GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שמרית פרנקל: זה הערוץ היחידי היום שהמדינה מאפשרת לנשים האלה לקבל הוסטלים.
אורית זוארץ: זה בדיוק המוקש.
שמרית פרנקל: עכשיו, במסגרות לבריאות הנפש להגיד שאחד הדברים המורכבים זה שגם האנשים שמגיעים למסגרות הם גברים ונשים, וגם הצוות הם גברים ונשים.
שמרית פרנקל: מה שקורה להרבה נשים זה שהן לא מסוגלות להיות במסגרות כאלה, ולצערי, יש גם נשים שנפגעות שוב במסגרות האלה.
ציפי חוטובלי: ברור, אני חושבת שהמסגרות האלה לא מותאמות לבעיה הייחודית.
רחל אדטו: זה הקטע – את זרקת את המשפט שאני מחכה כבר הרבה זמן להעיר עליו.
רחל אדטו: זה לכם, משרד הבריאות, במסגרת הרפורמה הצפויה בבריאות הנפש – בעזרת ה' וכדומה – מה מוקצה ברפורמה הזאת?
רחל אדטו: מה ההתייחסות של הרפורמה לכל הנושא של נפגעות תקיפה מינית?
רחל אדטו: כשישבנו בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות אמרנו: יש לנו שני דברים שהם על סדר-היום, שבצורה מוחלטת צריכים להיכנס – הפרעות אכילה ונפגעות תקיפה מינית.
רחל אדטו: הובטח לנו שנפגעות תקיפה מינית, מעתה ואילך, הדרך פתוחה והכול יכוסה ויטופל.
רחל אדטו: מה אתן יודעות על זה?
חיה ישראל: בגדול, אני מאוד מקווה שהרפורמה תפתור את כל החוליים, כי נכון להיום, אנחנו מנסים להקים מחלקה כבר יותר משנה - - -
נחמן שי: איזה רפורמה זאת?
ציפי חוטובלי: שנתיים.
חיה ישראל: רפורמה בתחום בריאות הנפש, שעברה במסגרת צו.
חיה ישראל: אני לפחות, מעל שנה - - -
מיכל רוזין: חמש שנים מאז שהוחלט שתוקם יחידת אשפוז חלופית.
מיכל רוזין: שנתיים אנחנו כבר במאבק - - -
רחל אדטו: רגע, אני מאוד מבקשת, מיכל, תני לי, אני רוצה לשמוע תשובה.
חיה ישראל: אנחנו מנסים – אני מנסה יחד עם ראש - - -
רחל אדטו: מה התפקיד שלך במערך הזה?
חיה ישראל: שמי חיה, ואני מנהלת את המחלקה הסוציאלית בבריאות הנפש.
חיה ישראל: אני אחראית על הנושא של הטיפול ב"לטם" לנפגעות תקיפה מינית.
חיה ישראל: הניסיון הארוך מאוד להקים יחידה אשפוזית שם – שלצערנו, זה לא מצליח בגלל עלויות מאוד גבוהות, בעיקר של כוח אדם מיומן, וכל הכספים שיש לנו, נכון להיום – שזה יותר מעודפים – בקושי מספיקים לנו לשנתיים-שלוש של הקמת יחידה כזאת.
חיה ישראל: בית החולים "איכילוב" לא מסכים להקים אותה בלי שתהיה התחייבות - - -
רחל אדטו: אבל זה לא רלוונטי לשאלה.
רחל אדטו: השאלה שלי היא אחרת, כי מה שהיה זה כבר לא רלוונטי, זה היה, והיחידה לא יכולה להיכנס למסגרת רפורמה.
רחל אדטו: השאלה היא האם במסגרת הרפורמה לבריאות הנפש יש היום התייחסות, כחלק מהסעיפים שבריאות הנפש צריכה לתת להם מענה – טיפול פסיכולוגי, טיפול פסיכיאטרי, טיפול מתמשך, מספר פגישות – האם במסגרת ההגדרה של מה שנכנס היום כרפורמה לבריאות הנפש, נושא הטיפול בנפגעות תקיפה מינית – לא הטיפול הפיזי - -
חיה ישראל: הטיפול הנפשי.
רחל אדטו: - - הטיפול התמיכתי הנפשי, האם במסגרת הרפורמה החדשה נכנס הסעיף של טיפול בנפגעות תקיפה מינית?
חיה ישראל: מול קופות החולים, זה יהיה אחד הנושאים שאנחנו נצטרך לעבוד עליהם, כי מעבר להבחנה של מחלת נפש – שזה לא נכנס שם – נצטרך לראות, אותה קבוצה של הפרעות אכילה ונפגעות תקיפה מינית - - -
רחל אדטו: את אומרת שנכון לעכשיו, הרפורמה עברה בלי זה.
חיה ישראל: בלי זה.
רחל אדטו: זה מה שרציתי לשאול.
רחל אדטו: זה בטוח - - -
אורלי לוי אבקסיס: את ממשרד הבריאות?
חיה ישראל: בריאות הנפש, כן.
אורלי לוי אבקסיס: אבל הבטיחו לנו בוועדה, למרות שעשו עוקף ועדה - -
חיה ישראל: הבטיחו.
אורלי לוי אבקסיס: - - שישנו את הקודים, קוד - - והקודים האחרים, כדי שזה ייכנס בפנים, אפילו בטרם הבחנה.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא בפנים?
