GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סאיד תלי: יש לא מעט תכניות שהיינו רוצים להרחיב אפילו את תכנית "קשרים" וגם את התכנית "עו"ס משטרה" ויש המלצות שלנו, הרי דיברת על עבודת מטה ועבודת המטה שלנו מדברת וכוללת היום את תכנית "עוס משטרה", שזו עו"ס שמקיימת קשר רציף עם תחנת משטרה וזה על מנת להגביר ייעוץ והפנייה, גם של הורים וגם של נשים לטיפול.
סאיד תלי: אנחנו יודעים שטיפול יכול לצמצם ולהוציא אנשים ממעגל של אלימות.
סאיד תלי: זו המלצה שדורשת כמובן גידול תקציבי.
סאיד תלי: נתון נוסף.
סאיד תלי: משנת 2004 ועד היום פועלת ועדה שבודקת מקרי רצח.
סאיד תלי: כל מקרה רצח מגיע לוועדה, שדנה על בסיס החלטת ממשלה מ-2002 ונתון מאד חשוב הוא שכ-50% מן המקרים שהגיעו אל הועדה לא היו מוכרות, לא לרווחה ולא למשטרה.
סאיד תלי: כלומר, הנושא של גיוס - ודיברת קודם על reaching out, על גיוס, על לגרום לנשים לפנות, יש שם מחסור, יש שם בעיה.
סאיד תלי: אני לא בטח שזו אחריותן הבלעדית של הרווחה ושל המשטרה או של משרד הקליטה זה משהו יותר כולל.
שלמה מולה: שרה אמרה שיש להם כחמש עשרה מישרות וחצי, חלקיות או מלאות, לטיפול בעולי אתיופיה ושתים עשרה משרות לטיפול בעולים מחבר העמים.
שלמה מולה: כמה יש לכם למיגזר הלא יהודי אם בכלל?
שלמה מולה: האם יש לכם - - -
סאיד תלי: למיגזר הערבי?
חנין זועבי: פה בכנסת אומרים לא יהודי, לא אומרים ערבי.
סאיד תלי: במיגזר הערבי, מתוך 88 מרכזים, ישנם 18 מרכזים.
סאיד תלי: יש שני מקלטים ויש כמובן – ותיכף אתן את הנתוון המדויק.
שלמה מולה: כמה פניות יש?
סאיד תלי: יש פחות פניות.
סאיד תלי: אחוז הגברים הערבים שפונים לטיפול הוא מאד נמוך אלא אם כן החוק מפנה אותם כמו בתי משפט או קציני מבחן או נשים גם כן, יש - - -
חנין זועבי: יש עלייה.
סאיד תלי: יש עלייה אבל היינו רוצים לראות יותר - - -
חנין זועבי: יש חוסר בטחון.
סאיד תלי: כמובן, אני לא נכנס לסיבות ולרקע אבל אין ספק שזה נכון.
סאיד תלי: יש מרכזים כמו בלוד, כמו בחיפה, מקומות שמטפלים בשתי האוכלוסיות, עדיין יש מקומות בהם אין דובר ערבית או דוברת ערבית, או ממחסור או מסיבות אחרות אבל, נראה לי שזה דיון בפני עצמו.
חנין זועבי: התכניות לא מותאמות לתרבות ועל זה גם דיברנו בוועדה.
חנין זועבי: תכניות שמטפלות גם בקרבנות, בנשים, הן לא מותאמות גם לתרבות, זה לא רק ענין של שפה.
סאיד תלי: יש השקעה רבה בהתאמות.
סאיד תלי: לא מתאימים תכנית לכל סקטור וסקטור, הרי בסופו של דבר, אלימות במשפחה, בתשתית העמוקה שלה יש לה מכנה משותף של שליטה והפעלת כוחניות על נשים.
סאיד תלי: נכון שיש תרבויות שונות וצריך להתאים ואת זה אנחנו עושים, יש השתלמויות, יש ימי עיון, יש הכשרות, יש חוברות שמופצות, יש הדרכות מקצועיות, כלומר, הדברים האלה קורים יום יום ויש כמובן עדיין, למשל, אם אנחנו מוציאים משהו כמו שכרגע עבדנו על איזשהו מסמך מאד מקיף של איבחון מסוכנות, כל זה עובר, כשאנחנו מפיצים אותו ומנסים להטמיע אותו במקומות שבהם מטפלים בערבים אז אנחנו מנסים לעשות איזושהי התאמה תרבותית, מתרגמים את זה לא רק מילולית כמו שמתרגמים שלטים ברחובות העיר.
סאיד תלי: מגיעים ליישם את זה גם בעבודה עם האוכלוסיה האתיופית וגם בזו שהיא עם עולים ממקומות אחרים.
אורנה נחמני: שלום ובוקר טוב לכולם.
