GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ציפי חוטובלי: תנו לי רגע לעצור, אני רוצה לתת לכמה גורמים כאן, מטעם ארגוני הנשים, לומר כמה דברים, אפילו בשלב הזה של הנתונים.
יפעת זמיר: אני המנהלת הכללית של 'כ"ן, כח נשי לישראל', לקידום נשים למוקדי קבלת החלטות.
יפעת זמיר: קודם כל, עורכת דין שחל, אני חושבת שהצגת הדוח שלך מוכיחה שרק חוק מייצר שינוי, כי רק על פי חוק אפשר לעקוב ולראות על פי פרמטרים מאוד ברורים וסדורים, איפה זה קורה.
יפעת זמיר: אם אנחנו לוקחים את משרד התיירות, ותסלח לי שאתם על המוקד, אבל כדוגמה, כ-case study, להבין איפה פה תקוע, ואיך לשנות, כי אפשר שוב להתכנס כל שנה ולהעלות ולהציף את הנתונים, אבל אם אין דרכים לשנות אותם בדרכים של הבית הזה, זה גם לא ישתנה.
יפעת זמיר: אם מכרז א' נוצר תמיד בתוך מילייה שלעולם לא ייבחר, אז יש פה מכרז תפור, למה תפור?
יפעת זמיר: כי לעולם לא תגענה נשים אל תוך התפקיד הזה.
ציפי חוטובלי: אני אעצור אותך.
ציפי חוטובלי: נציגי משרד התחבורה, רק במשפט, איפה בעצם החסמים אצלכם?
ציפי חוטובלי: למה אצלכם גם יש נציגות נמוכה?
ציפי חוטובלי: כדי שנראה אם באמת הבעיות חוזרות על עצמן.
בני להב: אני אומר ככה, רובם המכריע של התפקידים ברמות הבכירות אצלנו הם במקצועות תעופה שהוא מאופיין בהיעדרות נשים.
בני להב: כלומר אם אני צריך קפטן שעבד בחברת תעופה והוא טייס, לצערי אין לנו במקצוע כזה נשים.
בני להב: אם אני צריך רבי חובלים או מכונאים ראשיים בימאות, אין לי במקצוע הזה נשים.
בני להב: מקצועות של מוסכים, של רבי בוחנים בפיקוח על מוסכים ודברים כאלה, אני חייב הכשרה של מכונאי ורישיון נהיגה ו---
יפעת זמיר: אני יודעת שאצלך מחפשים מנהלת כללית לרשות לבטיחות לדרכים.
בני להב: זה לא במשרד שלי, זה תאגיד.
יפעת זמיר: אבל אני מניחה שזה תחת משרד התחבורה.
בני להב: זו אחריות מיניסטריאלית, אבל זה לא בטיפול שלנו.
יפעת זמיר: ניקח את זה כנגזרת.
יפעת זמיר: בטיחות בדרכים על פי רוב זה סוג של חינוך, חינוך לביטחון בדרכים, על כל הנגזרות שלו, לא קפטן, לא רב חובל, לא מוסכניק, אישה שיכולה לטפל בחינוך.
יפעת זמיר: אני יכולה להגיד לך באופן אישי שניסינו אקטיבית להביא נשים למכרז הזה ואמרו 'אם את מביאה לי מישהו כמו מצנע'.
יפעת זמיר: אוקי?
יפעת זמיר: מישהו כמו מצנע, עם קצת דרגות על הכתף.
ציפי חוטובלי: מי אמר לך את זה, גורם בתוך המשרד?
יפעת זמיר: אני לא מציינת שמות, בתוך המשרד.
מאירה בסוק: אבל זה קורה בכל משרדי הממשלה.
יפעת זמיר: לא צריך להתפלא, זה השיח.
בני להב: אני יכול לומר לך שיושבת ראש הרשות היא אישה.
