GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
לימור לבנת: כל מי שצריך קיבל את כל השירותים במשרדים השונים שבהם אני הייתי בעלת תפקיד, לרבות החרדים והאוכלוסייה החרדית, ואין לי דבר וחצי דבר נגדם.
לימור לבנת: כאשר מדובר בהדרת נשים – כל מי שמדיר נשים, יהיה חרדי או יהיה אזרח אחר, זה לא משנה כרגע, מבחינתי אני אלחם עד חורמה במי שמדיר נשים ובהדרת נשים.
לימור לבנת: כפי שפעלתי בכל חיי הציבוריים, עוד קודם שנבחרתי לכנסת בשנת 1992, אני לאורך כל שנות פעילותי הציבורית, לוחמת למען זכויות נשים, שוויון הזדמנויות לנשים, כמובן נגד הדרת נשים, וכך אמשיך ואפעל וכל האשמה אחרת היא באמת מגוחכת וחבל להמשיך ולעסוק בה.
ציפי חוטובלי: תודה רבה השרה לבנת על הסקירה הזאת ועל הדברים שאת עושה.
ציפי חוטובלי: תיכף באמת תשמעי עוד כמה דברים.
ציפי חוטובלי: אני רוצה לאפשר גם לחברי הכנסת, אולי גם יש לכם שאלות לצוות עבודה של השרה.
ציפי חוטובלי: אבל לפני כן רק בקשה.
ציפי חוטובלי: את הדו"ח הזה שאת הקראת כאן, אני אשמח אם תשלחי לוועדה.
לימור לבנת: אנחנו כעת עובדים עליו, אנחנו מכינים אותו בצורה מסודרת.
לימור לבנת: אני אשלח אותו.
ציפי חוטובלי: אנחנו רוצים לעיין בו כדי לראות מה אנחנו יכולים לעשות כמעקב, כמו הסוגיה הזאת של הרבנות הראשית.
ציפי חוטובלי: בואו נעשה סבב קצר של חברי הכנסת.
ציפי חוטובלי: תעירו בבקשה הערה שלא תעלה על דקה, כדי שנוכל לתת גם למי שבא לסקור כאן את עיקרי הממצאים החדשים לסקור.
ציפי חוטובלי: נתחיל לפי סדר היושבים.
ציפי חוטובלי: חברת הכנסת עינת וילף, בבקשה.
עינת וילף: אני לא רוצה לדבר על הנושא בכללו.
עינת וילף: התבטאתי על זה פעמים רבות ואני רוצה כאן היום לראות באמת איך אנחנו מביאים לשינויים מהותיים.
עינת וילף: אני רוצה בכל זאת להתרכז עוד בנושא התחבורה.
עינת וילף: בנושא התחבורה הובא לידיעתי וגם הבאתי את זה לידיעת שר התחבורה ואני גם אשלח אליך את הפרטים, שיש אין ספור טריקים שהחברות עושות ומשתמשות בהם כדי לאפשר את התופעות האלה.
עינת וילף: מאפשרים עצירה של האוטובוס ביציאה מן העיר כדי ללכת לחלק האחורי של האוטובוס ולגבות את הכסף.
עינת וילף: כאילו האוטובוס נגיד יוצר מבית שמש, הנהג עוצר, הולך לחלק האחורי של האוטובוס וגובה את הכסף.
ציפי חוטובלי: ממי?
עינת וילף: מהנשים שיושבות שם.
ציפי חוטובלי: לא, רגע, זה אסור עכשיו.
נחמן שי: לא, כי הן נכנסו מאחור, אז הוא לא יכול היה לגבות את הכל.
עינת וילף: כל מיני דברים קטנים שבעיקרון הם ---
שלמה מולה: הוא עוצר את האוטובוס, מעכב את כל האוטובוס והולך לגבות מאחור.
לימור לבנת: לא יודעת, על פטנט כזה לא שמעתי אז אני לא יודעת.
ציפי חוטובלי: זה נשמע מטורף.
עינת וילף: אני אומרת, הביאו לידיעתי, אנשים חקרו את זה וסיפרו לי.
עינת וילף: כי מה שמדהים זה, אנחנו צריכים להבין, אנחנו מנהלים כאן מלחמת, איך קוראים למלחמה בשטח עירוני?
עינת וילף: מלחמה מדלת לדלת, על כל דבר ש---
קריאה: גרילה.
עינת וילף: גרילה, כי כל דבר שאנחנו נעשה – ימצאו דרך לעקוף.
עינת וילף: אז חשוב גם שנכיר את כל השיטות שעושים בהן שימוש.
עינת וילף: למשל, יש הרבה קווי אוטובוס שמה שקרה עוצרים 100, מתחנות מרכזיות, מה שרוב הציבור נוסע בהן, ואז גם קו האוטובוס הזה לא מופיע כקו שמגיע למקום הזה, ואז הוא בכלל לא נכלל ברשימת הקווים הרלבנטיים, ואז יש קו שהוא רק לחרדים.
עינת וילף: יש מקומות שבהם קווים עושים מאסף, ויש מקומות שפתאום אוטובוס אוסף רק מתחנה אחת, מתעלם מכל היישוב.
עינת וילף: באינטרנט למשל, אגד מחויב להראות את הקווים האלה, אבל את הקווים האלה הוא מסתיר תחת שלל שכבות באינטרנט.
עינת וילף: כלומר, אם את תשאלי שאילתה איזה קו לוקח מפה לשם, את לא תגלי את הקווים האלה.
