GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ציפי חוטובלי: האם בכל תחנת משטרה יש חדר שמוקצה לכך או שזה דבר מקובל שמבצעים חיפוש בשירותים?
עופרה תקמון: לא עשיתי סקירה וסטטיסטיקה לגבי המקום שבו מבצעים את החיפוש אבל שומרים על הפרטיות ועושים את זה במקום שהוא רחוק מעיני הציבור ומעיני השוטרים.
עופרה תקמון: זה לבטח.
ציפי חוטובלי: חיפוש בשירותים, זה דבר מקובל?
עופרה תקמון: אני לא יכולה לתת לך נתונים על זה.
עופרה תקמון: אבל אם זה מקום שיש בו פרטיות.
מיכאל בן-ארי: מי יכול לתת נתונים לפי דעתך?
עופרה תקמון: אני אבדוק את זה.
ציפי חוטובלי: אז תמשיכי.
ציפי חוטובלי: היא אמרה לי להוריד את הבגדים העליונים.
ציפי חוטובלי: הודיעה לי שאני עצורה פה על הפגנה ונתנו לי אפשרות להשתחרר.
ציפי חוטובלי: אז כנראה שאין לי משהו באמת חמור שמצריך את החיפוש הזה.
ציפי חוטובלי: היא אמרה לי שלא.
ציפי חוטובלי: זה מה שאמרו לה לעשות.
ציפי חוטובלי: אני חייבת.
ציפי חוטובלי: זה ממש משפיל וזה באמת לא במקום.
ציפי חוטובלי: זה גם לא לצורך.
ציפי חוטובלי: אין לה משהו שהיא מחפשת עלי בגלל הפגנה.
ציפי חוטובלי: זה לא סמים.
ציפי חוטובלי: היא אמרה לך שאת יכולה להתייעץ עם עורך דין?
ציפי חוטובלי: אני אגיד גם שהייתי אז בת שבע עשרה וחצי.
ציפי חוטובלי: כאילו היום אני כבר הרבה יותר מודעת.
ציפי חוטובלי: שוטרת תבוא אלי, אני אגיד לה, כן, בבקשה צאי מהחדר ותעזבי אותי בשקט.
ציפי חוטובלי: אבל באמת הייתי במקום הרבה יותר פגיע.
שלמה מולה: את יכולה להגיד אבל היא לא חייבת לעזוב אותך.
א.ב: זה נכון, אבל היום יהיה לי סעיף א' ב' ג' אסור לך.
א.ב: אז לא ידעתי את כל הדברים האלה וזה באמת היה מלחיץ.
א.ב: התווכחתי איתה הרבה.
א.ב: על כל דבר התווכחתי איתה.
א.ב: בסוף נשארתי עם הבגדים התחתונים.
א.ב: ואז היא העבירה אותי לחדר המתנה קטן שלא היה בו בעצם כלום חוץ מספסל אבן ושירותי בול פגיעה, שיש שם חור כזה על הדלת, שכל שוטר עובר ורואה.
א.ב: בקיצור אין מה לעשות.
א.ב: הייתי שם שעתיים או שלוש.
א.ב: גם ככה הייתי מושפלת.
א.ב: אחרי זה לקחו אותי למגרש הרוסים למעצר.
א.ב: היתה כבר שעת לילה מאוחרת.
א.ב: הגעתי לשם ואז השוטרת לקחה אותי לחדר קטן, זה כנראה חדר המתנה או משהו כזה, חדר קטן, סגור, נעלה אותו.
א.ב: אמרה לי להתפשט לגמרי.
א.ב: אז אמרתי לה, קודם כל, אין על מה.
א.ב: זה על הפגנה.
א.ב: במוריה כבר עשו עליי חיפוש.
א.ב: ממוריה למגרש הרוסים כשהייתי כל הזמן תחת השגחת משטרה אין יותר מה להחביא.
א.ב: מה שלא היה לי אז לא יהיה לי עכשיו.
א.ב: היא אמרה לי שזה בכל אופן הכללים ואני חייבת ואין ברירה.
א.ב: התווכחתי איתה הרבה מאוד זמן.
א.ב: אמרתי לה שזה משהו באמת משפיל ומשהו מוגזם.
א.ב: ואז פשוט בשלב הזה היא קראה לשוטר שהיה שם בקבלת עצורים ואמרה לו לבוא.
א.ב: אמרתי לה, מה לבוא?
א.ב: אז היא אמרה, אני יכולה לקרוא לו שהוא יבוא לעזור לי כי את לא מוכנה.
א.ב: ואז אמרתי לעצמי, טוב, אם זה שוטר אז כבר עדיף שאני אגמור איתך את העניין וזהו.
מאירה בסוק: לא ביקשת להיפגש עם עורך דין באיזשהו שלב?
מאירה בסוק: בגיל שבע עשרה וחצי.
מאירה בסוק: לא ידעת?
מאירה בסוק: א.ב.
מאירה בסוק: לא ידעתי שיש לי אפשרות.
מאירה בסוק: הם לא אמרו.
מאירה בסוק: לא ידעתי לבקש.
מאירה בסוק: לא הקריאו לך את הזכויות שלך?
מאירה בסוק: מה מגיע לך?
מאירה בסוק: מה מותר לך? א.ב.
מאירה בסוק: לא אמרו לי.
מאירה בסוק: התפשטתי לגמרי, ממש לגמרי.
מאירה בסוק: היא אמרה לי גם להסתובב.
מיכאל בן-ארי: משפיל.
מיכאל בן-ארי: פוגעני.