חיה ישראל: אני לא יודעת, עכשיו כל הנושא הוא בטיפול, מול קופות החולים, יש מפגשים - - -
אורלי לוי אבקסיס: השאלה בהנחיות.
רחל אדטו: אורלי, התשובה היא חד-משמעית, זה לא בפנים.
אורלי לוי אבקסיס: רגע, אני שואלת אותה.
רחל אדטו: לא, אני אומרת לך.
רחל אדטו: אני אומרת לך - -
אורלי לוי אבקסיס: אולי היא לא יודעת - - -
רחל אדטו: - - לא נפגעות תקיפה מינית בפנים, ולא הפרעות אכילה בפנים.
רחל אדטו: הרפורמה עברה באמצעות צו בלי שכל הדברים שאנחנו העלינו בוועדה הגיעו בכלל לדיונים שם.
רחל אדטו: ההתנהלות הכספית רק עברה מול הקופות.
רחל אדטו: הנושאים המהותיים שאנחנו נלחמנו עליהם, זה היה נפגעות תקיפה מינית, להכניס אותן בפנים, בכלל לא בהתייחסות.
רחל אדטו: מעתה ואילך, יתחילו לדבר על זה.
רחל אדטו: אבל יתחילו לדבר על זה, אחרי שהכול בפנים.
רחל אדטו: זה מה שהיה חשוב לי לשמוע.
שלמה מולה: הצו כבר נכנס לתוקפו?
חיה ישראל: נקבע צו - - -
אורלי לוי אבקסיס: אבל היישום עוד לא התחיל.
אורלי לוי אבקסיס: לכן עוד יש לנו זמן.
שלמה מולה: לא משנה, אבל ברגע שהצו נכנס לתוקפו לא ניתן - - -
אורלי לוי אבקסיס: ניתן, ניתן, יש ועדה.
אורלי לוי אבקסיס: בשביל זה יש ועדה.
שלמה מולה: רק רגע, אם הם יביאו את זה, זה יעבור איזשהו תהליך.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נדרוש שזה יגיע לוועדה.
שלמה מולה: בשורה התחתונה, כרגע אין.
חיה ישראל: תהיה עכשיו מנהלת מעבר – ככה קוראים לזה – לעבור את כל התהליך הזה עד יולי 2015, שאז זה אמור לעבור לקופות.
אורלי לוי אבקסיס: אז יש לנו עוד זמן.
אורית זוארץ: אבל המנהלת מטפלת בדברים שאושרו והתקבלו.
אורית זוארץ: איפה היא נותנת מענה - -
אורית זוארץ: - - לסוגיות שלא אושרו ולא התקבלו?
רחל אדטו: אין.
רחל אדטו: התשובה היא אין.
ציפי חוטובלי: טוב, קיבלנו תשובה.
אורית זוארץ: לא, אני רוצה לשמוע.
ציפי חוטובלי: קיבלנו תשובה, היא אומרת שאין.
אורית זוארץ: זו שערורייה.
רחל אדטו: שחור על גבי המצלמות, אין מענה - - -
אורלי לוי אבקסיס: אפשר להוציא את הפרוטוקולים של ועדת הבריאות, שהובטח שם באופן ברור שהנושא הזה יטופל.
רחל אדטו: אבל אורלי, זו היתה הבעיה - - -
ציפי חוטובלי: חברת הכנסת אורלי לוי - - -
אורלי לוי אבקסיס: עשו לנו עוקף ועדה, מה לעשות?
ציפי חוטובלי: אני רוצה לדבר על נושא נוסף - - -
חיה ישראל: אני רק רוצה להגיד, קטונתי מלתת תשובה בשם ראש שירותי בריאות הנפש, אבל - - -
ציפי חוטובלי: אני רוצה להפנות אליך נקודה נוספת.
רחל אדטו: אנחנו איתך בעניין הזה.
רחל אדטו: זה כעס אמתי – וגם אורלי אמרה את זה כרגע – על כך שאנחנו ישבנו שאלנו שלוש פעמים – מיכל היתה שם – אמרנו:
רחל אדטו: אנחנו רוצים להכניס את נפגעות תקיפה מינית כחלק מהרפורמה בבריאות הנפש.
רחל אדטו: חייבים לתת להן מענה, סוף-סוף בהזדמנות הזאת.
רחל אדטו: והצו הזה – בדרך שהוא עשה עוקף ועדה, עוקף דיונים – שם ממש פס על כל הנושא הזה.
רחל אדטו: אם זה יהיה עד 2015?
רחל אדטו: אבל נכון לעכשיו, שיהיה ברור לחלוטין שאין מענה לא להפרעות אכילה - - -
שלמה מולה: ה' עוזר גם כשעוזרים לו.
ציפי חוטובלי: ברור לנו.
ציפי חוטובלי: אני רוצה להפנות אליך נקודה נוספת, שאנחנו נתקלנו בה במסגרת פנייה שהגיעה לוועדה.
ציפי חוטובלי: נערה צעירה שעברה תקיפה מינית כשהיא קטינה רצתה לקבל טיפול פסיכולוגי, ואמרו לה שהיא לא יכולה להתחיל שום סוג של תהליך נפשי בלי אישור הורים.
ציפי חוטובלי: מדובר במצב שבו היא לא תמיד רוצה לדווח להורים שלה בדיוק מה היא עוברת.
ציפי חוטובלי: היא עברה פגיעה שקשורה למשפחה שלה.
ציפי חוטובלי: למה אי-אפשר לנתק בין העניין הזה של הסכמת הורים?