יפעת זמיר: אני יודעת את זה, ואני רוצה להגיד לך שאני לא בטוחה עד כמה קבלת ההחלטות בסופו של דבר היא בידיה ועד כמה יש פוליטיקה פנימית בתוך המשרד.
יפעת זמיר: צר לי לומר את זה, אבל צריך לומר את הדברים, אם לא נגיד אותם פה, איפה נגיד אותם?
בני להב: בסדר, אני מדבר על עובדי מדינה במשרד התחבורה, אני לא מדבר על רשות שהיא מחוץ למשרד התחבורה.
בני להב: אין לי שליטה בנושא הזה.
יפעת זמיר: אבל אני חושבת שתמיד יהיו סיבות ותירוצים לסיפור הזה, ואני מציעה דרך לצאת מהקופסה, כמו משרד התיירות שאומר באל"ף, 'אין לי נשים', גם לא יהיו ככל הנראה, אם לא נכשיר אותן לתואר ראשון.
יפעת זמיר: אז אולי צריך על פי חוק לייצר איזה חקיקה משנית שתאמר שאם אין בדרג א' מספיק נשים, אפילו אחת מול גבר, לפתוח את זה למכרז בין משרדי, חובה כחוק, או מכרז פתוח.
אורית זוארץ: אם אפשר, כי הבנתי שזה משהו שאי אפשר.
קריאה: מה זה אפשר?
קריאה: צריך לשנות את החוק.
יפעת זמיר: השאלה אם אפשר להטמיע את זה לתוך המערכת, כי אם לא נעשה משהו אקטיבי בעקבות כל דוח, אנחנו נמשיך עם אותם נתונים.
אורית זוארץ: צריך לפתוח את זה למכרז בין משרדי כדי שבתפקידי ניהול תוכל להיות ניעות יותר גדולה.
יפעת זמיר: אני רק רוצה לומר מלה בעניין של דוגמה אישית.
יפעת זמיר: הרי זה ברור שברגע שתהיינה מנהלות כלליות ויושבות ראש ומנהלות בתפקידים בכירים, הן תעודדנה את הנשים בתוך המשרד עצמו לגשת ולהתמודד, עם כל הקושי של נשים.
יפעת זמיר: השיח הזה תמיד איכשהו נלקח למקום של ההתמודדות עם קריירה ובית.
יפעת זמיר: בנות שרוצות עושות את המאמצים והן נשים מנהלות בתוך המשרד ומייצרות מודל לחיקוי כדי לעשות את זה, ולא להישאר במשרות שאדוני ציין, שאני לא מכירה אפילו את ה-13-15---
מאירה בסוק: אלה נשים שמקבלות השלמת הכנסה, לבושתנו.
אורית זוארץ: זה כמו בשלטון המקומי, שהיו עושים לפקידות השלמה לשכר מינימום?
בני לוהב: אני רוצה לומר עוד משהו, שמי שב-13-15 והוא עולה לדרגה 16, הוא לא מקבל שקל אחד תוספת למשכורת, פשוט השלמת ההכנסה מתקזזת בכמה שקלים.
בני לוהב: אלה דרגות הבושה.
יפעת זמיר: הרבה פעמים השיח נסוב סביב הדרגות האלה, 13-15, ואני רוצה לומר שדווקא בדרגות של 3 ו-4 הבכירות, אם תהיינה יותר נשים וזה אקט שצריך להיות אקטיבי, משהו שאם לא נייצר אותו כמודל לחיקוי, הנשים מתחת לא תבואנה.
יפעת זמיר: רק מי שתגרור אותן למעלה למקום הזה, תייצר עבורן את האופציה לשינוי ואני מציעה שרק בחקיקה.
יפעת זמיר: ..
ציפי חוטובלי: אני לחלוטין תומכת בדרך החקיקה בעניין הזה.
מיכל יודין: אני רק רוצה להוסיף.