עינת וילף: עד שתגלי את הקווים האלה את צריכה ממש, הם סמויים מן העין.
עינת וילף: עומדים בלשון החוק, שזה חייב להיות מפורסם, אבל מסתירים את זה ולא נותנים את הפרטים.
עינת וילף: כלומר, יש הרבה מאד טריקים, אני אשלח לך.
עינת וילף: שלחתי את זה לשר התחבורה בשאילתה כתובה, אני מבקשת את תשובתו.
עינת וילף: מאד חשוב שגם בוועדה הזאת, גם אם הנושא פעם בכותרת ופעם לא בכותרות, שנבין שאנחנו מנהלים כאן באמת מאבק גרילה, וכל דבר שאנחנו נצליח לחוקק, הצד השני ימצא פטנט ואנחנו נצטרך שוב למצוא פטנט לפטנט שלהם, עד שיבינו שבאמת אנחנו לא מתכוונים לוותר על הנושא הזה.
עינת וילף: הוא בנפשנו.
עינת וילף: הייתי אומרת שיש לנו לגביו רגשות דתיים, ולכן אין שום כוונה, אין כאן מקום לסובלנות, לפשרה.
עינת וילף: במרחב הציבורי לא תהיה הדרת נשים, ואנחנו נמצא את כל הטריקים והשטיקים שעושים בהם שימוש כדי לעשות את הדרת הנשים הזאת, ואנחנו נלחם נגדה.
ציפי חוטובלי: תודה רבה על המידע שאוספת לנו, תודה רבה.
שלמה מולה: תודה רבה גברתי.
שלמה מולה: האמת היא, כשאנחנו נסענו יחד איתך ---
ציפי חוטובלי: לחוויה שזיכתה אותי בנזיפה בוועדת האתיקה.
שלמה מולה: ובסוף שמענו ובאחד מכלי הרדיו שהתראיינת אמרו – 'ציפי חוטובלי היא הפרובוקטורית ואתה משתף איתה פעולה'.
ציפי חוטובלי: בדיוק.
שלמה מולה: אז אלף אני מוכן להיות, אם צריך להיות פרובוקטור אין לי בעיה בעניין הזה לשתף עם זה פעולה.
שלמה מולה: אבל אני רוצה להגיד גברתי יושבת הראש וגברתי השרה, הכנסת דרך אגב מתנהלת על 100 חברים בלבד בעניין זה.
שלמה מולה: כל ה-20 האחרים באופן אוטומטי מבחינתם אין להם בעיה עם הדרת נשים, אני אתחיל בזה.
שלמה מולה: קודם כל יש כאן מפלגות שמראש, ואנחנו כולנו נותנים לזה יד, יש פה מפלגות שברשימה שלהם לא יכולה להיות אישה.
עינת וילף: כי הן לא רוצות.
שלמה מולה: רק רגע, לא, לא, לא, לא.
שלמה מולה: בואו באמת, בואו נתחיל עם זה.
ציפי חוטובלי: לא, לא, כפי שאמר חבר הכנסת גפני, זה כי אף אישה חרדית לא תתדרדר לכנסת.
ציפי חוטובלי: זה רק הגברים שיושבים על הגדר.
אברהם מיכאלי: זו סיבה להוציא אותו מהכנסת, אגב.
שלמה מולה: תראו, אני חושב שהצביעות מתחילה כאן.
שלמה מולה: אם אנחנו רוצים באמת להתמודד עם הבעיה הזאת של הדרת נשים באוטובוסים, במרחב הציבורי, במדרחוב, בקופות החולים, ואם אנחנו רוצים ---
ציפי חוטובלי: רוצה להשלים אותך.
ציפי חוטובלי: גברתי השרה אולי תסייעי לנו בעניין הזה, כי מדובר בעניין שקשור לממשלה.
ציפי חוטובלי: חברת הכנסת וילף ואני הגשנו הצעת חוק שמדברת על תגמול עודף למפלגות, בחוק מימון מפלגות שיהיה בהן למעלה משליש נשים בייצוג.
ציפי חוטובלי: רצינו בפשטות לתמרץ ---
לימור לבנת: כבר שנים מדברים על זה.
ציפי חוטובלי: אבל הדבר המדהים הוא שהצעת החוק עברה ועדת שרים לענייני חקיקה, אבל מה שקרה זה שהיה ערר של ש"ס לממשלה, וכמו שאת יודעת עררים זו דרך נפלאה לקבור חוקים.
לימור לבנת: לא זכרתי את זה.
ציפי חוטובלי: אני אומרת לך, אנחנו כבר במשך תקופה ארוכה מנהלים קרב מול אלי ישי על הסיפור הזה, אפילו הוא לא נותן לנו להופיע בפני סיעת ש"ס.
ציפי חוטובלי: כאן נמצא חבר הכנסת מיכאלי שאולי יאפשר לנו להופיע בפני סיעת ש"ס כדי לטעון את טענותינו.
ציפי חוטובלי: אבל אולי תלמדי אותנו איך מחלצים עררים מהממשלה.
ציפי חוטובלי: אנחנו נמצאים במציאות שבה זאת דרך לקבור חוקים.
לימור לבנת: זה תלוי.
לימור לבנת: טוב, זו שאלה כמובן קואליציונית וצריך לומר כאן את האמת.
לימור לבנת: זו שאלה קואליציונית.
ציפי חוטובלי: למה זו שאלה קואליציונית?
