיו על העקרונות לקראת קריאה שנייה ושלישית, אני רק מדגישה שהממשלה שומרת על זכותה להסתייג באופן מלא מכל מה שמדובר כאן.
ציפי חוטובלי: העקרונות כפי שפירטתי אותם וכפי שיפורטו בפרוטוקול ויובאו בנוסח.
נועה בן שבת: אני רוצה להסביר משהו לגבי עובדות ההוראה.
נועה בן שבת: אנחנו יכולים לומר שני דברים.
נועה בן שבת: אנחנו יכולים לומר שחופשת לידה בדמי לידה כמוה כחופשת לידה ללא דמי לידה למעט לעניין של דמי לידה, ואז אנחנו בעצם אומרים איזשהו משהו רחב.
נועה בן שבת: אם אנחנו הולכים לעובדות ההוראה, מה שמנסים לומר כאן זה שהחקיקה לא מתייחסת לנושא הזה.
נועה בן שבת: אלה זכויות שמשרד החינוך נותן אקסטרה והוא נותן אותן בתנאי שמקבלים דמי לידה.
נועה בן שבת: אם אנחנו רוצים להתגבר על ההוראה הזאת, יש לנו בעיה לעשות את זה בחקיקה.
נועה בן שבת: ללכת ולומר שבסקטור הזה, במצב הזה?
נועה בן שבת: אני חושבת שהפתרון צריך להיות ללכת למשרד החינוך ולשכנע אותו.
יאיר פז: ואם הוא לא יסכים?
יאיר פז: אתם כן תבואו בחקיקה כדי שהוא לא יפלה.
יאיר פז: בינתיים הנשים האלה לא יקבלו?
יאיר פז: זה חייב להיות כאן.
נועה בן שבת: אני רוצה להסביר.
נועה בן שבת: אין לפגוע, אבל אני לא יכולה להעניק.
נועה בן שבת: כמו שההוראה לעניין רציפות, נספרים רק הימים בהם העובדת זכאית לדמי לידה, גם לעניין הזכאות במשרד החינוך נספרים רק הימים בהם היא זכאית לדמי לידה כי אלה התנאים לזכאות.
נועה בן שבת: אם אני רוצה לומר שלכל דבר ועניין חוץ מתשלום דמי לידה, עצם תשלום דמי לידה, המצב של עובדת שמקבלת דמי לידה זהה למצב של עובדת שלא מקבלת דמי לידה, זה עניין אחד, אבל אני לא יכולה ללכת ולומר למשרד החינוך.
דליה איציק: זה מה שתאמרי.
נועה בן שבת: אנחנו לא יודעים מה העלויות התקציביות.
ציפי חוטובלי: אני אומר לכם למה אני עוצרת את זה כרגע.
ציפי חוטובלי: משרד החינוך לא טרח אפילו לשלוח נציג, עם כל הכבוד.
ציפי חוטובלי: אני חושבת שאנחנו נצביע על העיקרון.
ציפי חוטובלי: העקרונות ברורים ואנחנו נצביע.
נועה בן שבת: ההוראה שזה לא ייגרע מהזכויות, אני אכתוב את ההוראה הזאת אבל לא תהיה לזה שום משמעות לעניין משרד החינוך.
ציפי חוטובלי: אנחנו לא יכולים לקדם את הדיון כי אין כאן נציג המשרד ואין כאן שום דרך לקדם את הדיון.
יאיר פז: כולנו מסכימים שזה לא צריך לפגוע.
ציפי חוטובלי: אנחנו מצביעים על העקרונות והעקרונות יועברו לניסוח.
ציפי חוטובלי: אני חוזרת ואומרת הבחנה בין שנה ראשונה לשנה שנייה, נשים שעובדות למעלה משנה תקבלנה את מלוא התקופה כאשר הודעה מוקדמת היא הודעה של שלושה שבועות לפני החזרה למקום העבודה, בהנחה שהיא רוצה לקצר את חופשת הלידה שאורכה חצי שנה.
ציפי חוטובלי: אנחנו מדברים על זכויות פנסיוניות לפי הקרן שהאישה תבחר בהנחה שיש תנאי שיקבע שהאישה תעבוד שנה אחרי שהיא חוזרת מחופשת הלידה, ואז יינתנו לה כל הזכויות של אותה קרן שהיא בוחרת ברציפות.