מיכל יודין: הרתיעה להיכנס למגזר הציבורי ידועה לנו, ונשים במיוחד חוששות ונתקעות והדרך היחידה לחזק אותן זה גם החקיקה, וגם... כל היום אנחנו שומעים על קורסים להכשרה ולהעצמה לנשים.
מיכל יודין: אני חושבת שאתם יכולים לארגן קורסים לגברים לפתוח להם את הראש בעניין של---
טלילה שחל רוזנפלד: בהחלט עושים את זה.
מיכל יודין: קורסים ששם מטמיעים, על מנת שגבר לא יחפש את הקצין, אלא יחפש את האישה המוכשרת.
קריאה: הם ממש מתייצבים ובאים.
אורית זוארץ: אבל זה בדיוק העניין, צריך לעשות פה שינוי מערכתי שבא מלמעלה לפעמים באין בררה.
מיכל יודין: כמו שיש קורסים שגברים כן הולכים אליהם, יש גם קורסים שאפשר לחייב אותם, שאם הוא לא עובר את ההכשרה הזאת, הוא לא יוכל.
מאירה בסוק: אין לי התנגדות, אבל.
מאירה בסוק: .. זה לא פשוט.
מיכל יודין: שום דבר לא פשוט, אבל אנחנו נמצאים מבחינת מעמדה של מדינת ישראל במקום של העולם השלישי בהיבט של ייצוג נשים ומקומן של נשים במוקד קבלת ההחלטות, גם ברמה המנהלית וגם ברמה הפרלמנטרית והגיע הזמן שאנחנו כנשים נפנים את זה.
מיכל יודין: זה לא פשוט, אבל אנחנו חייבות להפנים את זה.
ציפי חוטובלי: אנחנו ניפגש בהמשך היום ונדון באפשרויות החקיקה שעומדות לרשותנו.
ציפי חוטובלי: מבחינתי הדיון הזה הוא דיון פתיחה שמעורר את הבעיות, אולי דיון ההמשך כבר ישים פתרונות על השולחן.
מאירה בסוק: אני נמצאת כאן כמה שנים ושומעת כל שנה את אותו דוח.
מאירה בסוק: אני חושבת שצריכים לשבור את המערכת ולא לעשות דוחות כאלה, כי אין לזה שום משמעות.
מאירה בסוק: אנחנו רואים שהשנה 44% וכולי וכולי.
מאירה בסוק: אני חושבת שבשנה הבאה צריכים לחשוב בצורה אחרת, לצאת מהקופסה, לא לעשות רק את ה-4, כי מה אנחנו רואים?
מאירה בסוק: עוד 5 מנהלות כלליות ועוד 2 מנהלות כלליות?
מאירה בסוק: אין לזה שום משמעות.
מאירה בסוק: לגבי ה-13-15, אני מסכימה ואני יודעת שיש פה המון עובדות מדינה שמכירות את זה ויודעת שזה הדבר הכי חשוב.
מאירה בסוק: אישה שתבוא עם בי.
מאירה בסוק: איי, תקבל דרגה 13-15, איך היא תתקדם אי פעם?
מאירה בסוק: היא לא תגיע לשום מקום.
מאירה בסוק: היא פשוט לא תתקדם.
מאירה בסוק: אני לא מדברת על העבר, על נשים שלא היה להן בי איי.
מאירה בסוק: היום נשים גם עם בי איי מקבלות 13-15, זה לא שהן מגיעות ומתחילו ב-39.
מאירה בסוק: לא לכל תפקיד, אני מדברת על תפקידים שהם אפילו תפקידי ביניים, מנהלת מדור, מנהלת מחלקה, לא משנה מה, היא תקבל עם בי איי דרגות נמוכות.
מאירה בסוק: תנסה ותראה בשנה הבאה למשל כמה גברים מתקבלים בדרגות האלה, אני בטוחה שאף אחד.
מאירה בסוק: יותר מזה, כמה נשים מתקדמות לדרגות הביניים?
