GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרים זינגר: מרפאת לוינסקי – שמנוהלת על-ידי יעל גור – כבר התחילה לפני חמש שנים, לפני שהתוכניות האלו אושרו, והיא זכתה בפרס העובד הסוציאלי היוזם מקרן רקנטי.
מרים זינגר: אלו הראשונות שבאמת יצאו לתחום, לימדו את כולנו ולקחו אותנו לסיורים הליליים הקשים.
מרים זינגר: נעשו בשנים האלה 172 סיורים, 3,000 מפגשי רחוב, 730 אנשים נבדקו ברחוב בדירות דיסקרטיות, במכוני ליווי, נערות בורחות, מרכזי גמילה, מקלט סחר, לקוחות וסרסורים.
מרים זינגר: אורית זוארץ: באיזה אזור בארץ?
מרים זינגר: ציפי נחשון-גליק: באזור המרכז.
מרים זינגר: קריאה: חיפה.
מרים זינגר: אורית זוארץ: הניידות לא מגיעות לפריפריה, לבאר שבע.
מרים זינגר: קריאה: היא תגיע פעם בשבוע.
מרים זינגר: עדה פליאל-טרוסמן: אם נקבל את העודפים, אנחנו נפעיל גם בבאר שבע.
מרים זינגר: יעל גור: לבאר שבע אנחנו לא מגיעים.
מרים זינגר: אנחנו עכשיו בקשר עם "גלגל" בירושלים ואנחנו מתחילים להפעיל בספטמבר את הניידת גם יום בשבוע בירושלים.
מרים זינגר: אורית זוארץ: ובדרום לא.
מרים זינגר: יעל גור: אנחנו בצוות מאוד מצומצם.
מרים זינגר: יש כאן פירוט של כל התוכנית, של כל הימים של הצוות בתפוסה מלאה.
מרים זינגר: יש לנו מספיק זנות בגוש-דן, ואפשר להגיד שזה לא רק, מדובר גם על ערי הלוויין.
מרים זינגר: אנחנו מגיעים לרחובות, לפתח תקווה.
מרים זינגר: שר הרווחה והשירותים החברתיים יצחק הרצוג: האם יש לך הערכה, כאשת שטח, כמה נשים עוסקות בזנות בישראל?
מרים זינגר: יעל גור: ההערכות משתנות.
מרים זינגר: עידית ממכון תודעה תוכל לדבר על כך יותר.
מרים זינגר: אנחנו עשינו איזשהן מכפלות של מספר השירותים.
מרים זינגר: שר הרווחה והשירותים החברתיים יצחק הרצוג: תנו מספר גס.
מרים זינגר: עידית הראל שמש: 20,000 - נשים וגברים, וטרנסג'נדרים, כלומר נערים שהופכים להיות נשים.
מרים זינגר: שר הרווחה והשירותים החברתיים יצחק הרצוג: שעוסקים בזנות.
מרים זינגר: עידית הראל שמש: שנמצאים בזנות, וכל הרצף – מכוני ליווי, מועדונים, חילופי זוגות – בכל סוגי הזנות.
מרים זינגר: קריאה: זה רק אומר שאנחנו נוגעים בטיפה בים.
אורית זוארץ: ואנחנו מדברים על אחוז מאוד גבוה של קטינים וקטינות.
אורית זוארץ: על כמה קטינים מתוך ה- 20,000 מדובר?
אורית זוארץ: עידית הראל שמש: ראיתי את הדוח של עלם.
אורית זוארץ: ממה שקראתי, יש בסביבות 32,000 עד 37,000 נערים ונערות משוטטים.
אורית זוארץ: מתוכם, מה שהבנתי, 25% מהנערות נמצאות בזנות, כלומר מדובר על סדר גודל של כמה אלפים.
אורית זוארץ: ציון גבאי: כ- 5,000 נערות קטינות נמצאות בזנות.
אורית זוארץ: אורית זוארץ: מה עם גילאי 18 עד 25?
אורית זוארץ: האם אתם מפלחים לפי גילאים?
אורית זוארץ: שר הרווחה והשירותים החברתיים יצחק הרצוג: אצלנו זה נכלל עד 25.
אורית זוארץ: היו"ר ציפי חוטובלי: מה פילוח הגילאים?
אורית זוארץ: אני מבקשת לשמוע ממנכ"ל עלם.
אורית זוארץ: כמה מהעוסקים בזנות הם קטינים?
אורית זוארץ: קטינים על-פי החוק.
אורית זוארץ: ציון גבאי: אלה הערכות שמכוונות לנערות וצעירות בגילאים של 13-12 עד גיל 21-20.
אורית זוארץ: ההערכה של ה- 5,000 זה כבר הערכה של קבוצת הגיל שבין 13-12 ל- 21-20.
אורית זוארץ: זה נערות וצעירות.
אורית זוארץ: מרים זינגר: חשוב לציין שמהאוכלוסייה שנבדקה, 35 נשים ו- 45 גברים נמצאו נשאים של מחלות מין, וטופלו- מחלות כמו עגבת, זיבה, צהבת B ואיידס.
אורית זוארץ: חיפה – לפני כחודש הסתיימו ההליכים של הקמת המרפאה הניידת.
אורית זוארץ: מספר חודשים צוות המרפאה עשה סיורים משותפים עם "אופק נשי", והנשים הוזמנו למרפאה למחרת להיבדק.
אורית זוארץ: מעכשיו תהיה ניידת בחיפה.