ציפי חוטובלי: היא נוגעת בסטטוס קוו?
עינת וילף: בש"ס עצמה אמרו לנו שאין כאן בעיה הלכתית, אלא הם לא מתכוונים לסייע לחוק שדופק אותם וייתן יותר כסף למפלגות אחרות.
לימור לבנת: שנייה, אני הרי תומכת בזה.
ציפי חוטובלי: כן, אני יודעת.
לימור לבנת: זה חוק שכבר רץ במשך שנים.
לימור לבנת: הרעיונות הם בגרסאות כאלה ואחרות.
לימור לבנת: ברגע ששר מגיש שרר, פשוט מבחינת פרוצדורה הרי, מזכירות הממשלה היא הגוף שמחליט מתי להעלות אותו לישיבת ממשלה להכרעה.
לימור לבנת: מתי זה אומר אם בכלל.
לימור לבנת: זה יכול להיות עכשיו, וגם שלוש שנים.
ציפי חוטובלי: זו דרך לקבור חוקים.
לימור לבנת: בוודאי שזו דרך לקבור חוקים.
לימור לבנת: אני לא רוצה להגיד לך בית הקברות של החוקים, של העררים, כבר אין בו מקום.
לימור לבנת: עכשיו, מה שזה אומר שצריך לבדוק האם יש פגיעה קואליציונית, אם חושבים שיש כאן פגיעה קואליציונית של מאפשרת להביא את זה וזה לא עומד בראש סדר העדיפויות כדי לגרום כאן
לימור לבנת: באמת פגיעה קואליציונית כזאת ---
ציפי חוטובלי: אבל תראי, בסופו של יום אנחנו רוצים להביא את זה להכרעה בכנסת.
ציפי חוטובלי: האם אפשר להביא את זה להכרעה בכנסת?
לימור לבנת: כן, אבל ההכרעה בכנסת שוב, היא בעצם נספח, אם יורשה לי, של ההסדרים הקואליציוניים שמרכיבים את הממשלה ואת הקואליציה.
לימור לבנת: הכנסת היא בסופו של דבר, יש כאן קושי.
לימור לבנת: צריך לנסות אולי ולראות אם ראש הממשלה יהיה מוכן להביא את זה, אבל זה לא פשוט.
לימור לבנת: כי אם יש כאן לחץ של סיעות קואליציוניות, אז אפשר להניח ש---
שלמה מולה: אבל אני מאמין שיש להם וטו לחוקי יסוד, אין להם וטו על פי ההסכם הקואליציוני.
לימור לבנת: זה לא עניין של וטו פורמאלי.
עינת וילף: אין כאן וטו, סתם אינטרסים.
ציפי חוטובלי: אני אבקש מכל אחד מחברי הכנסת שיגיד נקודתית אם יש לו הערות בונות ואחר כך אנחנו נעביר את רשות הדיבור לאורחים שנמצאים כאן.
לימור לבנת: זו הצעת חוק לגמרי לא הזויה.
לימור לבנת: זאת הצעת חוק רצינית.
אברהם מיכאלי: גברתי השרה, הרבה חוקים הגיוניים יש ואנחנו כולנו מתפשרים אחד עם השני.
ציפי חוטובלי: זה לא להתפשר, זה לקבור חוק.
קריאה: לא כולם, אנחנו מתפשרות יותר.
לימור לבנת: כולם מתפשרים.
לימור לבנת: זה כמו ג'ורג' אורוול.
לימור לבנת: כולנו מתפשרים ויש כאלה שמתפשרות יותר.
שלמה מולה: אני חושב שעצם העובדה שגם בשאלה ששאלת את גברתי יושב הראש, לגבי הצעת החוק הזו ששוב אנחנו חוזרים על אותו כוח פוליטי שהוא בעצם בא ושם אקדח על הרקה של הממשלה שבאה ואומרת – אם אתם תעשו ככה וככה, אנחנו נעשה כך וכך.
שלמה מולה: אני חושב שזה לא דבר ראוי.
שלמה מולה: ומשפט אחרון, מה שאני רוצה לבוא ולהגיד, יש קשר הדוק דרך אגב, בין כל הדברים שאנחנו דנים בהם, לבין הנושא של למשל חוק טל.
שלמה מולה: אנחנו נטיל וטו ואנחנו לא נשרת, אנחנו ניכנס לאורחות חייכם ואנחנו נגיד מה שאנחנו רוצים בחסות הכוח שלנו.
שלמה מולה: אנחנו נעשה כל מה שאנחנו רוצים, העיקר אל תגעו באורחות חיינו.
שלמה מולה: מה שאנחנו אומרים לידידינו הטובים, החרדים – גם אתם אל תיגעו באורחות החיים שלנו.
שלמה מולה: זאת אומרת אני חושב שהסטטוס קוו מופר מראש, מזמן כבר, רק בכיוון אחד לא דו צדדי.
שלמה מולה: ואני חושב שבעניין הזה בכלל של הדרת נשים, אם זה לא מדיר את שנתם של הרבנים, יש לנו באמת בעיה.
ציפי חוטובלי: חבר הכנסת בן סימון.
דניאל בן-סימון: אני רוצה לנצל את הנוכחות של אנשי הרדיו כאן וגם חברי כנסת חרדים ולשאול מתי התחיל השיגעון הזה.
דניאל בן-סימון: אני עשרות שנים,
לימור לבנת: זה מחקר היסטורי עכשיו.