ציפי חוטובלי: מדובר בדבר מאוד בסיסי וחשוב.
חנה סלוצקי: את מפנה את השאלה - - -
חיה ישראל: פקידת הסעד - - - אז אולי היא תוכל לענות לך.
ציפי חוטובלי: אין לי בעיה, מי שיכול לענות על השאלה.
ציפי חוטובלי: אני רוצה תשובה לשאלה הזאת.
אורלי לוי אבקסיס: זה אבסורד, כי להפלה היא לא צריכה הסכמת הורים, אבל בזה היא כן צריכה הסכמת הורים?
אורלי לוי אבקסיס: יש פה קצת - - -
מרים שלר: כן.
מרים שלר: גם אם הפוגע הוא בתוך המשפחה.
אליזבטה ניקולאיצ'וק: האבא בכלא, ובגלל זה אני צריכה - - -
חנה סלוצקי: כלומר, עד גיל 18, מבחינה חוקית, כל טיפול שניתן לקטין מחייב את הסכמת ההורה.
ציפי חוטובלי: אבל שמעת מה היא אמרה, טיפול רפואי מאוד אגרסיבי לא צריך.
חנה סלוצקי: בסדר.
חנה סלוצקי: אז אני אומרת – שיתפתי גם את העוזרת שלך – שאנחנו נמצאים עכשיו בתיקון של חוק, שאנחנו מכניסים את התיקון גם לגבי הנושא הזה.
חנה סלוצקי: שלא ייתכן מצב שבו אב פוגע בבתו, ואנחנו נצטרך ללכת ולקבל אישור.
חנה סלוצקי: הפתרון הזמני שנתנה לנו היועצת המשפטית של המשרד שלנו, הגברת בתיה הרטמן, שמבחינה טיפולית, אנחנו יכולים להסתפק כרגע במשמורן, בחתימה של המשמורן, של ההורה.
חנה סלוצקי: אני לא צריכה את ההסכמה של ההורה שנמצא במאסר או האב שפגע, אלא מספיקה לי חתימה אחת של ההורה שמאשרת - - -
מרים שלר: אבל יש האמא שבדרך כלל משתפת פעולה.
אורלי לוי אבקסיס: או שמסתירה.
חנה סלוצקי: אז אני אומרת שהחתימה שלה כרגע מספיקה.
מרים שלר: לא, אבל היא משתפת פעולה עם הפגיעה.
חנה סלוצקי: היא לא משתפת פעולה.
חנה סלוצקי: אנחנו הולכים לפי חוק הנוער לבית המשפט כדי לחייב טיפול.
חנה סלוצקי: זה כרגע - - -
ציפי חוטובלי: התיקון לחוק הנוער - - -
חנה סלוצקי: תהליך מיידי מאוד בצו ביניים.
אורלי לוי אבקסיס: וכמה אתם משתמשים בתהליך הזה?
חנה סלוצקי: אם צריך, אנחנו משתמשים.
חנה סלוצקי: אני אומרת לך, לא יהיה מצב שבו קטין או קטינה - - -
אורלי לוי אבקסיס: אבל, הנה, היא מספרת פה על מצב כזה - - -
חנה סלוצקי: אני יודעת, אני מכירה, אני העליתי את הסוגיות האלה.
חנה סלוצקי: אני מכירה, אני מביאה את זה מהשטח.
חנה סלוצקי: לכן אני אומרת לך, מצאנו פתרון ביניים.
חנה סלוצקי: הפתרון הוא לא טוב, חייב להיות פה תיקון של חקיקה לגבי הנושא הזה.
חנה סלוצקי: יש הרי את הנושא של טיפול - - -
מרים שלר: רגע, רק הצעה אחת, שאולי אם אפשר להרחיב את ההגדרה לא רק לאבא – לסבא, לדוד למישהו מתוך המשפחה.
מרים שלר: שזה לא יהיה רק האבא, כי יש פה סוגיה מורכבת.
חנה סלוצקי: אבא – אני לא צריכה לקבל.
ציפי חוטובלי: ליאת, עם כל הכבוד, אני לא אאפשר דיונים פנימיים.
ציפי חוטובלי: אם את רוצה להעיר הערה, את יכולה להגיד אותה למיקרופון.
ציפי חוטובלי: שלמה מולה, אתה ביקשת להעיר הערה, ואחר כך אני אאפשר ללינור, היא מחכה כאן בסבלנות.
שלמה מולה: אני מסתכל באתר האינטרנט של המשרד שלכם.
שלמה מולה: וכתוב כאן: "11 מרכזים ברחבי הארץ מופעלים על-ידי עמותות ובתמיכת השירות, המעסיקים מתנדבים ואנשי מקצוע מומחים בתחום הפגיעות המיניות", וכן הלאה.
שלמה מולה: זה בסדר, נחמד לכתוב.
שלמה מולה: באמת, טוב לכתוב.
שלמה מולה: אני חושב שגם בשנה שעברה, כשראינו שהתקציבים מקוצצים, גם כשתהליכי המכרז שהיו באמת ארוכים, ובסופו של דבר, השירות שניתן – אנשים שצריכים לקבל את השירות, הם לא זזים, הם נמצאים באותו מקום, הבעיה הולכת ומתעצמת.
שלמה מולה: גברתי היושבת-ראש, אני מציע – אני לא בא לבקר אותך, באמת לא – אני חושב שצריך לבקש מהשר והמנכ"ל שיבואו לתת לנו גם הסברים, גם לקיים איתם ישיבה דחופה עד שבוע הבא.