ציפי חוטובלי: מתחת לשנה, ההישג המרכזי של הצעת החוק הוא בעובדה שחופשת הלידה תתארך ברבע מהתקופה בה האישה הועסקה.
ציפי חוטובלי: בתקופה שהיא חוזרת לעבודה, על פי נוסח החוק הקיים היום, יחולו עליה ההגנות הקיימות על חזרה מחופשת לידה.
ציפי חוטובלי: זה המצב, לסיכום הדברים.
נועה בן שבת: חופשת הלידה לא מתארת אלא היא מקבלת חופשה ללא תשלום.
ציפי חוטובלי: אלה העקרונות ועליהם אנחנו מצביעים עכשיו.
ציפי חוטובלי: מי שבעד הנוסח כפי שהוסכם בין המעסיקים לבין חברי הוועדה, יצביע בעד.
ציפי חוטובלי: ה צ ב ע ה הצעת החוק אושרה פה אחד אין מתנגדים ואין נמנעים.
ציפי חוטובלי: הנוסח יועבר בקרוב.
ציפי חוטובלי: היום אנחנו נמצאים באחד הדיונים, שהוא אולי עתיק כסוגיית העיסוק בכלל, במעמדן של הנשים, סוגיית הפרסום הפוגע.
ציפי חוטובלי: במובנים רבים, העובדה שאנחנו חיים בעולם של תקשורת שברובה היא תקשורת מסחרית, ובעיקר בעולם הטלוויזיה, הכניסה אותנו למציאות שבשגרה והוא הפרסום הפוגע בנשים.
ציפי חוטובלי: ארגון ויצ"ו עושה בנושא הזה עבודת קודש ומניף את דגל המלחמה והמאבק בפרסום פוגע בנשים.
ציפי חוטובלי: בעיניי חברה לא יכולה לדבר בשני קולות, מצד אחד לדבר שיש כבוד לנשים ושצריך לכבד אותן, ומצד שני עושה שימוש בנשים ככלי משחק על מגרש הפרסום, שימוש בוטה בגופן כמקדם מכירות.
ציפי חוטובלי: לא משכנע אותי שאומרים שגם גברים דוגמנים עושים שימוש בגופם לצורך העניין.
ציפי חוטובלי: במקרה של נשים מדובר בפגיעה משמעותית מאוד, בעיניי, בגוף האישה בכלל וגם בדימוי הציבורי של תפקידן של נשים בחברה שלנו.
ציפי חוטובלי: אני חושבת שניתן לנציגת ויצ"ו לומר מספר דברי פתיחה.
ציפי חוטובלי: תתנו לנו קצת רקע על המאבק הזה.
ציפי חוטובלי: אני רוצה קצת להתוודות, ניסיתי להריץ את הנושא הזה מאז כניסתי לתפקיד והדבר הראשון שנאמר לי על ידי נשים רבות שעסקו בנושא בעבר, נשים כמו יעל דיין ואנשים שמכירים את עולם הפרסום "חבל לך על הזמן".
ציפי חוטובלי: העובדה שמתייאשים כל כך בקלות מהעניין שבעיניי נמצא על בסיס יום יומי, לא בחצר האחורית שלנו אלא בדלת הקדמית של מסך הטלוויזיה ומסך פרסום החוצות.
ציפי חוטובלי: בעיניי זה דבר בלתי קביל ואנחנו כאן כדי להיאבק בתופעות שהחברה מקבלת אותן.
ציפי חוטובלי: יש משהו במאבק הזה שהוא סיזיפי, פעם בשנה מעלים אותו לכותרות ואנחנו לא מישרים קו עם שוק הפרסום שבעצם אומר:
ציפי חוטובלי: אלה כללי המשחק ואנחנו חברה קפיטליסטית.
ציפי חוטובלי: לדעתי יש כאן מקום לומר אמירה ערכית.
ציפי חוטובלי: אני משבחת אתכן שאתן נושאות את הדגל הזה.
ציפי חוטובלי: נשמח לשמוע את דבריכן ויש גם סרט מאוד טוב שהכנתן.
ציפי חוטובלי: אתן ממנפים את העיסוק בנושא הזה ברמה הציבורית.
