GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מסעוד גנאים: שלישית, ההכוון הלימודי והמקצועי שהוא בתוך בתי הספר - צריך לתת להם יותר מקצועות, יותר מגמות איכותיות אליהם שיכוונו אותן בסוף לימודיהן ללימודים אקדמיים שיוכלו להשתלב בשוק העבודה.
חנין זועבי: בבקשה נג'אח ג'בארין.
נג'אח ג'בראין: היום אני אדבר על הבקשות והדרישות של הנשים, דרישות ובקשות שעלו מתוך דיונים רבים בקבוצות נשים מהצפון עד הדרום.
נג'אח ג'בראין: אני מייצגת את הנשים ובשם הנשים שמשתתפות היום בדיון וגם בשם הנשים שלא משתתפות היום בדיון ורצו להגיע אך מחוסר בררה נבצר מהן להגיע לדיון, אני מברכת את הדיון החשוב הזה מאוד לנו הנשים ולעלות את הדרישות והבקשות שלנו מתוך צרכים אמיתיים של הקהילה שלנו.
נג'אח ג'בראין: כנשים אנחנו מאוד רוצות לשנות את פני החברה שלנו לטובה ולחיוב.
נג'אח ג'בראין: יש לנו המון המון דברים שהעלנו אותם, אבל סיכמנו אותם בכמה נקודות חשובות כדי להעלות אותן בפניכם, לדרוש ולבקש מכם לענות לדרישותינו.
נג'אח ג'בראין: מבלי תיאום עם ממצאי המחקרים ועם העבודה המחקרית שעשו בעמותת הגליל, אני רואה שאנחנו כמעט הגענו לאותן דרישות ובקשות.
נג'אח ג'בראין: אני יכולה לסכם את הדרישות בתחומים השונים והחשובים: תחום התעסוקה של הנשים הערביות פלשתיניות, בתחום החינוך ותחום הבריאות שאני יודעת שהיום לא נגענו בתחום הבריאות, אבל כנשים היה לנו חשוב מאוד לעלות את הנושא הזה.
נג'אח ג'בראין: אני גם באה מתחום הבריאות ואני רואה את הנושא כנושא מאוד חשוב לנו.
נג'אח ג'בראין: בתחום התעסוקתי אנחנו רואים, גם לפי הממצאים, שהנשים הערביות הרבה פעמים לא עובדות ומובטלות או שהן לא משתתפות בשוק העבודה מחוסר מקומות עבודה וגם כתוצאה שנשים אינן יכולות לצאת לשוק העבודה מחוסר מסגרות לטיפול בילדים בגיל הרך.
נג'אח ג'בראין: אין לנו מספיק מעונות ואין לנו מספיק מסגרות לגיל הרך כדי שיתאפשר לנשים לצאת לשוק העבודה.
נג'אח ג'בראין: נשים שעובדות משרה מלאה מקבלות את הסבסוד המלא ממשרד התמ"ת (משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה) והנשים שעבודות בחלקיות משרה להן לא מתאפשר ולכן הן לא יכולות, לא משתלם להן בכלל לצאת לשוק העבודה אם הן לא יכולות לשלם עבור הילדים שלהן הנמצאים במעונות גיל הרך ולכן הן מעדיפות להישאר בבית מאשר לצאת לשוק העבודה.
נג'אח ג'בראין: לנשים שלא עובדות שנמצאות בבית, אין את אפשרות לשלם עבור הילדים כדי לאפשר את יציאתן ללימודים ולשוק העבודה.
נג'אח ג'בראין: אישה שלא עובדת אין לה את האפשרות להחזיק את הילד שלה במעון יום שהוא מסובסד ואז היא מעדיפה להישאר בבית ולא לצאת ללמוד או לעבוד כי אין מי שיטפל בילדים שלה.
נג'אח ג'בראין: זו נקודה שעלתה באופן מאוד חזק ולכן אנחנו דורשות ומבקשות להקים מעונות ולסבסד את מעונות היום לגיל הרך כדי לאפשר לנשים להן לצאת לשוק העבודה ולהשתלב בכוח העבודה.
נג'אח ג'בראין: כפי שנאמר כאן, רוב הנשים פונות לסוגי תעסוקה אופייניים ומסורתיים לחברה שלנו והם: חינוך, היום יש הרבה מורות שהן מובטלות, לא עובדות כי אין מקום עבודה והן לא יכולות להשתלב במקום העבודה מחוץ לאזור הגיאוגרפי שלהן.
נג'אח ג'בראין: הן לא יכולות ללכת למקומות אחרים.
נג'אח ג'בראין: כעת אני אשלב את שני הדברים יחד, התחבורה הציבורית מתוך הישובים הערביים או בתוך המגזר שלנו, אין תחבורה ציבורית ואין תשתית לתחבורה ציבורית שתאפשר גם לנשים ניידות ממקום למקום, מעיר לעיר, או מאזור לאזור כדי להשתלב במקומות אחרים.
נג'אח ג'בראין: חוסר נגישות לתחבורה מקשה עליהן והוא אחד מהחסמים המאוד קשים.
נג'אח ג'בראין: הדרישה שלנו היא לשפר את התשתיות ולהרחיב את התחבורה הציבורית העירונית והבין-עירונית כדי לאפשר לנשים ניידות ממקום למקום.