שלמה מולה: זאת אומרת, לא ניתן עוד למרוח את זה.
שלמה מולה: בעיני זה סוג של מריחה, בריחה, ולתת תשובות לקוניות וכן הלאה.
שלמה מולה: אם יש בעיה של מכרז, אם יש בעיה של בירוקרטיה, לקונה בחקיקה שאתם רוצים שאנחנו נעזור לכם – אנחנו פה.
שלמה מולה: אני מציע שכדאי שלא יהיה דיון שקיימנו אותו ולא נעשָׂה שום דבר, אני מציע שנבקש מהשר – אני מכיר אותו ואת מכירה אותו - - -
ציפי חוטובלי: אנחנו מעריכים אותו, לא רק מכירים אותו.
שלמה מולה: - - הוא באמת שר אהוד, אי-אפשר לומר עליו דברים רעים.
שלמה מולה: אני משוכנע שהוא יבוא.
שלמה מולה: אני מציע לקיים את הדיון בנוכחותו במהלך השבוע הבא.
שלמה מולה: זה יהיה יותר אפקטיבי מאשר שישלחו לנו עוד פקידה ועוד תשובות שהן לא מוסמכות.
אורלי לוי אבקסיס: ותמיד חנה היא זאת שצריכה לחטוף את - - -
שלמה מולה: אני אמרתי, אני מצטער, אבל אני לא - - -
ציפי חוטובלי: מקובל על כולם שצריך לקבל כאן החלטות בדרג גבוה.
ציפי חוטובלי: יש כאן אישה אמיצה, שהגיעה לחלוק איתנו את הסיפור שלה, אני חושבת שכדאי שאנחנו נקשיב לה.
ציפי חוטובלי: לינור, בבקשה.
ציפי חוטובלי: אני מצפה שכולנו נקשיב.
ציפי חוטובלי: לינור, מה שלנו חשוב בסיפור שלך, לראות איפה את מרגישה שהמדינה לא נתנה לך מענה, ואיפה אנחנו יכולים לסייע.
לינור לוי: אני רק אספר על עצמי בשתי מילים.
לינור לוי: אני כיום בת 27.
לינור לוי: בילדותי עברתי במשך כמה שנים פגיעה מינית על-ידי שכן.
לינור לוי: הרווחה בתחילת הסיפור היתה ברקע, ודי מהר גם יצאה ממנו.
לינור לוי: מצבי הנפשי רק הלך והחמיר במהלך השנים, עד כדי כך שבגיל 16, כשהתחילו לי לראשונה מחשבות אובדניות, אף גורם, אף גוף, לא ידע איך להתמודד עם זה או מה לעשות עם זה.
לינור לוי: הכי פשוט – הכניסו אותי לבית חולים פסיכיאטרי.
לינור לוי: אני הייתי מאושפזת מעל לשנתיים במחלקה פסיכיאטרית, בחלק מהזמן גם במחלקה סגורה, בגלל שלא היה מה לעשות איתי, במילים אחרות.
לינור לוי: אני יכולה לומר שהיו איתי עוד לא מעט מאושפזים עם סיפור דומה לשלי, שעברו פגיעות מיניות כאלה ואחרות.
לינור לוי: הם אושפזו במחלקות פסיכיאטריות על רקע של אובדנות, שום רקע של מחלת נפש.
לינור לוי: יצאתי עם תווית כזאת שמלווה אותי עד היום.
לינור לוי: כשיצאתי מבית החולים הכרתי לראשונה את מרכז הסיוע לנפגעות תקיפה מינית.
לינור לוי: הם הפנו אותי לטיפול פסיכולוגי שהייתי בו מספר מסוים של שנים.
לינור לוי: ואני יכולה לומר שהרבה בזכותם אני עכשיו עומדת וניצבת פה.
לינור לוי: הם דאגו לי לקבוצות תמיכה, ולטיפולים, ולליווי בהליך המשפטי, ובהרבה מאוד גורמים.
לינור לוי: אבל היום אני נאלצת, לצערי, לממן לעצמי טיפול נפשי.
לינור לוי: אני לא עובדת.
לינור לוי: אני חיה מקצבת נכות.
לינור לוי: אני סטודנטית כיום.
ציפי חוטובלי: מה את לומדת?
שלמה מולה: מה את לומדת?
לינור לוי: אני משלימה בגרויות.
לינור לוי: בגלל האשפוז, נקטעה ממני היכולת.
לינור לוי: אני יכולה לומר שדיברו איתי בעבר על מרכז "תמר".
לינור לוי: זה אפילו לא עלה מבחינתי כאופציה, כי זמן ההמתנה שם הוא מאוד ארוך.
לינור לוי: ואני בחורה שכיום, לצערי, עדיין יש לי מחשבות אובדניות.
לינור לוי: אני אמא.
לינור לוי: אני לא יודעת איזה חזות אני עושה, אבל אני עדיין פוגעת בעצמי, אני עדיין מגיעה לחדרי מיון אחרי שאני פוגעת בעצמי.
לינור לוי: נאלצתי להתחיל טיפול פרטי מכסף שאין לי.
לינור לוי: זה עצוב לשמוע, אתם מדברים פה על כל מיני חוקים ועניינים – זה לא נוגע אלי, כי מבחינתי, אני עם הלשון בחוץ, לא ממש יודעת מה לעשות.
