GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שלמה מולה: ואנחנו מקדישים לזה אמצעים מעל ומעבר אבל, תמיד יכול לבוא חוקר באיזה בוקר ולהגיד לי: "אתה מנכ"ל גל גפן, אני אוסר אותך עכשיו בגלל שיש לי" והוא יסמן שני עיגולים, עם שתי מודעות, אחת תהיה באירוח - - -
אורית זוארץ: הזהירות היא עליך.
שלמה מולה: אני יודע, אני יודע אבל, גם המחוקק צריך להבין שיש גבול ויש מידתיות.
אורית זוארץ: הנקודה ברורה.
אורית זוארץ: קיבלתם –אם לא שבחים – אז לפחות התייחסות חיובית ממכון "תודעה" שמלווה אותנו לאורך זמן, וחשוב לי להעביר שמדובר פה לא רק באחריות האישית שלךָ או באחריות האישית שלָךְ אלא באחריות הכוללת שלנו כחברה.
אורית זוארץ: זה מעבר לשיח שלנו בוועדה, יש כאן אחריות חברתית ויש כאן אחריות פרופסיונאלית גם של גורמי אכיפה וגם של מערכת המשפט להביא לדין את אותם עבריינים.
ישי שרון: אתייחס במשפט, אני יודע שזמננו קצר, רק אגיד שבאמת הטריד אותנו הענין של אכיפה כלפי הנשים, זה גם ענין שהיה בוועדה והיא הנחתה את הגורמים הרלבנטים להנחות הנחיית יועץ או הנחית פרקליט, אנחנו לא מכירים הנחיות כאלו, פנינו למשרד המשפטים בבקשה לקיים דיון בנושא הזה, לא קיבלנו לידינו הנחיות כאלו.
ישי שרון: יש לנו כתבי אישום בעבירה הזו שבדרך כלל מצורפת לעבירה של אחזקת מקום לשם עיסוק בזנות ואני גם מכיר את התיק שיושב הראש התייחסה אליו, מעצר של אישה שיוצגה על ידי הסינגוריה הציבורית ובספו של דבר שוחררה, ואני מקווה שלא יוגש נגדה כתב אישום, אבל אני חושב שהדבר הזה צריך לזכות בהנחיה של הגורמים הבכירים ביותר במערכת ולא להותיר את זה להנחיה של הדרג של המשטרה.
אורית זוארץ: נציגת הפרקליטות אמרה בצורה מפורשת שיוציאו את ההנחיה הזו ויחדדו את זה, גם משטרת ישראל הודיעה שהם יזמו תכנית פנימית.
אריאל סיזל: יש כבר הנחיה במשטרת ישראל.
אריאל סיזל: המשטרה כבר הוציאה הנחיה בהתאם לרוח ההנחיה של המשנה לפרקליט המדינה, להסיט את תשומת הלב מן הנשים שעוסקות בזנות למפרסם, - - -
אורית זוארץ: נשים בזנות, זנות היא לא עיסוק.
אריאל סיזל: למפרסמים יש כבר הנחיות וזה תהליך שלוקח זמן.
ישי שרון: אני לא ראיתי - - -
אורית זוארץ: אנחנו נמשיך לעקוב אחרי יישום החוק.
נעמה ריבלין: אני תמיד מרגישה שאני אמורה לשבת כאן ולייצג את כל הנשים אז רק מילה.
נעמה ריבלין: אל"ף, לא ראיתי בשנה או בחצי שנה האחרונה קושי לאף אישה לפרסם מודעה, נשים עדיין, לצערי הרב, בקלות רבה יכולות, דרך האינטרנט או דרך מודעות בעיתון לפרסם את עצמן, דרך הכרטיסים, לא נתקלתי בקושי או באיזשהו נסיון שלהן להגיד ואנחנו שומעות, כשיש תקופה של פשיטות אנחנו יודעות עליהן, לא הרגשתי איזשהו מאמץ רב להסתיר את האופן שבו הן מפרסמות.
נעמה ריבלין: אני רוצה שוב לומר, הנושא של הפרסום, אל"ף, הוא זה שמניע את הביקוש, הקליינטים, בלי שום בעיה ושוב, אני אומרת, התחקיר שאתם עושים גם אנחנו עושים כדי להגיע לאותן דירות, בקלות רבה אפשר לדעת איפה מתקיימים מקומות של זנות, גם במועדוני חשפנות אבל, אני רוצה לציין את זה שוב כי זה נאמר במצגת, זו מלכודת המוות של הנשים, זה הגיוס הכי טוב של נערות צעירות בנות עשרים, בנות שמונה עשרה, כך הן מתחילות וזו כן אחריות של העיתון כי הוא שופָר של מדיניות חברתית להגיד, הרי לא הייתם רוצים שהבת שלכם תילכד באותה מלכודת, זו האחריות החברתית - - -
אורית זוארץ: אמנם ביקשנו התיחסות גם לנושא גיוס נשים לזנות וביקשנו להכניס את זה לתוך החוק הקיים בתהליך החקיקה, אבל, לצערי הרב לא הצלחנו להכניס את זה ולכן אנחנו נניח הצעת חוק חדשה שמתייחסת באופן מפורש לגיוס נשים לזנות וזה כאן לפנינו.