נג'אח ג'בראין: לגבי אכיפת חוק מיגון עבודה, אנחנו יודעים שנשים עובדות משתכרות פחות משכר המינימום, הן עובדות בחצי משכר המינימום ובמקומות עבודה פרטיים או במפעלים מסוימות הן משתכרות פחות מחצי משכר המינימום .
נג'אח ג'בראין: אז למה צריך לצאת לעבודה אם אני לא יכולה לקבל את שכר המינימום שלי, למה לצאת לעבודה?
נג'אח ג'בראין: – אין צורך לצאת לעבודה.
נג'אח ג'בראין: זו אחת הנקודות שהעלנו, אנחנו צריכים אכיפת חוקים, לא קיימת אכיפת חוקים ולכן בעלי העסקים לא נותנים את שכר המינימום לנשים.
נג'אח ג'בראין: פנינו גם בנוגע להכשרה המקצועית בתחומי התעסוקה שיהיו מגוונים יותר, שיהיו יותר רחבים לנשים ושלא יישארו בתחומים מסוימים.
נג'אח ג'בראין: נשים שפונות ללשכות העבודה ומבקשות עבודה מפנים אותן להתמחויות מסוימות - ששוק העבודה יתרחב.
נג'אח ג'בראין: הנשים עובדות ופונות להתמחויות שהשוק לא דורש אותם ושהוא רווי בהם.
נג'אח ג'בראין: אנחנו מבקשות שההכוונה המקצועית והכשרת התלמידות והתלמידים, תהייה בתחילת שנות הלימודים של הילדים, אפילו כבר בבית הספר היסודי, במטרה לכוון את התלמידים והתלמידות למגוון של הכשרות ללימודים ולא לתת הכוונה בסוף התיכון ולומר להם ללמוד את זה ואת זה.
נג'אח ג'בראין: כמו שנאמר כבר, אין התאמה בין התמחות שלהם בתיכון לבין הבחירה האקדמית שלהם.
נג'אח ג'בראין: על מחלקת החינוך אצלנו באוכלוסייה הערבית, לפחות לממן את הייעוץ ואת ההכוונה וההכשרה של התלמידות בעיקר.
נג'אח ג'בראין: לפי דעתי, כדאי שהן תצאנה גם ללימודים הטכנולוגיים ולא להפנות אותן רק ללימודים האופייניים למגדר.
נג'אח ג'בראין: אנחנו דורשים ומבקשים, שתהיה אוניברסיטה ערבית לאוכלוסייה הערבית, מה שאין לנו.
נג'אח ג'בראין: חסרה לנו התאמה תרבותית בכל המערכת החינוך, אין התאמה תרבותית אפילו בתכניות הלימודיות אין התאמה.
נג'אח ג'בראין: אם אנחנו נסתכל על הבחינות הפסיכומטריות, על בלימודים החדשניים אין תכניות מותאמות.
נג'אח ג'בראין: בחינות פסיכוטכניות או בחינות אחרות אינן מתאימות לאוכלוסייה שלנו.
נג'אח ג'בראין: צריך להתאים את התכניות הלימודיות במערכת החינוך ללימודים החדשניים בשביל לעלות את אחוז ההצלחה של הילדים שלנו, את ההכוונה שלהם להגעה לשוק העבודה המתאים להם.
מטאנס שחאדה: בבדיקות ולפי הממצאים, נמצא שבחינוך המוכר הלא רשמי, דהיינו בתי ספר פרטיים, היצע ההתמחויות קטן מאשר בחינוך הרשמי, כלומר בתי ספר ממלכתיים או בתי ספר אחרים.
מטאנס שחאדה: אני לא מדבר רק על בתי ספר תיכוניים, אלא על כל בתי הספר.
חנין זועבי: אנחנו נעבור עכשיו לחבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.
טלב אלסאנע: אני מברך על הדיון ועל הנתונים שקיבלנו.
טלב אלסאנע: ממש נהניתי לשמוע את נג'אח, שהציגה בצורה ברורה שאנחנו רוצים להשתלב, אנחנו רוצים לעבוד, רוצים לתרום.
טלב אלסאנע: היא גם מציגה את הפתרונות כמו מעונות יום, מקום העבודה זמין ונגיש ואת עניין תחבורה הציבורית.
טלב אלסאנע: לדעתי זה דבר מאוד חיוני.
טלב אלסאנע: אי אפשר לדבר על שינוי והעצמת הקהילה, ללא העצמת הנשים, גם אפשר לדבר על העצמת נשים ללא תעסוקה.
טלב אלסאנע: אני חושב שעד היום, ההתייחסות לאוכלוסייה הערבית היא התייחסות להחלשה או התייחסות ניכור או מידור והתוצאה שהנזק הוא נזק הדדי.
טלב אלסאנע: חברה שחיה, כ- 50% מהאוכלוסייה הערבית מתחת לקו העוני וזה לא מקרי, זו לא גזרה משמיים, זו תוצאה של מדיניות.
רחל אגמון: זו לא רק מדיניות, זה כמו החרדים, יש עוד כמה סיבות.
טלב אלסאנע: לחלוטין יש הבדל, יש כאלה שלא רוצים ויש כאלה שרוצים ולא מאפשרים להם.
טלב אלסאנע: לכן אנחנו אומרים, לא אנחנו אשמים בעונש שלנו, לא אנחנו אשמים באבטלה שלנו.
