GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמר אלמוג: מעון שאין בו 75 ילדים הוא מעון לא רנטבילי ושום ארגון נשים, ושום עמותה, לא תרצה להפעיל - אלו הסיבות.
תמר אלמוג: שלישית, אני מבקשת לציין פה גם בפני חברת הכנסת זועבי שדווקא מסגרת המשפחתון נתנה מענה תעסוקתי מעולה לאישה הבדווית, לאישה הערבית ולאישה החרדית.
תמר אלמוג: במקום לצאת לעבודה באיזשהו מקום שהבעל לא בדיוק הסכים, ורצה או מוכן, היא פתחה את העסק בבית.
תמר אלמוג: ואז יש העצמה נשית, וזה דבר טוב.
תמר אלמוג: לגבי מעונות – אני עוד הפעם מבקשת להבהיר, אם יש 1,700 מעונות, זה לא אומר שהמדינה בנתה את כל ה-1,700.
חנין זועבי: כן, גם הארגונים.
תמר אלמוג: הארגונים יוזמים פעולה מול רשויות מקומיות, ומקצים להם את הקרקע.
תמר אלמוג: הם מגייסים תורמים, הם בונים את המעונות.
תמר אלמוג: לפעמים ארגונים חברתיים שונים, גם במגזר הערבי, מאתרים מבנה, משפצים אותו על חשבונם, ופונים למשרד לקבל הכרה.
תמר אלמוג: זה לא אומר שהמדינה בנתה את כל ה-1,700.
אליעזר שוורץ: היה דיון בוועדה לזכויות הילד בשבוע שעבר לגבי המשפחתונים במגזר הערבי.
אליעזר שוורץ: המטפלות טענו שהם לא מקבלות כסף בפועל, ההורים לא משלמים להם.
תמר אלמוג: שהמטפלת במגזר הערבי תגיד לאימא: גברתי, אם לא תשלמי לי אני לא אקח את הילד שלך.
אליעזר שוורץ: הטענה היתה יותר חמורה, ואני רק יכול לצטט – אין לי מושג אם זה נכון או לא – שגורמים מסוימים מעודדים את ההורים גם לא לשלם.
אליעזר שוורץ: תקראי את הפרוטוקול, זה מה שאנשים אמרו.
תמר אלמוג: איזה גורמים?
אליעזר שוורץ: אנשים שעובדים ברשות המקומית כשבאים אליהם המטפלות של המשפחתונים ואומרות מצד אחד: לא משלמים לנו.
תמר אלמוג: זה כבר פוליטיקה מקומית, ואני לא נכנסת לזה.
אליעזר שוורץ: שוב, לכן אני מצטט את מה שנאמר שם.
אליעזר שוורץ: אני רק אומר שגם אם פתרון של משפחתונים טוב יותר ליישובים קטנים, צריך לוודא גם שהוא יעבוד בצורה יעילה גם בקטע של השתתפות הורים.
תמר אלמוג: שהמשפחתונים יתאגדו, יש לעובדים כוח, ושיתחילו לעשות עבודה מול הרשויות ויעמדו על הזכויות שלהם.
ציפי חוטובלי: אני חוזרת ליובל בנושא ה-matching המדורג, אני רוצה להבין את זה.
יובל יעקובי: איך שמבחן התמיכות בנוי עכשיו, הוא מדורג.
יובל יעקובי: זאת אומרת, משרד התמ"ת אם אני מבין נכון – ותמי תתקן אותי – הוא לא קובע מראש מה אחוז ה-matching שיהיה.
יובל יעקובי: הוא אומר לרשויות: בואו תציעו לי מה אחוז ה-matching שאתן יכולות לתת.
תמר אלמוג: לא, במבחן התמיכה יש קריטריונים, וכנגד כל קריטריון יש ניקוד נדמה לי מ-1 עד 5 – אני לא זוכרת בדיוק.
תמר אלמוג: ואז ככל שהרשות, או הפונה שהגיש את הבקשה, צבר את מרב הנקודות הוא מגיע לתמיכה המקסימאלית שהמשרד קבע באותו מבחן.
תמר אלמוג: נניח עד ל-75% מעלות בניית המעון, אז ה-matching נשאר 25%.
תמר אלמוג: בפועל, רשימת היישובים שנתתי לכם שקיבלה תמיכה בשנה שעברה, חלקה קיבלו השתתפות המדינה בשיעור של 350 אלף שקל לבניית המעון, וחלקה קיבלו מיליון שבע מאות אלף שקל לבניית המעון.
תמר אלמוג: ה-matching באמת תלוי המבחן.
יובל יעקובי: זאת אומרת, בין 20% ל-80%, הוא תוצאתי.
יובל יעקובי: המקסימום הוא 75%.
תמר אלמוג: זאת אומרת, ה-matching צריך להיות 25%.
תמר אלמוג: המבחנים הנוכחיים נמצאים בכלל בגיבוש.
תמר אלמוג: אנחנו יכולים עוד להשפיע על גיבוש וקביעת הקריטריונים שם.
תמר אלמוג: אבל, ברור לוועדה שככל שה-matching של הרשות יצטמצם, מספר המעונות יקטן.
תמר אלמוג: אני יכולה לקחת את ה-30 מיליון ולהגיד לכל רשות: בואי קחי 95% מהעלות, ואז במקום לבנות 30 מעונות, אני אבנה עשרה.
אורית זוארץ: האם יש אפשרות כזאת?