דניאל בן-סימון: לא, לא, עד לפני כמה שנים סיקרתי את ש"ס.
דניאל בן-סימון: ישבו נשים בקהל ונשקו את ידו --- אני לא זוכר תופעה כזו, מיכאלי פה.
דניאל בן-סימון: אני הייתי במקומות שבהם נשים וגברים התערבבו בכינוסים של ש"ס.
דניאל בן-סימון: לא רק זה, הם התקרבו לרב עובדיה יוסף, החזיקו את ידו ונישקו את ידו.
דניאל בן-סימון: זה היה לפני כמה שנים, על שנות ה-90 אני מדבר פה ואני הייתי עד למקרים האלה.
דניאל בן-סימון: ולכן אני שואל האם היה תיזמון פה בין כל מיני חלקים.
דניאל בן-סימון: מתי התחיל הסיפור הזה כי לא הייתי ער, ישנתי בלילה.
ציפי חוטובלי: מתי שנהייתה תחרות מי חרדי יותר.
דניאל בן-סימון: קמתי בבוקר ופתאום אני מוזמן פה לאישור של הדרת נשים.
דניאל בן-סימון: לכן אני באמת שואל את הרב אייכלר בכבוד הראוי ואת הרב מיכאלי, הוא עוד לא רב, אבל הוא בדרך.
דניאל בן-סימון: ואני חייב לומר, אני באמת שואל, מכיוון שאמנם זה נוגע בשולי המחנה של החברה הישראלית, אבל השוליים האלה פוגעים בדמותה של החברה הישראלית, בין אם אני חילוני או אנטי דתי או משהו כזה.
דניאל בן-סימון: בסופו של דבר, כל עוד אין אוטונומיה לקבוצות בחברה הישראלית, והן רשאיות לפעול בצורה אוטרקית, ולמנות נשים ולהדיר אותן או להחביא אותן, אנחנו עדיין חברה אחת.
דניאל בן-סימון: וכל עוד אנחנו חברה אחת, אני באמת מבקש לדעת – האם יש פה הנחיות מרבנים לגבי הדרת נשים, או שזה כאן נגיד ב"קול ברמה", או שעשו סקר בקרב האנשים ואמרו – אנחנו לא רוצים לשמוע נשים.
דניאל בן-סימון: מאיפה זה בא?
לימור לבנת: אם עשו סקר אז אנחנו צריכים להסכים?
דניאל בן-סימון: לא, בשום פנים ואופן, אבל אולי לזה הוראה של הרבנים הגדולים?
דניאל בן-סימון: אולי הרב אלישיב.
ציפי חוטובלי: חבר הכנסת דניאל בן סימון, אני רוצה להגיד לך משהו שאולי יפתיע אותך.
ציפי חוטובלי: מדובר בשיקולים ציניים לחלוטין שאין בינם לבין ההלכה היהודית שום דבר.
דניאל בן-סימון: אני רוצה לשמוע את זה מהאנשים האלה.
דניאל בן-סימון: אני ממש ---
שי בן מאור: אני שמח שאת מדבררת אותנו, יושבת ראש הוועדה, את יכולה להמשיך.
שי בן מאור: יכול להיות שהנוכחות שלנו פה מיותרת.
ציפי חוטובלי: כבודו, יושבת ראש הוועדה מבינה בהלכה קצת יותר ממך.
שי בן מאור: אני לא בטוח.
שי בן מאור: זה שאין לי כיפה זה לא אומר שאני בקיא בהלכה פחות ממך ואחד הדברים שמאד מאפיינים את המגזר החרדי באשר הוא, זה כיפה על הראש.
שי בן מאור: וכיפה על הראש לטעמי, למיטב ידיעתי, אין שום פסק הלכה שמחייב לחבוש כיפה על הראש, ובכל זאת, מרבית הציבור החרדי ---
ציפי חוטובלי: לא קיבלת זכות דיבור.
שי בן מאור: אוקי, לא קיבלתי רשות דיבור, סליחה.
ציפי חוטובלי: חבר הכנסת דניאל, תסיים.
דניאל בן-סימון: אני רק אסכם.
נחמן שי: אני מתרשם שהגברים פה נוהגים בחוסר כבוד בולט ליושבת ראש הישיבה, באמת.
ציפי חוטובלי: חבר הכנסת נחמן שי אני אשמח לתת לך זכות דיבור.
נחמן שי: לא, זה מעליב אותי הדרך שבה אתה מדבר, באמת.
לימור לבנת: זו ועדת כנסת, אלוהים אדירים.
דניאל בן-סימון: לסיכום, אני רוצה לומר שמי שמדיר יידע שהוא פוגע ברוב הציבור הישראלי, פוגע בנימי נפשו כחברה במאה ה-21, ולכן המתח הזה ותחושת הפגיעה שיש באנשים כמוני, לנוכח המעשים האלה, היא קשה, היא לא נוגעת לשמאל או ימין, לא לשלום או למלחמה, אלא לחיינו בארץ הזאת, לדמותנו, והיא לא פחות חשובה מנושאים אחרים.
ציפי חוטובלי: אוקי, אני רוצה רגע לעשות הפסקה כאן, בגלל שבכל זאת רדיו "קול ברמה" נמצא.
ציפי חוטובלי: אני אאפשר לכל אחד מחברי הכנסת שהגיע לדבר, רק באמת בואו ניקח את זה כמקרה בוחן טוב למה שאנחנו מנסים לעשות כאן.