טלב אלסאנע: זו בעיה, אבל זו לא הבעיה שלנו, כי אנחנו רוצים לשנות את המציאות.
טלב אלסאנע: כאשר אנחנו רואים וגם עצם העלאת הנושא הזה מצביעים על הרצון להשתלב ולהיות חלק, להיות משפיעים גם על הגורל שלנו וגם על העתיד שלנו.
טלב אלסאנע: אנחנו רוצים לקחת אחריות לגבי המציאות חברתית-כלכלית שלנו.
טלב אלסאנע: מי שנושא באחריות זו הממשלה.
טלב אלסאנע: הרי לא הצד החלש קובע את המציאות אלא הוא יכול, רק אם יש לו רצון או אין לו רצון, הוא יכול ואנחנו כאן עדים לרצון הרב שיש וגם נכונות יחד עם העלאת פתרונות והצעות.
טלב אלסאנע: כשמקבלים נתונים כמו ששמענו כאן, אלו נתונים שאינם מבשרים טובות.
טלב אלסאנע: היום גם כשמדברים על שוויון לא ראינו נתונים שמדברים על שוויון תקציבי, לא בתחום החינוכי, לא בתחום מעונות יום.
טלב אלסאנע: אם מדברים על שוויון – היום משמעות הדבר הנצחת הפערים הקיימים.
טלב אלסאנע: אם התקציבים לא שוויוניים, זאת אומרת, הפערים ילכו ויגדלו בעתיד.
טלב אלסאנע: המשמעות של הדבר היא שלאנשים שרוצים להשתלב סוגרים בפניהם את השערים.
טלב אלסאנע: אני חושב שחשוב לעלות ולהציג לממשלה שתבין שיש אוכלוסייה שמהווה 20%, זה משאב אדיר, זו תרומה ענקית אם ממצים את הפוטנציאל התעסוקתי בקרבם.
טלב אלסאנע: תעסוקת נשים משפיעה ישירות גם על האוצר, על משפחות ממעגל העוני וגם על האפשרות לילדים לקבל השכלה גבוהה ובעקבות זאת גם להשתלב בשוק העבודה.
טלב אלסאנע: אני חוזר ומברך על היוזמה.
טלב אלסאנע: אני חושב שתעסוקה, תעסוקה ותעסוקה זה הפתרון.
טלב אלסאנע: אני חושב שהאחריות לשלב ולאפשר מקומות תעסוקה, מקומות עבודה זמינים ונגישים ולא רק בתחום החינוך.
טלב אלסאנע: אני מתחבר לחברי חבר הכנסת מסעוד גנאים שהוא חבר וועדת החינוך, דוקטור עבדאללה חטיב גם התייחס לכך, השוק היום רווי, לומדים ומובטלים, היום השכלה לא מוסיפה מקומות עבודה כי מי שמציע זה השוק.
טלב אלסאנע: אנחנו מבחינת התלמידים שלנו, מבחינת ההתמחויות, צריכים להתאים את עצמנו לדרישת השוק.
טלב אלסאנע: אי אפשר להתאים את השוק להתמחויות הקיימות.
חנין זועבי: אנחנו נשאיר את הנציגים של משרדי הממשלה לסוף, כדי שיוכלו להגיב לכל הדברים.
חנין זועבי: כעת אני אתן לג'עפר לדבר בבקשה.
ג'עפר פרח: אני רוצה לברך את הארגונים שיזמו את המחקר הזה.
ג'עפר פרח: אם אנחנו מסתכלים על הפתרונות - הפתרונות נמצאים בתוך תכניות המשרד, בתוך התקציבים הנמצאים במשרד.
ג'עפר פרח: שם לא רואים שיש תכנית חומש לחינוך ערבי.
ג'עפר פרח: הוא נגמר פחות או יותר, נשארו 17 מיליון שקל לתכניות.
ג'עפר פרח: מתוך המגמות שנבדקו על ידי המחקר עצמו אפשר לראות למשל שבמגמת תקשורת אין אפילו ספרי לימוד, אין ספר לימוד.
ג'עפר פרח: כלומר מלמדים תקשורת בבתי הספר הערביים ואין ספר.
ג'עפר פרח: מתוך ה- 50 מגמות ישנן 30 מגמות שבחלק אין ספרי לימוד וצריך ללכת ולראות בכל ה- 50 מגמות לימוד.
ג'עפר פרח: בהמלצות הוועדה צריך להגיד שצריך להגיע ל- 50 מגמות כי אחר כך המגמות פותחות אפשרויות והזדמנויות בהשכלה הגבוהה.
ג'עפר פרח: הריכוז הגבוה במדעי הרוח והחברה, הוא תוצאה של מערכת החינוך העיונית.
ג'עפר פרח: יותר זול להשקיע בתלמיד במערכת החינוך העיונית ולכאן מרכזים את התקציבים ואת הילדים, התוצאה היא שהולכים לאוניברסיטאות בריכוז יותר גבוה - - -
טלב אלסאנע: לדעתי יש הבדל בין חינוך טכנולוגי במגזר הערבי לחינוך הטכנולוגי במגזר - - -
ג'עפר פרח: יש הבדל, לכן יש צורך ב- 50 המגמות, כדי להגיע מהמגמות האלה לטכניון ולא לחינוך תעשייתי, כלומר ישנו הבדל כשאתה מסיים באורט כרמל בחיפה לעומת אורט בחיפה או בבשמת בחיפה מבחינת התוצאות.