מיכאל בן-ארי: בלתי נסבל לשמוע את זה.
שלמה מולה: איך זה נגמר?
שלמה מולה: א.ב.
שלמה מולה: הכניסו אותי לתא מעצר ויום למחרת שוטר שחרר אותי.
שלמה מולה: ובסוף הוגש נגדך כתב אישום?
שלמה מולה: הוגש אבל הגשנו תביעה על זה.
שלמה מולה: מזלי שיש לי בעל משפטן.
שלמה מולה: שמגישים כתב אישום, ראיית החיפוש צריכה להיות ראייה תומכת.
שלמה מולה: לא היתה שום ראייה תומכת בחיפוש.
שלמה מולה: הם בכלל לא הכניסו אותו בתור עדות.
שלמה מולה: זה היה על ההפגנה נטו.
שלמה מולה: וזהו.
שלמה מולה: הוא שמע את זה, הוא אמר שזה לא חוקי.
שלמה מולה: הגשנו תביעה.
שלמה מולה: כבר בתחילת התביעה מפקד בית המעצר אמר שהם יודעים שהם עשו משהו לא בסדר והוא מכניס מגנומטר כדי שלא יהיו יותר חיפושים.
ציפי חוטובלי: עד כמה באמת הוכנס לכל תחנות המשטרה שימוש במגנומטר שאמור לחסוך.
ציפי חוטובלי: ..?
שלמה מולה: רגע, את יכולה להניח לנו קצת את דעתנו?
שלמה מולה: באמת, בגישה המקצועית שלך אם הסיפור הזה הוא באמת נראה לך?
שלמה מולה: עופרה תקמון אני לא אגיב על הסיפור הזה מאחר שהשר לביטחון פנים כבר נתן את התגובה ומאחר שאני פעם ראשונה שומעת את הדברים.
אורית נוקד: השר לא הגיב.
עופרה תקמון: אז הוא לא הגיב.
עופרה תקמון: אני כפופה גם לשר עם כל הכבוד.
אורית נוקד: הוא לא נשאל.
עופרה תקמון: הוזמנתי לישיבה הזאת.
עופרה תקמון: אם הייתי יודעת על הסיפור קודם אז אולי הייתי בודקת.
עופרה תקמון: מבקשים חוות דעת על זה.
עופרה תקמון: אני לא אגיב על זה מאחר והשר כבר ענה על זה.
עופרה תקמון: 5
אורית נוקד: השר לא התייחס לסיפור האישי, אלא דיבר על מה קורה במצבים כאלה, איך נעשות הבדיקות האלה.
אורית נוקד: זה היה כללי.
שלמה מולה: לאור חוק יסוד כבוד האדם וחירותו נראה לי הזוי לגמרי התיאור שאנחנו שומעים כאן.
ציפי חוטובלי: מזעזע הייתי אומרת.
שלמה מולה: אני הייתי מבקש שהוועדה תפנה לשר לביטחון פנים לקבל התייחסות ספציפית למקרה הזה.
שלמה מולה: למה זה היה צריך להיעשות ומה עשו אחרי זה.
שלמה מולה: אני לא במגרש של בית המשפט.
שלמה מולה: אני במגרש הפוליטי שבו הגורמים המקצועיים שנותנים הנחיות שיגידו לנו בדיוק מדוע היתה התנהלות כזאת.
שלמה מולה: אם השר לא נותן לנו תשובה אנחנו יכולה לפנות למבקר המדינה שיבדוק את הסיפור.
שלמה מולה: זה לא דבר של מה בכך.
ציפי חוטובלי: אני באמת מודה לך א.ב.
ציפי חוטובלי: בואו נשמע עוד עדויות.
ציפי חוטובלי: ע.ב.
ציפי חוטובלי: קוראים לי ע.ב.
ציפי חוטובלי: אני מנוב.
ציפי חוטובלי: אני עכשיו בת שבע עשרה וחצי.
ציפי חוטובלי: לפני שנתיים כשהייתי בת חמש עשרה נעצרתי על ידי משטרת שער בנימין.
ציפי חוטובלי: טענו שהיינו בשטח צבאי סגור.
שלמה מולה: תגידי מאחז בלתי חוקי.
שלמה מולה: ע.ב.
שלמה מולה: אהה.
שלמה מולה: כן, בואי, צריך להגיד את הכול.
שלמה מולה: זה מאחז בלתי חוקי.
שלמה מולה: אין טענות שכאילו במאחז בלתי חוקי.
שלמה מולה: יש מאחז חוקי ויש מאחז בלתי חוקי.
שלמה מולה: הם עצרו אותי על סמך זה שהייתי במקום מסוים, לא על סמך זה שעשיתי מעשה מסוים.
שלמה מולה: היינו 7 בנות.
שלמה מולה: נעצרנו ביחד.
שלמה מולה: לקחו אותנו לתחנת משטרה שער בנימין.
שלמה מולה: אמרו לנו שאנחנו יכולות לבקש עורך דין.
שלמה מולה: כשנעצרנו לא הסכמנו להזדהות אז אחד השוטרים אמר לנו אם לא תזדהו נעשה לכן חיפוש בעירום.
שלמה מולה: יותר כאילו איום.
שלמה מולה: ואז קצת נלחצנו.
שלמה מולה: אז שאלנו את עורכת הדין אם זה הגיוני שעושים כאלה דברים.
שלמה מולה: אז היא אמרה, לא, מה פתאום?
שלמה מולה: לא עושים כאלה דברים.