תמר אלמוג: אנחנו עכשיו מגבשים את הקריטריונים למבחני התמיכה, ואנחנו נוכל לבחון גם את הנקודה הזאת.
ציפי חוטובלי: תמי, אנחנו רוצים שהמבחנים יהיו בתיאום עם הוועדה.
ציפי חוטובלי: חשוב מאוד שזה יגיע אלינו לדיון, ואנחנו נרצה לראות את הטיוטה של העקרונות.
ציפי חוטובלי: בסוף בסוף אני עדיין חושבת על הנקודה שיש לנו סכום יחסית קטן - 30 מיליון שקלים - שאנחנו צריכים לנתב אותו להרבה מאוד מקומות.
ציפי חוטובלי: כמו שאנחנו רואים, המקומות המובהקים שבהם יש צורך במעונות ממלאים בקלות את 30 המיליון שקלים האלה.
ציפי חוטובלי: מה שעדיין נשאר לי בסימן שאלה זה הנתון שחסר לגבי מקומות שבהם אין ביקוש, אבל אנחנו לא יודעים למה אין את הביקוש הזה.
ציפי חוטובלי: אנחנו רוצים בסופו של דבר לתמרץ נשים לצאת לעבודה, והשאלה היא איך נעשה את זה?
ציפי חוטובלי: איך נשקיע גם במקומות שבהם יכול להיות שקיומו של מעון יום בחינם, או בסבסוד מאוד גבוה, יתמרץ נשים לצאת לעבוד?
ציפי חוטובלי: איך נעשה את זה?
תמר אלמוג: משרד התמ"ת מפעיל את תוכנית ויסקונסין.
תמר אלמוג: כשהוחלט אז להפעיל את תוכנית ויסקונסין, הטילו על מי שמפעיל אותה בכל אזור לעשות את המיפוי הזה ואיתור הצרכים.
תמר אלמוג: לי במשרד אין אפשרות.
נירה לאמעי: האם אין לכם סקרים מעודכנים?
תמר אלמוג: סקרים קיימים.
אורלי לוטן: האם אפשר לעשות סקר כזה אצל בני פפרמן?
אורלי לוטן: כמו שהם עשו כשדיברו על נקודות הזיכוי וטענו שזה לא עוזר.
תמר אלמוג: יש סקרים.
תמר אלמוג: זה רק בשיטה של סקרים.
אורלי לוטן: האם זה משהו שאתם מבקשים, או שהכנסת אמורה לפנות למשרד ולבקש את זה?
תמר אלמוג: אני חושבת שהכנסת אמורה לפנות.
תמר אלמוג: בני פפרמן הממונה על המו"פ של המשרד באמת עוסק במעקב אחר כל נושא התעסוקה.
אורלי לוטן: הוא יכול לתת לכם את החיתוכים, נכון?
ציפי חוטובלי: יובל, אתה דיברת על הנקודה של ה-150 מיליון כסכום כסף שיהיה בו שימוש.
ציפי חוטובלי: אני שואלת, אם מבחינת ההקצאה של 320 מיליון אמרנו שסכום הכסף הזה יכול להיות סכום כסף פריט, זאת אומרת שאנחנו נלמד מהניסיון, אם 150 מיליון השקלים שכרגע מוקצים מספקים ואנחנו לא צריכים יותר, אולי כדאי לשבור לקראת המימוש של השנים הבאות את ה- - - מיליון שוב לסכום כסף שיוקצה לבינוי, וסכום אחר שיוקצה להרחבת מעגל הזכאים.
ציפי חוטובלי: אני שואלת אותך, מה אתה חושב?
יובל יעקובי: דבר ראשון, החלטת הממשלה מדברת על זה שגם ה-320, 30 מתוכו - - -
אורלי לוטן: בשנה הראשונה, ב-2011.
יובל יעקובי: בעצם אנחנו נשארים עם זה שיש לנו בתקציב 2009, בתקציב 2010, בתקציב 2011, 30 מיליון שקל לבינוי.
יובל יעקובי: אני חושב שלא תהיה שום בעיה שאם ב-2012 אנחנו נראה שיש מקום לבנות עוד, ואפילו לפני לזה - אני לא רואה בעיה.
נירה לאמעי: 30 ועוד 30.
אליעזר שוורץ: במקור היתה הצעה בהרשאה להתחייב להקדים ל-2010 בינוי על חשבון ה-320, ומשרד התמ"ת אמר שאי אפשר לבנות כל כך הרבה.
אליעזר שוורץ: כלומר, אין ביקוש לבנייה.
אליעזר שוורץ: השאלה היא, האם באמת יהיה תכנון פנים משרדי של תעסוקה במקביל, ואז הביקוש לבנייה יגדל, אז אולי - - -
יובל יעקובי: כל עוד לא מדובר בתוספת תקציב - - -
אליעזר שוורץ: הרשאה להתחייב להקדים כאילו על חשבון ה-320.
אורית זוארץ: העברה מסעיף לסעיף, זה משהו שאפשר לעשות אותו בתוך המשרד בלי כל ה- - -
יובל יעקובי: בואו נגיד שנכון לעכשיו מה שמדאיג זה שלא יבנו בזמן יותר מאשר שלא יהיה תקציב לבנות.
אליעזר שוורץ: לכן, לבנות ב-2010 ל--- 2012, ולא לחכות לראות מה יקרה.
יובל יעקובי: אני בעד.