אורנה נחמני: אמנם צר לנו להגיד 'בוקר טוב' בכל בוקר שאנחנו קמים ושומעים על איזשהו מקרה רצח אני יכולה להגיד שאני לוקחת את זה באופן אישי כטרגדיה אמיתי.
אורנה נחמני: המשטרה, מאז הרבה שנים, נערכה כבר לנושא הזה, גם ככלל לנושא של אלימות בין בני זוג, אם זה הקמת מערך מיוחד של חוקרים, הנחיות מיחדות לחוקרים, בקרה ופיקוח וספציפית לגבי מיגזרים מסויימים, ומיגזרים ספציפיים שלהם יש שוני תרבותי או מגוון תרבויות שאנחנו צריכים להתמקד בהן בנושא של החקירות, אנחנו עושים זאת באמצעות מהשתלמויות ובאמצעות הקשרים שלנו עם המשרדים השונים.
אורנה נחמני: יושב הראש בעצם אומר – ואני חושב שזו בעצם רוח הדברים, שגם מועברת בתוך המשטרה, היא הנושא של הפניה למערכות טיפוליות.
אורנה נחמני: ברגע שמגיעים אלינו – וזה מובנה אצלנו בנהלים, ברגע שמגיעים אלינו, גם נפגעי עבירות אלימות וגם הפוגעים עצמם, הנוהל שלנו מחייב לנסות להפנות אותם.
אורנה נחמני: כמובן שאם הם לא רוצים ואין סכנה ממשית אז אין לנו אפשרות וזה לא חוקי להפנות אותם לגורמי טיפול ולהכריח להעביר הפניה לטיפול אבל אנחנו מכשירים את החוקרים שלנו לעודד את אותם האנשים שמגיעים שיפנו לקבלת טיפול מתאים גם במרכזים למניעת אלימות וגם, במקרים קיצוניים שבהם יש מסוכנות גבוהה, כמובן הפניה למקלט.
אורנה נחמני: לצערנו, שני המקרים שאירעו לאחרונה לא היו מוכרים למשטרה - - -
שלמה מולה: המקרה בקרית ארבע כן היה מוכר.
אורנה נחמני: המקרה של קרית ארבע נמצא כרגע בחקירה ובדיקה.
אורנה נחמני: היו מוכרים למשטרה, זה מקרה של רצח לא במיגזר.
אורנה נחמני: כן, הם היו מוכרים אבל אני מדברת כרגע על שני מקרי הרצח בקרב אתיופים, הם לא היו מוכרים כלל ואפילו הרצח שיה בקרית גת, בכלל לא ברור לנו עד היום שהיתה איזושהי מערכת זוגית בין השניים וכמובן הכל כרגע בחקירה וזה מה שכרגע ידוע לנו.
אורנה נחמני: אנחנו יודעים שהבעיה המרכזית היא כמובן אי דיווח, אי דיווח בזמן וחוסר אפשרות להגיע ולבצע גם פעולות אכיפה וגם פעולות טיפול בְּמקום שצריך.
אורנה נחמני: זו אחת הבעיות המרכזיות בנושא של מניעה - - -
שלמה מולה: לגבי הרחקה באמצעות צו הרחקה של בית המשפט או כשאתם מבקשים להרחיק, בקרב העולים מאתיופיה, כל הנושא של הרחקת גברים מייצר הרבה מאד אלימות ללא טיפול.
שלמה מולה: השאלה היא אם אתם מודעים בכלל לכך שהתופעה הזו של הרחקת גברים ללא טיפול אינטנסיבי, מזמינה אלימות קשה?
אורנה נחמני: אנחנו יודעים שבעקרון יש כל מיני דברים שמהווים קטליזטורים להסלמה באלימות.
אורנה נחמני: בין היתר, גם גם הרחקה, כשאין מקום שקולט אותם.
אורנה נחמני: אנחנו עובדים בשיתוף עם רשויות הרווחה, אנחנו מציעים לו להגיע לרשויות הרווחה, לא תמיד האדם רוצה.
אורנה נחמני: אנחנו, מבחינת אכיפה, מוטל עלינו לבצע אל"ף את הפעולות שהחוק מקנה לנו, סמכויות ש - - -
שלמה מולה: האם יש לכם המלצה לחקיקה בענין?
אורנה נחמני: לא חשבתי על זה מספיק לעומק.
אורנה נחמני: יש לנו המלצות שאנחנו חושבים שצריך למצוא פתרון קלט לאותם אנשים שמורחקים מן הבית למשל.
סאיד תלי: יש פתרון כזה, משרד הרווחה, יש בשנתיים האחרונות דירות שלב שקולטות.
סאיד תלי: יכול להיות שצריך עוד מקומות אבל כרגע יש שני דירות שלב שהן עבור מורחקים מן הבית, כדי לתת מענה לאותם גברים שהורחקו.
סאיד תלי: בשנה שעברה היו ששים גברים כאלה.