מאירה בסוק: דבר נוסף וזה מה ששאלתי לגבי ועדות מכרזים ובעמותת כ"ן גם העלו את זה, לא מספיק אישה אחת בוועדת מכרזים.
מאירה בסוק: גם אם תהיה אישה אחת לא ישנה שום דבר, צריכות להיות הרבה יותר נשים.
מאירה בסוק: הנושא של ממונות, שאני חושבת שזה מאוד חשוב, אבל זה הבסיס והם צריכים להעביר בתקשי"ר שהן תהיינה רק ממונות ולא יעשו עוד 14 תפקידים אחרים ואז לא יהיה להם זמן בכלל להיות ממונות.
ציפי חוטובלי: זו הקריאה שצריכה לצאת מכאן היום.
ציפי חוטובלי: תחשבו על תפקיד הממונות.
אמירה בסוק: אני לא עובדת במשרדי ממשלה, אבל אני פה חמש שנים, רואה כל שנה שהכל אותו דבר.
אמירה בסוק: אני בטוחה שממונות לא יודעות על חצי מכרזים שישנם, לא מודיעים להן---
יפעת זמיר: והן בסוף עושות יום האישה הבין לאומי בנושא הטרדה מינית ומחלקות פרחים לחברות?
מספר דוברות: ממש לא, אבל---
ציפי חוטובלי: חברות, הדיון הזה הוא דיון פתיח.
ציפי חוטובלי: גם אם היינו ממשיכות עוד חצי שעה, לא היינו פותרות את הבעיות.
ציפי חוטובלי: אני לוקחת מכאן הרבה מאוד מחשבה על איך ייראה דיון ההמשך, לא רק שיתקיים דיון המשך, אלא איך הוא יתקיים.
יפעת זמיר: אני רוצה שזה יירשם כהתנצלות.
יפעת זמיר: אני רק רוצה לתת יותר כח, כי זה תפקיד חשוב מאין כמוהו, הוא חייב להיות עם כח.
אורית זוארץ: אני מברכת על הדיון, הדיון הוא חשוב, הצגת הנתונים היא מאוד מאוד חשובה ומשמעותית.
אורית זוארץ: אני חושבת שאנחנו צריכות לקבל תמונה רחבה יותר ומעמיקה יותר גם לגבי הדרג הנמוך
טלילה שחל רוזנפלד: זה מופיע בדוח, גם הדרגים הנמוכים, הדגש הוא על הדרגים הגבוהים.
אורית זוארץ: הדוח שהונח על שולחננו היום, הסירי דאגה מלבך, אנחנו נתעמק בו.
אורית זוארץ: אני חושבת שצריך לעשות עבודה מערכתית מתוכננת, רב שנתית, עם יעדים ומטרות לנציבות שירות המדינה, בעיקר לאור העובדה שהם לא נכנסים לפול של הדיון הקודם שקיימנו כאן על עידוד נשים בתעסוקה ובסקטור הפרטי, וזה לא חל על הסקטור הציבורי, לדאבוני הרב.
אורית זוארץ: אבל מאחר וכאן מדובר בסקטור הציבורי ויש לך את הכלים ויש לך את היכולת והמנדט, זו הציפייה שלי, ואני מניחה שגם של חברות הוועדה הנוספות, שתהיה תכנית עבודה מערכתית, רב שנתית ומתוקצבת.
אורית זוארץ: לא כל כך ברור לי מי הממונה עלייך.
טלילה שחל רוזנפלד: הממונה עליי הוא המשנה לנציב שירות המדינה, מר יענקל'ה ברגר.
אורית זוארץ: אז אולי באמת צריך לזמן אותו לדיון הבא כדי שהוא יבין את המשמעות של התפקיד שאת ממלאת וכמובן של הממונות הנוספות במשרד ואם לא תהיה לנו בררה, אנחנו נצטרך לקדם את הנושא הזה בחקיקה, כמו שעשינו.