אורית זוארץ: לצערי הרב, אחת הנשים שגויסה והיתה בזנות, היא נפטרה לפני שנה, והיתה עדות חיה למלכודת הדבש, לצעירה מן החתך הסוציו-אקונומי הגבוה שכולם מדברים עליו וגם שם זה קיים.
מיכל רוזין: רק אומר משפט.
מיכל רוזין: אנחנו הרבה שנים בבענין הזה, אני לא ארחיב רק אומר שמאז החוק זה מסתובב בעיקר בתל אביב אבל לא רק, גם ברמת גן, פתח תקוה, כל איזור המרכז, כמעט כל יום יש פתק על החלון, החוברות האלו מחולקות חינם, זאת אומרת, אין תחושה בשטח של ירידה כלשהי, אפילו עוד לפני שהגענו אל העתונות, אפילו הדברים הכל כך מובהקים שהם לא בדילמות וכד' למרות שאני לא חושבת שיש דילמה, וכמו שאנחנו תמיד אומרות "כשיש ספק אז אין ספק".
מיכל רוזין: חשוב לומר עוד משפט אחד בענין של החריות חברתית, יש לנו אחריות חברתית כמובן בראש ובראשנוה לנשים בזנות ויש לנו אחריות חברתית להשלכות של הדברים האלה.
מיכל רוזין: כאשר אני כל יום מוצאת על אדן החלון שלי פתק עם אישה ערומה שמציעה "שחרור" כזה או אחר אז המסר כלפיי, כאישה, הוא שנשים הן מוּתרות וזה המסר שעובר מפרסום שירותי מין.
מיכל רוזין: מעבר, כמובן, לתופעה חמורה שחייבים במיגורה יש פה אחריות חברתית שלנו כלפי מעמד הנשים בכלל ושוויון בין המינים.
אורית זוארץ: נסכם.
אורית זוארץ: יש כאן מספר סוגיות שנעקוב אחריהן, עדכון הנחיות פרקליט המדינה הוא ציר אחד והציר השני הוא משטרת ישראל, הסדרת הפעילות למיגור ולמניעת תופעות או אכיפה של החוק, סליחה, אכיפה של החוק לאיסור פרסום מודעות שמציעות שירותי מין בצורה הרחבה ביותר, אנחנו מדברים על אינטרנט, אנחנו מדברים על עיתונות, אנחנו מדברים על כרטיסי ביקור.
אורית זוארץ: השלטון המקומי יקיים דיון במסגרת הועדה למאבק באלימות או למניעת אלימות ויזמן את הגורמים הרלבנטיים על מנת להעלות את הנושא לסדר יומם של ראשי הרשויות ושל השלטון המקומי בכלל.
אורית זוארץ: לגבי העיתונים והמקומונים, אנחנו מברכים את העיתונים והמקומונים שלקחו על עצמם לעשות בדיקות מעמיקות ולהיות שותפים בתהליך מיגור התופעות של ניצול מיני-מסחרי של נשים בכלל ולזנות בפרט.
אורית זוארץ: ואנחנו מצפים מהם להעמיק את הבדיקות שהם עושים, למרות הקשיים שעלו כאן, כן להמשיך לעקוב ולא להקל ראש.
אורית זוארץ: אנחנו, במסגרת הוועדה, נקיים דיון נוסף, מעבר לדיונים שנקבעו עם השרים הרלבנטים.
אורית זוארץ: אנחנו נדרוש שכל משרד יגיע להציג את תכנית העבודה שלו, גם הנושא הזה יהיה חלק מתכנית העבודה שלו.
אורית זוארץ: אנחנו נקיים דיון מעקב לקראת סוף המושב, בעוד כשלושה חודשים וזה נראה לי פרק זמן ראוי כדי לבדוק מה נעשה על מנת למגר את התופעה הבזויה.
אורית זוארץ: אני חייבת לציין, מן ההתנסות האישית שלי, שפנייה יזומה שלנו בעקבות פנייה שנעשתה כאן - וזה בדיוק ה"רישות" שאנחנו עוברים דרכו – ל"יד2", הובילה לסגירה של לינק שמוביל לסחר בנשים ולזנות, תחת כותרת 'מבוגרים' היתה שם רשימה של נשים עם הגיל, המראה שלהן, המוצא שלהן, השירותים שהן מספקות והמחיר כלומר, לצד הרכב שהוצג כאן קודם והבית, סחרו בנשים באינטרנט אז זה גם בשבילכם, פנייה שלנו אליהם הורידה את זה תוך פחות מעשרים וארבע שעות ולכן אני אומרת: יש עוד הרבה מה לעשות והציפיה שלנו היא שתהיה כאן פעולה יותר אקטיבית.
שלמה מולה: שלום, בוקר טוב.
שלמה מולה: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הועדה לקיום מעמד האישה בנושא מניעת אלימות ורצח בתוך המשפחה.
שלמה מולה: יושבת ראש הועדה, חברת הכנסת ציפי חוטובלי, נמצאת בחוץ-לארץ וביקשה שאנחנו נקיים את הדיון.
שלמה מולה: אנחנו נקיים את הדיון כהמשך דיון למה שהיה לפני כשנה בענין הזה.
שלמה מולה: לאחרונה נראו מקרי רצח והתאבדות בקרב עולי אתיופיה ועוד מקרה נוסף בקרית ארבע.