ג'עפר פרח: אני חושב שהדבר השני שצריך להתייחס אליו הוא תכניות אזוריות ותחבורה.
ג'עפר פרח: אי אפשר לבנות בכל ישוב שיש בו ארבע כיתות לימוד, לבנות את כל המגמות המוצעות, אבל ניתן להציע פתרון אזורי, אבל ללא תחבורה בין הישובים, כיודע אין תחבורה בין הישובים, אז אין פתרון כזה.
ג'עפר פרח: אני מבקש להתייחס לנושא נוסף והוא השכלת מבוגרים.
ג'עפר פרח: בתוך משרד החינוך יש תקציבים, היו תקציבים.
ג'עפר פרח: ברגע שנגמר נושא של קליטת עלייה אז קצצו את רוב התקציבים לחינוך מבוגרים ובמיוחד בנגב – זה דרוש.
ג'עפר פרח: נתונים מספריים – בתכניות לקידום החינוך למיעוטים סעיף 24.01 יש 17 מיליון שקל בסך הכל, היה אמור להיות 50 מיליון שקל כמעט כל שנה – לא נוצל כולו.
ג'עפר פרח: שירותי חינוך ורווחה – אמור לסגור פערים גם בתחום חינוך – יש 93 מיליון שקל.
ג'עפר פרח: פעולות רווחה למיעוטים – מתוך זה נשאר 4 מיליון שקל.
ג'עפר פרח: הוראת המקצועות – יש 204 מיליון שקל מתוך זה פעולות לחינוך הבדואים נשאר 303 אלף שקל, חינוך הדרוזים 210 אלף שקל.
ג'עפר פרח: זה מה שנשאר בתקציבים האלה.
ג'עפר פרח: אפשר ללכת לתקציבים נוספים: להוראת המקצועות בתכניות יש 97 מיליון שקל ונשארו 10 מיליון שקל לתכניות.
ג'עפר פרח: אי אפשר לפתח תכניות לכל המגמות האלה.
ג'עפר פרח: אגב, 10 מיליון שקל, 11 מיליון שקל זה להוראת ערבית.
ג'עפר פרח: בעקבות לחץ של הכנסת, של חברי הכנסת, סוף סוף פתחו תכניות בנושא של הוראת הערבית, אבל הצרכים הם הרבה יותר רחבים.
ג'עפר פרח: מלגות ומענקים – יש 61 מיליון שקל ומתוך זה 527 אלף שקל למלגות לתלמידים.
ג'עפר פרח: הבשורה היא בבניית כיתות לימוד, אבל היא רחוקה מסגירת פערים.
ג'עפר פרח: כלומר כשאנחנו שואלים איפה ילמדו כל המורים והמורות שיצאו או הקיימים בשוק, אם היה זה פר תלמיד, אם אנחנו היינו מקבלים בניית כיתות לימוד ומגיעים לרמה הנמצאת במערכת החינוך היהודי, צריך לבנות לפחות 3,500 כיתות לימוד.
ג'עפר פרח: בתקציב שקיים בשנת 2012 אי אפשר לסגור את הפער הזה, הפער הזה לא נסגר ורק שומרים אותו.
ג'עפר פרח: יש בסך הכל 100 מיליון קל לבינוי כיתות לימוד, זה לא יסגור את הפערים.
ג'עפר פרח: אחרי שבונים את הכיתה הזאת, איזו כיתה היא זאת?
ג'עפר פרח: כיתה טכנולוגית שמכניסים לתוכה מעבדות או כיתה עיונית?
ג'עפר פרח: לפי הנתונים שאנחנו מקבלים, רוב הכיתות שתיבננה בתכנית העבודה, אני מקווה שמשרד החינוך יגיד אחרת, מיועדות לחינוך עיוני שיוציא סטודנטים טובים במדעי הרוח והחברה, אבל לא יפתרו את הבעיה בתחומים הטכנולוגיים ובשילובם של יותר סטודנטים בטכניון.
ג'עפר פרח: אני חושב שגם בנושא, יש המלצה מפורשת של ה- OECD בנושא של הקמת אוניברסיטה/מכללה ערבית שתלמד בערבית ותפתח מגמות חדשות.
ג'עפר פרח: ישנן כמה יוזמות כאלה.
ג'עפר פרח: ישנה יוזמה בנצרת.
ג'עפר פרח: הגיע הזמן שהמל"ג (המועצה להשכלה גבוהה) תממן את זה.
חנין זועבי: חבר הכנסת עפו אגבאריה, בבקשה.
עפו אגבאריה: תודה גברתי היושבת ראש.
עפו אגבאריה: אני קודם כל מברך על היוזמה ומברך את הארגונים שהגיעו, אורחים ואורחות נכבדים.
עפו אגבאריה: כל חברה אמורה להמריא ולעלות את מצבה החברתי-סוציאלי והאקונומי לדעתי צריכה שיתוף פעולה די הדוק בין שני צדדי החברה, גם נשים וגם גברים.
עפו אגבאריה: במגזר הערבי 50% נשים שאנחנו יודעים שאין להן את האפשרות ואת הכלים להיות יעילות ותורמות באופן שוויוני ומלא לחברה, לדעתי זה דבר שצריך לבוא על תיקונו.
עפו אגבאריה: אני מסכים לכל מילה שאמרה נג'אח ג'בארין.