אורית זוארץ: אם אנחנו נכנסים עכשיו לסוף שנת 2009, ובתוך 2010 עוברים את כל התהליכים של האישור והפרסום, ועדיין לא מתחילים לבנות, הכסף נשאר.
אליעזר שוורץ: הכסף של הבינוי.
אורית זוארץ: האכלוס יהיה רק ב-2011 – בתקווה.
תמר אלמוג: ברגע שמפרסמים עושים התחייבות.
תמר אלמוג: אבל, השנה אין לנו את הבעיה כי זה שתי שנות תקציב, ולא צריך אפילו לעשות את ההעברות.
אורית זוארץ: האם אפשר להתנות את העברת התקציב בעמידה בלוחות זמנים, נניח לבינוי, כמו שעושים את זה בסקטורים אחרים?
אורית זוארץ: יש לוח זמנים שהם מתחייבים.
תמר אלמוג: אם הרשות המקומית אחרי התראה ראשונה-שנייה, חלף הזמן למימוש התמיכה, ולא מימשה, המשרד עשוי לקחת להם.
תמר אלמוג: ודאי, זה בנוי בתוך המחשוב.
נירה לאמעי: חשוב לוודא שגם אם תהליך המיפוי ייקח קצת יותר זמן ואולי יגלוש ל-2012, הכספים האלה לא ילכו לאיבוד בגלל שזה בתהליך של תכנון, כי תכנון מושכל לוקח זמן.
סיגל כץ: למה זה לוקח בין שנתיים לארבע שנים אם את אומרת שיש להם גבול שהם חייבים?
סיגל כץ: כי עוד לא היתה הוועדה, עד שהוועדה תהיה, עד שהרשויות ייבחרו, עד שהם יתחילו לעבוד, ומפה יש לנו שנתיים עד ארבע שנים.
סיגל כץ: זאת אומרת, זה מעונות לעוד חמש-שש שנים.
תמר אלמוג: הניסיון מראה שממתי שהמשרד אישר את התמיכה, לקח סדר גודל כזה, אפילו גם עד חמש שנים, לרשויות בגלל בעיות פנימיות של הרשות.
סיגל כץ: האם אי אפשר להגביל את הרשויות?
תמר אלמוג: תאמיני לי, אנחנו מגבילים אותם, ויש סנקציה די חריפה אם הם לא מממשים.
תמר אלמוג: נניח שהרשות תכננה מבנה, ונתקעה מכל מיני סיבות שונות.
תמר אלמוג: לפעמים הסיבות הן פוליטיות.
תמר אלמוג: למשל, חילופי ראש רשות ואז הוא מקפיא משהו, ואז השלד הזה עומד שם שנים עד שקם מישהו וממשיך אותו.
תמר אלמוג: מה תעשי אז?
תמר אלמוג: האם לא תתני להם את שאר הכסף?
אורית זוארץ: יש גם בעיות בשלב המקדים שראש הרשות צריך להקצות קרקע.
ציפי חוטובלי: ולריה סייגלפישר, מפורום נשים לתקציב הוגן, בבקשה.
ולריה סייגלפישר: קודם כל, אני רוצה לברך על הדיון היום.
ולריה סייגלפישר: אני חושבת שהוא היה מאוד ענייני.
ולריה סייגלפישר: אם הוועדה תיקח על עצמה, כמו שנאמר היום, להתערב בקביעת הקריטריונים ולדרוש במקרים מסוימים שיהיה matching מדורג, או שבמקרים מסוימים הכסף יהיה ייעודי במקומות מסוימים כבנייה או תפעול יחד עם הרעיון של תוכנית שהיא משולבת בין עידוד תעסוקה, יחד עם מעונות יום.
ולריה סייגלפישר: כי כמובן שמעון יום זה לא פתרון פלא.
ולריה סייגלפישר: אבל, צריך להיות חשיבה ביחד.
ולריה סייגלפישר: גם אם בהתחלה המעון לא יהיה מלא אולי, ויצטרכו לחכות עוד כמה שנים עד שנשים שחיות למשל ביישוב מסוים כן ימצאו עבודה, אולי לא תהיה ברירה אלא כן לספוג כמה שנים, או שנה-שנתיים שהמעון לא יהיה מלא, כי אלו דברים שלוקחים זמן.
ולריה סייגלפישר: אם הוועדה תיקח על עצמה את ההתערבות הזאת בקריטריונים, החוק הזה ייושם, והוא ישיג את המטרה שלמענה היה כל ההסכם הזה.
ציפי חוטובלי: ולריה, אני מודה לך.
ציפי חוטובלי: סמייה חאג' יחיא, בבקשה.
סמייה חאג' יחיא: תמר אמרה שהמענה ניתן לפי הביקוש, ואמרתם שאין ביקוש במגזר הערבי.
סמייה חאג' יחיא: אבל, זה לא אומר שכשאין ביקוש אין צורך.
סמייה חאג' יחיא: ישנו צורך נחוץ ודחוף להתייחס לזה.
סמייה חאג' יחיא: כפי שאמרה חברת הכנסת חנין, במגזר הערבי אין מעונות יום, ואין לנו גם הרבה משפחתונים.
סמייה חאג' יחיא: כמו שאמרת נכון, זה גדל.
סמייה חאג' יחיא: אבל, באחוז קטן מאוד.