שלמה מולה: ה"טרור" הזה נגד נשים הפך להיות לאיזושהי תופעה שהחברה הישראלית מתמודדת אתה בשנים האחרונות.
שלמה מולה: אני רוצה בפתח הדברים להגיד שגם כמי שהגיע מקרב העלייה מאתיופיה, כל נושא הרצח הוא דבר זר בכלל ולעלייה מאתיופיה בפרט.
שלמה מולה: מכאן אפשר להניח שהתופעה הזו של רצח, התאבדות ואלימות בתוך המשפחה היא תופעה של מעבר בין שתי המדינות, המעבר הבינ-תרבותי, והתופעות האלו הן תופעות קשות מאד.
שלמה מולה: לפחות ממה שאני יודע לומר, יש גופים שונים, גם משרדי ממשלה וגם ארגונים אחרים שעושים עבודה, משתדלים ומתאמצים אבל, הלכה למעשה, כשאנחנו בוחנים, אז המאמצים האלה, בסופו של דבר, לא מצליחים להוריד משמעותית את התופעה של הרצח.
שלמה מולה: יש כאן מספר סוגיות שאנחנו נצטרך לברר היום.
שלמה מולה: יש גם החלטות שהתקבלו בשנה שעברה ואנחנו נבקש ממשרדי הממשלה לתת התייחסויות לאותן החלטות.
שלמה מולה: אני יודע שהופנו שאלות לשר הרווחה וגם בקשות לשרת הקליטה ואנחנו נשמח לדעת מה השתנה מן השנה שעברה.
שלמה מולה: אני לא משלה את עצמי, אנחנו לא נגיע למצב שבו לגמרי מפסיקים את התופעה, זה יהיה יומרני מדי אבל, אני חושב שאפשר לצמצם אותה בצורה משמעותית.
שלמה מולה: למרבה המזל היום, בעיקר לגבי טיפול בעולי אתיופיה, יש אלפי סטודנטים אקדמאים שהם יכולים להיות גם מגשרים, מפשרים ומסייעים, גם לצורך העברת תוכניות מניעה וגם לצרכי חקירה ולכן, אני חושב שכדאי וחשוב שנשמע מספר יוצאי אתיופיה אקדמאים שהם שותפים לתהליך החברתי הקשה הזה שבו אנחנו מצויים.
שלמה מולה: עד כאן הפתיח שלי.
שלמה מולה: קודם כל, האם נמצאת כאן מנהלת מחלקת הרווחה של קרית מוצקין?
שלמה מולה: מן הסוכנות, הגברת מירה, אם את יכולה לתאר לנו את האירוע שקרה בקרית גת, מה אתם יודעים עליו?
שלמה מולה: זאת כמובן, בחלקים שאותם אתם יכולים לספר בלי להיכנס למה שעדיין בחקירת המשטרה.
שלמה מולה: מה נודע לכם לפני כן?
שלמה מולה: מה עשיתם עם זה?
שלמה מולה: האם זו היתה הפתעה או לא היתה הפתעה?
שלמה מולה: ואני יכול לומר שיש תכניות שהסוכנות מפעילה יחד עם משרד הקליטה, אם כן, האם התכנית הזו הופעלה במרכז הקליטה?
מירה קידר: אני ודאי מנועה מלתת פרטים על האירוע שהיה, אני רק יכולה לומר שמדובר ברצח בין שני אנשים במרכז הקליטה, שלא היו – ככל שאנחנו יודעים – לא היו בקשרי זוגיות ביניהם, כל אחד היה גרוש ממערכת נישואין אחרת ואף אחד מאנשי הצוות לא ידע ולא היה ער לדברים.
מירה קידר: אנחנו עד היום לא יודעים אם היתה מערכת זוגית ביניהם או לא.
מירה קידר: הייתי שם במרכז הקליטה יום אחרי האירוע הקשה, במסגרת ההתארגנות שלנו עם העולים האחרים, כי כל מקרה כזה מעורר פחדים ורגשות מאד שליליים בקרב עולים ובקרב עולות ואנחנו שומעים גם – בעקבות אירוע כזה – איומים של גברים על הנשים שלהם.
מירה קידר: באותו היום הוצאנו מן הבית, ממרכז קליטה אחר, עולה שהיתה מאויימת ברצח, ויש לנו ב"קנה" עוד מספר אירועים שאתם אתחנו מתמודדים עכשיו.
מירה קידר: אני רוצה להתייחס, חבר הכנסת שלמה מולה, למה שהעלית בראשית הדברים שלך, לגבי הדיון שהיה לפני שנה.
מירה קידר: לפני שנה היה כאן דיון משותף לשתי הועדות, הועדה לקידום מעמד האישה והועדה לעלייה וקליטה.
מירה קידר: הצגתי בדיון ההוא את התכנית שאנחנו עושים שהיא "זוגיות במעבר", תכנית שפיתחנו עם דר' מלכה שבתאי וורדה עשהאל ממשרד הרווחה, תכנית מאד "כבדה", של שמונה-עשר מפגשים לעולים ולעולות, זוגות נשואים יוצאי אתיופיה, לאו דוקא אוכלוסיית קצה אלא גם לאוכלוסיה הנורמטיבית.