עפו אגבאריה: בעבר עבדנו ביחד תקופה מסוימת, היא אחות ואני רופא, עבדנו במרפאה אחת והיום היא עובדת בבית חולים עפולה, למרות שמבחינה פוליטית אנחנו בקצוות שונים.
עפו אגבאריה: היא עובדת במחלקת ילדים כבר הרבה שנים.
עפו אגבאריה: אני לא אתייחס לעניין המורים והמורות עליהם דיברת חבר הכנסת מסעוד גנאים, אני אתייחס לכלל עבודת הנשים.
עפו אגבאריה: במגזר הערבי, אין מקומות עבודה לנשים ואין נגישות לנשים.
עפו אגבאריה: כלומר, אין לנו לא אזורי תעשייה ולא מקומות שנשים יכולות לעבוד בהם.
עפו אגבאריה: כאשר יש איזו עבודה, לצערי הרב, זה נקרא ניצול נוראי של הבחורות הצעירות, שאחרי שמסיימות כיתה י"ב, מעבידים אותן בשכר הזוי של 1,500 או 2,000 שקל, עבור שמונה שעות במשך חודש שלם.
עפו אגבאריה: גם על דברים כאלה עליהם אמורה להיות בקרה מצד הממשלה, אלו דברים קיימים.
עפו אגבאריה: הדבר השני שהממשלה צריכה לעשות, הנגשת מקומות עבודה ולאו דווקא מורות ואחיות, יש עוד הרבה מקצועות אחרים שלא קיימים.
עפו אגבאריה: בתי ספר המקצועיים למשל, בכל הכפרים באזור ואדי ערה, מכפר קרע עד כפר זלפה, אין אפילו בית ספר טכנולוגי אחד, לא אורט ולא עמל.
עפו אגבאריה: מדובר באוכלוסייה של מעל 150 אלף אנשים.
עפו אגבאריה: אין אפילו בית ספר למקצועות שאינם הייטק, מקצועות רגילים שהיום אי אפשר למצוא באזור, לא נגר ולא מסגר וחשמלאי רכב ומקצועות דומים.
עפו אגבאריה: בכל חברה לא כולם רופאים ואחיות ומורים, ישנם גם מקצועות שהנשים יכולות ללמוד שאינם דווקא המקצועות האלה, יש מספר מכללות שנתונות מקצועות טיפוליים כמו קוסמטיקה לנשים או מזכירות או מקצועות המוגדרים נשיים.
עפו אגבאריה: יש הרבה יותר מקצועות שנשים יכולות להשתלב אחרי גיל 18 שיכולות ללמוד.
עפו אגבאריה: הן גם יכולות להיות מומחיות במחשבים וגם במקצועות אחרים הקיימים במגזר היהודי.
עפו אגבאריה: אם משרד החינוך עושה את השוויון ונותן אפשרות לבתי ספר טכניים וטכנולוגיים, בין אם זו טכנולוגיה נמוכה עד לטכנולוגיה גבוהה, הייטק, לתת את האפשרות לתלמידים ולתלמידים בתיכון, לדעתי גם זה יכול לתרום לשוויון נשים ועבודת הנשים.
עפו אגבאריה: אני רוצה להעלות עניין שהוא לא לגמרי מקובל, אם אישה באמת רוצה לצאת לעבודה היא צריכה לנסוע למקומות נדחים.
עפו אגבאריה: אתם יודעים איך אנחנו עכשיו מבכים על עבודת האחיות כדי שמשרד החינוך יחזיר את אחיות בית הספר.
עפו אגבאריה: גם במצבים כאלה שאין כבר מקומות עבודה לאחיות, גם בקרב האחיות ישנה איזו אבטלה סמויה למרות שהאחיות במערכת הרפואה מגיעות לכ- 20% מכלל האחיות במדינת ישראל.
עפו אגבאריה: ישנה אבטלה סמויה.
עפו אגבאריה: אי נתינת מענה לאחיות שרוצות להצטרף לעבודה שבה הן יכולות לתרום, הן צריכות לחפש אלטרנטיביות שונות, לא רק האחיות אלא כלל האקדמיות במגזר הערבי, מתוכם כ- 30% מובטלות ואין להן מקומות עבודה.
עפו אגבאריה: אחת הסיבות שהן לא יכולות למצוא מקום עבודה עם סידור הולם למשפחה ושיהיה נגיש, היא צריכה לנסוע 50- ממקום מגוריה ואז היא מפסידה שעות על נסיעה ואינה יכולה לטפל בבית שלה, זה אולי אחד האילוצים שבגינו היא צריכה לשבת בבית.
עפו אגבאריה: אני תקווה שאת כל הנושאים האלה הוועדה תפתור ותמליץ.
עפו אגבאריה: אולי לא תפתור, לפחות תמליץ.
עפו אגבאריה: אם אנחנו נמשיך ולדרוש אותם לא יהיה מנוחה לאלה שלא יאפשרו לנו לעשות את זה.
חנין זועבי: בבקשה איה בן עמוס, מ"יזמות קרן אברהם".
איה בן-עמוס: תודה גברתי יושבת הראש.
איה בן-עמוס: אני רוצה לברך על הדיון הזה שהוא מאוד חשוב, על המחקר החשוב הזה שגם מחבר את הקשרים בין תחום החינוך לתחום התעסוקה והפיתוח הכלכלי שהם נושאים שהם מאוד מאוד מחוברים גם בטווח המיידי ובטח בטווח הארוך.