אורית זוארץ: יש מקומות שהתקשי"ר עובד, שינויים בתקשי"ר שעובדים והאצלת סמכויות נעשית ומתבצעת, ובמקומות שלא, אנחנו נצטרך לקדם חקיקה.
אורית זוארץ: זה הוכיח את עצמו בשלטון המקומי, גם שם הדרך עוד ארוכה...
אורית זוארץ: כמובן אני מצפה לראות בתוך תכניות העבודה שלכם, בפיתוח ארגוני בתוך משרדי הממשלה גם הדרכת מנהלים בכירים בתוך ימי העיון.
אורית זוארץ: לא להביא אותם לאיזה סדנה או משהו שאף אחד לא יבוא, בתוך יום עיון שהם חייבים להגיע, להכניס גם את התכנים של הטרדה מינית, של קידום נשים בתוך המערכת.
טלילה שחל רוזנפלד: בשתי נקודות, קודם כל מר יענקל'ה ברגר היה בדיונים קודמים, הוא התנצל שלא יכול היה להגיע, אבל בהחלט הוא מודע לחשיבות הנושא ומאוד מאוד עוזר לנו בעניין.
אורית זוארץ: את יודעת איך אומרים אצלנו?
אורית זוארץ: השורה התחתונה קובעת, אם יש לך תקציב פעולה וכששאלנו אותך אם יש לך תקציב, אז אמרת שלא.
טלילה שחל רוזנפלד: לא, אבל לצורך פעולות ספציפיות, כן.
אורית זוארץ: תקציב פעולה.
אורית זוארץ: אם אין תקציב פעולה, אנחנו יכולות לדבר עד מחרתיים.
טלילה שחל רוזנפלד: ורק לגבי כמה נתונים, הדוח הזה כן מתייחס גם לדרגות נמוכות.
טלילה שחל רוזנפלד: בכוונה, כן חשוב לנו הדרגים הבכירים, בדיוק כמו שנאמר כאן, על ידי יפעת ומיכל, כי זה בסופו של דבר מקרין על כל המערכת גם כלפי מטה.
טלילה שחל רוזנפלד: התפקיד של הממונה - אין ספק שהוא מאוד חשוב ובימים אלה אנחנו עושים איזה שהיא עבודת שטח, הקמתי צוות של ממונות, ואנחנו מנסים לעבוד על שינוי התפקיד וההעצמה שלו.
טלילה שחל רוזנפלד: הן עושות דברים מאוד חשובים, יום האישה הוא יום שנועד בסופו של דבר להעביר מסרים ואנחנו לא עושים יום של תצוגות אופנה וחלוקת פרחים.
חנין זועבי: אני חושבת שהערכים של דמוקרטיה ושוויון לא מתחלקים ובטח הנושא יהיה לוקה בחסר גם מבחינה מוסרית, ערכית ופרקטית, אם אנחנו לא מטפלות בעניין של ייצוג נשים ערביות.
חנין זועבי: אני מבקשת, ברשותה של יושבת הראש, אני חושבת שהיא מסכימה איתי, להקדיש זמן לנושא של ייצוג נשים ערביות.
חנין זועבי: אני רוצה לא רק שאני אקבל את הנתונים של כמה נשים ערביות, שכולנו פה נקבל את הנתונים, תהיה פה מצגת על נשים ערביות במשרדי הממשלה ואני רוצה לשמוע גם מה אתם עשיתם בנושא.
ציפי חוטובלי: אנחנו מקצים לזה דיונים נפרדים.
חנין זועבי: לא דיון נפרד.
חנין זועבי: כי בדיון נפרד רק חברת הכנסת חנין זועבי מגיעה ורק ערבים מגיעים וזה חלק מהעניין הדמוקרטי של כולנו וזה יהיה חלק מדיון כללי ולא דיון נפרד.
ציפי חוטובלי: אני מודה לכל המשתתפות.
ציפי חוטובלי: יתקיים דיון המשך בפורמט אחר בעקבות הפגישה שתתקיים היום.