שלמה מולה: אז עורכת הדין יצאה מתחנת המשטרה עצמה.
שלמה מולה: אחרי שהשתחררנו הבנו שהיא נשארה בחוץ.
שלמה מולה: אז לקחו בת אחת לחיפוש.
שלמה מולה: היינו בטוחים שעושים משהו חיצוני.
שלמה מולה: שמעתי צרחות.
שלמה מולה: הבנתי שקורה שם משהו.
שלמה מולה: אז היא חזרה.
שלמה מולה: היא סיפרה שאמרו לה להתפשט והיא לא הסכימה.
שלמה מולה: אז השוטרות גרמו לה בכוח להתפשט.
שלמה מולה: ואז הבנתי שזה קורה.
שלמה מולה: אחר כך נכנסה חברה שלי.
שלמה מולה: היא חזרה ואמרה שעדיף לא להתנגד להתפשט.
שלמה מולה: השוטרות באו אלינו לחדר.
שלמה מולה: אמרתי להן, דיברנו עם עורכת הדין שלנו.
שלמה מולה: היא אמרה שזה לא הגיוני.
שלמה מולה: אז היא אמרה, אין כזה דבר.
שלמה מולה: אם את חושבת שאני לא בסדר תתלונני אחרי זה למח"ש.
שלמה מולה: אז הלכתי איתם לחדר.
שלמה מולה: ביקשתי שהוא יהיה נעול שאף שוטר לא ייכנס כי שמעתי מקרים ששוטרים נכנסו.
שלמה מולה: אז הן לא הסכימו.
שלמה מולה: הן היו שתי שוטרות.
שלמה מולה: ביקשתי שרק אחת תהיה.
שלמה מולה: הן שתיהן נשארו.
שלמה מולה: אז הודעתי להן שהן לא נוגעות בי.
שלמה מולה: אמרו לי להוריד בגד אחרי בגד.
שלמה מולה: נשארתי רק עם לבנים.
שלמה מולה: גם כשהייתי עם לבנים הן מיששו במקומות מוצנעים.
שלמה מולה: זה היה משפיל.
שלמה מולה: לא ידעתי מה לעשות.
שלמה מולה: גם לא רציתי שהם ישפילו אותי.
שלמה מולה: אחרי המעצר ועד היום זה נשאר לי בזיכרון.
שלמה מולה: היה מורגש שהן עושות את זה כדי להכאיב.
שלמה מולה: הן יודעות שזה מקום כואב כשעושים את זה לאישה.
שלמה מולה: זה בתור עונש.
שלמה מולה: את לא רוצה להזדהות, אנחנו נעשה לך את זה.
אורית נוקד: אני יחד עם דבי ראיינו את הבנות.
אורית נוקד: ע.ב.
אורית נוקד: זה סיפור אחד.
אורית נוקד: היו בתוך הקבוצה הזאת מקרים יותר קשים משל ע.ב.
אורית נוקד: הגשתי תלונה למח"ש בשם הבנות.
אורית נוקד: הבנות מאוד היססו והתלבטו.
אורית נוקד: בסופו של דבר הן לא ניגשו.
אורית נוקד: אנחנו רואים פה כמה זה קשה לספר את הדברים האלה.
אורית נוקד: זה גם היה לפני שנתיים, היינו בעיצומו של הגל התקשורתי של פרשת רמון ושל פרשת קצב, והדבר הזה הרתיע את הבנות.
אורית נוקד: והן לא ניגשו.
אורית נוקד: בסופו של יום התלונה הזאת נסגרה.
אורית נוקד: שנתיים אחר כך קיבלנו טלפון מה.ש.
אורית נוקד: שאותו דבר חזר באותה תחנה כשעוד אומרים להן, אתן רואות, עשינו את זה לפני שנתיים לבנות האלה ושום דבר לא קרה.
דבי גרוס: אני מנהלת מרכז לנשים דתיות שזה אחד מהמרכזים ששייך לאיגוד מכרזי סיוע לתקיפה מינית.
דבי גרוס: המרכז נמצא בירושלים והוא מיועד לנשים בכל הארץ מהסקטור החרדי והדתי.
דבי גרוס: הוזמנתי להגיע לקבוצה של הבנות האלו.
דבי גרוס: הלכתי עם עוד מישהי מהמרכז.
דבי גרוס: שמענו את הסיפור בקבוצה ככלל ואחר כך ישבנו עם כל בת בנפרד.
דבי גרוס: אני 20 שנה עובדת עם קורבנות, אני חייבת להגיד איך שהן סיפור את הסיפור, איך שהן הגיבו זה היה בשבילן כאילו הן עברו אונס.
דבי גרוס: יש להן חרדות.
דבי גרוס: קשה להן לישון בלילה.
דבי גרוס: קשה להן לאכול.
דבי גרוס: מבחינה פסיכולוגית היתה להן טראומה רצינית.
דבי גרוס: נמצאת פה חנה שיכולה לספר מה עבר על הבת שלה כי הבת שלה לא מוכנה לבוא ולספר.
ציפי חוטובלי: נשמע עוד עדות.
ציפי חוטובלי: ה.ש.
ציפי חוטובלי: עצרו אותנו על תקיפת שוטר ושהייה בלתי חוקית בשטח צבאי סגור.
ציפי חוטובלי: זה היה בזמן פינוי.
ציפי חוטובלי: נעצרנו.
ציפי חוטובלי: היינו בתא קטן הרבה זמן.
ציפי חוטובלי: כשהלכתי לחקירה לקחו את החברה שלי לתא.