סמייה חאג' יחיא: לדוגמה, בטייבה יש לנו בערך 5,000 ילדים בגילאים 0 – 3, וישנם רק 24 משפחתונים.
סמייה חאג' יחיא: אבל, אין לנו בכלל שום מעון יום, וכל הילדים בבתים.
סמייה חאג' יחיא: יש משפחתונים שהם פרטיים, אבל הם לא עונים לקריטריונים המתאימים.
סמייה חאג' יחיא: מדובר גם בגילאים 3 – 5, ואין גם שום מקומות מתאימים לילדים.
סמייה חאג' יחיא: ולכן, האימהות נאלצות להישאר בבית כדי לשמור על הילדים.
סמייה חאג' יחיא: איך אפשר לעזור לאמהות החלשות ולאוכלוסייה החלשה שמעונות יום ומשפחתונים וגנים מתאימים נחוצים לה?
סמייה חאג' יחיא: העידוד הוא לאמהות לצאת לעבודה.
סמייה חאג' יחיא: אבל, פה אנחנו מחזקים את האימהות שיוצאות לעבודה, ומחזקים את החזקים, ומחלישים את החלשים.
סמייה חאג' יחיא: אם אנחנו לא נאפשר מסגרות מתאימות לילדים איך נאפשר מקומות עבודה לאמהות במגזר הערבי?
סמייה חאג' יחיא: הן נאלצות להישאר על מנת לשמור על הילדים שלהם.
סמייה חאג' יחיא: אחוז האמהות הערביות שעובדות משרה לא מרצון הוא 61%, לעומת 28% אצל היהודיות.
סמייה חאג' יחיא: זה מראה שיש ביקוש.
סמייה חאג' יחיא: הן עובדות שלא מרצון, אבל יש ביקוש.
סמייה חאג' יחיא: מה זה נותן להן אם הן עובדות חצי משרה והתמ"ת לא נותן להן את ההשתתפות המתאימה?
סמייה חאג' יחיא: זה נותן רק לאישה שעובדת משרה מלאה בשעות מסוימות, וזה אכן מחזק אותן.
סמייה חאג' יחיא: אבל, איך אפשר לעזור לאמהות האחרות ולעודד עבודה ולשפר את האחוז במגזר הערבי?
סמייה חאג' יחיא: חשוב להתייחס למגזר הערבי בקריטריונים מסוימים, ולבדוק את הנתונים המתאימים.
סמייה חאג' יחיא: יש לכם נתונים.
סמייה חאג' יחיא: ראיתי פה את הביקוש במגזרים מסוימים ביישובים יהודיים.
סמייה חאג' יחיא: יכול להיות שיש מעט מהיישובים הערבים.
סמייה חאג' יחיא: זה לא אומר שאין ביקוש.
סמייה חאג' יחיא: צריכים להיות נתונים מדויקים במקומות שאין בהם ביקוש.
סמייה חאג' יחיא: במשולש אין בכלל.
ציפי חוטובלי: סמייה, תודה על הדברים.
אלה אלון: אני מהקליניקה לזכויות אדם באוניברסיטת תל-אביב.
אלה אלון: קודם כל, אני רוצה לחזק את הדברים שנאמרו קודם שמכיוון שישנה אפליה מובנית של מעונות יום במגזר הערבי, חשוב מאוד שחלק נכבד מהתקציבים שהוקצו לצורך העניין ילכו למגזר הזה, וייועדו למגזר הזה כדי למנוע את האפליה.
אלה אלון: אני רוצה להעלות משהו שלא עלה כל כך לדיון, אני לא יודעת אולי זה מתוכנן לדיון עתידי.
אלה אלון: אבל, לפי מה שאני רואה עיקר הכסף מיועד לצהרונים – 180 מיליון.
אלה אלון: מאוד חשוב שהוועדה תברר לאן הכסף הזה ילך כדי שלא ייווצר עוד הפעם מצב שזה הולך רק למקומות שהם יותר חזקים שיכולים להקים את הצהרונים האלה ולפקח עליהם.
אלה אלון: למשל, הסתכלתי באתר האינטרנט של משרד התמ"ת וראיתי שישנו טופס של בקשת תמיכה של מי שרוצה לקבל תמיכה בצהרונים.
אלה אלון: אבל, הטופס הזה לא מופיע בערבית, מה גם שאין כל כך נגישות לאינטרנט.
אלה אלון: חשוב לדעת מה עושים בשביל שיהיו צהרונים גם במגזר הערבי.
חנין זועבי: אין אנשים שיודעים לקרוא עברית.
חנין זועבי: גם אם ישנם אנשים, זוהי חובת המדינה לפרסם בערבית.
ציפי חוטובלי: תודה רבה, הערה חשובה.
גלי עציון: רק עוד הערה קטנה – אין הגבלה של מחיר בצהרונים המפוקחים.
גלי עציון: זאת אומרת, תיאורטית לפחות אפשר לתת כספים או תמיכה לצהרון שגובה נניח 1,500 שקל שזה בטח לא המחיר הממוצע בשוק.
גלי עציון: זה להבדיל ממעונות שמעונות שהם זכאים לתמיכה הם במחיר מפוקח.
ציפי חוטובלי: חברת הכנסת זוארץ, הערת סיום ואז אני אסכם.
אורית זוארץ: מה שעולה מתוך הדיון השני הוא באמת מבורך.
אורית זוארץ: מאוד חשוב שנעשה את ה-follow up כדי שלא נעמוד בפני שוקת שבורה בסוף שנת התקציב, ונבין שהכסף לא הגיע לייעודו.