ציפי חוטובלי: נעסוק היום בסוגיה שהיא לא מספיק במודעות הציבורית שלנו, לדעתי, כשמדברים בתופעה של אלימות במשפחה.
ציפי חוטובלי: הנושא הוא "תכניות שיקום לגברים מכים".
ציפי חוטובלי: יש לנו כאן סקירה של מחלקת המחקר של הכנסת, שתיתן לנו נתונים על מה שקורה בארץ וגם נתונים השוואתיים על מה שקורה בעולם.
ציפי חוטובלי: ראשית, תני את הסקירה ואחר כך אשאל אותך שאלות.
ציפי חוטובלי: עלו כמה שאלות אחרי שקראתי את הסקירה.
ציפי חוטובלי: תני את המצב המעודכן להיום - -
אורלי אלמגור לוטם: ל-2007...
ציפי נחשון-גליק: סליחה, אבל הייתי מעדיפה שנשתמש במושג "אלימים" ולא מכים כי "מכים" זה רק פיסית.
אורלי אלמגור לוטם: ב-2007 זה עוד פחות היה מתאים להגיד "אלימים" ולא "מכים".
אורלי אלמגור לוטם: ..
אורלי אלמגור לוטם: אקדים ואומר שהסקירה משווה מחווה ממאי 2007 לחבר הכנסת לשעבר מיכאל מלכיאור, אז יכולים להיות כאן דברים שהם לא עדכניים.
אורלי אלמגור לוטם: אם יש נקודות ספציפיות שעולות בהקשר של הדיון הזה לגבי ישראל – נשמח לבדוק אותן גם במדינות שבדקתי אז וגם במדינות אחרות.
אורלי אלמגור לוטם: לגבי ישראל, בעיקר שזה עוד לא מעודכן, אולי כל גורם יציג בעצמו את הנתונים והמידע על התכניות השונות ואני אציג דברים יותר כלליים מחו"ל, כי להם יש את המידע העדכני יותר.
אורלי אלמגור לוטם: שורה עליונה, ואני בטוחה שגם ציפי והאחרות ירחיבו על זה, החשיבות של התכניות לשיקום גברים אלימים, שאפשר להגיד שנובעת משני גורמים עיקריים: 1.
אורלי אלמגור לוטם: שיעורי פשיעה חוזרת מאוד גבוהים בקרב גברים אלימים.
אורלי אלמגור לוטם: יש כאן דף, חוץ מהמסמך.
אורלי אלמגור לוטם: זהו דף מידע קצר שנראה כמו מכתב, זה תכניות לטיפול בגברים מכים.
אורלי אלמגור לוטם: זה איזו שהיא העתקה של נתונים שעשינו מתוך המסמך של יום המאבק באלימות.
אורלי אלמגור לוטם: יש כאן את התפלגות הכלואים בשירות בתי הסוהר לפי רמת מועדות.
אורלי אלמגור לוטם: דיברנו על זה בישיבה ההיא, שאנחנו רואים שהרוב זה מאסרים חוזרים של אלימות במשפחה.
אורלי אלמגור לוטם: לאור שיעורי פשיעה חוזרת גבוהים של גברים אלימים ורצון להגן על בנות הזוג, שבמקרים רבים עדין נשארו עם הגבר האלים, יש חשיבות לתכניות שיקום ושוב, אני בטוחה שציפי תרחיב על זה בהמשך.
אורלי אלמגור לוטם: בדקתי 3 מדינות ב-2007: ארצות הברית, קנדה ובריטניה.
אורלי אלמגור לוטם: אני מעדיפה לא לעבור מדינה מדינה גם כי זה מאוד טכני וגם כי זה קצת חוזר על עצמו.
אורלי אלמגור לוטם: אגיד כמה נקודות כלליות שעלו מתוך הנייר ואולי אחר כך אפשר לקבל את ההתייחסות לגבי ישראל בענין הנקודות האלה.