אורית זוארץ: הכשרות – נעשו שתי הכשרות למטפלים בבריאות הנפש לכ- 80 מטפלים.
אורית זוארץ: "כפר שאול" – כפי שאמרתי, מתוכנן מהעודפים טיפול באשפוז ל- 12 נשים.
אורית זוארץ: התקציב במצגת הוא התקציב של 2008-2007.
אורית זוארץ: נוצלה כמחצית מהתקציב בשנים האלה.
אורית זוארץ: מה שאנחנו מתכננים לעשות עם העודפים, לכשיגיעו, זה לחזק את המחלקה ב"כפר שאול".
אורית זוארץ: אני רוצה להגיד שמשרד הבריאות התחייב לקחת על עצמו את המשך ההפעלה אחרי חמש שנים של תקצוב.
אורית זוארץ: בתקציבים של 2010-2009 התקציבים ינוצלו במלואם.
אורית זוארץ: בעודפים של חיפה – של חצי שנה שלא השתמשנו, שיישארו – אנחנו מקווים שנממן את השנה החמישית שנשארת.
אורית זוארץ: היו"ר ציפי חוטובלי: תודה רבה, מרים.
אורית זוארץ: שר הרווחה והשירותים החברתיים יצחק הרצוג: כמה מטופלות במרכזים לאלימות במשפחה שלנו?
אורית זוארץ: ציפי נחשון-גליק: באלימות במשפחה אנחנו מטפלים ב- 10,000.
אורית זוארץ: שר הרווחה והשירותים החברתיים יצחק הרצוג: כמה בזנות?
אורית זוארץ: האם יש איזו הלימה?
אורית זוארץ: ציפי נחשון-גליק: לא.
אורית זוארץ: יש נפגעות תקיפה מינית, אבל לא זה.
אורית זוארץ: שר הרווחה והשירותים החברתיים יצחק הרצוג: הכול מופנה ישר לנפגעות תקיפה מינית.
אורית זוארץ: ומרכזי הסיוע, שזה עמותות עצמאיות?
אורית זוארץ: עדה פליאל-טרוסמן: כ- 9,000 פניות בשנה.
אורית זוארץ: שר הרווחה והשירותים החברתיים יצחק הרצוג: גם שם יש סוג של אינטראקציה.
אורית זוארץ: עדה פליאל-טרוסמן: אנחנו עובדים אתם על רצף.
אורית זוארץ: שר הרווחה והשירותים החברתיים יצחק הרצוג: אז יש סוג של חפיפה.
אורית זוארץ: עדה פליאל-טרוסמן: לא, זה לא חפיפה.
אורית זוארץ: מרכזי הסיוע - הם מקבלים סיוע.
אורית זוארץ: הם לא מטפלים.
אורית זוארץ: שר הרווחה והשירותים החברתיים יצחק הרצוג: מה הבעיה?
אורית זוארץ: הרי אומרת היושבת-ראש, בצדק: אם אתה אומר מספר כולל של 20,000, אז לכאורה עושים, אבל עושים טיפה בים פה, וזה לא בדיוק נכון.
עדה פליאל-טרוסמן: נכון, יש רצף.
עדה פליאל-טרוסמן: שר הרווחה והשירותים החברתיים יצחק הרצוג: למשל, נערות בבתים חמים, אתה גם מטפל בנושאים של קשר מיני חריג, נקרא לו, לא בדיוק זנות.
עדה פליאל-טרוסמן: נכון.
עדה פליאל-טרוסמן: אנחנו מטפלים ב- 20,000 נערות.
עדה פליאל-טרוסמן: שר הרווחה והשירותים החברתיים יצחק הרצוג: לכן, אני רוצה למנוע את הרושם שכביכול, מטפלים מתוך ה- 20,000 רק ב- 500.
עדה פליאל-טרוסמן: היו"ר ציפי חוטובלי: מרים שכטר, משרד החינוך, בבקשה.
עדה פליאל-טרוסמן: מרים שכטר: בוקר טוב לכולם.
עדה פליאל-טרוסמן: כמו שחברותי אמרו, כך גם משרד החינוך נערך לראשונה לגבי עיסוק בנושא סחר בנשים וזנות – נושא שלא היה על סדר-היום החינוכי.
עדה פליאל-טרוסמן: זה היה מאוד מאוד בשוליים, ואני אפילו יכולה להגיד, בחצר האחורית של משרד החינוך.
עדה פליאל-טרוסמן: ההחלטה של שרת החינוך דאז, פרופסור יולי תמיר, בהמלצתה של חברת הכנסת לשעבר זהבה גלאון וכל שאר חברות הכנסת, רתמה אותנו כגוף חינוכי – מהרבה מאוד מחשבה ראשונית – איך נכנסים עם נושא כזה למערכת החינוך כך שלא תהיינה גם ההתנגדויות, אלא לראות איך הנושא של סחר בנשים וזנות זה חלק מתפיסה כוללת של חינוך לערכים במדינת ישראל.
עדה פליאל-טרוסמן: בחרנו לעשות את זה דרך התוכניות והערכים שאנחנו מדברים עליהם – כבוד האדם, פתחנו את הנושא מה זה כבוד האדם.
עדה פליאל-טרוסמן: הרי כשמדברים על כבוד האדם, בדרך כלל זה כבודם של גברים, ולכן ערכנו שישה ימי עיון לעובדי הוראה ב- 2009-2008, כאשר יום העיון נקרא "כבוד האדם – איש ואישה", ומתחת לזה, כותרת משנה "סחר בנשים וזנות בחברה הישראלית".