ציפי חוטובלי: שוטרת באה אליה ואמרה לה להתפשט והיא לא הסכימה.
ציפי חוטובלי: השוטרת יצאה.
ציפי חוטובלי: אחרי שתי דקות שוטרת אחרת הגיע.
ציפי חוטובלי: היו מלא שוטרים מאחוריה.
ציפי חוטובלי: היא אמרה לה, צאי.
ציפי חוטובלי: לקחו אותה לחדר.
ציפי חוטובלי: כשהיא יצאה מתוך החדר הזה היא היתה ממש אדומה והיא לא דיברה ברור.
ציפי חוטובלי: לקחתי את זה קשה כי דווקא היא בן אדם נורא חזק.
ציפי חוטובלי: פחדתי עוד יותר.
ציפי חוטובלי: הבנתי שהשכיבו אותה על הרצפה ושוטרת אחת החזיקה אותה והשנייה פשוט ערכה עליה חיפוש.
ציפי חוטובלי: אני לא יודעת בדיוק את כל הסיפור שהיה.
ציפי חוטובלי: אבל אה...
ציפי חוטובלי: זה לא סיפור שלך.
ציפי חוטובלי: תספרי את הסיפור שלך.
ציפי חוטובלי: הבנתי מה הם רוצים לעשות לי.
ציפי חוטובלי: אמרתי להם שאני לא מוכנה שיגעו בי.
ציפי חוטובלי: הם אמרו לי, או שזה יהיה בכוח או שזה יהיה מרצון.
ציפי חוטובלי: אצלכן היה עורך דין?
ציפי חוטובלי: דיברנו איתה בטלפון.
ציפי חוטובלי: עם השוטרת, אמרתי לה שאני לא מוכנה.
ציפי חוטובלי: שאלה אותי כמה שכבות יש לי?
ציפי חוטובלי: אמרתי לה, שלוש.
ציפי חוטובלי: אמרה לי תורידי את שתי השכבות הראשונות.
ציפי חוטובלי: נשארתי עם חולצת בסיס.
ציפי חוטובלי: השוטרת השנייה עמדה ליד הדלת שמישהו לא ייכנס.
ציפי חוטובלי: היא לקחה אותי, הכניסה את הידיים שלה בלי סוף.
ציפי חוטובלי: אחר כך היא באה לעבור כאילו למטה כזה ואז אמרתי לה, שתשכח מזה.
ציפי חוטובלי: היא כאילו, היא אמרה, אין מה לעשות, אני חייבת וזה.
ציפי חוטובלי: היא אמרה לי שהם לא רוצים שאני אפגע בעצמי עם דברים שיש עלי.
ציפי חוטובלי: אחר כך אנשים אמרו שאם היו רוצים לבדוק הם היו יכולים לבדוק בזה של המתכות.
ציפי חוטובלי: היא הרימה לי את החצאית.
ציפי חוטובלי: היא אמרה לי להוריד את המכנסיים.
ציפי חוטובלי: אמרתי לה שאני לא מסכימה.
ציפי חוטובלי: היא פשוט מששה לי את כל הגוף המון זמן.
ציפי חוטובלי: כאילו, אבל לא, מעל המכנסיים.
ציפי חוטובלי: אמרה להוריד את התחתון אבל זה.
ציפי חוטובלי: הנקודה המשמעותית היא שלא היתה סיבה הגיונית לעשות את החיפוש הזה.
ציפי חוטובלי: התמונה מתבהרת נראה לי.
ציפי חוטובלי: יש עוד מישהי?
עדה: הייתי עם ע.ב.
עדה: באותו אירוע.
עדה: אני בת שבע עשרה היום.
עדה: בהתחלה דיברנו עם עורכת דין.
עדה: שאלנו אותה, יעשו עלינו חיפוש?
עדה: היא אמרה, לא, אין מצב.
עדה: זה רק למישהו עם נשק, אתן לא קשורות לזה אז לא יעשו לכן את זה.
עדה: לקחו את חברה שלי.
עדה: שמעתי אותה צורחת.
עדה: אז היא כזה יצאה והתחילה לבכות וזה.
עדה: היינו מה זה בלחץ.
עדה: החברה שלי אמרה לי שלא כדאי לי להתנגד כי אם אני אתנגד אז יעשו לי את זה בכוח.
עדה: אז באתי לשם.
עדה: בהתחלה אמרתי לה שאני לא מוכנה.
עדה: אז אמרו לי, נשים לך אזיקים.
עדה: הם שמו לי אזיקים.
עדה: אמרתי שאני מעדיפה בלי, אז הורידו לי.
ציפי חוטובלי: זה נשמע כאילו כאוס מוחלט.
ציפי חוטובלי: הן הרי לא הבנות הראשונות שנעצרות אחרי שהן שוהות בשטח צבאי סגור, מאחזים וכולי.
ציפי חוטובלי: האם יש איזשהו נוהל שאמור לטפל באוכלוסייה הזאת?
ציפי חוטובלי: תראי אותן, זאת אוכלוסייה מאוד מסוימת.
ציפי חוטובלי: אין חשש אמיתי לא לסמים ולא לדבר אחר.
ציפי חוטובלי: מה פתאום שייערך עליהן חיפוש גופני?
עופרה תקמון: על כל עצור חייבים לערוך חיפוש על גוף מכוח חוק.
עופרה תקמון: אני לא מכירה את המקרה הזה.
עופרה תקמון: למען ההגינות צריך לשמעו את האידך גיסא.
עופרה תקמון: זאת אומרת את גרסת השוטרים שהיו שם.