ציפי חוטובלי: אולי נתחיל מהיועצת המשפטית של הרשות השנייה.
הילה שמיר: אילן אבישר רוצה.
ציפי חוטובלי: אוקי, בבקשה.
אילן אבישר: שמי ד"ר אילן אבישר, אני יושב ראש הרשות השנייה.
אילן אבישר: תחנת "קול ברמה" קיבלה את הזיכיון והתחילה את השידורים שלה במרס 2009.
אילן אבישר: אני ביקרתי שם לראשונה לפני שנה וחצי בערך, קצת פחות, אחרי שנכנסתי לתפקיד.
אילן אבישר: בביקור הזה שהיה ביקור ראשון, זה היה בערך באוקטובר 2010, משהו כזה, זאת אומרת שנה וחצי אחרי שהתחנה פועלת, מתפקדת, פועלת על פי זיכיון, ואגב פועלת למיטב ידיעתנו בלי שום תלונות.
אילן אבישר: הביקור בתחנה מיד הראה שיש פה איזו שהיא בעיה עם הסוגיה של מקום הנשים בתחנה.
אילן אבישר: הנהלת התחנה הסבירה לנו את הצעדים השונים שהם נוקטים כדי להבטיח שנשים לא יישארו פיזית, אבל מה שיש להן להגיד יבוא לידי ביטוי, אם זה בצורה של ציטוט של קריין גבר, או של דובר.
אילן אבישר: ומצד שני, מה שמאד בלט לנו זה מעורבות מאד גבוהה של נשים מבחינת קהל המאזינים, שבא לידי ביטוי בהרבה מאד פקסים של נשים ועוד הרבה נתונים אחרים.
אילן אבישר: אנחנו מיד זיהינו כאן בעיה.
אילן אבישר: זאת אומרת הבנו שזה לא הסוג הזה של אין ---
ציפי חוטובלי: לא לילד הזה התפללתם כשנתתם רישיון.
אילן אבישר: אני לא יודע.
אילן אבישר: הייתה פה מועצה שהתחלפה, יכול להיות שהמועצה האחרת הייתה מדברת אחרת, אבל מבחינתנו ---
ציפי חוטובלי: אני רק אעיר הערה.
ציפי חוטובלי: אין באף מועצה של הרשות השנייה סמכות להחליט שיש גוף שידור ציבורי, שמקבל רישיון מהמדינה על מנת שלא לשדר נשים.
ציפי חוטובלי: אין דבר כזה על פי חוקי מדינת ישראל, ואם זה לא ברור אנחנו נבהיר את זה בחקיקה.
אילן אבישר: אז יכול להיות שיש פה איזה שהם חילוקי דעות שנוגעים לנימה הפסקנית של גברת היושב ראש, ואולי גם לתוכן עצמו.
אילן אבישר: אבל אני לא מזלזל בטיעון עצמו, ואני אומר אנחנו מתמודדים עם זה.
אילן אבישר: זה מבחינתנו דבר ---
נחמן שי: מה נכתב במכרז שהוצאתם, אילן?
אילן אבישר: רק שנייה, תן לי רגע להסביר.
אילן אבישר: שאנחנו זיהינו עוד דבר.
אילן אבישר: ככל שזה נוגע להנהלה עצמה ולצוות המקצועי, אלה אנשים שהם ברובם המכריע אינם חרדים, זה לא האידיאולוגיה שלהם.
אילן אבישר: מבחינתם המדיניות הזאת נועדה לשרת את ציבור המאזינים שלהם, שזה הערכים שלו ואלה הם הקודים שלו.
אילן אבישר: עדיין אני אומר, יש פה עכשיו בעיה מעניינת, זו דילמה של סתירה בין מצד אחד התחשבות במגזר מסוים והקודים הספציפיים שלו, לבין ההכלה של קודים בעלי תוקף יותר אוניברסאלי, לתוקף שהוא ---
ציפי חוטובלי: אתה באמת רואה בזה דילמה?
ציפי חוטובלי: סליחה על השאלה, יש כאן באמת דילמה?
אילן אבישר: כן, הדילמה היא ---
ציפי חוטובלי: חוקי היסוד של מדינת ישראל קבעו את ערך השוויון כערך יסודי.
ציפי חוטובלי: אני מבקשת.
ציפי חוטובלי: אני לא מצליחה להבין את ההתפלפלות האקדמאית הזאת.
אילן אבישר: אני אסביר.
אילן אבישר: יש לנו תחנה ערבית ויש לנו תחנה רוסית ואנחנו לא כופים עליהם שום שוויון של יהודים שיעבדו שם ---
ציפי חוטובלי: אוי, מה הקשר?
אילן אבישר: עכשיו אני אמשיך הלאה.
אילן אבישר: האבחנה שאנחנו עשינו, ובבקשה, תתנו לי לדבר ---
ישראל אייכלר: אני רוצה למחות על זה שחברי כנסת מפריעים לאיש מקצועי לדבר את דברו.
ציפי חוטובלי: הכנסת אייכלר, הכל בסדר.
אברהם מיכאלי: לא נותנים לו לדבר.
ציפי חוטובלי: אני לא אתן לאף אחד לדבר אם אתם תמשיכו להתפרץ.
אברהם מיכאלי: תני לו לדבר.
ציפי חוטובלי: חבר הכנסת מיכאלי, להזכיר לכם ---
אילן אבישר: תנו לי לדבר.
אילן אבישר: אנחנו ---
ציפי חוטובלי: לא, לא, אל תמשיך.