עדה פליאל-טרוסמן: אני חייבת להודות שהיתה היענות מאוד גבוהה של אנשי חינוך והיתה התעניינות, היתה גם המשכיות של שיח וקשר.
עדה פליאל-טרוסמן: היו"ר ציפי חוטובלי: מרים, מה המטרה המרכזית שהצבתם לעצמכם במסגרת התוכנית, כי תמיד אפשר לעשות ימי עיון על כבוד האישה וחירותה.
עדה פליאל-טרוסמן: מרים שכטר: המטרה המרכזית היתה שינוי תודעה והעלאת מודעות, ולא פחות – ידע.
עדה פליאל-טרוסמן: ידע בנושא.
עדה פליאל-טרוסמן: הרבה מאוד דברים אנחנו פשוט לא יודעים.
עדה פליאל-טרוסמן: היו"ר ציפי חוטובלי: כשאת אומרת נושא, למה את מתכוונת?
עדה פליאל-טרוסמן: לסחר בנשים?
עדה פליאל-טרוסמן: מרים שכטר: של עובדות ועובדי הוראה.
עדה פליאל-טרוסמן: מה זה כל המושג של סחר בנשים?
עדה פליאל-טרוסמן: מה זה קשור לנו כאזרחי המדינה?
עדה פליאל-טרוסמן: למה זה חשוב ללמד ולדבר על זה עם תלמידות ותלמידים בכיתות י"א-י"ב?
עדה פליאל-טרוסמן: איך אתה משנה תודעה ומפסיק את השיח של הצחוקים האלה סביב הנושא של זנות וסחר ואישה?
אורית זוארץ: לקרוא לילד בשמו – החפצה של גוף האישה, נקודה.
אורית זוארץ: זאת התופעה הקשה.
אורית זוארץ: מרים שכטר: את מתחילה בנושא של החפצה כערך, כמניעה.
אורית זוארץ: כאן אני כבר יורדת לתכנים.
אורית זוארץ: אנחנו מדברים על החפצה – למשל, כבר מחטיבת הביניים הכנסנו לתוכניות של שוויון בין המינים וכבוד האדם את המושג של החפצה.
אורית זוארץ: כלומר, זה לא חייב להגיע עד גוף האישה; אנחנו יודעים שיש תהליכים מוקדמים שילדים לומדים להשתמש באחר כחפץ.
אורית זוארץ: זה היה הדבר הראשון – ימי העיון.
אורית זוארץ: בנוסף לכך, בכל ההשתלמויות שאנחנו עורכים בנושא שוויון בין המינים ומגדר, אנחנו מכניסים את הסוגיה של סחר בנשים וזנות.
אורית זוארץ: כשמדברים על העצמה של נערות בתוכניות העצמה שאנחנו עושים, אחת מהמודולות זה להציג ולעשות פרזנטציה.
אורית זוארץ: הכנסנו לפרזנטציות את הנושאים של סחר בנשים, כלומר שהנערות והנערים ילמדו את הנושא וישתמשו בו ויציגו וידברו, וידונו וייצרו דיון ושיח, מה שלא היה בעבר.
אורית זוארץ: כפי שאתן רואות, אני כבר הרבה שנים בחינוך – ב- 95% זה מעולם לא עלה כסוגיה שמדברים עליה.
אורית זוארץ: בתוכנית של פוליטיקה ומגדר, אנחנו נכנסים בשיטת ה- debate.
אורית זוארץ: הילדות והילדים עושים debate-ים.
אורית זוארץ: הכנסנו המון נושאים שקשורים לסחר בנשים ולזנות.
אורית זוארץ: תוכניות של כבוד האדם כבר אמרתי, כולל גם השתלמויות של מורים.
אורית זוארץ: בנוסף לכך אני רוצה לדבר על תוכנית שהיא לא בדיוק לנושא, אבל היא כן יוצרת את התהודה שכולנו רוצים בה.
אורית זוארץ: זוהי תוכנית שרשרת שנקראת "כתובת לנערה".
אורית זוארץ: נערות בוגרות חונכות נערות צעירות – בדרך כלל נערות במצוקה, בדרך כלל נערות שמגיעות לשוליים.
אורית זוארץ: היו"ר ציפי חוטובלי: תוכנית שרשרת – איפה היא עובדת?
אורית זוארץ: בכמה בתי-ספר?
אורית זוארץ: מרים שכטר: אנחנו התחלנו בה השנה.
אורית זוארץ: זה בשיתוף פעולה של אשלים, משרד החינוך והאגודה לקידום החינוך.
אורית זוארץ: עבדנו השנה בעשרה בתי-ספר, בשנה הבאה נעבוד ב- 15 עד 20 בתי-ספר.
אורית זוארץ: אני חושבת שזאת תוכנית מאוד חשובה כי ילדות כן מספרות לילדות אחרות, אנחנו נותנים להן את הכלים להתמודדויות, ויש מבוגר/מבוגרת בתוך בית-הספר.
אורית זוארץ: הקמנו מערך מאוד מעניין, אם תרצו אני אספר על כך בבוא העת.
אורית זוארץ: אנחנו, חברת הכנסת אורית זוארץ, עובדים גם הרבה מאוד בדרום - בבאר שבע, בקרית גת, בקרית מלאכי.