עופרה תקמון: אי אפשר לחורץ דין על סמך צד אחד.
שלמה מולה: יש פה סעיף 3 של חיפוש חיצוני שקובע: " היה לשוטר יסוד סביר להניח שבגופו של החשוד נמצאת ראייה להוכחת ביצוע עבירה או להוכחת הפשע.
שלמה מולה: נתרגם את זה.
שלמה מולה: יסוד סביר לחשוד.
שלמה מולה: שיקול הדעת ניתן לשוטר.
שלמה מולה: אם אני עוצר את הבחורה הזאת.
שלמה מולה: היא עברה החוק.
שלמה מולה: מגיע לה להיות עצורה.
שלמה מולה: צריך להיות איזה נשק או משהו.
עופרה תקמון: ראייה זה לא רק נשק.
עופרה תקמון: צר לי.
נפתלי ורצברגר: השאלה היא אם אתם מחפשים על כולם או שמופעל שיקול דעת?
נפתלי ורצברגר: נקודה אחת מפריעה לי.
נפתלי ורצברגר: החוק דורש כיסוד לחיפוש קיומו של חשד סביר.
נפתלי ורצברגר: זה לא משהו גורף לכל אחד.
נפתלי ורצברגר: כל מי שנכנס בדלתות שב"ס אוטמטית מבצעים עליו חיפוש.
עופרה תקמון: חובה על פי חוק.
נפתלי ורצברגר: זאת בדיוק הבעיה.
נפתלי ורצברגר: השאלה היא האם כל מי שנכנס בדלתו של שב"ס הופך להיות חשוד שצריך לחפש ולפגוע בצניעותו ולפגוע בפרטיות שלו באופן הכי משפיל והכי כואב?
נפתלי ורצברגר: שם נמצא מקור הרע.
נפתלי ורצברגר: לכן הילדות האלה עם תחושת האונס שהן חוות שנים בגלל שהגישה המנהלית של המשטרה היא שעושים חיפוש פוגעני על כולם בין אם צריך ובין אם לא צריך.
מיכל רוזין: אני מנכ"לית איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות תקיפה מינית.
מיכל רוזין: אני רוצה להגיד לבנות, כל הכבוד.
מיכל רוזין: לא כולם יודעים את עוצמות הנפש שצריך לא רק לעבור את זה אלא גם לספר.
מיכל רוזין: קשר השתיקה הוא דבר שקשה לנו להילחם בו.
מיכל רוזין: רוב הבנות לא מתלוננות.
מיכל רוזין: אנחנו ביום זכויות האדם.
מיכל רוזין: גם נשים וגם גברים, גם קטינות, גם קטינים, כל סוגי האוכלוסיות פגיעות.
מיכל רוזין: החוק לא מדבר על אוכלוסייה מסוג אחד בלבד.
מיכל רוזין: הוא מדבר על בני אדם ללא הבדל מין, גזע, דת.
מיכל רוזין: אין חשיבות למה נעצרו ומה סוג העבירה.
מיכל רוזין: האם עבריינו או לא?
מיכל רוזין: עצם העובדה שמתקיימת נוהל פוגעני פולשני חודרני שכזו גורמת לפגיעה מינית עמוקה ופוסט טראומה.
מיכל רוזין: זה לא משנה אם את אשמה או לא.
מיכל רוזין: זה ממש לא חשוב.
מיכל רוזין: זה חשוב שהפגיעה הזאת לא צריכה להתרחש בשום מצב.
מיכל רוזין: אני לא מדברת על אופן החיפוש, אני לא מדברת על עצם החיפוש.
מיכל רוזין: אפשר לדון האם בכלל צריך לערוך חיפוש במקרים שכאלה וצריך לדון מה קורה כאשר אכן עושים חיפוש.
ציפי חוטובלי: יש פה קו הפרדה כשמדובר בנערות צעירות שברור לחלוטין מה סוג הפעילות שלהן.
מיכל רוזין: אני לא עושה את קו ההפרדה הזה.
מיכל רוזין: אני מדברת על אופן החיפוש עצמו.
מיכל רוזין: כלומר, אני לא רוצה עכשיו להיכנס עם המשטרה לעימות האם היה צריך חיפוש או לא בקבוצה הזאת.
מיכל רוזין: אני אומרת, כבר הוחלט לעשות חיפוש, זה נדרש על ידי תקנות המשטרה.
מיכל רוזין: אם בקבוצה כזאת נעשה חיפוש פולשני ופוגעני אין ספק שהיא נעשית בכל הקבוצות.
מיכל רוזין: בוודאי בקבוצות עברייניות.
מיכל רוזין: אני מדברת על הפגיעה עצמה במהלך החיפוש.
מיכל רוזין: יש פה צורך ברענון נהלים לחלוטין, ויש פה צורך גם בהכשרות לשוטרים, לחובשים, לרופאים, לכל מי שעושה את הדברים האלה.
מיכל רוזין: נשים בדקו אותן ואותן נשים, שוטרות לא מבינות את המשמעות של הפגיעה.
ציפי חוטובלי: נוצר מצב שנערות לא מודעות לזכויות שלהן.
ציפי חוטובלי: ככל שיהיה צמצום של פערי המידע גם של העצורות עצמן, שהנהלים יהיו תלויים על הקיר באותיות קידוש לבנה וכל עצורה תקבל אפשרות לדבר עם עורך דין, בעניין הקו המפריד זה עניין הורדת הבגדים.
ציפי חוטובלי: ברגע שאנחנו מתירים חיפוש בהפשטה כאן קו הגבול הופך להיות מאוד עדין.