מירה קידר: יש לנו עדויות והערכות ומשובים לפיהם התכנית אפקטיבית ובמקומות שבהם היא פועלת יש ירידה באלימות, ירידה באיומים ובמיוחד ירידה בסכסוכים, כי הדברים מתחילים, בדרך כלל, עם אי הבנות וסכסוכים.
מירה קידר: לצערי, למרות הסיכום של הדיון מלפני שנה, לפיו התכנית הזו תתוקצב ותתופעל בתוך מרכזי הקליטה שלנו, לא קיבלנו סיוע מן המדינה ויותר מזה, גם התרומות שהסוכנות היהודית מפעילה באמצעותן את התכניות הן מצומצמות כך שהיום התכנית הזו פועלת בשני מרכזים בלבד, בקרית-ים ובצפת.
מירה קידר: זה חבל כי יש לנו כלי אפקטיבי וב'כסף קטן' אנחנו יכולים לעשות עבודה מאד משמעותית.
שלמה מולה: האם ניסיתם במהלך השנה לדבר עם משרדי הממשלה?
מירה קידר: בוודאי.
מירה קידר: יושבת כאן חברתי שרה כהן והיא תדבר ותתייחס למה שמשרד הקליטה עושה ובמיוחד בישובי הקבע, כי יש שם התפתחות יפה והיא תתאר אותה.
מירה קידר: אני מדברת מתוך מרכזי הקליטה שלנו, אנחנו לא הסתייענו על ידי אף גורם ותכנית שהיא "שווה", שפיתחנו אותה במשך ארבע שנים, שמכילה שמונה עשר מפגשים, שעולים רוצים אותה, גברים מגיעים לתכנית הזו, משתתפים השתתפות מלאה, אז התכנית הזו יושבת על המדף כי אין לנו תקציב להפעיל אותה.
שלמה מולה: אני מבקש מנציג העיריה, תודה שבאתם, התחלנו כבר את הדיון.
שלמה מולה: אני יודע שהמקרה שהיה בקרית מוצקין – גם מידיעה אישית – שהם לא עולים חדשים אלא יחסית ותיקים.
שלמה מולה: כדי שאנחנו נוכל להיכנס לדיון, האם תוכלו לספר לנו בכל זאת מה ידוע לכם, האם המשפחה היתה מטופלת אצלכם, האשה במיוחד, אני מבין שהגבר היה גם בעפולה.
שלמה מולה: מה ידוע לכם?
שלומית בן יוסף: בני הזוג היו גרושים כשבע שנים, כאשר הגבר גר בעפולה, האישה התגוררה בקרית מוצקין, יחד עם ארבעת ילדיה.
שלומית בן יוסף: היה קשר עם מחלקת הרווחה - - -
שלמה מולה: אני יודע שהיא טיפלה גם באמא קשישה.
שלומית בן יוסף: בתוך הבית גם אמא קשישה, כן.
שלומית בן יוסף: היא טופלה אצלנו במחלקת הרווחה בעיקר על רקע קשיים כלכליים.
שלומית בן יוסף: לא בגדר הזה.
שלומית בן יוסף: היא אף פעם לא התלוננה על אלימות או על איזושהי תחושה שהיא מאויימת, היה גם נסיון – וזה נתברר בדיעבד כי בדקנו, התברר שהיה נסיון לשיקום היחסים ביניהם.
שלמה מולה: כמה זמן היו פרודים?
שלומית בן יוסף: הם היו גרושים שבע שנים ובמהלך התקופה הזו התברר שהוא נישא, הוליד שלושה ילדים והספיק להתגרש אבל במקביל.
שלומית בן יוסף: במהלך שבע השנים האלו, כנראה אחרי שהוא התגרש ממנה הוא שוב עשה נסיון לשיקום היחסים.
שלומית בן יוסף: כנראה שהיא שיתפה פעולה עם זה כי היא הזמינה אותו לסופי שבוע ובחודשיים האחרונים הוא הגיע אליה כמעט לכל סופשבוע.
שלמה מולה: במהלך התקופה האחרונה, מתי היתה אצלכם בשירותי הרווחה, לפני האירוע, הטרגדיה הזו?
שלמה מולה: האם את יכולה להגיד מתי?
שלומית בן יוסף: היא היתה כשבועיים לפני.
שלומית בן יוסף: היא לא שיתפה בכלל את העובדת הסוציאלית בנסיון הזה לשיקום היחסים.
שלמה מולה: האם העובדת הסוציאלית היא יוצאת אתיופיה?
שלומית בן יוסף: לא.
שלומית בן יוסף: יש לנו עובדת מתוך הקהילה האתיופית שמגשרת והיא בקשר מאד אינטנסיבי עם המשפחות, היא מלווה את העובדות והן עובדות די צמוד ביחד.
שלומית בן יוסף: היא לא שיתפה את העובדת הסוציאלית בנסיון הזה לשיקום היחסים.
שלמה מולה: מה קורה עם הילדים?
שלומית בן יוסף: כרגע יש בן 21, בוגר, שרק השתחרר מצה"ל בימים אלה ויש שלש קטינות בנות 14,12, ו-10.
שלומית בן יוסף: הם קמו מן ה'שבעה' אתמול ועכשיו אנחנו מתחילים להיערך לבניית תכנית עבורם.