אורית זוארץ: אנחנו עובדים באשדוד, בבת ים, בעכו, בנהרייה, אני חושבת שסקרתי את כל המקומות.
אורית זוארץ: אני רוצה גם לציין שבשנה שעברה, מחלקת המדינה האמריקנית בנושא של סחר בנשים ציינה לשבח את משרד החינוך על הפעילות שלנו.
אורית זוארץ: השנה השתתפו כ- 4,000 תלמידים בנושא.
אורית זוארץ: נקודה נוספת שלא ציינתי ואני חושבת שחשוב להוסיף- ב-2 בדצמבר, שהאו"ם קבע כיום המאבק בסחר בבני אדם, אנחנו מקדישים לנושא הסחר בנשים.
אורית זוארץ: אנחנו מעבירים מערך שיעור לכל בתי-הספר שאנחנו עובדים אתם, כמה מאות בתי-ספר, ואני מקווה שרובם לפחות – השנה אנחנו גם נערוך סקר לראות כמה מבתי-הספר עוסקים בנושא – כלומר שזה נושא של כל בתי-הספר התיכוניים, כיתות י', י"א, י"ב.
אורית זוארץ: היו"ר ציפי חוטובלי: תודה.
אורית זוארץ: אני בטוחה גם ששר החינוך הנוכחי – שהוא בוגר הוועדה הזאת – יש לו עניין מיוחד בקידום הנושא.
אורית זוארץ: מרים שכטר: ודאי.
אורית זוארץ: מאוד תומך.
אורית זוארץ: אורית זוארץ: צריך להפעיל אותו עכשיו עם התקציב.
אורית זוארץ: שר הרווחה והשירותים החברתיים יצחק הרצוג: אני מתנצל.
אורית זוארץ: היו"ר ציפי חוטובלי: אני באמת מודה לך על הזמן שהקדשת לנו.
אורית זוארץ: עידית הראל שמש: כבוד השר, הזמנתם פה ארגונים לא ממשלתיים כדי לשמוע מה קורה ולשמוע התייחסויות, לא רק ממשרדי הממשלה.
אורית זוארץ: שר הרווחה והשירותים החברתיים יצחק הרצוג: קודם כול, הוועדה שומעת.
אורית זוארץ: עידית הראל שמש: אוקי, אבל חשוב שתשמע.
אורית זוארץ: יש הרבה שאלות כלפי התוכנית, שאנחנו בארגונים החברתיים רואים אותן, אז בואו תשמעו גם אותנו.
אורית זוארץ: שר הרווחה והשירותים החברתיים יצחק הרצוג: הזמן היה מתוכנן.
אורית זוארץ: נמצאות פה מי שאחראיות על התוכנית, נמצא פה משנה למנכ"ל המשרד, נמצאת פה יושבת-ראש הוועדה וחברת הכנסת זוארץ.
אורית זוארץ: כל הערה שתרצו – אני אשמח לקבל גם במזכר, גם במפגש וגם כאן.
אורית זוארץ: היו"ר ציפי חוטובלי: תודה רבה.
אורית זוארץ: מרים שכטר: אני רוצה להוסיף שבחלוקה של התקציבים, משרד החינוך זוכה לתקציבונצ'יק קטנצ'יק בנושא.
אורית זוארץ: אז אל"ף, גם המשרד עצמו מוסיף הרבה מהתקציבים ומהעודפים לנושא הזה, ובי"ת, כדאי גם לחשוב על הגדלת התקציב.
אורית זוארץ: יעל בלה-אבני, מנהלת מרכז סיוע, בבקשה.
אורית זוארץ: יעל בלה-אבני: קודם כול, לעניין הרצף הטיפולי אני רוצה להגיד שמרכזי הסיוע בישראל מקבלים בשנה 40,000 פניות, לא 9,000.
עדה פליאל-טרוסמן: 9,000 פניות חדשות על פגיעות מיניות.
עדה פליאל-טרוסמן: זה מה שאמרתי.
עדה פליאל-טרוסמן: יעל בלה-אבני: אם רוצים לראות בזה חלק מתופעה כללית, רבות מהפניות שחוזרות בין שנה לשנה – כמו שנאמר פה קודם לגבי הזנות – אותו דבר לגבי נפגעות תקיפה מינית, שעד שהן מגיעות לשלב שהן מרגישות מספיק בטוח לפנות לטיפול, לקבל סיוע שהוא ארוך יותר, ממושך יותר, זה לוקח לפעמים זמן, ובזמן הזה הן מקבלות סיוע ממרכזי הסיוע.
עדה פליאל-טרוסמן: בהקשר הזה אני מרגישה שאני יכולה להגיד בשם כל המרכזים בארץ, שלמרות שאנחנו גם מאוד נרגשות מהפעלת התוכנית ומהמרכזים הטיפוליים שהוקמו, אנחנו כבר מתחילות לראות דוחק בתורי ההמתנה, וקיצוץ של התקציב יכול להיות פשוט הרבה יותר גרוע לפעמים עבור אישה שכבר התחילה טיפול ונמצאת בתוך תהליך טיפולי – להפסיק את התהליך הזה כי אין לו מימון, או לחלופין שיהיה לנו מצב שבו אנחנו עבור חלק מהפונות שלנו נוכל לקבל טיפול ועבור חלק לא נוכל.
עדה פליאל-טרוסמן: מרכזי הסיוע נמצאים עדיין במצב שבו אנחנו חייבות להחזיק קרן פרטית לסבסוד טיפול לנפגעות מכיוון שהמרכזים הטיפוליים לא יכולים.