ציפי חוטובלי: אנחנו חיים בעולם של מגנומטר וזה האחרון חוסך את ההשפלה כשמפשיטים אדם.
ציפי חוטובלי: אולי זה צריך להיות המפתח.
עופרה תקמון: מגנומטר לא יכול לאתר סמים.
עופרה תקמון: ניקח דוגמה מעצור שנכנס לשב"ס.
עופרה תקמון: צריך בין היתר לקחת לו שרוכים כדי שלא יתלה את עצמו.
ציפי חוטובלי: אבל זה כשיש חשש סביר.
ציפי חוטובלי: יותר מזה.
ציפי חוטובלי: כאשר הגשנו את התביעה והשוטרת עמדה לעדות אמרנו לה, בטוח שעברו אצלך נשים עם סמים ונשים עם עבירות, עשית עליהן חיפוש?
ציפי חוטובלי: לא יצא לעשות על חיפוש על אלה.
ציפי חוטובלי: רק עלי מכל הנשים בעולם מצאת לעשות חיפוש?
דבי גרוס: אנחנו רצינו להציע שאם כן צריך לעשות חיפוש בתוך הגוף אבל כמו אצל כל רופא יש שלט שאומר שמותר שיהיה עוד מישהו אז כך אולי שתהיה מתנדבת של מרכז סיוע שתהיה נוכחת.
שלמה מולה: לא נראה לי שמתנדבת של מרכז סיוע תיכנס לחדר חקירות של המשטרה.
דבי גרוס: אנחנו נמצאות בכל החקירות.
דבי גרוס: מותר על פי החוק.
שלמה מולה: על הנושא של תקיפה מינית.
שלמה מולה: פה זו לא עבירה של תקיפה מינית.
שלמה מולה: זו עבירה אחרת לגמרי.
ציפי חוטובלי: יש משהו במה שאתן אומרות.
מורן קבלו: אם השוטרות לא יודעות את החוק זה חמור.
מורן קבלו: מדובר בחיפוש על גופו הערום של האדם.
מורן קבלו: צריך יסוד סביר לחשד.
מורן קבלו: אם זה תקף כלפי אסירים, זה לא יהיה תקף לגבי עצורים?
מורן קבלו: על אחת כמה וכמה.
ודים שוב: חשוב לציין שבמדינת ישראל אין חוק שמצווה לעשות חיפוש.
ודים שוב: כל החוקים מדברים על זה ששוטר רשאי לעשות חיפוש.
ודים שוב: מה שקובע פה זה הנהלים הפנימיים של המשטרה.
ודים שוב: אני היית שמחל לראות את הנהלים הפנימיים של המשטרה לעניין חיפוש בגוף האישה.
ודים שוב: חשוב שהוועדה למעמד האישה גם כן תקבל את הנהלים האלה.
ודים שוב: חוץ מהנהלים יש גם הנחיות.
ודים שוב: מה שתואר פה מבחינה משפטית מה שתואר פה זה עבירה של מעשה מגונה בנסיבות מחמירות.
ודים שוב: מה שתואר כאן על ידי העדות.
ודים שוב: זו עבירה פלילית חד משמעית.
ציפי חוטובלי: היתה פנייה למח"ש?
דבי גרוס: היתה פנייה למח"ש לפי דעתי אבל הבנות לא רצו לבוא להעיד כי זה הניסיון היה להם כל קשה וכבר לא היה להם ביטחון במערכת.
ודים שוב: בגלל שפה זה הוועדה למעמד האישה אולי כדאי לשקול את העניין בנהלים המשטרתיים כי יש כאן רגישות מיוחדת לחיפוש בגוף האישה דווקא.
ודים שוב: כדאי לתקן את הנוהל חיפוש בגוף האישה אחרי שקצין נתן החלטה מנומקת מדוע יש צורך בחיפוש.
ציפי חוטובלי: איתמר רצית?
איתמר בן גביר: דובר פה על חיפוש בעבירות של סמים שלכאורה מתיר חיפוש כזה.
איתמר בן גביר: אני מחזיק ביד שלי פסק דין בעניין תום גלר נגד מדינת ישראל.
איתמר בן גביר: בחור קטין שנעצר, נתפסו בדירה שלו סמים.
איתמר בן גביר: המשטרה עשתה חיפוש בעירום כלפיו ובית משפט זיכה אותו בעשרות אלפי שקלים משום שנאמר שלמרות שהחוק מצדד בדבר כזה בעניין סמים, בעידן כזה של חוק יסוד כבוד האדם וחירותו צריך לחפש את האמצעי שהפגיעה שלו הכי פחותה.
איתמר בן גביר: כדאי שבמשטרה יפנימו את הפסיקה הזאת.
חנה פיקאר: אני רוצה להוסיף שהבת שלי התנגדה ולכן שוטרות קראו לשוטר שיאזוק אותה.
חנה פיקאר: היא אמרה, טוב, טוב, טוב.
חנה פיקאר: אז שוב קראו לשוטר שפתח את האזיקים.
חנה פיקאר: הבת שלי הרגישה מושפלת.
חנה פיקאר: היא אמרה שכשאשר היא היתה אזוקה ביד אחת והיא לא רצתה להתפשט, השוטרות תפסו אותה, דחפו אותה לקיר, דפקו לה את הראש בקיר.
חנה פיקאר: אמרו כל הזמן, "לא שווה", "כלום", "אפס".
חנה פיקאר: הבת שלי הופרדה מכולן והיתה עוד בת אחת, הן היו שבע מלכתחילה.