אורית זוארץ: אנחנו נשמח לשמוע עדכונים אולי בפעם הבאה על עבודה מערכתית במשרד התמ"ת, או בפגישה נוספת שתקבעי.
אורית זוארץ: עולה דבר נוסף – כדי שנוכל להעמיק את הסבסוד, צריך לעשות שינויי מדרג גם בהשתתפות של הרשות המקומית, וגם בהשתתפות האמהות.
אורית זוארץ: כי אם יש לנו כספים אז באמת אפשר לשנות את המדרג ולהכניס יותר אמהות בתוך הקבוצות שמקבלות את הסבסוד.
אורית זוארץ: לפני העברת הכספים למשרד השיכון או לרשות אחרת, מאוד מאוד חשוב לבדוק האם באמת גם בתוך המשרד שלכם אפשר ברמה האופרטיבית, המיידית, לעשות את שינויי המדרג של ראשי הרשויות כדי שה-matching שלהם יגיע למינימום האפשרי כדי שנוכל לסייע להם, בעיקר כשאנחנו מדברים על קבוצות ממוקדות באוכלוסיה כמו: אוכלוסייה לא יהודית, אזורים עם עולים, אזורים בפריפריה, אזורים שנמצאים בהלימה עם פרויקטים תעסוקתיים שאתם מפתחים.
אורית זוארץ: צריך לעשות איזושהי החרגה לקבוצות ממוקדות באוכלוסייה.
אורית זוארץ: למשל, אנחנו מתייחסים לנשים ערביות שרוצות לצאת, אנחנו מתייחסים אליהן כקבוצת מיקוד שונה לעומת נשים שגרות ברמת אביב, למשל.
אורית זוארץ: אנחנו רוצות לעודד אותן, ולכן אנחנו רוצות לתקצב ולסבסד יותר.
אורית זוארץ: כמו כן, עולות.
אורית זוארץ: צריך לחשוב על קבוצות, ואולי זה המקום לבנות לאיזו קבוצות אנחנו רוצות להתייחס כקבוצות יעד.
אורית זוארץ: לגבי צהרונים פרטיים – אני לא כל כך הבנתי מה נסגר בסופו של דבר עם הקריטריונים.
אורית זוארץ: הייתם צריכים לדון בזה.
תמר אלמוג: בבתים פרטיים?
תמר אלמוג: סיכום השר היה שאנחנו נעדכן את הנוהל, ואנחנו עומדים לפרסם אותו תוך שבועיים עם כל הקריטריונים שמאפשרים גם לאישה בבית לקבל הכרה ולהפעיל צהרון בבית.
תמר אלמוג: הפיקוח של הרשות המקומית.
אורית זוארץ: מצוין, בסדר.
אורית זוארץ: ראשי הרשויות יפקחו.
אורית זוארץ: כמו כן, כל הנושא של מעונות צומחים, כמו שוולריה העלתה.
אורית זוארץ: אנחנו מכירים בתי-ספר צומחים, אנחנו מכירים מוסדות נוספים שהולכים ומתפתחים.
אורית זוארץ: השאלה היא באמת האם אפשר לתת מענה למעון צומח?
אורית זוארץ: לפתוח כיתה אחת, ולאכלס אותה.
אורית זוארץ: צריך לתכנן את הכול מראש, אבל לבנות את זה.
תמר אלמוג: מבחני התמיכה מיועדים גם לזה.
ציפי חוטובלי: סיכום הישיבה הזאת.
ציפי חוטובלי: אני רוצה להודות לכל מי שהגיעה.
ציפי חוטובלי: התקדמנו מעט בנתונים.
ציפי חוטובלי: למעשה, הדבר המרכזי שנותר לנו זאת השאלה של הגדרת היעדים.
ציפי חוטובלי: בעקבות הפריסה הזאת שאתם הבאתם לנו היום אנחנו חוזרים לשאלת הקריטריונים.
ציפי חוטובלי: אנחנו נחכה לישיבה שלכם שתיערך בקרוב.
ציפי חוטובלי: בתום הישיבה אנחנו נבקש דיווח.
ציפי חוטובלי: נזמן את האנשים, את המנכ"ל או את השר.
ציפי חוטובלי: אולי נזמן את סגנית השר אורית נוקד.
ציפי חוטובלי: נזמין את כולם, אני רק מעלה אנשים שיש להם מחויבות לנושא.
ציפי חוטובלי: קודם כל, אנחנו נשלח לכם גם שאלות יותר ממוקדות, ולנסות לראות שיקוף או מיפוי של אזורים בהם יש צורך לנשים ויש בעיה של ביצה ותרנגולת של תעסוקה מול מעונות.
ציפי חוטובלי: ננסה לראות גם את היכולת שלנו לטפל בזה.
ציפי חוטובלי: בסופו של דבר, היינו רוצים שהקריטריונים שתגיעו אליהם יהיו בשיתוף עם הוועדה לגבי היכולת שלנו להחליט על המתווה לבניית מעונות יום.
ציפי חוטובלי: זה מאוד יעזור לנו ביכולת להגשים מדיניות גם של שוויון, וגם של העצמת מעמד הביניים, כשאנחנו ממשיכים לטפל בעניין הזה.
ציפי חוטובלי: אנחנו נקבע ישיבה לעוד חודש.