שלמה מולה: כמה משפחות יוצאות אתיופיה יש אצלכם?
שלומית בן יוסף: מאתיים וחמישים משפחות בקרית מוצקין.
שלומית בן יוסף: מטופלות מאה וחמישים.
שלמה מולה: האם לא נראה לך שכדאי לכם שיהיה עובד סוציאלי מקצועי יוצא אתיופיה, בהתחשב בכך שיש לכם מאה וחמישים משפחות?
שלמה מולה: כמה עובדים סוציאליים יש בשירותי הרווחה בקרית מוצקין?
שלומית בן יוסף: יש עשרים ושניים והאמת היא שכן, זו מחשבה - - -
שלמה מולה: אני מציע לחשוב על זה טוב.
שלמה מולה: וורד, אני מבין שעלייך ללכת.
ורד פאר-סוויד: אני עדיין נשארת.
שלמה מולה: הגברת שרה כהן, התייחסי גם לתכניות שאתם מפעילים בשיתוף עם ארגונים, גופים ויוזמות, וגם כמשרד שהוא מכליל את משרדי הממשלה האחרים בנושא קליטת עלייה, ואני רוצה שנקבל גם התייחסות לגבי מה שמירה קידר העלתה, את התכניות שהובאו בפנינו בשנה שעברה כפיילוט.
שרה כהן: אנחנו, במסגרת המקום של המשרד לקליטת עלייה, בכל מה שקשור לנושא של אלימות במשפחה, מהווים גורם משלים לעבודה של רשויות המדינה - שזו האחריות הפורמלית שלהן, והמקום שלנו הוא בעיקר מתן הערך המוסף של הצורך בהכנסת תהליך עבודה רגיש תרבות בתוך מערכת השירותים האוניברסאלית.
שרה כהן: זה אומר, שפיתחנו, יחד עם משרד הרווחה, שהוא במקרה הזה השותף המרכזי שלנו, עם עם המשטרה ועם גורמים נוספים שהם רלבנטים כמו הרשויות המקומיות, את התכנית "קשרים" שהיא היום התכנית המרכזית שעוסקת בתהליך של התמודדות רגישת-תרבות עם בעיית האלימות במשפחה בקרב האוכלוסיה של העולים.
שרה כהן: על מנת לשבר את האוזן, נכון להיום ההשקעה המרכזית בתכנית היא השקעה של משרד הקליטה, במסגרת התכנית הוכנסו עובדים סוציאליים שהם דוברי רוסית ואמהרית אל המרכזים למניעת אלימות במשפחה ברשויות המקומית - - -
שלמה מולה: האם העובדים הסוציאלים האלה הם במימון שלכם?
שלמה מולה: לא של משרד הרווחה!?
שרה כהן: התכנית היום פועלת בסדר גודל של כשלושה מליון שקל כשמתוכם שני מליון ומחצית הם מתקציב משרד הקליטה.
שרה כהן: התחלנו עם מליון ומאתיים אלף שבעיקרם יועדו להכנסה, בראשית הדרך, בשלהי 2004, לנושא של יוצאי חבר העמים כי באותה עת עיקר מקרי הקיצון היו נשים שנרצחו מתוכם ומקרי הקיצון, בין מקרי הרצח, משקפים רק את המקרה הקיצוני ביותר של האלימות במשפחה ולא משקפים באופן כללי את הבעיה עצמה אבל, באותה העת, עיקר מקרי הקיצון היו בקרב יוצאי חבר העמים ועיקר העובדים הסוציאליים שנכנסו מן התקציב הזה היו לטובת מטופלים שהם יוצאי חבר המדינות.
שרה כהן: הכנסנו אז גם עובדים סוציאליים שהם דוברי אמהרית ותוך כדי הבחינה שלנו - גם המסמך שאני מרכזת בו את הנתונים ועוקבת אחריהם באופן שוטף, הראה שינוי במגמת מקרי הרצח זאת אומרת, שמה שאנחנו רואים הוא שיותר עולות יוצאות קהילת אתיופיה נרצחו והתהליך הזה, במקביל למספר צעדים שתיכף אפרט אותם, הביא גם לגידול מאד משמעותי בתקציב שלנו ממשרד הקליטה, לטובת העסקת עובדים סוציאליים שהם דוברי אמהרית במרכזים למניעת אלימות במשפחה.
שרה כהן: אנחנו - - -
שלמה מולה: כמה עובדים סוציאליים דוברי אמהרית יש?
שרה כהן: יש היום כעשרים עובדים סוציאליים דוברי אמהרית וכעשרים עובדים סוציאליים דוברי רוסית.
שרה כהן: ראה את היחס ביניהם.
שלמה מולה: האם כל אלה מועסקים - - -
שרה כהן: בחלקיות משרה שונות.
שלמה מולה: כמה משרות מלאות בסך הכל?
שרה כהן: אולי סאיד יוכל גם להגיד.
שרה כהן: חמש עשרה מישרות מלאות שכרגע הן ליוצאי אתיופיה ושתים עשרה מישרות וחצי עבור יוצאי חבר המדינות.
שרה כהן: במקומות שונים הם עובדים בהיקפים שונים של חצאי משרה ושלושת רבעי משרה זאת אומרת שבפועל יש הרבה יותר עובדים מאשר המשרות עצמן.