איה בן-עמוס: אני מבקשת להדגיש ולחזק כמה נקודות שעלו כאן, על בסיס העבודה שלנו בשטח ואת הדברים שאנחנו רואים בתכניות שאנחנו מעפילים בשטח.
איה בן-עמוס: בנושא של תעסוקת נשים חשוב להגיד שני דברים: אחד, גם נשים שהן לא משכילות, התכנית שאנחנו מפעילים לקידום נשים מתמקדת בנשים לא אקדמאיות, גם הן יכולות ורוצות לצאת לעבודה ובהינתן הגיוס הנכון וההכשרה המתאימה הן יכולות לעשות את זה, והן עושות את זה בהצלחה מאוד גדולה של יותר מ- 60% בהשמה ושל נשים שממשיכות לעבוד.
איה בן-עמוס: בהקשר הזה עלו כאן הנושאים של מעונות יום ותחבורה ציבורית שהם קריטיים - בטח אם רוצים שנשים תשתלבנה בכלכלה הרחבה ולא רק בתוך הישוב שלהן.
איה בן-עמוס: נושא של הגדלת ההיצע של מקומות עבודה וטיפול בנושא של תעסוקה פוגענית, תעסוקה נצלנית בשכר מאוד נמוך.
איה בן-עמוס: נמצאת כאן מרים מנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה, זה באמת חיזוק של הנציבות ושנותן יותר שיניים לניצבות מבחינת האכיפה, זה דבר שמאוד יכול לעזור.
איה בן-עמוס: הכוונה לצעירים, הוא נושא שלגביו צריך תכניות ייחודיות לנשים.
איה בן-עמוס: דיבר כאן חבר הכנסת מסעוד גנאים על אלפי מורות שהן מובטלות - - -
מסעוד גנאים: שכחתי לשבח את התכנית שלכם, לשילובם של מורים ומורות ערביות במערכת החינוך העברית.
איה בן-עמוס: במסגרת תכנית ללימוד ערבית מדוברת המופעלת היום במחוז הצפון ובמחוז חיפה, מלמדים מורים ומורות ערבים בבתי הספר יהודיים ויש הצלחה מאוד גדולה.
איה בן-עמוס: אנחנו גם רואים שמורות משתלבות גם בתפקידים אחרים בבתי הספר מעבר ללימוד עברית שזה התפקיד המקורי שבשמו הן נכנסו למערכת.
איה בן-עמוס: זה אחד הפתרונות האפשריים להיצע המאוד גדול של מורות ערביות שמחפשות עבודה, אבל צריך לפתור מראש את עצם קיומו של ההיצע הזה בהכוון נשים צעירות ערביות לתחומים שהן עדיין לא נחשפות אליהם, כמו למשל תחומי המדעיים ועיסוקים טכנולוגיים.
איה בן-עמוס: בנושא הזה, קיימים שני חסמים חשובים בתחום של השכלה גבוהה: 1 – הבחינה הפסיכומטרית והטיה התרבותית בבחינה הפסיכומטרית.
איה בן-עמוס: 2 – הגבלת גיל הכניסה לאוניברסיטאות, שרואים זאת היום בעיקר במקצועות הרפואה ובמקצועות הפר-רפואיים.
איה בן-עמוס: זה חסם מאוד משמעותי של הגבלת גיל שמקשה על נשים ללכת ישר מבית הספר התיכון להשכלה הגבוהה שיוצר איזה פער שקשה אחר כך לצאת ממנו.
חנין זועבי: רמזי חלבי, בבקשה.
רמזי חלבי: היום אני משמש כיועץ אסטרטגי, למרכז השלטון המקומי.
רמזי חלבי: אני חושב שאחד הפקטורים שלא עלו כאן הוא העניין במצבן של הרשויות המקומיות הערביות.
רמזי חלבי: מצב שהוא בכי רע.
רמזי חלבי: ברוב הרשויות הערביות או שיש חשב מלווה או שיש תכנית הבראה אין- סופית, או שיש וועדה קרואה.
רמזי חלבי: זה מגביל את היכולת של הרשויות הערביות לתת את ההתייחסות שלהן לנושא התעסוקה וגם לנושא החינוך.
רמזי חלבי: אני מסכים שיש קשר ביניהם, בין כלכלה לחינוך.
רמזי חלבי: המעסיק הגדול ביותר הוא הרשות המקומית, לכן אני חושב שצריכה לצאת קריאה כאן מהוועדה.
רמזי חלבי: אני אומר יחד עם השלטון המקומי, לחזק את הבסיס הכלכלי של הרשויות הערביות על ידי הקצאת תקציבים שהם לטובת הקמת גופים כלכליים ועידוד הקמת אזורי תעשייה משותפים, אזורי תעסוקה משותפים.
רמזי חלבי: זו נקודה אחת.
רמזי חלבי: גם בסקר שערכנו בשלטון המקומי, אני השתתפתי בו יחד עם אמין פארס, אני אציג לכם רק נתון אחד כדי לא לדבר ארוכות, 64% מהרשויות הערביות אין להן אזור תעשייה, או אזור תעסוקה בכלל.
רמזי חלבי: מתוך 64 רשויות ערביות זה הרבה.