לינור לוי: אני יכולה לומר שאין שום מרכז שעוזר לי, ולעוד אחרים, שנמצאים במצבים לא טובים, נקרא לזה.
לינור לוי: זאת אומרת, אני לא רוצה עכשיו ללכת ולאשפז את עצמי.
לינור לוי: אני לא רוצה להימצא במצב שאני קשורה במחלקה, שמטופל עם מאניה-דיפרסיה רוכן מעלי במיטה.
לינור לוי: אני לא רוצה להגיע למצבים האלה.
לינור לוי: כולם פה מדברים על מקום, ומקום, ומקום, וכסף, אבל שום דבר לא קורה בפועל.
ציפי חוטובלי: קודם כל, כל מה שאת אומרת רק מחזק את כל ההרגשה שלנו שהמענה לא ניתן לנשים.
ציפי חוטובלי: אני חושבת – אם אני מבינה נכון – שדווקא המענה המיידי הוא יותר קל מאשר המענה של פגיעות ממושכות וארוכות, שהאפקטים הנפשיים שלהם - - -
מרים שלר: גם למענה המיידי, אני אשמח - - -
מרים שלר: מרים שלר, מנהלת מרכז סיוע בתל-אביב.
מרים שלר: לגבי הסוגיה של הטיפול, אני כן רוצה מאוד לברך על כך – מה שנעשה בשנים האחרונות, גם לגבי המרכזים לילדים, וגם לגבי המרכזים שקיימים למבוגרות.
מרים שלר: אבל זה טיפה בים.
מרים שלר: אני חושבת שאנחנו באותו צד במקרה הזה, כולנו, כל מי שיושב בחדר הזה.
קריאה: אני מאוד מסכימה איתך.
מרים שלר: ואני חושבת שמשהו שאנחנו צריכות – באמת, קצה נפשי מלהגיע לפה ולצעוק, ולהגיד כמה שאנחנו זועקים, ושזה נמאס.
מרים שלר: כל אחד דואג לסיפור הזה של הביטחון – מישהו יכול להעלות בדעתו שהרמטכ"ל לא יקבל משכורת?
מרים שלר: שהמפקדים לא יקבלו משכורת?
מרים שלר: זה גם ביטחון.
מרים שלר: בואו נגיד אין תקציב.
מרים שלר: אין תקציב.
מרים שלר: שנה שלמה אנשים יעבדו, אין תקציב, אין תקנים, לא יהיו חיילים, לא יהיה ביטחון.
מרים שלר: זה פשוט ביזיון.
מרים שלר: אם אנחנו מדברים – קודם על – על הסיפור של הטיפול, כל מי שיושב פה, אנחנו באותו צד.
מרים שלר: המרכזים שהוקמו, הם נהדרים.
מרים שלר: הם מצוינים.
מרים שלר: זה בדיוק מה שחלמנו כל השנים, שלנשים - - -
ציפי חוטובלי: רק שהם לא מספיקים.
מרים שלר: לא, זה בדיוק מה שחלמנו ומה שפעלנו, כדי שיהיו נשים שמתמחות בתחום הזה.
מרים שלר: כי אנחנו יודעות איזה נזק יכול להיות בשל מטפלות או מטפלים שלא מבינות בתחום ולא מבינים בתחום.
מרים שלר: ובאמת לזה התפללנו.
מרים שלר: אבל זה פשוט טיפה בים.
מרים שלר: וכשאנחנו אומרות שיש אלפים, יש אלפים.
מרים שלר: גם קטינות וקטינים, וגם נשים מבוגרות – ולא אדבר בכלל על גברים, שאין בכלל מענה.
מרים שלר: אז אנחנו מדברות על משהו שהוא מצוין.
מרים שלר: אבל מרכז "לטם" – אני בכלל לא מפנה יותר.
ציפי חוטובלי: יש לי שאלה – היא דיברה על הטיפול הנפשי, שהוא חוזר על עצמו.
ציפי חוטובלי: כמה פסיכולוגים, פסיכולוגיות, שעוסקות בנושא הזה יש היום למשרד הרווחה?
חנה סלוצקי: משרד הרווחה לא מעסיק פסיכולוגיות.
חנה סלוצקי: אלא למעשה אנחנו יוצאים במכרז, ובתוך המודל שלנו יש גם פסיכולוגים.
חנה סלוצקי: הבעיה היא בחלקה גם פסיכיאטרים מומחים לנושא הזה.
ציפי חוטובלי: לא משנה, כמה אנשי מקצוע - - -
מרים שלר: תשאלי את השאלה הפוכה, תשאלי כמה נשים טופלו בשנה האחרונה בכל המרכזים בארץ.
חנה סלוצקי: אני אמרתי - - -
ציפי חוטובלי: זה לא משנה, אני צריכה לדעת כמה אנשים יש.
מרים שלר: לא ילדים, כמה נשים מבוגרות, בגירות, קיבלו טיפול בשנה שעברה בכל המרכזים הנהדרים האלה?
מרים שלר: זאת השאלה, וזה מה שאנחנו צריכות לשאול.
מרים שלר: כמה נשים?
מרים שלר: מה המספר?
ציפי חוטובלי: נכון, אני מסכימה איתך, אבל אני צריכה לדעת כמה אנשי מקצוע יש.
מרים שלר: נכון, את צודקת, זו גם בעיה.
ציפי חוטובלי: כמה אנשי מקצוע וכמה נשים, אלו לא שאלות סותרות.