שלמה מולה: סך הכל שתים עשרה משרות וחצי?
שרה כהן: ליוצאי חבר המדינות וחמש עשרה ליוצאי אתיופיה.
סאיד תלי: צריך רק לציין, שרה, שבחלק מן המקומות יש הקצאה תקציבית ואין עובד.
שרה כהן: תיכף אתייחס לזה.
שרה כהן: מה שאני רוצה לומר כדי לשקף את התמונה המלאה, אחרי מליון ומאתיים הראשונים שהקצינו, הוספנו תקציב של חצי מליון שקל רק לטובת יוצאי אתיופיה, משרד הרווחה הוסיף חצי מליון מטעמו לנושא של יוצאי אתיופיה ובשנת 2011 הקצינו תקציב נוסף של 780,000 שקל מתקציבי החומש לעובדים סוציאליים בששת יישובי החומש, זאת אומרת, ששה העובדים סוציאליים הנוספים התפקיד שלהם מחולק לשני מרכיבים: פרטני וקהילתי, שהוא בא מן המקום שלנו, בתהליך שאנחנו חושבים שהוא התהליך הנכון, של רצף, דרך הנושא של העלאת מודעות, הסברה, שיתוף הקהילה, טיפול שהוא טיפול רגיש תרבות ועבודה שהיא עבודה עם כלים שונים שאתם אנחנו יכולים להנגיש את השירות ליוצאי הקהילה.
שרה כהן: המשמעות היא שבעת האחרונה התקציב שלנו ליוצאי אתיופיה, מהווה את חלק הארי מתוך התקיב שמופקד.
שלמה מולה: לגבי העבודה ההוליסטית, מה שהוצג לנו בשנה שעברה, כאן, בוועדה הזו, יחד עם דר' מלכה שבתאי ומה שמירה ציינה, השאלה שלי האם באמת בניתם מודל עבודה על בסיס מה שאתם עושים, או שאתם את לא אימצתם התכנית?
שרה כהן: יש להבחין כאן בין התהליך שנעשה על פני רצף במקומות שונים.
שרה כהן: המודל שמירה הציגה אותו ואני מכירה אותו, שנקרא "זוגיות במעבר", הוא מודל שנעשה עבור מרכזי הקליטה.
שרה כהן: המודל הזה מתייחס לחלק מתוך תהליך ההתמודדות עם אלימות במשפחה והוא כרגע מאומץ על ידי משרד הקליטה, במסגרת ישובי החומש וכרגע אישרנו את העבודה עם האגודה הישראלית לתכנון המשפחה, בששת ישובי החומש, יחד עם שתי היועצות האקדמיות שליוו את התכנית במרכז הקליטה, שהן דר' מלכה שבתאי וורדה עשהאל, הן תיכנסה להפעלת תכנית בישובי החומש.
שרה כהן: מה שקשור מבחינתנו, למשמעות הרצף ולמידה מתוך תכניות - - -
שלמה מולה: אני מניח שבמסגרת תכנית החומש - - -
שרה כהן: עם תקציב נוסף שהושקע מבחינתנו.
שלמה מולה: אני מבין שבמסגרת תכנית החומש קרית מוצקין לא שם ואני לוקח את קרית מוצקין כדוגמה.
שלמה מולה: תכניות החומש הן בעשרה ישובים בלבד, אבל, עד כמה שאני מבין, יוצאי אתיופיה פרושים בכל הארץ, אז השאלה היא, מעבר לתכניות החומש, האם יש לכם תכניות - ונשאל גם את משרד הרווחה, האם יש לכם תכניות שהן גם reaching out, שהן גם מתן פתרונות, זה מה שאנחנו שואלים.
שרה כהן: אני חוזרת ומנסה להסביר.
שרה כהן: התכנית "זוגיות במעבר" היא תכנית מסויימת מתוך המכלול שקיים כרגע.
שרה כהן: המכלול הוא מכלול של התקציב שניתן באמצעותנו עבור העסקת העובדים, שהם לא רק בישובי החומש אלא בישובים שונים באיזורים שונים ברחבי הארץ והתהליך שאנחנו מקיימים יחד אתם, כשם שציינתי גם קודם, הוא תהליך שמכיל בתוכו גם את המרכיב הפרטני וגם את המרכיב של העלאת המודעות ברמה הקהילתית תוך שימוש בכלים כמו הצגות וקשר עם הקהילה.
שרה כהן: אני רוצה להגיד משהו שמתחבר למה שאמר סאיד, יש קושי במציאה של עובדים סוציאליים שהם דוברי אמהרית לנושא של אלימות במשפחה ואני אומר מדוע.
שרה כהן: אם אנחנו בוחנים את המקום של ה"ערך המוסף המקצועי" הגדול ביותר של איש מקצוע, אז הוא שהוא יוכל לעבוד עם כל אחד, ואין שום סיבה שעובד סוציאלי יוצא קהילת אתיופיה שלמד והוא איש מקצוע עם כלים מקצועיים, שיעבוד באופן כללי עם כלל האוכלוסיה ואנחנו רואים את זה ומעודדים את זה.
שרה כהן: לדעתי זה היתרון הגדול ביותר של קליטה של איש מקצוע אל תוך מערכת השירותים.