רמזי חלבי: הנקודה השנייה שאני מבקש להתייחס אליה, אני משמש כיושב ראש ארגון "צופן" שעוסק בשילוב מהנדסים ומהנדסות מקרב האוכלוסייה הערבית בתעשיית ההייטק במדינת ישראל, אני חושב שגם את זה ראוי לעשות.
רמזי חלבי: ישנו הדגם המוצלח של הנשים החרדיות, היום אחוז גבוה מהן משתלב בתעשיית ההייטק שהיא תעשיית הדגל של מדינת ישראל.
רמזי חלבי: לכן אני חושב שחשוב גם לתת את הדעת בנושא הזה.
רמזי חלבי: יש גם כל מיני רמות בהייטק, יש אנשי תכנה מובילים ויש גם בקרת איכות וכל מיני אחרים, חומרה.
רמזי חלבי: איפה שניתן להשתלב זה יעלה את מפלס השכר.
רמזי חלבי: היום, כידוע, ערבי במדינת ישראל מרוויח 60% משכרו של יהודי.
סוסאן זועבי: שלום לכולם וצהריים טובים.
סוסאן זועבי: גברתי היושבת הראש, גם אני מברכת את המרכזים ואת העמותות שיזמו את הדיון הזה ואת המחקר.
סוסאן זועבי: לצערי הרב, לא באתי לבשר כאן בשורות טובות.
סוסאן זועבי: כרכזת פרויקט נשים ותעסוקה בעמותת נשים נגד אלימות אנחנו מתעסקות בנושא של אקדמאיות ערביות.
סוסאן זועבי: כחברה ערבית אנחנו מתגאות באחוז שעולה מדי שנה, של סטודנטיות ערביות, שמגיע ל- 60% מכלל הסטודנטים.
סוסאן זועבי: צריכה שהממשלה והמדינה להתבייש בעובדה שיותר מ- 40% מהאקדמאיות המבוטלות, אני לא רק מדברת על סטודנטיות הוראה אלא גם על עובדות סוציאליות, רוקחות, עורכות דין, אחיות ובכלל על נשים מתחומים רבים שהן לומדות באוניברסיטאות בארץ ובחוץ לארץ המגיעות עם תעודה והן מובטלות.
סוסאן זועבי: הבעיה בחוסר מקומות עבודה.
סוסאן זועבי: אישה לא צריכה לנסוע כל יום מאום אל פחם, אדוני חבר הכנסת עפו אגבאריה, לרהט ולבאר שבע כדי ללמד, היא לא צריכה לעשות את זה.
עפו אגבאריה: נכון, הרבה עושות את זה.
סוסאן זועבי: כולן עושות את זה, כדי לקבל פתק לשנה, שנתיים, שלוש ואולי יזדמן לה המזל והיא תצא לצפון ללמד בחצי משרה אפילו.
סוסאן זועבי: הבעיה היא בחוסר מקומות עבודה, לא בחוסר של הכשרה מקצועית, לא בחוסר אחר.
סוסאן זועבי: אני אפילו לא מבטלת את החסמים העומדים מול הנשים הערביות.
סוסאן זועבי: הבעיה היא בחוסר מקומות עבודה לנשים לא אקדמאיות וגם לנשים אקדמיות.
סוסאן זועבי: משרד התמ"ת, משרד הרווחה והשירותים החברתיים וגם הרשות לפיתוח כלכלי צריכים להיות יחד, צריכים לשלב כוחות עם החברה האזרחית ולתת מענה לחברה האזרחית ולא רק לתת תכניות עם תקציבים גדולים שלא מיושמים בשטח.
סוסאן זועבי: תודה רבה.
חנין זועבי: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.
ג'מאל זחאלקה: תודה רבה גברתי היושבת הראש.
ג'מאל זחאלקה: אני חושב שהנושא הזה חשוב מאוד, בלי הגזמה.
ג'מאל זחאלקה: למרות שהיו דיונים רבים אני חושב שאנחנו עוד צריכים לדון בו עוד הרבה.
ג'מאל זחאלקה: לא להתייאש ולא להגיד שאנחנו חוזרים.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו דורשים דרישה, לא מחדשים כאן, אנחנו רוצים מקומות עבודה.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו נגיד את זה אולי עוד עשרים שנה בכנסת ואלו אלו שיבואו אחרינו יגיעו עם אותה דרישה.
ג'מאל זחאלקה: אני זוכר שבשנת 2003 כשנכנסתי לכנסת זה היה אחד הנושאים הראשונים שדיברתי עליהם בכנסת.
ג'מאל זחאלקה: כשדיברתי על תעסוקת נשים הערביות שר האוצר דאז, היום ראש ממשלה בנימין נתניהו הופתע מהנתונים והוא עדיין שואל אותי - - - -
רחל אגמון: בשנת 2003, הוא עשה מספיק גם לחברה הישראלית לאוכלוסיית החד-הוריות.
ג'מאל זחאלקה: הוא אמר הן רוצות לעבוד?
ג'מאל זחאלקה: זאת הייתה שאלתו.
ג'מאל זחאלקה: אני שמעתי וחזרתי על הנתונים, שמעתי את המשפט הזה.
ג'מאל זחאלקה: היום לדעתי יש קצת יותר מודעות לעניין, אבל הנתונים בכלל לא מעודדים.
ג'מאל זחאלקה: לפי הלמ"ס (הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה), 40% השתתפות גברים נשים בשוק העבודה.