חנה סלוצקי: אני אומרת שוב, יש אנשי מקצוע - - -
חנה סלוצקי: אני לא יכולה להגיד לך כרגע במספרים.
חנה סלוצקי: אני לא יודעת כמה פסיכולוגים.
חנה סלוצקי: צריך לשאול את משרד הבריאות.
אורית זוארץ: אי-אפשר - - - בואי נעשה את זה - - - נבקש נתונים מסודרים.
חיה ישראל: אני יכולה להגיד לך שבשנה האחרונה עשינו הכשרה ל-250 אנשי מקצוע מכל הסקטורים במרכז "לטם", הכשרה אחת.
אורית זוארץ: מה זה כל הסקטורים?
חיה ישראל: עובדים סוציאליים, פסיכולוגים, פסיכיאטרים, אנשי שירות.
מרים שלר: זו הכשרה שעשינו ביחד, זו הכשרה שעשינו עם מרכז סיוע תל-אביב.
מרים שלר: זו הכשרה שהיא המשך - - - לא להכשיר לטיפול לטווח ארוך.
מרים שלר: זה Ongoing, זה לא קורס אחד שיכול להיות מספיק לטיפול.
חיה ישראל: אני אומרת, בכל זאת אנחנו מתחילים לעשות - - -
אורלי לוי אבקסיס: יהיה לזה המשכיות לקורסים האלו?
מרים שלר: זו שאלה מצוינת.
מרים שלר: קודם כל, בואו נתחיל מזה שלא בעבודה סוציאלית ולא בפסיכולוגיה, לא בלימודים בשני המקצועות האלה אין קורס אחד מנדטורי – אין אחד, באף אחד מהנושאים האלה – בפגיעה מינית.
ציפי חוטובלי: לא יכול להיות.
מרים שלר: בבקשה.
מרים שלר: מישהו יכול לסיים היום גם עבודה סוציאלית וגם פסיכולוגיה בלי ללמוד - - -
אורית זוארץ: אז בואו נלך צעד אחד אחורה בחינוך, בגננות.
מרים שלר: רגע, בסדר, אז זו התשובה.
מרים שלר: זה הדבר הבא שלי, שלא ייתכן שגם בלימודים - - -
אורית זוארץ: איתור.
אורית זוארץ: זה לא מניעה, זה איתור.
מרים שלר: נכון.
אורית זוארץ: אם המורה והגננת לא מצליחות - - -
מרים שלר: - - - גם גננות וגם מחנכים וגם במערכת החינוך היום – אין אף קורס מנדטורי - - -
חנה סלוצקי: אבל יש הבדל בין טיפול לבין הנושא של האיתור - - -
אורית זוארץ: ביטחון אישי.
אורית זוארץ: אי-אפשר להצטמצם רק בטיפול אחרי - - -
מרים שלר: גם וגם.
חנה סלוצקי: נכון, זה חייב להיות בכל הרמות.
מרים שלר: זה חייב להיות בכל הרמות, בגלל זה אני אומרת שאנחנו צריכות לדבר על זה שיש מחסור מאוד גדול באנשי מקצוע, שאנחנו, במרכזי הסיוע כל הזמן מכשירות.
מרים שלר: כל הזמן.
מרים שלר: יש מחסור מאוד גדול בכלל, ברובד הכי אלמנטארי – שאנשי חינוך לא יודעים לאתר ולא יודעים לראות, בגלל זה יש לנו כל כך הרבה ילדים שנופלים בין הכיסאות, כי אף אחד לא רואה אותם.
מרים שלר: הסימנים זועקים לשמיים.
מרים שלר: כל הזמן אומרים: היא לא אמרה, היא לא אמרה.
מרים שלר: היא רק ניסתה להתאבד, היא רק הפסיקה לאכול, היא רק התדרדרה בלימודים, אבל אף אחד לא ראה אותה.
אורלי לוי אבקסיס: היא אמרה אבל בשפה שאף אחד לא למד אותה.
אורלי לוי אבקסיס: והשאלה היא אם במשרד החינוך ובמשרדים האחרים יש איזושהי תקנה או משהו שמדבר על כך שצריך - - -
מרים שלר: יש עכשיו לימודים שעושים העשרה ליועצות, שזה חלק מהתכנית - - -
אורלי לוי אבקסיס: אבל אין יועצות - - -
מרים שלר: בבית ספר יסודי בכלל אין חובה ליועצת.
ציפי חוטובלי: לא, הדיון הזה לא ימשך ככה, סליחה.
מרים שלר: אז אני רק רוצה לסיים.
ציפי חוטובלי: לא, אני לא ארשה גם לך לדבר.
ציפי חוטובלי: אני לא אתן למקום הזה להתנהל בצורה לא מסודרת.
ציפי חוטובלי: אלו דברים חשובים מדי מכדי שתצעקו.
ציפי חוטובלי: אני רוצה מבחינת סדר הדוברים - - -
מרים שלר: רק אם אני יכולה פשוט לסיים את דברי.
ציפי חוטובלי: רגע, לפני זה, מסגרת הדיון – אנחנו עד 11:00 כאן.
ציפי חוטובלי: חשוב לי מאוד שכל מי שנרשם לדבר – אני בטוחה שלכולכם יש דברים חשובים להגיד.
ציפי חוטובלי: רק תצביעו, מי שנרשמה לדיבור ועוד לא דיברה.
מרים שלר: אני הייתי באמצע, אני רק רוצה לסיים עוד שתי נקודות.