עדה פליאל-טרוסמן: 100 נפגעות שמטופלות בשנה זה לא מספיק, זה פשוט לא מספיק.
עדה פליאל-טרוסמן: אולי צביה תתייחס אחרי כן, אבל אני שומעת ממנה כבר על 140 נשים – שזה כמעט מחצית מעל ה-100 – וזה רק ילך ויגדל.
עדה פליאל-טרוסמן: ברגע שהשירות נחשף, הוא ילך ויגדל.
עדה פליאל-טרוסמן: אני רוצה להתריע ולהגיד שהתקציבים צריכים לגדול, לא לקטון, ושאנחנו נמצא את עצמנו בעוד כמה שנים במצוקה הרבה יותר גדולה כיוון שהתסכול הוא מאוד מאוד גדול כשיש אישה שכבר מוכנה ויודעת שיש שירות, וצריכה להמתין שלושה חודשים, שנה, שנה וחצי, לקבלת שירות.
עדה פליאל-טרוסמן: זה משהו שכאשר חושבים לטווח ארוך, צריך לקחת בחשבון.
עדה פליאל-טרוסמן: אני חושבת שהוועדה צריכה לקחת על עצמה ללוות חשיבה שהיא חשיבה להרבה שנים קדימה – לתוכנית שהיא של חמש שנים ולא של שנה או שנתיים, ולקחת בחשבון שהמספרים יגדלו.
עדה פליאל-טרוסמן: אנחנו רואים שבאיכילוב – שזה כבר מרכז ותיק – מרגע שהתבצעה ההגדלה, המרכז הוא כבר בתפוסה של כמעט 50% מעל, וזה לא יקטן.
עדה פליאל-טרוסמן: לכן, היה לי חשוב להגיד את זה.
עדה פליאל-טרוסמן: בנוסף, אותו דבר יקרה בהקשר של מעגלי הזנות.
עדה פליאל-טרוסמן: גם אנחנו, כמרכזי סיוע, בגלל שאנחנו מפעילות קווים שהם חסויים ואי-אפשר לדעת עם מי אנחנו מדברות – בהתחלה, הרבה פעמים התהליך הוא תהליך בלי שמות, בלי טלפונים, באופן חסוי – ולאט לאט זה מתקדם.
עדה פליאל-טרוסמן: גם פונות שלנו, שהן עוסקות בזנות, לאט לאט ייחשפו לשירותים שקיימים – שוב, הביקוש ילך ויגדל, וזה יקרה מהר מאוד.
עדה פליאל-טרוסמן: העניין האחרון שאני רוצה להעיר.
עדה פליאל-טרוסמן: אני חושבת שהוועדה חייבת – אמרנו את זה גם בפעם הקודמת, זה היה מזמן – הוועדה חייבת לקחת על עצמה לפעול ביתר שאת בנושא של חקיקה נגד צרכנים בתחום הזנות.
עדה פליאל-טרוסמן: שאלתם הרבה על מניעה.
עדה פליאל-טרוסמן: גם מחקרים וגם הניסיון בעולם מראה שאי-אפשר – או יתקנו אותי – אבל אי-אפשר לצפות שהניידות יאתרו את הנערות בבתים החמים ואנחנו נמצא את הנשים שאולי יש סיכוי שהן יידרדרו למעגלי הזנות כאשר החברה ממשיכה להיות חברה שמאפשרת קיום של זנות, שמאפשרת סחר בגופן של נשים.
עדה פליאל-טרוסמן: העבודה המשמעותית, אני יכולה לתת דוגמה – בשבדיה נעשה פרויקט מאוד גדול בתחילת שנות ה-90, שהפחית את הזנות באחוזים ניכרים, כמעט בלי לעשות שום פעולה תחיקתית לגבי הנשים שעוסקות בזנות אלא רק פעולות של סיוע וטיפול, והרבה מאוד פעולה חוקית ואכיפתה מול הצרכנים.
עדה פליאל-טרוסמן: ואם זה לא יקרה, אנחנו נלך לנצח ונשחה וננסה למשוך את החוטים, אבל השינוי המשמעותי החברתי לא יקרה אם לא תהיה עבודה מקיפה של אכיפה, הסברה, חינוך וחקיקה לגבי הצרכנים.
עדה פליאל-טרוסמן: היו"ר ציפי חוטובלי: יעל, היתה יוזמת חקיקה של חברת הכנסת גלאון בנושא הזה, והיא נפלה.
עדה פליאל-טרוסמן: קריאות: לא נפלה.
אורית זוארץ: יש הצעת חוק.
אורית זוארץ: הוגשה הצעת חוק על הפללת לקוח.
אורית זוארץ: יעל בלה-אבני: יש גם ניסיון ממדינות סקנדינביה שמעבר לנושא של ההפללה, כאשר באים ללקוחות ותובעים מהם לעבור סדנאות שהן סדנאות של - - - ציפי נחשון-גליק: זה במסגרת שינוי חקיקה להפללת לקוח.
אורית זוארץ: יעל בלה-אבני: זה חלק משלב האכיפה, אחרי שהפללת.
אורית זוארץ: חייבים לעשות את זה ואני אומרת שוב – אני חושבת שהוועדה צריכה לקחת על עצמה להחיות את החוק הזה כי הנשים שעוסקות באיתור נשים שעוסקות בזנות ובשיקומן, צריכות גב של חקיקה שתפחית את הצרכנות.