שרה כהן: יש עובדים סוציאליים שהם בני הקהילה שלא רוצים שכל הזמן יחזירו אותם לעבודה עם בני הקהילה זאת אומרת שהם רוצים לעבוד עם אוכלוסיות אחרות ואני חושבת שזה לגיטמי וצריך לכבד את זה.
שרה כהן: ברמה של תוצאה, במקומות שונים, כמו בקרית מלאכי, מחפשים עד היום עובד סוציאלי שהוא דובר אמהרית למרכז למניעת אלימות במשפחה ולא מוצאים.
שרה כהן: חלק מן הפתרונות שלנו הוא יצירה של מה שאנחנו גם רואים כיום בספרות המקצועית ובכלל בקרב המסרים של אנשי מקצוע שבאים וגם מתוך התיקוף של האקדמיה, שהיצירה של השילוב, של איש מקצוע, שהוא בן הקהילה ודובר השפה, יחד עם איש מקצוע שהוא מתוך מערך השירותים, השילוב של שני אנשי המקצוע ביחד יוצר את הערך המוסף הגדול ביותר ברמה המקצועית להתמודדות עם הצרכים השונים של האוכלוסיה.
שרה כהן: זה נותן את היכולת לאפשר 'גם וגם', במיוחד לאוכלוסיה שנמצאת פרקי זמן שונים במדינת ישראל ואז צריך להתאים את מה שאתה יכול לתת גם בהתאם למקום שהאנשים נמצאים היום בישראל.
שרה כהן: עוד משפט אחד לפני סיום, אנחנו באופן שוטף מפיצים חומרים, נמצאת פה אידה שהיא מנהלת האגף למידע ופרסום, "הנורות האדומות" שנעשות בשיתוף עם הרשות לקידום מעמד האישה מופקות במספר שפות כולל בשפה האמהרית וזה מצוי כאן.
שרה כהן: כל העלונים של "הנורות האדומות" מבחינתנו מופקים בשש שפות, יש לנו כאן, וכל הדברים האלה מופצים באופן שוטף על ידי המשרד לכל אוכלוסיית היעד.
שרה כהן: לסיום, אנחנו רואים באופן משמעותי גידול במספר האנשים שפונים לטיפול ובעיקר הגברים.
שרה כהן: אנחנו רואים את זה כאחד מן ההישגים היותר משמעותיים של הטיפול.
שרה כהן: הבחינה שלנו את התכנית "קשרים" מראשית הפעלתה ב 2005 ועד עכשיו, מראה שיש כמעט הכפלה של היקפי האוכלוסיה שמגיעים ופונים ומבקשים לקבל טיפול.
שרה כהן: אחוז הגברים דוברי האמהרית שמקבלים את הטיפול במסגרת "קשרים" הוא בלי פרופורציה לגברים שמגיעים - גם לוותיקים וגם לעולים יוצאי חבר העמים - שזה אומר שנעשתה כאן פעולה תשתיתית שגורמת לגברים להרגיש שהם יכולים להגיע ולקבל את העזרה ואת ההתייחסות.
שרה כהן: לגבי הדברים שמירה אמרה, הנושא של התקציבים, תקציבי הרווחה למרכזי הקליטה, הוא נושא שמצוי כרגע על סדר היום בשיח שמתקיים בין שלושה מנכ"לים, מנכ"ל משרד הרווחה, מנכ"ל משרד הקליטה ומנכ"ל הסוכנות היהודית.
שרה כהן: מירה קידר התבקשה להגיש מסמך למוטי וינטר - שהיום מונה מטעם משרד הרווחה לבחינת כל סוגיית העבודה הסוציאלית והמקום של שירותי הרווחה במרכזי הקליטה, וזה נמצא כרגע בעיצומו של התליך של בחינה, כי המשמעות של הפנייה של הסוכנות היא לא רק לגבי תכנית "זוגיות במעבר" אלא לכל נושא ולכן נדרשת ראייה שהיא יותר כוללת.
שלמה מולה: סאיד, אני מבקש לשאול אתך באופן אישי, האם אתם באמת שבעי רצון ממה שקורה בכל הארץ, עם הנושא של ההתמודדות עם בעיית האלימות בכלל ותופעות קיצוניות שכאלו בפרט?
שלמה מולה: האם יש לכם חשיבה הוליסטית?
שלמה מולה: איפה אתם עובמדים בעבודת המטה שלכם?
שלמה מולה: אם נקודת הקצה - כמו שירותי הרווחה בקרית מוצקין - רוצָה לבקש מכם סיוע מקצועי בתחומים האלה, האם יש לכם כזה?
שלמה מולה: מה אתם עושים?
שלמה מולה: בנוסף, לגבי התופעה של האלימות, במיוחד של גברים יוצאי אתיופיה, האם עשיתם עבודת מטה בנושא התיחסות מיוחדת לגבי גברים אלימים?
שלמה מולה: פתרונות שהם אפשריים?
שלמה מולה: סדנאות?
שלמה מולה: מקלט לגברים?
שלמה מולה: פתרונות של משרדי הממשלה או שלא עשיתם עבודת מטה כלל ואגב, השאלה הזו היא לא רק לגבי יוצאי אתיופיה אלא באופן כללי.