ציפי חוטובלי: גם כן כאן.
אורית זוארץ: מדברות?
ציפי חוטובלי: נמצא כאן.
ציפי חוטובלי: אני רוצה לאפשר לכולם.
ציפי חוטובלי: משפט סיום, ואני רוצה לאפשר – יש כאן הרבה גורמים שעוד לא דיברו.
מרים שלר: אני חושבת שדיברנו רבות של הנושא של הטיפול, ואני חושבת שזה משהו שחייבים לקחת בחשבון.
מרים שלר: אני חוזרת עוד פעם על הסיפור של המימון ושל מבחן התמיכות, ואני שואלת מה המשמעות של הגוף הזה, של המקום הזה של הכנסת.
מרים שלר: אני שואלת, באמת.
מרים שלר: אני באה בתור אזרחית לכנסת, ואני שואלת את עצמי, אני תוהה, שנה אחרי שנה אנחנו באות לפה, כל הזמן באים, מתחייבים שיעשו משהו, ופשוט לא שמים עלינו.
מרים שלר: זה ביזיון.
מרים שלר: אני לא מבינה איך המקום הזה עובד.
מרים שלר: אני שואלת באמת שאלה ברצינות עכשיו.
מרים שלר: יש חוק, אין חוק - - -
ציפי חוטובלי: אני רוצה להגיד לך בצורה ברורה, הרי את יודעת הרי מה התשובה.
אורלי לוי אבקסיס: - - - חקיקה שלוקחת זמן, או שאפשר גם בחוזר מנכ"ל שמוציא הנחיות ברורות – הכי פשוט, הכי קצר, והכי טוב.
אורלי לוי אבקסיס: לא כל דבר צריך ללכת במסלול של חקיקה, שלפעמים יכול לקחת גם שנים.
מרים שלר: שהשר או המנכ"ל יגידו לבצע מיד.
אורלי לוי אבקסיס: זה הכול.
אורלי לוי אבקסיס: בסופו של דבר - - -
אורית זוארץ: זה נשאר במקום של בחירה.
אורית זוארץ: זה נשאר במקום של בחירה, שכל מנהל מוסד חינוכי בוחר האם להכניס את הפרויקט הזה או לא, כי הוא מחייב מצ'ינג.
ציפי חוטובלי: חברת הכנסת אורית זוארץ, אני מאוד אשמח שתדברי בזכות דיבור.
ציפי חוטובלי: חבר הכנסת אילן גילאון נמצא כאן ומחכה בסבלנות.
אילן גילאון: אני רוצה להתחבר לשאלה האחרונה שנשאלה פה, זאת השאלה האמתית.
אילן גילאון: עליכם מצפצפים, עלינו מצפצפים.
אילן גילאון: הרי תפקידה של ועדה הוא קודם כל לפקח על הרשות המבצעת, לפני כל דבר אחר.
אילן גילאון: אנחנו מתלהמים קצת, ונואמים, ואומרים כמה דברים חמורים.
אילן גילאון: ואנחנו יודעים שהדברים הם חמורים.
אילן גילאון: אבל, באמת, מה התועלת שאנחנו כל פעם נבוא לכאן, נתאסף כולנו, ונאמר כמה הדברים חמורים.
אילן גילאון: נלך הביתה, בפעם הבאה בשנת - - - הבאה, נתכנס שוב לאותו עניין.
אילן גילאון: אין לזה שום משמעות.
אילן גילאון: אני רוצה להתמקד רק בנושא אחד בלבד - - -
ציפי חוטובלי: אז בוא תעזור לנו, אילן.
אילן גילאון: אני אעזור לכם אם תעזרו לי.
אילן גילאון: אם יהיו לי 61 כפתורים במליאה, אני אוכל לעזור לכם.
אילן גילאון: סתם, ציפי.
אילן גילאון: אני רוצה להתמקד רק בדבר אחד שאני רוצה לומר אותו כרגע.
אילן גילאון: אנחנו רוצים מיידית את מבחן התמיכות על השולחן, ואת העברת הכסף למקומות שהוא נועד להיות בלי שום תירוץ אחר.
אילן גילאון: וכל הדברים האחרים – אני מסכים על כל מה שנאמר פה, אין לי בכלל בעיה.
אילן גילאון: אבל אני רוצה להתמקד בדבר הצר, הלא יפה, המכוער – כאן מקיימים עבודה אנשים בלא כסף.
אילן גילאון: זה מה שמעניין, ולא שום דבר אחר.
אילן גילאון: ואם הוועדה אין לה את המשמעות ללחוץ על הרשות המבצעת לקיים את מה שהיא חייבת לקיים, אז בכלל על מה אנחנו מדברים?
ציפי חוטובלי: לפני שאנחנו מתפטרים, אנחנו בכל זאת נבקש מהשר לעשות מה שהוא צריך לעשות.
ציפי חוטובלי: אני לא אוהבת - - -
אילן גילאון: דרך אגב, השר הוא איש מאוד פופולארי, אבל זה בתחום הפלאפוניה, בתחום הזה עוד יש לו משהו - - -
אורית זוארץ: חייבים להגיד שגם ברווחה הוא עושה.
אורית זוארץ: אנחנו מהצד שלנו - - -
אילן גילאון: הופה, הקואליציה מדברת.
אורית זוארץ: לא, לא נכון, זה היה עוד לפני הקואליציה.
אורית זוארץ: בנושא של סחר בנשים וטיפול בזנות – הוא מטפל.