אורית זוארץ: כל עוד הצרכנות קיימת וכל עוד כל כך הרבה כסף מעורב בעניין, היכולת שלנו מוגבלת.
אורית זוארץ: אני יודעת מה קורה אצלנו בקווי החירום, אני יכולה עד מחרתיים להציע לאישה ללכת להוסטל או למסגרת יום, אבל לסרסור שלה יש יותר כוח עליה, וגם ללקוחות שמתדפקים על הדלת ולא מפסיקים לצלצל.
אורית זוארץ: השינוי החברתי המשמעותי ייעשה אם הצרכנים יעברו סדנאות שהן סדנאות גם של חינוך והסברה, וסוג של טיפול בבחירות שלהם.
אורית זוארץ: הם בוחרים את זה.
אורית זוארץ: היו"ר ציפי חוטובלי: אני רוצה כאן להעיר הערה משמעותית בעניין של משאבים.
אורית זוארץ: למרות שבעולם אידיאלי, באמת אני חושבת שזה נכון מאוד – והעולם האידיאלי הזה נמצא "לא רחוק", בשבדיה כביכול – כשיש לנו משאבי אכיפה מוגבלים, אני כן מעדיפה שכשהולכים לאתר מישהו, אז ילכו לאתר את אותן נשים ולא ילכו לאתר את אותם צרכנים, ואגיד מדוע.
אורית זוארץ: צרכנים באמת פרוסים על כל שדרות החברה שלנו, וזה יכול להגיע לכמויות של מאות אלפים של גברים – החל מגברים שצרכו באופן חד-פעמי עד לגברים שהם צרכנים סדרתיים.
אורית זוארץ: לעומת זאת, בקבוצת הנשים, מיקדנו את זה ל- 20,000 נשים, ואם הוועדה הזאת תציב לעצמה כיעד – יש לנו כאן ועדת משנה לנושא סחר בנשים – להגיע ל- 50% מהן ולשחרר אותן מהמעגל, אני חושבת שההישג יהיה הרבה יותר חשוב.
אורית זוארץ: יעל בלה-אבני: ואז יבואו חדשות.
אורית זוארץ: אין סתירה בין הדברים, אבל אם רוצים לעשות שינוי חברתי משמעותי שלא יאפשר זנות, צריך להפחית את הצרכנות.
אורית זוארץ: צריך לעשות את זה בשני צירים.
אורית זוארץ: יעל בלה-אבני: אני האחרונה שאגיד לא לטפל בנשים שעוסקות בזנות – ודאי, זה אחד הפרויקטים הכי חשובים, זה פרויקט היסטורי.
אורית זוארץ: היו"ר ציפי חוטובלי: אני חושבת באופן מעשי – היכולת לאכוף היא פשוט יכולת - - -
יעל בלה-אבני: זה לא נכון.
יעל בלה-אבני: היו"ר ציפי חוטובלי: אני לא רואה ביכולות האכיפה של משטרת ישראל בימינו את האפשרות הזאת.
יעל בלה-אבני: אורית זוארץ: אם נותנים להם את הכלים ומאפשרים להם, אז אפשר גם לאכוף.
יעל בלה-אבני: יעל בלה-אבני: שינוי חברתי צריך לעבוד משני הכיוונים.
יעל בלה-אבני: לא ניכנס כאן לאידיאולוגיה פמיניסטית, אבל מכיוון שהמצב החברתי, הסיטואציה החברתית היא זאת שמאפשרת גם גילוי עריות וגם אונס וגם הטרדות מיניות במקומות עבודה וגם זנות – צריכה להיעשות עבודה.
יעל בלה-אבני: אנחנו, יש לנו מחויבות.
יעל בלה-אבני: אנחנו – נגיד כארגון, וכל חברותי שיושבות כאן – לנו יש מחויבות באמת לטפל בנשים שאנחנו פוגשות, שפונות אלינו, שצריכות עזרה וצריכות הצלה, וגם לאתר נשים נוספות.
יעל בלה-אבני: אבל לכם, כמחוקקים, לדעתי יש מחויבות דרמטית לפעול גם מהכיוון האחר.
יעל בלה-אבני: אני לא יכולה ללכת לאתר צרכנים, לעצור אותם – זה דבר שרק המשטרה יכולה לעשות, אבל הוא יכול לעשות שינוי הרבה יותר גדול.
יעל בלה-אבני: יכול להיות שאותה ילדה שאנחנו נאתר עכשיו, שהיא כרגע עדיין לא התגלגלה לזנות, גם לא תתגלגל לזנות אם יהיו הרבה פחות צרכנים.
יעל בלה-אבני: וזה אפשרי, זה קרה במדינות אחרות.
יעל בלה-אבני: אורית זוארץ: במדינה שבה מפקד חיל הים הולך למועדון חשפנות, ויוצא בלא כלום – אז אנחנו צריכות למקד את המאבק שלנו.
יעל בלה-אבני: מרים שכטר: בשביל זה את חברת כנסת.
יעל בלה-אבני: אורית זוארץ: לכן אני אומרת:
יעל בלה-אבני: אנחנו צריכות למקד את המאבק שלנו בשני צירים - גם הציר ההסברתי והחינוכי וההרתעתי, ובאמת לפעול כנגד כל הצרכנים, וגם בציר הטיפולי שעליו מדברת היושבת-ראש.