חנה פיקאר: עם עוד אחת לקחו אותן באמצע הלילה למחנה דקל.
חנה פיקאר: חייל קיבל אותן.
חנה פיקאר: אמר להן, "מה באתן לכאן?
חנה פיקאר: "זה רק בשביל מחבלים כאן.
חנה פיקאר: הם אמרו, אנחנו לא יודעות למה.
חנה פיקאר: לקחו להן לחץ דם.
חנה פיקאר: רצו לקחת להן גם דמים והן לא הסכימו.
חנה פיקאר: לתשומת לב השוטרות, כשהן הגיעו לכלא נווה תרצה רצו לעשות עליהן חיפוש והן אמרו שכבר עשו עליהן חיפוש ושהן לא רוצות.
חנה פיקאר: אז ויתרו להן.
חנה פיקאר: הבינו שזה לא חייב.
ציפי חוטובלי: מתגלים כאן, אמרה היועצת המשפטית, אמצעי הפחדה.
ציפי חוטובלי: זה לא מקדם את שלטון החוק.
ציפי חוטובלי: זה בעיקר משפיל את כבודן של נערות שכל קשר בינן לבין פשיעה חמורה מקרי לחלוטין.
ציפי חוטובלי: יש לי זעזוע עמוק מהעדויות האלה.
ציפי חוטובלי: ברור לי לגמרי שאנחנו חופשים קצה קרחון של נהלים לקויים.
ציפי חוטובלי: יש כאן פערי מידע.
ציפי חוטובלי: אין מספיק מידע שמגיע לעצורות.
ציפי חוטובלי: אין סביבה מגוננת בתוך תחנת המעצר.
ציפי חוטובלי: גם כשהן הגיעו עם קבוצת חברות הן הופרדו, כל אחת לנפשה.
ציפי חוטובלי: ההתנהלות חייבת לעבור רביזיה מוחלטת.
ת.כ: אני בת שש עשרה.
ת.כ: המקרה שלי קרה לפני שנתיים כשהייתי בת ארבע עשרה.
ת.כ: אני לא רוצה לדבר עליו בגלל שאני לא זוכרת ממנו כלום.
ת.כ: אני רוצה רק לומר, בת דתיה, זו היתה פעם ראשונה שחשפתי את הגוף שלי.
ת.כ: זו היתה פעם ראשונה שמישהו הסתכל עלי כשאני בעירום.
ת.כ: אני שאבתי מההסתכלות הזאת את כל ההגדרה של הגוף שלי ואיך שאני מרגישה כלפיו.
ת.כ: עד היום אני מנסה לתקן את ההגדרה המעוותת הזאת.
דבי גרוס: בגלל זה בדיוק פתחנו מרכז לנשים דתיות, כי ראינו שבמקרה של תקיפה מינית והטרדה מינית לאישה דתיה יש צרכים מיוחדים.
דבי גרוס: הרבה מהבנות לובשות מכנסיים מתחת לחצאית.
דבי גרוס: הן לא מתלבשות אחת על יד השנייה.
דבי גרוס: יש את העניין של צניעות שאף אחד לא רואה את הגוף שלי ואז פתאום בפומבי בחדר מישהי נוגעת להן.
דבי גרוס: סיפרו לי שהשוטרות לא נעלו את הדלת והשוטרים נכנסו ויצאו בזמן החיפוש.
ציפי חוטובלי: אנחנו שומעים מקבץ של סיפורים מתקופות שונות מתחנות משטרה שונות.
ציפי חוטובלי: ברור שהמשטרה צריכה לעשות רענון נהלים.
ציפי חוטובלי: הוועדה הזאת תפנה לשר שיעביר לנו את הנהלים הפנימיים של המשטרה, אולי הבעיה היא בנהלים עצמם.
ציפי חוטובלי: דבר נוסף, יש כאן מחדל חמור בכל הנוגע לזכויות עצירות ומודעות של העצירות למעמדן.
ציפי חוטובלי: יש כאן כמה רמות של יידוע.
ציפי חוטובלי: קודם כל ברמה הפורמאלית של תליית שלט, העברת מסמך אפילו הסבר לעצירה.
עופרה תקמון: סליחה.
עופרה תקמון: זכות ההיוועצות בעורך דין, זה לא כל כך ברור כמו שאת מתארת את זה.
עופרה תקמון: יש זמנים מסוימים שיש את הזכות.
עופרה תקמון: זה לא אוטמטי.
עופרה תקמון: בן אדם שנעצר אין לו זכות מיידית להיפגש בעורך דין.
ודים שוב: בחוק כתוב ללא דיחוי.
עופרה תקמון: אחרי שהוא הובא לקצין.
עופרה תקמון: הוא מסביר לו.
ודים שוב: 34 לחוק המעצרים - ללא דיחוי.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אחרי החיפוש הראשוני בכלים לפי 22 לפסקה, פרשנות לפי השיטה שלך, זה השלב שיש זכאות להיפגש עם עורך דין?
עופרה תקמון: אנחנו מדברים פה על שלב של חקירה.
עופרה תקמון: הכללים לעניין היוועצות עם עורך דין הם קצת יותר מורכבים.
עופרה תקמון: לא תמיד ההיוועצות היא מיד עם המעצר.
נירה לאמעי-רכלבסקי: ברור שלא.
נירה לאמעי-רכלבסקי: מגיעים לתחנת משטרה ושם עושים את החיפוש על הכלים ועל הבגדים ועל המטלטלים.