ציפי חוטובלי: אני כיושבת ראש זכותי להעיר הערות.
ציפי חוטובלי: זה חלק מהיכולת שלי כיושבת ראש, זכותי ---
ישראל אייכלר: את לא מעירה הערות, את צועקת על איש מקצוע.
ציפי חוטובלי: חבר הכנסת אייכלר, אני שואלת שאלות נוקבות.
ציפי חוטובלי: עומד כאן אדם ---
ישראל אייכלר: את תקפת אותו.
ציפי חוטובלי: אתה פשוט לא מכבד את הדיון, חבר הכנסת אייכלר.
ציפי חוטובלי: אני לא תוקפת אותו אני אומרת, אני שואלת כאן שאלות נוקבות.
שלמה מולה: חובתה לשאול אותו שאלות קשות, אדוני.
ישראל אייכלר: שאלות זה משהו אחר.
שלמה מולה: שאלות זה גם להגיד מה שהיא רוצה כיושבת ראש.
עינת וילף: זו הפריבילגיה שלה, ואתה יודע את זה היטב כחבר כנסת.
עינת וילף: אתה מתנהג כמי שאף פעם לא ---
ציפי חוטובלי: תודה לכל צוות הסנגורים.
ציפי חוטובלי: אני מבקשת לשמוע אותו, אני רק אומרת שאני לא מנועה כאן מלהעיר הערות ואני אמשיך להעיר את הערותיי, כי עם כל הכבוד זה תפקידי.
אילן אבישר: אוקי.
אילן אבישר: אז אני אומר, מדובר פה בתחנה יהודית למגזר מאד מסוים עם מאפיינים מאד מסוימים שנוצרו בזיכיון, עברו את תהליך המכרז, קיבלו את כל האישורים הנדרשים והיו קיימים בפועל במשך שנה וחצי לפחות, בלי שום התערבות חיצונית.
אילן אבישר: אנחנו עשינו את האבחנה הראשונה לפי איך להימנע מהדרת נשים, שזה דבר פסול, ועם זאת לא לכפות שוויון מגדרי, שפה זה יכול להיות האמונה הפרטית שלי בחיים שלי, אבל אני לא בטוח שאני רוצה לכפות את זה על קבוצות ומגזרים שאולי זה לא מקובל עליהם.
אילן אבישר: ובמקרה מדובר בקהל ---
ציפי חוטובלי: אדוני, האם יש קבוצה בחברה הישראלית ששוויון מגדרי לא מקובל עליה?
ציפי חוטובלי: אני עונה לך שלא.
ציפי חוטובלי: לא בחברה הערבית, לא בחברה הרוסית ולא בחברה החרדית יש משהו נגד נשים.
ציפי חוטובלי: ואם יש לאנשים מסוימים משהו נגד נשים – שמים אותם בכלא.
ציפי חוטובלי: זה מה שקורה במדינת ישראל כשהולכים נגד נשים.
ציפי חוטובלי: על מה אתה מדבר אדוני?
אילן אבישר: אני אגיד לך על מה אני מדבר ---
ציפי חוטובלי: אני לא מצליחה לשמוע.
לימור לבנת: השוויון המגדרי הוא ברמה של חוק במדינת ישראל ולכן אי אפשר כאן להגיד זו אמונה פרטית שלי, אבל יש אנשים אחרים שחושבים אחרת.
לימור לבנת: יש חוק במדינה ותחנה שקיבלה זיכיון מהמדינה, ואדם יכול לחשוב בביתו אולי מה שהוא רוצה, אבל אם יש תחנה שקיבלה זיכיון מהמדינה, כאן, בזה אנחנו עוסקים.
לימור לבנת: ואתם הרשות השנייה בעצם זה הגוף, ולכן האמירה הזאת היא אמירה בעייתית.
אילן אבישר: אוקי, אז אני עדיין מרגיש שהמונח שוויון מגדרי הוא מונח קצת עמום, זאת אומרת האם אנחנו הולכים עד הסוף וכופים שהן ברמה של תכנים, הן ברמה של מגישים, הן ברמה של הנהלה יהיה שוויון מגדרי 50-50 בין גברים לנשים.
אילן אבישר: שנית, במקרה במגזר הדתי החרדי יכול ---
עינת וילף: שלכל הפחות לא תהיה אפליה מכוונת.
אילן אבישר: אני מסכים.
אילן אבישר: עם זה אנחנו מתמודדים ואני מרשה לכם לשפוט את אופן ההתמודדות שלנו עם זה.
אילן אבישר: אבל אני חוזר על האבחנה, היה חשוב לנו להבטיח שלא תהיה אפליה ולא תהיה הדרת נשים ---
לימור לבנת: אוקי, אוקי, ואז מה?
אילן אבישר: לגבי שוויון מגדרי אני אומר – זה דבר אחר, בעיקר בקרב ציבור שאי השוויון הזה בא לידי ביטוי וזה במקרה הרקע האישי שלי.
אילן אבישר: כל בוקר וכל יום וכל שבת בבית הכנסת, שנשים בבתי כנסת דתיים אינן עולות לתורה ואינן קוראות תפילה, אני מאד מצטער.
ציפי חוטובלי: כבודו, כבודו, אני מתביישת במילים האלה.
גלעד קריב: מה הקשר לדוגמא?
גלעד קריב: החוק התיר אפליה מגדרית בבתי כנסת ולא התיר אפליה מגדרית בשידורי תקשורת.