אורלי אלמגור לוטם: ראשית, צוין שכשהתכניות האלה התפתחו, הן לא התפתחו באיזה שהוא ואקום אלא כחלק מהתייחסות מערכתית לענין הזה.
אורלי אלמגור לוטם: הם התפתחו במקביל להקמת בתי המשפט לאלימות במשפחה, שקיימים בחלק מהמדינות.
אורלי אלמגור לוטם: הרעיון הוא לתת מענה מהיר מצד אחד, ומצד שני מענה מערכתי לנושא של אלימות במשפחה.
אורלי אלמגור לוטם: גם טיפול מהיר בגבר וגם מענה לצרכים של האישה.
אורלי אלמגור לוטם: חוץ מהמדינות שנזכרו כאן, גם בספרד המודל הזה התחיל לפעול בשנים האחרונות.
אורלי אלמגור לוטם: לענין של הטיפול המערכתי יש חשיבות גם בתכניות לטיפול בגברים אלימים כי זה בעצם מחייב מצד אחד את הטיפול בגבר, מצד שני את השמירה על הביטחון של האישה וכל הזמן בראש, מול המערכת המשפטית, בעיקר עם מעורבים בפנים קציני מבחן או בתי המשפט.
אורלי אלמגור לוטם: כמה "בולטים" שעולים, שאולי כדאי להתייחס אליהם: יש את הנושא של השתתפות בתכניות באופן וולונטרי או מכוח צו בית משפט.
אורלי אלמגור לוטם: בארץ, לפחות לפי הנתונים שהיו לי ב-2007, רוב הגברים שאז השתתפו בתכניות של משרד הרווחה, השתתפו באופן וולונטרי.
ציפי נחשון-גליק: גם היום.
אורלי אלמגור לוטם: לא רציתי להגיד דברים שאני לא יודעת על היום, שזה שונה מהמגמה שראיתי במדינות שבדקתי, ששם רובם של הגברים שהשתתפו בתכניות השתתפו בהם מצו בית משפט.
אורלי אלמגור לוטם: זאת אומרת, היתה חובה להשתתף בתכניות האלה, כשהתייחסתי לתכניות שהמדינה או מפעילה או מפקחת עליהן, אבל גם בארץ התייחסנו רק לתכניות כאלה.
אורלי אלמגור לוטם: בחלק מהמדינות בארצות הברית, שזה למשל פלורידה וקליפורניה, החקיקה מחייבת כל נאשם בעבירות של אלימות במשפחה, להשתתף בתכנית טיפול.
אורלי אלמגור לוטם: יש פלוסים ומינוסים לענין של השתתפות בתכנית טיפול.
אורלי אלמגור לוטם: שוב, אני מניחה שגם על זה תוכלי להרחיב.
אורלי אלמגור לוטם: אחד החסרונות שעולה, שעלה גם בישיבה הקודמת, שמי שלא רוצה לעבור תכנית טיפול, תכנית טיפול גם לא תעזור לו ושלפעמים כל ההשתתפות הזאת, בעיקר אם היא נעשית כחלק מההליך השיפוטי, יש שם לפעמים קטע של מראית עין מול בית המשפט כדי לנסות לצאת בסדר, ולא תמיד יש הפנמה של הנושאים שנלמדים.
אורלי אלמגור לוטם: עדין במדינות שבדקנו הרוב מראים בחיוב.
ציפי חוטובלי: רגע, לא נתת אבחנה בין מרכזי טיפול חיצוניים למרכזי טיפול בתוך הכלא.
אורלי אלמגור לוטם: אני מדברת כרגע באופן כללי, גם על קהילה וגם בתוך הכלא, כלי הפרדה כרגע.
אורלי אלמגור לוטם: אגב, במדינות שבדקתי עיקר הטיפול הוא בקהילה ולא בכלא.