ציפי חוטובלי: מייד אחרי שאתם תקבעו את הישיבה שלכם תבואו אלינו עם הקריטריונים, ואנחנו בינתיים נגבש את ההחלטות שלנו לגבי היעדים שהיינו רוצים לסייע.
ציפי חוטובלי: נקודה חשובה נוספת – סיפור המורות.
ציפי חוטובלי: זה נושא שמאוד קרוב לליבי כי שמעתי פניות מנשים.
ציפי חוטובלי: זה נושא שהיינו מאוד רוצים לטפל בו.
ציפי חוטובלי: את הפנית אותי כרגע למשרד החינוך.
ציפי חוטובלי: ננסה לראות ה אפשר לעשות גם מול המשרד שלכם בעניין הזה.
רבקה קליין: יש לי רעיון לגבי המורות.
רבקה קליין: תמי, הלוא יש לכם את האמהות העצמאיות.
רבקה קליין: יש תצהיר אם עצמאית שהיא מצהירה שהיא עובדת משרה מלאה כך וכך שעות.
רבקה קליין: אנחנו יודעים שהמורות עובדות משרות מלאות.
רבקה קליין: בואו נשתמש בתצהיר.
תמר אלמוג: התצהיר הוא תוספתי לעניין שהאם העובדת, האם העצמאית, מגישה שומה.
רבקה קליין: פה יהיה את התלוש במקום השומה.
רבקה קליין: ממשרד החינוך לא תבוא הישועה.
תמר אלמוג: אין לי שום כלים לבדוק את הנכונות והאמיתות ההצהרה שכל מורה כזאת תצהיר.
תמר אלמוג: אני צריכה להיות בטוחה שאני מקצה את כספי המדינה למשהו מוצק.
ציפי חוטובלי: אני אפנה לשר החינוך בנושא הזה.
ציפי חוטובלי: חברות וחברים, תודה רבה.
ציפי חוטובלי: אנחנו מתכבדים לפתוח את הישיבה המאוד חשובה הזאת של הוועדה לקידום מעמד האישה במסגרת השבוע למאבק באלימות נשים.
ציפי חוטובלי: אנחנו נציין מחר את היום הבינלאומי למאבק באלימות נגד נשים והוועדה בחרה לקיים את הדיון החשוב הזה יום לפני כדי שנוכל לאגור כלים, כדי לצאת במסר ציבורי חשוב בעקבות המחקרים שיוצגו בפנינו היום.
ציפי חוטובלי: כשמדובר על אלימות נגד נשים אנחנו בדרך כלל רגילים לדבר על סטטיסטיקות.
ציפי חוטובלי: השנה לצערנו הרב נרצחו 7 נשים בידי בני זוגן.
ציפי חוטובלי: אלה הנתונים של המשטרה.
ציפי חוטובלי: הוגשו 13 אלף פניות על תקיפה ועל אלימות מסוגים שונים, והנתון הזה הוא נתון עקבי שלא משתנה.
ציפי חוטובלי: בשונה מהנתונים שהציג השר לביטחון פנים הנתונים שבידינו מדברים על מציאות שבה הסטטיסטיקה הזאת נשמרת.
ציפי חוטובלי: הוועדה החליטה לייחד היום את הדיון ללימוד מהעולם.
ציפי חוטובלי: הוועדה היום תציג מחקר משווה שמדבר על הדרך שבה מדינות אירופה מתמודדות עם תופעת האלימות כלפי נשים.
ציפי חוטובלי: ננסה לראות איך בישראל יש אפשרות להטמיע רעיונות חדשים כדי להיאבק בתופעה הקשה הזאת.
ציפי חוטובלי: כל מי שרוצה לראות את עצמו חי בחברה מתוקנת צריך לתת דעתו על התופעה.
ציפי חוטובלי: אנחנו יודעים שאנחנו חיים בחברה מאוד אלימה והאלימות הזו יש בה ייחודיות של אלימות כלפי נשים.
ציפי חוטובלי: אני רוצה להודות לכל חברי הכנסת שהגיעו.
ציפי חוטובלי: נפתח עם סקירה של מחלקת המחקר של הכנסת.
ציפי חוטובלי: אורלי לוטן תציג בפנינו את המציאות שיש במדינות אירופה.
אורלי לוטן: קודם קצת על מציאות חיינו בארץ.
אורלי לוטן: כמעט ואין שינוי מהשנים הקודמות.
אורלי לוטן: מבחינת פתיחת תיקים במשטרה לאלימות במשפחה זה 13 אלף תיקים ב-10 חודשים, כלומר עד סוף אוקטובר השנה.
אורלי לוטן: תלונות נשים.
אורלי לוטן: זה היה כול שנת 2008.
אורלי לוטן: רבע מהתיקים זה בגין תלונות של עולות חדשות על אלימות במשפחה.
אורלי לוטן: 25% , קצת יותר משיעורן באוכלוסייה.
אורלי לוטן: רק 12% תלונות הן של נשים מהמגזר הערבי.
אורלי לוטן: זה תת דיווח.
אורלי לוטן: זה לא פחות אלימות במשפחה במגזר הערבי.
אורלי לוטן: חצי מהתיקים האלה נסגרים.
אורלי לוטן: שליש בגלל חוסר עניין לציבור.
אורלי לוטן: תלונות למשטרה של נשים על עבירות מין, גם יחסית יציב לשנה שעברה.
אורלי לוטן: יש קצת ירידה.