יעל בלה-אבני: לא צריך לשים ציר אחד בצד ולהגיד: אנחנו נטפל רק בזה, אלא באמת לפעול בצורה מערכתית ולעשות דה-לגיטימציה – גם בחברות הי-טק, גם בצבא הגנה לישראל, ובואו לא נתבלבל – גם במוסדות ציבור ובמשרדי ממשלה.
יעל בלה-אבני: הם עושים ימי כיף במועדוני חשפנות, וזו הלגיטימציה שנותנים.
יעל בלה-אבני: קריאה: מי עשה דבר כזה?
יעל בלה-אבני: אורית זוארץ: האלוף צ'ייני – היה אורח קבוע במועדון חשפנות.
יעל בלה-אבני: היו"ר ציפי חוטובלי: עידית הראל, בבקשה.
עידית הראל שמש: עידית הראל שמש, מתנדבת במכון תודעה, שזו עמותה לשינוי תודעתי של תופעת הזנות הרווחת בציבור.
עידית הראל שמש: יש לי כמה שאלות, שבתוכן יש הערות.
עידית הראל שמש: קודם כול, אמרתם יש מאין, אבל היה יש – לא הרבה, אבל היה יש גם לפני התוכנית, ומכון תודעה כבר עשר שנים פוגש נשים בזנות.
עידית הראל שמש: מנחם וגשל: סליחה, אמרנו "יש מאין" לגבי משרדי הממשלה.
עידית הראל שמש: עידית הראל שמש: לגבי משרדי הממשלה זה נכון.
עידית הראל שמש: מנחם וגשל: אז זה מה שאמרנו.
עידית הראל שמש: עידית הראל שמש: אני שואלת שוב לגבי באר שבע.
עידית הראל שמש: אנחנו אמרנו את זה בלי להתייחס, אבל התוכנית הלאומית להוצאת נשים ממעגל הזנות מתייחסת לעיר באר שבע.
עידית הראל שמש: תגידו לי מה לעשות עם אישה – אמא לשני ילדים – שהבית שלה מוזנח כמו דיר חזירים, והיא רוצה לצאת מהזנות.
עידית הראל שמש: מה אני אומרת לה?
עידית הראל שמש: לאן היא אמורה ללכת?
עידית הראל שמש: אין לה לא את הכסף לנסוע לתל-אביב, ולא את היכולת, וגם יש הרבה נשים בבאר שבע שברחו מתל-אביב – בגלל הסרסורים.
עידית הראל שמש: מה קורה עם באר שבע?
עידית הראל שמש: זה חלק מהתוכנית, ואנחנו לא רואים שזה מתקדם.
עידית הראל שמש: היו"ר ציפי חוטובלי: כרגע לא קיים מרכז בבאר שבע?
עידית הראל שמש: עידית הראל שמש: לא.
עידית הראל שמש: ציפי נחשון-גליק: אמורים להקים יחידה קטנה כי קוצץ התקציב מ-15 מיליון ל-10 מיליון, ולא יכולנו להקים את כל המערך.
עידית הראל שמש: עידית הראל שמש: אני רוצה להגיד פה דבר שהוא מאוד חשוב.
עידית הראל שמש: אנחנו יכולים להוציא 20,000 נשים מהזנות.
עידית הראל שמש: אם לא ניגע בביקוש – 20,000 אחרות ייכנסו בחזרה.
עידית הראל שמש: והביקוש הוא חלק מהתוכנית הממשלתית.
עידית הראל שמש: אני יודעת שקמפיין ציבורי בנושא של שינוי תודעתי והעלאת הנושא תוקצב ב- 300 אלף שקלים.
עידית הראל שמש: לדעתי, הוא לא נוצל לא ב-2007 ולא ב- 2008.
עידית הראל שמש: היו"ר ציפי חוטובלי: מאיפה הנתון הזה?
קריאה: כן, זה חלק מהדו"ח.
קריאה: אורי גבע: כן, זה נכון.
קריאה: מרי חדייר: זה נכון.
קריאה: התקציב הזה הוא חלק מהתקציב של הרשות לנושא של העלאת המודעות הציבורית.
קריאה: אנחנו העברנו את הנושא הזה לטיפולה של לשכת הפרסום הממשלתית.
קריאה: מתברר שזה מאוד קשה להגיע למשהו חזותי, להסביר את התופעה, אז אנחנו כנראה נעשה חשיבה אחרת כי באמת הנושא הזה – להכניס אותו בצורת קמפיין זה מאוד קשה.
קריאה: עידית הראל שמש: אני שואלת האם זה נכון שיש ב- 2009, 900 אלף שקלים לקמפיין ציבורי.
קריאה: אורי גבע: אין לנו את נתוני 2009.
קריאה: 300 אלף, כי חלק זה בעודפים וזה כפוף לאישור.
קריאה: היו"ר ציפי חוטובלי: האם ברשות חושבים לתעל את הכסף שהוקצה לצורכי קמפיין, לצרכים מיידים יותר כמו הקמת מרכז סיוע בבאר שבע?
אורית זוארץ: אבל שוב, זו העברה מסעיף לסעיף.
אורית זוארץ: ציפי נחשון-גליק: גם אי-אפשר לבנות על עודפים לאורך-טווח.
אורית זוארץ: מרי חדייר: מדובר בתוכנית מובנית.
אורית זוארץ: חלק יש עשייה למשרד הרווחה, חלק משרד החינוך, חלק למשרד הבריאות.