עירית גזית: העדת שיעל דיין אמרה חבל על הזמן, בעצם היא אמרה יש כאן טייקונים, יש מסה קריטית ומאוד משמעותית.
עירית גזית: לנו זה אומר שאנחנו רוצות להתמודד איתה.
עירית גזית: זו מסה שיום יום נחשפת מול אנשים ונשים, אם זה ברדיו, במדיה הדיגיטלית, בטלוויזיה, בעיתונות הכתובה, כל הזמן כולנו נחשפים, 20, 30 שניות.
עירית גזית: מה התחכום בפרסום?
עירית גזית: התחכום זה המקצוע שלהם, בשניות להכניס לאסוציאציות, לתת ההכרה ולהעביר מסר אפילו ברמה היצרית, הוא מחולל.
עירית גזית: נכון שפרסומת גם משקפת את הלך הרוח, אבל פרסומת גם משפיעה, יוצרת ומשרישה את העמדות.
עירית גזית: כנגד העניין ומכיוון שזה כל כך מאסיבי, ולכל המסה הזאת אנחנו נחשפים.
עירית גזית: אומרים שיש גם גברים, בסטטיסטיקה זה שולי לחלוטין.
עירית גזית: המסה המאוד הגדולה זה שלוקחים את גוף האישה, את נוכחות האישה, ואת דימוי האישה, מחצפים כמין חפץ או משהו נלווה למכירת מוצר שלפעמים בכלל לא רלוונטי לנשים עצמן, בין אם זה סכיני גילוח וקורנפלקס, מכוניות, מטבחים, מתקני מים ועוד כהנא וכהנא.
עירית גזית: באמצעות השימוש באישה בפרסומים האלה מקבעים את נכחותה ומחדירים שהיא תופעה נלווית, בפרסום היא תמיד אטרקטיבית כדי שבאמצעותה יקלטו את העין ושאחר כך יוכלו דרכה למכור איזה מוצר.
עירית גזית: כנגד הדבר הזה אנחנו בשנה שעברה הכרזנו באמת מלחמה.
עירית גזית: אני לא יודעת אם להגיד שאני מופתעת או לא מופתעת אבל זה באמת משהו שצריך לעורר סימני שאלה, שאותם טייקונים שהוזמנו הנה, המפרסמים, אף אחד לא טרח לבוא, או שהם בהתגוננות.
ציפי חוטובלי: חשוב לציין שאף אחד לא הגיע, יותר מזה, הרשות השנייה לא שלחה נציג.
עירית גזית: או שהם בהתגוננות, או שרמת ההתנשאות וזחיחות הדעת אצלם היא כזאת גדולה.
עירית גזית: נכון שהעבודה שלנו סיזיפית, אנחנו לא מתכוונות, ראית אתמול בשידור שאמרו לי, "אתן החלטתן לעשות את זה שנה אחרי שנה".
עירית גזית: כן, אנחנו החלטנו לעשות את זה שנה אחרי שנה בכל המדיה האפשרית עד שהדבר הזה ייפסק.
עירית גזית: אני חושבת שמה שמאוד משמעותי ומאוד מעניין, זה גם לבוא ולחנך את הקהל לצפייה מבוקרת, שאנה שכטרמן הכינה סרטון ששווה לצפות בו ואחר כך נמשיך את הדיבור.
עירית גזית: הקרנת סרט
ציפי חוטובלי: זאת פרסומת שקוממה אותי, היא הייתה פרסומת חוצות.
נסים זאב: מה יש פה לראות?
נסים זאב: רק זבל.
נסים זאב: אני חושב שמספיקות שתי דוגמאות, כדי להמחיש לנו מעל ומעבר, לא צריך לצפות בחצי שעה כדי להתרשם.
ציפי חוטובלי: אלו רק 4.5 דקות, ואני חושבת שאפשר להתמודד עם זה.
נסים זאב: כמה אפשר לחיות עם הצביעות הזאת?
נסים זאב: זו צביעות.
נסים זאב: האישה יכולה לשמור על כבודה, שלא יבואו כאן לבכות, כמה זבל.
נסים זאב: לדעתי השאלה המרכזית היא, האם כשאישה שמפקירה את גופה, ניתן לומר שאישה אחרת נפגעת מכך והיא גם יכולה לתבוע את עלבונה.