אורלי לוטן: מבחינת חלוקה למגזרים, 19% של עולות חדשות.
אורלי לוטן: רק 8% של המגזר הערבי.
אורלי לוטן: בערך חצי מהתיקים נסגרים.
אורלי לוטן: לרוב בגלל שזהות העבריין לא נודעה.
אורלי לוטן: זו הסיבה הכי נפוצה.
אורלי לוטן: סיבה הכי נפוצה לא מוצאים את העבריין.
אורלי לוטן: באונס לא תמיד יודעים מי האנס.
אורלי לוטן: עבירות מין, לא אלימות במשפחה.
אורלי לוטן: יש סטטיסטיקה נפרדת לאלימות במשפחה.
אורלי לוטן: במשטרה הסטטיסטיקה מאוד מפורטת וחייבים להגיד את זה.
אורלי לוטן: זה גם אחד הדברים שבדקו במדינות אירופה.
אורלי לוטן: תיקים של אלימות במשפחה, סוגרים חצי מהתיקים.
אורלי לוטן: שליש מאלה שנסגרו, נסגרו בגלל חוסר עניין לציבור.
אורלי לוטן: אלה הנתונים.
ציפי חוטובלי: זה נתון מדהים ששליש מהתיקים נסגרים בגלל חוסר עניין לציבור.
ציפי חוטובלי: האם ייתכן שאלימות במשפחה זה דבר שאין לציבור עניין בו?
אורלי לוטן: לגבי הנתונים משירות בתי הסוהר אנחנו מדברים על 2500 אסירים ועצורים שזה בערך 20% מהאסירים הפליליים שיושבים בבתי הסוהר.
אורלי לוטן: שני שליש מהם נמצאים במאסרים חוזרים.
אורלי לוטן: המאסרים הקודמים אל בהכרח היו על עבירות של אלימות במשפחה.
אורלי לוטן: המאסר הנוכחי הוא על עבירה של אלימות במשפחה.
אורלי לוטן: שיעורי פשיעה חוזרת דומים למה שקורה בקרב כלל האסירים הפליליים.
אורלי לוטן: יש את הגרף.
אורלי לוטן: זה נראה כמעט אחד לאחד, הדמיון לאסירים פליליים בכלל.
אורלי לוטן: בהקשר לזה ציינתי קודם את שיעור המתלוננות מהמגזר הערבי.
אורלי לוטן: שיעור האסירים של אלימות במשפחה שהם לא יהודים הוא למעלה מ-30%.
אורלי לוטן: רובם הם ערבים.
אורלי לוטן: יש כאן איזשהו פער שאני לא יודעת להסביר אותו בין שיעור התלונות של נשים מהמגזר הערבי ושיעור הגברים הערבים שיושבים בבתי סוהר על עבירות אלימות במשפחה.
דינה מרום: את מדברת על שני דברים שונים.
דינה מרום: יש כמות תלונות בין בני זוג אבל זה לא אומר.
דינה מרום: הם יושבים על אלימות במשפחה.
דינה מרום: זה לאו דווקא בני זוג.
דינה מרום: יש הבדל.
נסים זאב: האלימות אצל הערבים היא הרבה יותר קשה ופוגענית ולכן יכול להיות שהשהות בבית סוהר היא הרבה יותר ארוכה.
אורלי לוטן: עוד הערה אחת.
אורלי לוטן: בערך חצי מהאסירים של אלימות משפחה כלואים במאסר של 3 שנים לפחות.
אורלי לוטן: יש לזה השלכה על האפשרות לטפל בהם טיפול אפקטיבי בבית הסוהר.
אורלי לוטן: עברייני מין יש בערך 1320, חצי מהם עצורים במאסרים חוזרים.
אורלי לוטן: רואים פחות פשיעה חוזרת אצל עברייני מין מאשר אלימות במשפחה.
אורלי לוטן: לגבי הטיפול של משרד הרווחה , יש 13 מקלטים לנשים מוכות.
אורלי לוטן: דבר אחד שבלט בנתונים של משרד הרווחה, נתוני המשטרה יחסית יציבים אבל רואים בשנת 2008 עליה בפנייה לקו החירום של ויצ"ו לעומת שנת 2007.
אורלי לוטן: מדברים על 3000 פניות של נשים בשנת 2008 לעומת 2400 פניות בשנת 2007.
ציפי חוטובלי: אורלי, כמה נשים יכולים לקלוט אותם 13 מקלטים?
אורלי לוטן: בו בזמן 160 נשים ו-350 ילדים.
אורלי לוטן: על קו הפנייה שמפעיל ויצ"ו, 42% מהפניות אליהם זה על אלימות נפשית ומילולית.
אורלי לוטן: זה נושא שלא מקבל מענה בחוק כמו שהיו רוצים לראות לעומת אירופה למשל.
אורלי לוטן: גם מהנתונים של משרד הבריאות בערך 18% זה על אלימות נפשית או כלכלית.
אורלי לוטן: אני עוברת למה שבדקנו בסקירה המשווה.
אורלי לוטן: השוונו את המצב למועצת אירופה, לא לאיחוד האירופי.
אורלי לוטן: יש להם המלצה משנת 2002 בנושא של טיפול באלימות במשפחה והגנה על נשים נפגעות אלימות.
אורלי לוטן: ההמלצה לא מחייבת.
אורלי לוטן: זה לא כמו האיחוד האירופי.
אורלי לוטן: בחרתי אותה.