אורית זוארץ: בהיותנו הרשות לקידום מעמד האישה – בנושא העלאת המודעות הציבורית, אנחנו כן חושבות שצריך לטפל בנושא הזה ולא להעביר אותו לנושא אחר כי יש עכשיו את הסכום הזה.
אורית זוארץ: עידית הראל שמש: אני רוצה להתייחס לנקודה נוספת.
אורית זוארץ: הביקוש מתבטא גם בנושא, שיושבת-ראש הוועדה – הגדרת אותו טוב.
אורית זוארץ: העניין של לאתר – אני מדברת לא רק על לאתר את הנשים, את הנערות – לאתר את הלקוחות לעתיד, ופה אני מתייחסת למשרד החינוך.
אורית זוארץ: אני חושבת שתקציב של 200 אלף שקלים הוא כלום, מה אפשר לעשות אתו?
אורית זוארץ: צריך להגיע לכל נער ונערה, תלמיד ותלמידה, בחטיבה העליונה ולהסביר להם מה זה זנות.
אורית זוארץ: אל"ף, כדי לא להידרדר; בי"ת, כשאותו נער מגיע לגיל 18, שהוא לא ילך למועדון חשפנות כדי לחגוג את מסיבת הגיוס שלו.
אורית זוארץ: כעת אני רוצה להתייחס לתוכנית הלאומית.
אורית זוארץ: במשפט האחרון שלה כתוב שהתוכנית נכתבה בגוף נקבה אבל היא מתייחסת לגברים ונערים גם כן.
אורית זוארץ: איפה הגברים והנערים האלה?
אורית זוארץ: איפה החיילים?
אורית זוארץ: איפה הטרנסג'נדרים?
אורית זוארץ: אני רוצה לספר לכם על דירה בתל-אביב שמנוהלת על-ידי אישה שהיתה פעם גבר, שמחזיקה שם נערים שעברו, מה שנקרא, Male to Female, והיא מבטיחה להם טיפולים, ניתוחים, תמורת העובדה שהם מקבלים לקוחות.
אורית זוארץ: אלה נערים אבודים שעוברים את האלימות הכי קשה, בנוסף לכל מה שהם יושבים עליו.
אורית זוארץ: מה קורה אתם?
אורית זוארץ: מתי נתייחס אליהם, ולמה העגלה הזאת מתחילה לדהור ומשאירה אותם בחוץ?
אורית זוארץ: אני רוצה להגיד שאני מדי פעם שולחת לחלקכם לינקים לכתבות שמספרות על פשיטות של המשטרה בבתי בושת, ובדיווחים האלה מתארים שסכומים מאוד מאוד גבוהים של כסף נתפסים.
אורית זוארץ: הכסף הזה הושג בדמן – תרתי משמע – של הנשים.
אורית זוארץ: אל"ף, למה הוא לא מוחזר לנשים?
אורית זוארץ: בי"ת, אם אי-אפשר להחזיר, למה הוא לא נלקח לטובת השירותים החברתיים?
אורית זוארץ: זה קורה בסן-פרנסיסקו, זה קיים – כסף שנלקח מה- John school או מפשיטות, מועבר לשירותים לצורכי הוצאת נשים מהזנות, ואני חושבת שכדאי לשקול את זה.
אורית זוארץ: היו"ר ציפי חוטובלי: זה רעיון חשוב מאוד.
אורית זוארץ: אורית זוארץ: מחר מתקיים דיון עם שר המשפטים בדיוק על הסוגיות האלה של החילוט והגשת כתבי-אישום, רוב הארגונים גם קיבלנו הזמנה.
ציפי חוטובלי: אני חושבת שההערות שלך, עידית, היו מאוד חשובות, תודה שהארת את עינינו.
ציפי חוטובלי: הדוברת הבאה, נעמה ריבלין.
ציפי חוטובלי: נעמה ריבלין: קודם כול, על הטיפול דיברתי.
ציפי חוטובלי: יש לי עוד הרבה מה לומר, אבל העיקר נאמר.
ציפי חוטובלי: בעניין ההסברה, נכון שאנחנו בתל-אביב – אני מניחה שגם בחיפה – המנדט שלנו לא לעשות הסברה, אבל חלק מהותי מעצם הקמת השירות הוא כבר סוג של הסברה לציבור, שיש תופעת זנות.
ציפי חוטובלי: שמעתי את הדברים ממשרד החינוך ותהיתי למה במסגרת שישה ימי עיון לא הוזמנו לתת הרצאה- לעובדי הוראה בוודאי, אני אפילו חושבת אחר כך לתלמידי בית-הספר.
ציפי חוטובלי: אני יכולה לומר – ציפי נחשון עדיין לא יודעת – עלה רעיון שנעבור בהוסטלים לנערות, ואתמול ערכנו פעם ראשונה מפגש – אני ומנטורית שלנו- בהוסטל לנערות בראשון-לציון, וסיפרנו ודיברנו על מה זה זנות, מה זה מין ללא הבחנה, על התלות בגבר ואיך מזהים את הסימנים של גברים כאלה.
ציפי חוטובלי: היה דיבור מאוד מעניין עם הנערות.
ציפי חוטובלי: אני חושבת שאומנם אנחנו אמונים על הטיפול אבל יש לנו יכולת – גם על-ידי נשים שכבר הוצאו ממעגל הזנות – לעשות תהליך הסברה, גם לתלמידי בית-הספר, ואני מדברת להבא.