נסים זאב: מבחינה משפטית, אנחנו יכולים לחקוק את כל החוקים שבעולם.
נסים זאב: שמענו את זה בוועדת סחר בנשים שהגיעו לשם פרוצות לא עלינו רחמנא ליצן, ואמרו "מה אתן רוצות זאת עבודתנו ואתן פוגעות בחופש הפרט, בכבוד האדם" זה כבודן.
נסים זאב: השאלה מבחינה משפטית היא, האם יש מענה לסוגיה הזאת.
נסים זאב: כשאישה פוגעת בכבודה, והיא חושבת שזה כבודה להופיע כפי שהיא בדיוק מופיעה בפרסומת.
נסים זאב: אנחנו מכירים את התחרות הפרועה הזאת, לבוא ולטעון טענה שלדעתי אין לה שום אחיזה משפטית.
שאנה שכטרמן: אני חושבת שלעורכת הדין עירית גזית יש עמדה.
ציפי חוטובלי: לפני שאתן עונות, אני אגיד בעצם מה אני רוצה שנקבל מהדיון הזה.
ציפי חוטובלי: הדיון הזה יכול להיות דיון התבכיינות, נראה את הפרסומות ונאמר אוי אוי אוי, ונצקצק בלשוננו ונאמר חברות הפרסום הרעות והמרושעות שעושות כסף על חשבון גוף האישה.
ציפי חוטובלי: אני לא חושבת שזה פרודוקטיבי וזה שמייצר איזה אפקט מעשי.
ציפי חוטובלי: אני באמת חושבת שצריך כן לרדת לדיון העקרוני.
ציפי חוטובלי: אם הייתם שואלים את דעתי לא הייתי מאפשרת חקיקה.
ציפי חוטובלי: אם היה אפשר לעגן בחקיקה שלאף אישה אסור למכור אף מוצר בגופה, לכל היותר ג.
ציפי חוטובלי: יפית שממליצה על מוצרים בקולה, זה לכל היותר מה שהייתי מוכנה ולספוג בעולם הפרסום.
ציפי חוטובלי: אני באמת חושבת שצריך לנתב את הדיון הזה למקום בדיקת מהם הכלים שלנו מול טייקונים, מול חברות פרסום, מול עולם ענק, מול עולם שמה שמניע אותו זה בעיקר כסף, עולם מאוד ציני שאין כל קשר בינו לבין ערכי כבוד האישה והרצון לשמור כבוד גופה.
ציפי חוטובלי: הם יעשו כל מה שימכור להם את המוצרים.
ציפי חוטובלי: הם ישתמשו בכל הסטטיסטיקות שיש להם כדי להראות ולהוכיח.
ציפי חוטובלי: זה מה שמוכר וזאת העבודה שלהם - למכור.
ציפי חוטובלי: אני חושבת שצריך לחלק את הדיון הזה לשניים, ראשית בואו נדבר על הכלים שלנו כמחוקקים.
ציפי חוטובלי: יש לנו כאן סקירה של מרכז המחקר והמידע של הכנסת לגבי מה מקובל בעולם מבחינת הגבלות פרסום.
ציפי חוטובלי: הדבר השני, שהוא לא פחות חשוב בעיניי, זה הכוח שלנו כצרכניות.
ציפי חוטובלי: לדבר על הכוח הנשי שלנו כקבוצה שהיא מעל 50% מהאוכלוסייה, אולי הכוח הצרכני הכי גדול.
ציפי חוטובלי: תראו מה קורה כשהציבור החרדי מתאחד סביב עניין מסוים.
ציפי חוטובלי: כאן יש קואליציה מעניינת בין חרדים לפמיניסטיות וצריך אולי למנף יותר את הקואליציה הזאת כי יש לנו שלוש קבוצות שיכולות להיות שותפות למאבק באופן מובהק.
ציפי חוטובלי: קבוצת הנשים, וכל הקבוצה שהיא בין אנשים מסורתיים לחרדים שהם אנשים שבאופן טבעי מרגישים שזה לא מכובד ולא יאה לראות נשים חשופות.
נסים זאב: לא יכולתי אפילו להסתכל כי אני מנוע, אסור להרהר.