אורלי לוטן: אנחנו יושבים כאן בוועדה.
אורלי לוטן: אני שנה חמישית כאן.
אורלי לוטן: יושבים כל שנה, הדיון הוא די דומה.
אורלי לוטן: ואני לפחות על הנייר רציתי לקבל איזושהי נקודת מבט קצת אחרת.
אורלי לוטן: לראות מה לא שואלים בדרך כלל.
אורלי לוטן: אולי דרך זה לחשוב על מה אפשר לשנות כאן.
אורלי לוטן: ברור שיש הסתייגויות.
אורלי לוטן: ההסתכלות היא רוחבית לחלוטין.
אורלי לוטן: אין כאן הסתכלות עומק כמעט על שום דבר.
אורלי לוטן: בעיקר לא על מה קורה בחו"ל.
אורלי לוטן: בארץ היה לי יותר קל לקבל מידע.
אורלי לוטן: אם כתבתי שיש בישראל קשיים זה לא אומר שהם לא קיימים גם בחו"ל.
אורלי לוטן: אנחנו סך הכול עונים על רוב ההמלצות של מועצת אירופה.
אורלי לוטן: שלחתי את כל הפניות לרשויות.
אורלי לוטן: ראיתי את כל התשובות הפורמאליות.
אורלי לוטן: ראיתי איפה אנחנו עומדים.
אורלי לוטן: סך הכול לא רע.
אורלי לוטן: הנקודות שכן בולטות לרעה.
אורלי לוטן: הנקודה הראשונה בהמלצות של מועצת אירופה היתה שצריך תוכנית לאומית במאבק באלימות נגד נשים.
אורלי לוטן: וזה אין לנו.
אורלי לוטן: היתרון של תוכנית כזאת זו הסתכלות מערכתית מסודרת על הנושא.
אורלי לוטן: יותר קל לעקוב אחרי התקדמות אחרי שיש תוכנית מסודרת.
אורלי לוטן: העבודה מתואמת יותר.
אורלי לוטן: התקצוב, למשל סחר בנשים ונפגעות תקיפה מינית, אז יותר קל ליישם את התקצוב של זה.
אורלי לוטן: זה אין לנו היום.
אורלי לוטן: זה קיים כמעט בכל המדינות שבדקנו.
אורלי לוטן: זה שינוי של השנים האחרונות.
אורלי לוטן: כן יש כאן פעילות מתואמת כי יש ועדה בין משרדית בנושא אלימות במשפחה.
אורלי לוטן: אמרתי למשרד הרווחה, זה לא מוכר.
אורלי לוטן: את נכנסת לאתר את לא רואה שהוועדה עובדת ומה הם עושים.
ציפי חוטובלי: במדינות אירופה, מאיזה מקור תקציבי הם ניזנונים?
אורלי לוטן: בעניין של התקציב אנחנו אל שונים מכל מערכת אחרת.
אורלי לוטן: התקצוב הוא לא תקציב אחד אלא הוא מתחלק בין המשרדים וגם יש תקצוב דרך הרשויות המקומיות.
ציפי חוטובלי: זו נקודת מוצא שממנה אנחנו יכולים לצאת בדיון הזה.
ציפי חוטובלי: אין לנו תוכנית לאומית למאבק באלימות נגד נשים.
ציפי חוטובלי: אם יש מסר שהוועדה הזאת צריכה לצאת איתו בצורה חד משמעית, צריך לקרוא להקמת גוף שיקבע תוכנית לאומית למאבק באלימות נגד נשים.
נחמן שי: מי יוזם תוכניות כאלה כל הזמן?
נחמן שי: זה דבר שהוא גדול על מדינת ישראל, לכן אני שואל.
נחמן שי: הממשלה צריכה להחליט ולהטיל את זה על שר מסוים שיגבש את כל המשרדים.
נחמן שי: ולא רק שדולה.
ציפי חוטובלי: לפני שנחלק את העבודה בין השרים נחזור לדיון.
אורלי לוטן: אם כך הנושא הראשון הוא תוכנית לאומית.
אורלי לוטן: נושא נוסף שנבחן הוא זה העניין של חקיקה.
אורלי לוטן: אחת ההמלצות של מועצת אירופה היתה חקיקה גם באלימות פסיכולוגית וכלכלית, לא רק לאלימות פיזית.
אורלי לוטן: אין לנו את זה.
אורלי לוטן: התשובה של משרד המשפטים בעניין הזה מופיעה כאן.
אורלי לוטן: אמרו שבמדינות שזה לא קיים העניין היה בעיקר בגלל קושי ראייתי.
אורלי לוטן: ממשרד המשפטים נמסר לי, בחנו את זה בעבר.
אורלי לוטן: הסיבה שהחליטו בשלילה כי לא רצו להציג נשים כחסרות ישע.
אורלי לוטן: אפשר לבחון את זה שוב.
אורלי לוטן: אבל זה משהו שלא קיים היום בחקיקה.
אורלי לוטן: אני מדברת על אלימות פסיכולוגית וכלכלית.
קריאת ביניים: יש התייחסות גם להתעללות פסיכולוגית.
קריאת ביניים: היה שינוי.
אורלי לוטן: העניין של מקלטים לנשים מוכות.
אורלי לוטן: מה שבדקו במועצת אירופה זה את היחס בין מספר המקלטים לבין גודל האוכלוסייה.
אורלי לוטן: יש גרף בעמוד 18.