אילן אבישר: אנחנו פה עכשיו בבית המחוקקים, ואם החוק הזה הוא כזה או אחרת, על זה אנחנו מדברים.
אילן אבישר: אבל אנחנו פועלים במסגרת החוק.
אילן אבישר: אני רק רוצה ----
גלעד קריב: אני מגיש נגדכם תביעה.
ציפי חוטובלי: אני לא מוכנה שיהיו כאן קריאות ביניים, פשוט כי אי אפשר לשמוע, אי אפשר להקשיב.
ציפי חוטובלי: אני רק רוצה שוב, כנראה שאני צריכה כאן להזכיר את ההלכה.
ציפי חוטובלי: ההלכה היהודית אינה אוסרת על נשים להתראיין, לדבר, לקריין, לראיין.
ציפי חוטובלי: ההלכה היהודית אינה אוסרת על זה.
ציפי חוטובלי: וגם בבתי הכנסת יש ייצוג נכבד לנשים, יש עזרת נשים, נשים מגיעות לבתי הכנסת, הן לא מודרות משם, אני מבקשת.
ישראל אייכלר: אבל צריך לאסור גם בבתי הכנסת אפליית נשים.
ישראל אייכלר: אישה צריכה להיות ---
ציפי חוטובלי: הטיעון הדמגוגי הזה לא יעבוד לך, חבר הכנסת אייכלר.
ישראל אייכלר: כל הכופרים בבורא עולם מסכימים.
שלמה מולה: כופרים?
שלמה מולה: תגיד לי, לך יש חוזה עם הקדוש ברוך הוא?
לימור לבנת: אייכלר, אני יכולה לא להסכים איתם, אבל הם לא כופרים.
ישראל אייכלר: הם לא כופרים?
לימור לבנת: אני יכולה לא להסכים איתם, אבל הם לא כופרים.
ציפי חוטובלי: גברתי השרה, אני חייבת להגיד לך שאני רוצה לאפשר להרבה גורמי מקצוע כאן לדבר, אבל עומד כאן גורם מקצועי שהתפקיד שלו הוא לפקח שלא תהיה הדרת נשים, וממש מוצא טיעונים דמגוגיים אחד אחרי השני כדי להצדיק את זה.
ציפי חוטובלי: מה אתם עשיתם כדי שלא תהיה הדרת נשים מבחינת הרדיו?
לימור לבנת: זאת השאלה עכשיו.
אילן אבישר: אני לא אוהב את המילה דמגוגיים, זה לא יפה.
לימור לבנת: בוא נגיד מופרכים.
אילן אבישר: אני אמשיך.
אילן אבישר: אני אומר, אנחנו כדי למנוע את הדרת הנשים או כל סוג של אפליה וקיפוח של נשים, אחד הדברים הראשונים שהעברנו בכלל, זה שנשים בעלות תפקיד או נשים שמאיזו שהיא סיבה צריכות להעלות לציבור הן בגלל מסגרת שידורי החדשות של התחנה, או הן בגלל תכניות אחרות, לא תהיה שום מניעה שהן יעלו לשידור, וזה עובד.
אילן אבישר: וזו פריצת דרך מאד משמעותית.
אילן אבישר: ככל שזה נוגע למקרה של בית החולים שבו התחנה מיאנה לראיין אישה, התייחסנו לזה כאל הפרה, התחנה קיבלה את זה כהפרה והם נקנסו על זה.
אילן אבישר: אבל זה נוגע לאותו יום, דרך אגב.
ציפי חוטובלי: בכמה כסף הם נקנסו?
ציפי חוטובלי: מה גובה הקנס?
אילן אבישר: גובה הקנס הוא כמעט מקסימאלי מבחינתנו, זה היה 10,000 שקלים.
ציפי חוטובלי: 10,000 שקלים?
הילה שמיר: זו הייתה הפרה ראשונה של הנחיה.
הילה שמיר: ככל שיופרו עוד הנחיות ---
אילן אבישר: כן, זו הפרה ראשונה, נכון.
ציפי חוטובלי: עו"ד הילה שמיר, בבקשה.
ישראל אייכלר: מתי תקנסו את קול ישראל וגלי צה"ל שמדירים חרדיים?
אילן אבישר: זה לא אנחנו, אבל אני חושב שההערה הזאת באיזה שהוא מקום היא ---
קריאה: גפני מתראיין שם כל יום.
אילן אבישר: ממקדת לנו בהקשר חשוב את הערך של התחנה הזאת כמו שאנחנו רואים אותו.
אילן אבישר: אנחנו הענקנו זיכיונות ל-16 תחנות רדיו, שאמורות לספק מענה לצרכים שונים של החברה הישראלית, בעיקר לאזורים ומגזרים שהתחושה היא ---
ציפי חוטובלי: אדוני, אין צורך בחברה הספרדית לזה שנשים לא יישמעו.
ציפי חוטובלי: אין צורך כזה.
ציפי חוטובלי: אתם לא עונים על שום צורך.
אילן אבישר: רק שנייה.
אילן אבישר: אני באמת מנסה להסביר.
אילן אבישר: אז אני אומר, המגזרים האלה לא פעם מרגישים שהם מודרים מהשיח התקשורתי הכללי בישראל, ונכון מאד לספק להם את המסגרות האלה שבהן הם נותנים ביטוי לעצמם.