נירה לאמעי-רכלבסקי: השאלה היא אם כאשר נכנסים לחיפושים היותר עמוקים איך את רואה את הפער הזה בין החיפוש הראשוני, הבאה לתחנת המשטרה, ואז כאשר נכנסים כבר לתהליך האם זה לא הנקודה, יש זכות להיפגש עם עורך דין.
נירה לאמעי-רכלבסקי: בטח לקטינים.
עופרה תקמון: אני לא אענה על זה עכשיו כי זה מאוד מורכב.
עופרה תקמון: גם אנחנו דנים בזה עכשיו בעקבות פסיקה של בית המשפט העליון.
עופרה תקמון: אני לא אענה על זה עכשיו.
ציפי חוטובלי: יש כאן מצב שאנחנו לא מקבלים מספיק מידע מהנציגים של המשטרה.
ציפי חוטובלי: קודם כל אנחנו צריכים לדבר על אחידות ביישום החוק.
ציפי חוטובלי: יש פער בין החוק למצב בפועל.
ציפי חוטובלי: יש מקום לדעתי לתת משקל לרגישות מיוחדת כאשר מדובר על גופה של אישה.
ציפי חוטובלי: גם נשים חילוניות גם דתיות.
ציפי חוטובלי: רוב חלקי גופה של אישה הם מוצנעים.
ציפי חוטובלי: גבר שחושף את פלג גופו העליון הוא לא מרגיש שנגרמת לו טראומה.
ציפי חוטובלי: אישה בוודאי שכן.
איתמר בן גביר: אגב, למרבה האירוניה, בדרך כלל אצל גברים עצורים, אני הייתי עצור עשרות פעמים.
איתמר בן גביר: מעולם לא עשו לי חצי מהדברים שתוארו כאן.
איתמר בן גביר: מעולם לא ביקשו ממני בעשרות בתי מעצר.
איתמר בן גביר: הייתי בעשרות בתי מעצר.
ציפי חוטובלי: תודה על התוספת הקטנה הזאת.
ציפי חוטובלי: צריכים לחשוב על נהלים.
ציפי חוטובלי: מיכל, תוכלו לחשוב על המלצות בעניין הזה?
ציפי חוטובלי: וכל מה שקשור בהכשרה, איסור בפועל בתחנות המשטרה עצמן.
ציפי חוטובלי: הייתי שוקלת שחיפוש ייעשה עם איזשהו גורם ניטרלי שהוא לא גורם משטרתי.
ציפי חוטובלי: אני לא יודעת באשר ליכולת של המתנדבות.
דבי גרוס: יש לנו מאות מתנדבות בארץ.
דבי גרוס: אני בטוחה שמרכזי הסיוע יהיו מוכנים לתרום ולהגיע לחקירות.
חוטובלי: הדיון היום היה מאוד חד צדדי במובן הזה שלא קיבלנו תשובות מספקות מהצד המשטרתי, לכן כדאי לקיים דיון המשך שיכלול את השר לביטחון פנים וגורמים נוספים עם המלצות הוועדה לשיפור ורענון נהלים ויישום על שמירה על זכויות אדם ברמה הכי בסיסית.
חוטובלי: אני מאוד מודה לכל מי שהגיע ביום הזה שהוא יום זכויות האדם.
חוטובלי: באמת תודה.
חוטובלי: תודה בעיקר לעדות.
חוטובלי: רואים את זה על הפנים שלכן שזה גרם לכן נזק.
חוטובלי: טוב, תודה.
ציפי חוטובלי: שלום לכולם, אני שמחה להתחיל את הישיבה השניה שבה אנו עוסקים בהצעת החוק של חברת הכנסת דליה איציק ושלי להארכת חופשת הלידה.
ציפי חוטובלי: אני מודה לכל הח"כים שהגיעו, זה באמת דיון מאד חשוב, כי בעצם, במהלך הדיון הקודם, השאלה שהעלו משרדי הממשלה השונים היא –מה הוא המקום הראוי לתקן את הצעת החוק, האם מקום שמאריך את חופשת הלידה, שזה סעיף 6, כמו שהצענו, או במקום שבו כרגע מעוגנת החופשה ללא תשלום, מעוגן החל"ת.
ציפי חוטובלי: היתה, בעצם, מחלוקת.
ציפי חוטובלי: חשבתי שראוי לקיים על זה דיון רציני.
ציפי חוטובלי: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לחברת הכנסת דליה איציק, כמציעת החוק.
ציפי חוטובלי: תאמרי בבקשה את דעתך בעניין הזה, וכמובן – אם יש לך דברים עקרוניים להוסיף, אני אשמח.
דליה איציק: בוקר טוב גברתי, בוקר טוב חברי הכנסת, בוקר טוב לאורחי הוועדה.
דליה איציק: יש המון הצעות חוק הרבה יותר טובות.
דליה איציק: צריך שתהיינה הצעות חוק הרבה יותר טובות.
דליה איציק: צריך שהחופשה תוארך עם שכר, זה מה שרצינו, מלכתחילה, חברת הכנסת חוטובלי ואני, אבל לא הסתייע בידינו.
דליה איציק: חשבנו שבמקום לעשות אלף צעדים, בבת אחת, נעשה 750 צעדים.
דליה איציק: מה המשמעות?
דליה איציק: – קודם כל, בתודעה, היום, חופשת הלידה היא כזו – היא חצי שנה.
דליה איציק: היום, כשאני באה להתקשר, אחרי לידה, כשסיימתי את 14 השבועות, בשבוע האחרון אני פשוט משקשקת.