אורלי אלמגור לוטם: הטיפול בכלא יחסית מצומצם ותזכרי שגם הרוב לא מגיעים לכלא.
אורלי אלמגור לוטם: אחוז גדול לא מגיע לכלא.
אורלי אלמגור לוטם: יש כאן עוד ענין שמתחבר למה שאמרת, וזה עלה בבריטניה, שיש מגמה להכניס יותר ויותר תכניות תחת פיקוח.
אורלי אלמגור לוטם: אבל התכניות היותר מפוקחות מהתכניות של המדינה הן רק תכניות שהן בצו בית משפט.
אורלי אלמגור לוטם: כאן עולה החשיבות של תכניות וולונטריות, שפונות גם לגברים שעוד לא נכנסו למערכת המשפטית.
אורלי אלמגור לוטם: זאת אומרת, יכול לבוא גבר ולהגיד: אני רוצה לעבור טיפול ושוב, גברים יכולים להגיד שהם רוצים לעבור טיפול גם אם הם לא חייבים.
אורלי אלמגור לוטם: אם את הולכת רק על תכניות של חובה, לא תגיעי לגברים האלה.
אורלי אלמגור לוטם: יש את הענין של הסדרה של איך התכניות האלה עובדות, שגם זה, במדינות שבדקנו, יש תנאים מינימאליים לפעולה של התכניות, שזה או בחקיקה או בנהלים אחרים.
אורלי אלמגור לוטם: בקליפורניה קבעו בחקיקה איך התכניות האלה צריכות לפעול.
אורלי אלמגור לוטם: כאן יש לזה חשיבות גם בתכניות וולונטריות אבל גם בתכניות שהן בצו בית משפט.
אורלי אלמגור לוטם: אם זה משמש כחלופה למאסר, אם זה חלק מתקופת מבחן, אם בית המשפט מתחשב בזה, את צריכה לדעת מה כלול בתכנית לסמן "וי" על זה שנאשם השתתף בתכנית זה לא מספיק.
אורלי אלמגור לוטם: את צריכה לדעת לכמה פגישות הוא הגיע, כמה הוא היה.
אורלי אלמגור לוטם: הנהלים מתייחסים הרבה פעמים גם למי התכניות האלה מתאימות, לאיזו רמת מסוכנות זה מתאים?
אורלי אלמגור לוטם: לרמת מסוכנות גבוהה או נמוכה, האם מישהו שהיו לו הרשעות קודמות או לא היו.
ציפי חוטובלי: יש סטטיסטיקות על הצלחה של תכניות כאלה?
אורלי אלמגור לוטם: אגיע לזה בסוף.
אורלי אלמגור לוטם: ענין מרכזי שחזר במדינות שבדקנו הוא ענין של הקשר עם בת הזוג או קורבן העבירה, כשבכולם היה קשר עם בת הזוג, בעיקר כדי לבדוק שהיא בסדר, ואת זה ציינתי בהתחלה, לראות את הביטחון שלה.
ציפי חוטובלי: אני חייבת לשאול שאלה, שאשאל אותה גם בהמשך את בעלות המקצוע: יש חשיבה בתוך המערכות על טיפול מקביל לבת הזוג של הגבר האלים?
ציפי חוטובלי: בעצם יש לנו מציאות שבה הגבר, לכאורה, עובר תהליך, האישה אולי עדין בדפוסים הרגילים שלה, של החיים במשטר של פחד ואימה, האם יש מודעות לחשוב על זה כעל טיפול זוגי ולא רק לצד האלים?
אורלי אלמגור לוטם: לא אני אתייחס לזה.
ציפי נחשון-גליק: אני אתייחס לזה.
אורלי אלמגור לוטם: בהקשר של בת הזוג, מה שעלה זה באמת שמירה על הביטחון שלה, בעיקר כמו שציינתי בהתחלה, שהרבה מבנות הזוג נשארות עם הגבר האלים וגם נקודה שאגיע אליה בהמשך - -