אילן אבישר: הדבר האחר הוא שלצד ההחלטה שלא תהיה הדרה של נשים ולא יהיה קיפוח של נשים, ככל שזה רלבנטי, אנחנו גם התחלנו במהלך שחושף את הציבור.
אילן אבישר: זה אותו ציבור, זה לא ההנהלה דרך אגב, שיש לו את הרתיעה מלשמוע נשים ברדיו, להתחיל לשמוע באופן הדרגתי תכניות של נשים ברדיו.
קריאה: אז שיכבו את הרדיו, אני לא מבינה את הקטע.
שי בן מאור: ש-50% מהציבור יכבו את הרדיו, זה מה שאת מציעה?
שי בן מאור: זה מה שאת מציעה?
שי בן מאור: ש-50% מהציבור יכבו?
שי בן מאור: את יודעת מה דינה של התחנה במקרה כזה?
שי בן מאור: זו תחנה מסחרית, זה לא תחנה ציבורית.
שי בן מאור: עכשיו, המטרה של שנינו היא מטרה זהה.
שי בן מאור: שנינו יודעים שהעלאת נשים לשידור תסגור את הרדיו.
שי בן מאור: זו המטרה שלכם.
ציפי חוטובלי: אני אוציא אותך, אני פשוט אוציא אותך.
ציפי חוטובלי: אתה לא תתפרץ.
ציפי חוטובלי: שי בן מאור, אתה לא תתפרץ, זו אזהרה אחרונה.
שי בן מאור: את תתני לי לדבר אז אני לא אצטרך להתפרץ.
שי בן מאור: מה שקורה פה זה דיון פופוליסטי מהרמה הנמוכה ביותר, שאת נותנת לו יד.
שי בן מאור: את עומדת בראש העניין.
ציפי חוטובלי: תוציא אותו.
שי בן מאור: נוח לך שאני אהיה בחוץ, שאני לא אדבר?
ציפי חוטובלי: עם התנהגות כזאת, כן.
ציפי חוטובלי: יש כללי אתיקה.
ישראל אייכלר: אתה יכול לצאת, תיכף גם אני אצא ונשאיר את הרפורמים עם יושבת הראש, שתצטרף, אולי היא תקבל איזה טיול לארצות הברית מהרפורמים.
שלמה מולה: הופה.
שלמה מולה: אייכלר, מה קרה פה היום?
שלמה מולה: מה רע ברפורמים?
אורי אורבך: למה לי לא מציעים איזה טיול מהרפורמים?
ציפי חוטובלי: חברים, אני רוצה להגיד לכם משהו, מאז שאני יושבת ראש אני לא שקלתי לבטל דיון ---
גלעד קריב: גברתי יושבת הראש, המשפט .... שהרפורמים גרועים מהערבים.
ציפי חוטובלי: הרב קריב לא, אני לא ממשיכה את הדיון הזה.
ציפי חוטובלי: חברים, הדיון הזה לא מתקיים בצורה עניינית, אני מצטערת.
ציפי חוטובלי: אני לא באתי לפה להצגות, אני מצטערת.
ישראל אייכלר: אנטישמי אתה.
ישראל אייכלר: שונא ישראל אתה.
קריאה: אתם מדירים נשים מהדת.
ציפי חוטובלי: חברים, אני מפזרת את הדיון.
ציפי חוטובלי: כל מי שהגיע מוזמן להירגע בחוץ, אני מפזרת את הדיון, אני מצטערת, הדיון הזה לא יימשך.
אורי אורבך: מה, ואז מה?
ציפי חוטובלי: אני לא ממשיכה את הדיון, בשיא הרצינות.
ציפי חוטובלי: יש כאן גורמים שבאו לעשות הצגות.
ישראל אייכלר: אתה קורא לי גזען?
ישראל אייכלר: אני דורש להוציא אותו, הוא אמר לחבר כנסת גזען.
ישראל אייכלר: תוציאו אותו בבקשה.
קריאה: סליחה, ואתה אמרת כופרים לכל מי שחושב שנשים יכולות לקבל מקום בבית הכנסת.
קריאה: אנחנו לא כופרות, אנחנו נשים אורתודוכסיות שומרות תורה ומצוות, שרוצות שיתייחסו אלינו כאל בנות אדם.
קריאה: זו הבקשה שלנו.
קריאה: זו כל סיבת ההתכנסות כאן.
קריאה: אנחנו נשים דתיות כמוכם ומגיע לנו יחס כאל בנות אדם.
ציפי חוטובלי: אני רוצה להגיד לכם, כל מי שכאן משני צדי המתרס, כולכם פוגעים בטובת העניין.
ציפי חוטובלי: זה מה שיש לי לומר לכם.
ציפי חוטובלי: חברים, באו לכאן אנשים רציניים, באו לכאן חברי כנסת שיש להם עניין רציני בדיון הזה ואני רוצה להגיד לכם שלא תהיה לי אפס סבלנות לבא בתור שיפריע.
ציפי חוטובלי: כל מי שיפריע ימצא את עצמו בחוץ, יש כאן סדרנים שיעשו את זה, מצדי אני אשאר כאן עם חבר הכנסת אורבך, חברת הכנסת וילף וחבר הכנסת שלמה מולה.
נחמן שי: ואני?
ציפי חוטובלי: וחבר הכנסת נחמן שי.
נחמן שי: הדרה.
ישראל אייכלר: את לא מאיימת עלי, את מאיימת על עצמך.
ציפי חוטובלי: חבר הכנסת אייכלר – צא החוצה.