ג'מאל זחאלקה: לפי הנתונים שלכם 46%, זה לא משנה, כי עדיין אלו מספרים של העולם השלישי.
ג'מאל זחאלקה: אלו לא מספרים והם בניגוד מוחלט לדרגת ההתפתחות הכלכלית במשק בו אנחנו עובדים – המשק הישראלי.
ג'מאל זחאלקה: אם אנחנו מסתכלים מה אחוז ההשתתפות של החברה הערבית ומה הפוטנציאל של המשק הישראלי, ההפליה זועקת לשמיים.
ג'מאל זחאלקה: כלומר הכל יחסי.
ג'מאל זחאלקה: מספרים כאלה במדינה אחרת, במצב אחר הם טובים יחסית לדרגת ההתפתחות הכלכלית.
ג'מאל זחאלקה: בדרגת ההתפתחות של הכלכלה הישראלית, איך אומרים 'יש הרבה שפע ואנחנו לוקחים מעט מאוד מהשפע הזה'.
ג'מאל זחאלקה: אם אני מסתכל בגדול מבלי להיכנס לפרטים בתכניות הממשלתיות הגדולות, אני מדבר על מקרו-כלכלה בענק, מה התכנית הכי גדולה שיש כאן היום?
ג'מאל זחאלקה: – תחבורה.
ג'מאל זחאלקה: הושקעו עשרות מיליארדים.
ג'מאל זחאלקה: על פי משרד התחבורה ולפי בנימין נתניהו, יקרבו את הפריפריה למרכז.
ג'מאל זחאלקה: הולכים להשקיע מספרים של 30 מיליארד שקל בשלב מסוים, אפילו אחד הפרויקטים יעלה 20 מיליארד שהוא הרכבת לאילת וגם לצפון וכדומה וכדומה.
ג'מאל זחאלקה: אני שואל את השאלה, בפרויקט הענק הזה איפה אנחנו?
ג'מאל זחאלקה: איפה הנשים הערביות?
ג'מאל זחאלקה: לדעתי זה יהיה בעוכריהם, כי מישהו החליט שבמקום לקרב את המרכז לפריפריה מקרבים את הפריפריה למרכז.
ג'מאל זחאלקה: תחבורה במקום תיעוש.
ג'מאל זחאלקה: מה עומד מאחורי רשת ההשקעה התחבורתית הזאת?
ג'מאל זחאלקה: - זה שאנשים יקומו בבוקר ויבואו לעבוד במרכז.
ג'מאל זחאלקה: כלומר לא מפתחים את הפריפריה.
ג'מאל זחאלקה: האם בתנאים הקיימים של החברה הערבית ובתנאים הנראים לעין, אנחנו נראה ניידות?
ג'מאל זחאלקה: נניח שישנם מקומות עבודה במרכז, גם זה סיפור, נניח אישה מסחנין שתקום בבוקר ותעבוד בתל אביב או בת ים, או מאום אל פחם, האם אלפי נשים תעלנה לעבוד במרכז?
ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא רואים את המחזה הזה וגם בלי להיכנס לניתוחים עמוקים.
ג'מאל זחאלקה: אחד המאפיינים החשובים ביותר, זה העניין של קירבה.
ג'מאל זחאלקה: אני אפילו מתחנן, אל תדברו על תחבורה, אל תזכירו.
ג'מאל זחאלקה: הם יגידו לך 'אנחנו משקיעים בתחבורה' אחר כך לך תשכנע שזה בכלל הזיק לנו ולא הועיל.
ג'מאל זחאלקה: לדבר קודם כל על מקומות עבודה, התחבורה תבוא אחרי מקום העבודה.
ג'מאל זחאלקה: שקודם כל שיהיה מקום עבודה.
ג'מאל זחאלקה: זה הדבר העיקרי.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו רוצים אוטובוס שיגיע למקום עבודה ולא להתעסק בשאלה אם יש תחבורה.
ג'מאל זחאלקה: קודם כל שיהיו מקומות עבודה.
ג'מאל זחאלקה: מקומות עבודה שאפשר לייצר, מקומות עבודה שהם רלוונטיים לתעסוקת נשים ערביות רק באזורים.
ג'מאל זחאלקה: לכן הנתון הכי חשוב ששמעו היום זה שאין אזורי תעסוקה שנשים יכולות לבוא לעבוד בהם.
ג'מאל זחאלקה: כמה נשים ערביות עובדות בהייטק באזור תל אביב, באזור המרכז?
ג'מאל זחאלקה: אני מכיר אחת ואולי יש שתיים.
ג'מאל זחאלקה: כשמדברים על תחבורה, שאנשים יגיעו למרכז.
ג'מאל זחאלקה: זו השקעה גדולה, לא מדובר על השקעה ביצירת מקומות תעסוקה ולכן זאת המלחמה שלנו, שצריכה להיות.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא רוצים להילחם את המלחמה של אתמול, להגיד תפתחו לנו שוב טקסטיל למרות שמקומות מסוימים אפשר לעשות את זה וניתן לשפות את העסוקה כי אנחנו חברה עובדת.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו בשונה מהחברה החרדית, לי אין שום עניין להתווכח, אבל מבנה העבודה בחברה הערבית שונה מהחברה, ניזהר במילים.
ג'מאל זחאלקה: החבר'ה שלנו הולכים לאוניברסיטה.