שלמה מולה: אחר כך אבקש את ההתיחסות של המשטרה לענין הזה.
שלמה מולה: ענה על החלק שלכם.
סאיד תלי: קודם כל אני חושב שלא נכון להתכנס רק בעקבות מקרה רצח ולצערי, אני לא מדבר רק על רצח של אתיופים אלא בכלל יש מגמה שבה אנחנו מוזמנים לדיונים רק בעקבות - - -
שלמה מולה: תעשו עבודה אז לא יהיו.
שלמה מולה: מאד פשוט.
שלמה מולה: נעשה חלוקת עבודה: אתם תעשו את העבודה שלכם כמו שצריך ואנחנו לא נזמן דיונים.
שלמה מולה: לא יכול להיות שאנחנו נקיים פה דיון, יתקבלו החלטות ואני אומר לך שלפחות בהתאם לחלק מן ההחלטות שהיו, עד כמה שאני התרשמתי, גם לפני שבאתי לכאן, כמעט לא עשיתם שום דבר אבל אני רוצה לשמוע ממך מה עשיתם אז לא להטיף לנו מוסר על קיום הדיון.
סאיד תלי: אתייחס רק לקרית מוצקין שכן מקבלת – ותתקנו אותי אם אני טועה, במסגרת המרכז של חיפה, גם - - -
שלומית בן יוסף: לא, אנחנו לא מקבלים, לא.
סאיד תלי: בעקרון - ולכן אני גם שואל על קיום דיונים רק בעקבות רצח, כי אני מטיל ספק בהנגשה של הטיפול באלימות בכלל רק על סמך המספר של הנרצחות.
סאיד תלי: כי למשל, בשנת 2006 נרצחו ארבע עולות מאתיופיה ובשתי השנים העוקבות נרצחו שתיים.
סאיד תלי: האם זה אומר שבשנת 2008 ו-2009 המצב היה טוב?
רוני דסה אקלה: לא.
סאיד תלי: אני אומר שעל מנת לבחון את המצב של הטיפול, גם בעולות מאתיופיה וגם בכלל, צריך להסתכל על כל המשתנים, כולל על הנתון של מספר הנרצחות אבל לא רק.
סאיד תלי: למשל, אם אתה מסתכל על הסיכום לשאלה 'מה נעשה?' אז אני יכול להגיד שבמסגרת המשרד שלנו, גם במסגרת התכנית "קשרים" שמשותפת למשרד לקליטת עלייה - - -
שלמה מולה: אתה מתייחס לתכנית הזו, תכנית של ששה ישובים - תכנית חומש.
סאיד תלי: לא, לא, - - -
שלומית בן יוסף: לא, לא, - - -
שלמה מולה: רק רגע
סאיד תלי: התכנית עובדת בארבעים ישובים.
שלמה מולה: רק רגע, אני רוצה שאתה תתן לנו פריסה ארצית של ההתמודדות שלכם עם מניעת אלימות ולאו דוקא בקרב עולי אתיופיה אלא גם במיגזר הלא יהודי וכל המיגזרים במדינה.
סאיד תלי: אתן נתונים שמתייחסים ל-2010.
סאיד תלי: ישנם כיום 88 מרכזים, בשנת 2010 היו 86.
סאיד תלי: השנה נוספו שניים, שטיפלו במעל 10,000 משפחות, כמעט 7,500 נשים, כמעט 1,000 ילדים וכמעט 3,000 גברים.
סאיד תלי: יש שלושה עשר מקלטים מתוכם שבעה לכלל האוכלוסיה, שניים לאוכלוסיה הערבית, שניים מעורבים, אחד לאוכלוסיה החרדית ואגב, בהתייחס לנתון שמופיע במסמך שאתם הגשתם, בשנת 2011, מתוך 700 שסודרו במקלטים כמעט 70 הן עולות מאיתיופיה.
סאיד תלי: זה מעבר לאחוז היחסי שלהן באוכלוסיה אבל יש לזכור שכשאישה מגיעה למקלט היא במצב של סכנה מאד גבוהה, לאישה לא קל ללכת למקלט ובטח לאישה שחיה בקהילה סגורה וזה אומר שמדובר על מקרים שיש מצב שנמנע שם רצח או נמנעה שם פגיעה חמורה.
סאיד תלי: אלה נתונים שלא מופיעים.
סאיד תלי: כנ"ל לגבי מספר הנשים שטופלו במרכזים.
סאיד תלי: גם האחוז של העולות מאתיופיה הוא כמעט 8% כלומר, אלו נשים שלא מופיעות בכותרות של העתונים אלא בחדרי חדרים, מקבלות טיפול שאולי אתו יִמַנָע משהו, אולי הן יצאו מן המעגל של האלימות.
סאיד תלי: אין ספק שיש השקעה תקציבית וגם - - -
שלמה מולה: מה התקציב שלכם בנושא מניעת אלימות במשפחה?
סאיד תלי: אין לי כרגע את המספר המדויק אבל אני יכול להעביר אותו.
סאיד תלי: אני לא רוצה 'לשלוף' סתם.
שלמה מולה: האם יש גידול בתקציב משנה שעברה?
סאיד תלי: אין ספק שיש גידול.
סאיד תלי: אני לא אומר שזה מספיק.