אילן גילאון: תהיו כחלונים, תביאו כסף.
ציפי חוטובלי: אני רוצה להמשיך.
ציפי חוטובלי: אילן, יש כאן עוד חבר כנסת שחיכה בנימוס רוב הישיבה, אז בבקשה.
נחמן שי: תודה רבה, אני שמעתי בקשב רב את ההרצאה שלך, ואני משוכנע שהמשרד משקיע בנושא הזה.
נחמן שי: אבל החיים יוצרים נסיבות שדורשות התאמה של הפעילות למצבים חדשים.
נחמן שי: לא כל דבר שהיה נכון בשלב מסוים או בתכנית העבודה הוא נכון גם כשהמציאות השתנתה.
נחמן שי: ואתם חייבים לעשות התאמות.
נחמן שי: אנחנו כולנו רואים גל בתחום הזה – אני לא היסטרי, צריך לסקור את זה לאורך שנה ולאורך תקופה, יכול להיות שיש פתאום איזו התכווצות.
נחמן שי: אבל נדמה לי שזה לא יהיה מוטעה להגיד שיש פה איזשהו ריבוי של פעולות בתחום הזה, ואתם חייבים להגיב על כך.
נחמן שי: לזה אנחנו מצפים מהשר.
נחמן שי: את זה לא יכולים לעשות העובדים, הם לא יודעים לעשות את זה.
נחמן שי: את זה צריכים לעשות שרים שיודעים לכוון את המדיניות ולעשות סדרי עדיפויות חדשים.
חנה סלוצקי: אנחנו מציפים כלפי מעלה את הצרכים.
חנה סלוצקי: בהחלט, בהתאם לזה, אני מסכימה עם כל מה שאתה אומר.
נחמן שי: והשר – הוא שר טוב, לא יעזור כל מה שנגיד, הוא שר טוב, והוא שר ערני, והוא מבין עניין – הוא צריך לבוא עם הצעות.
נחמן שי: לפעמים זה לתקופה מסוימת, לפעמים זה לתקופה יותר ארוכה, אבל צריכה להיות איזושהי תגובה.
נחמן שי: זה לא יכול להישאר כמות שהוא.
חנה סלוצקי: התקציב שיש לנו היום – אני אומרת לך – לא מספיק לתת את כל המענים לכל מה שיש.
חנה סלוצקי: ואנחנו כן הגשנו ל-2014-2013, נראה מה אנחנו נקבל.
חנה סלוצקי: אנחנו יודעים בדיוק כמה אנחנו צריכים, ומה הצרכים.
חנה סלוצקי: ואני בהחלט חושבת שמה שיש לנו ממש לא מספיק.
ציפי חוטובלי: סדר הדוברים – אני רק מזכירה, מבחינת חברי הכנסת שממתינים בסבלנות – אנחנו נעשה כרגיל איש מקצוע, חבר כנסת.
ציפי חוטובלי: הדוברת הבאה תהיה דוקטור חניתה צימרין, ואחר כך חבר הכנסת דניאל בן-סימון.
נחמן שי: אני רק רוצה להוסיף משפט אחד – את בקשתי, דרישתי, הנמרצת לזירוז ההליכים בעניין הזה.
נחמן שי: אני מכיר את השיטה.
נחמן שי: השיטה הזאת לפעמים נעשית בכוונה, לפעמים לא, אבל היא יוצרת מצב - - -
ציפי חוטובלי: איזו שיטה?
נחמן שי: השיטה של התמיכות - -
אורית זוארץ: הקצבות בדיעבד.
נחמן שי: - - מייבשת את הארגונים שתלויים בהן.
נחמן שי: אני מכיר את זה היטב.
ציפי חוטובלי: יש לך פתרון אחר?
נחמן שי: כן, שהמבחנים יתפרסמו בחודש ינואר ולא בחודש מאי-יוני-יולי, כי עד שהם יוציאו את המכרזים, ועד - - בסוף הם מקבלים - - -
אורלי לוי אבקסיס: היינו פה בשנה שעברה, וזה בדיוק מה - - -
מרים שלר: בול אותו דבר, ומה שהבטיחו, ושום דבר לא עשו.
נחמן שי: באוקטובר החשב הכללי מודיע שחדל סדר ההקצבות, הוא לא נותן יותר, סוגרים את הקופה - - -
אורית זוארץ: זה מה שאמרנו.
נחמן שי: אז אם המדינה כבר החליטה להפריט, הלא זה מימד של הפרטה, פעם עשתה את זה המדינה, היום עושים את זה בהפרטה, אז לפחות שייתנו להפרטה גם את הכלים.
נחמן שי: כי לא רק שמפריטים בצד אחד, מקצצים את ההפרטה בצד השני.
מרים שלר: בגלל זה שאלתי מה המשמעות של דברים שקורים בתוך הכנסת, כי בשנה שעברה כשהיינו פה, המנכ"ל הבטיח.
אורלי לוי אבקסיס: המנכ"ל הבטיח שזה מה שיהיה.
אורית זוארץ: זה בדיוק לפני שנה, ביוני.
ציפי חוטובלי: אני רוצה לאפשר לדוקטור חניתה.
ציפי חוטובלי: חניתה, בבקשה, חיכית בסבלנות, רק תציגי את עצמך.
ציפי חוטובלי: את עומדת בראש ארגון אל"י.
חניתה צימרין: אני עומדת בראש אגון אל"י – האגודה להגנת הילד.