אורנה נחמני: כאמור, אנחנו יודעים והצענו כל מיני הצעות בכל מיני פורומים, גם ברשות לקידום מעמד האישה, שאנחנו חושבים שצריך ונכון ליישם אותן לגבי אלימות בכלל ובין בני זוג בפרט.
אורנה נחמני: אנחנו מקווים שמשהו יקרה.
אורנה נחמני: אנחנו רוצים ש"עוס משטרה" יהיה בכל תחנת משטרה.
שלמה מולה: בכמה תחנות יש לכם?
אורנה נחמני: כרגע יש בשש עשרה תחנות.
שלמה מולה: מתוך?
אורנה נחמני: מתוך 72 או 73 תחנות.
שלמה מולה: כמה תחנה אחת עולה?
שלמה מולה: האם את יכולה להגיד או שאת רוצה לבדוק?
אורנה נחמני: אני לא יכולה להגיד, משרד הרווחה מקצה את התקציב לזה.
אורנה נחמני: זו חצי משרה.
אורנה נחמני: אנחנו חושבים שזה באמת מאד חשוב.
שלמה מולה: האם זה פיילוט?
אורנה נחמני: לא.
אורנה נחמני: זה פרוייקט ש"רץ" כבר שנים, זה פרוייקט ש"רץ" שנים והוא מוכיח את עצמו.
שלמה מולה: אני מבקש בענין הזה - ואלה מסקנות ביניים בשיחה הזו, אני מבקש שאתם תדווחו לנו על העלות של התחנות, אנחנו נפנה אליכם, אנחנו צריכים לדעת ויחד עם משרד הרווחה והמשרד לבטחון פנים נרצה לקיים על זה דיון בנפרד.
שלמה מולה: תגידו כמה זה עולה, תעשו עבודה מקצועית.
שלמה מולה: אני לא יודע אם צריך את כל שבעים ושתיים התחנות אבל תגידו לנו לפחות לגבי המקומות שנראה לכם שהם היעילים ביותר.
שלמה מולה: אני מציע לשתף אנשי מקצוע נוספים, ארגוני נשים וארגוני עולים, קבוצות שיש להן ענין וכמובן את משרד הקליטה, עם גופים נוספים, תבדקו, תעשו עבודה מעמיקה ותודיעו לנו.
שלמה מולה: נחזור אליכם.
רוני דסה אקלה: ראו, אני גם מסתכל על הנתונים שנמצאים לפנינו, כשפעלנו המספר ירד, כשלא פעלנו המספר עלה, זה אומר שכל מה שאנחנו מדברים עליו כרגע הוא תקציב.
שלמה מולה: מה המקצוע שלך?
רוני דסה אקלה: אני עובד סוציאלי במקצועי ולכן גם על חלק מן הדברים שנאמרו יש לי הערות.
רוני דסה אקלה: אני לא חושב שעובד סוציאלי שסיים עכשיו את התואר שלו ומשתלב, יכול להיות טוב למניעת אלימות.
רוני דסה אקלה: לדעתי, אלימות לא התחילה עכשיו, אלימות היתה, ובלי שיתוף של זקני הקהילה, או של אנשים בקרב הקהילה, המניעה שאנחנו מדברים עליה היא בעייתית.
רוני דסה אקלה: אני רואה שכל יום אבא שלי יוצא בשעות הבוקר וחוזר בשעות הערב, אז אני יכול להיות מסייע אבל זו לא תכנית עבודה שנתית, ממוקדת, ואני מסכים אתך ולכן אני רוצה לשלב, כל הדברים שאנחנו מדברים עליהם כרגע, ללא שילוב של בני הקהילה, זקני הקהילה יחד עם עובדים מקצועיים יהיה קשה מאד למנוע.
רוני דסה אקלה: דבר נוסף, אני רואה את המסמך של ישראל למען יהודי אתיופיה ואנחנו הדגשנו את זה בעבר, גבר שמורחק מן הבית ואין לו לאן להגיע, לאן ללכת ואיפה להיות, הסיכוי שול לחזור ולרצוח את האישה הוא גבוה מאד.
רוני דסה אקלה: אנחנו יודעים את זה ואנחנו גם התרענו על זה חשוב מאד לתת את הדעת על זה.
רוני דסה אקלה: שמעתי עכשיו שיש מסגרות אבל אף אחד לא יודע עליהן.
רוני דסה אקלה: אפילו שאנחנו רוצים להפנות את הגברים שמורחקים מן הבית כדי שיוכלו להגיע לאותן מסגרות כדי שלפחות ישנו שם או יקבלו טיפול אבל אני לא רואה שגם הנושא הזה מגיע עם האינפורמציה הזו.
רוני דסה אקלה: לדעתי, בלי עובדים סוציאליים שדיברנו עליהם ואני שומע גם כרגע, שאין עובדים סוציאליים מן הקהילה האתיופית שמוכנים לטפל בעולי אתיופיה, אני לא חושב כך, אני יודע שיש עובדים סוציאליים שרוצים לטפל אבל הם מועסקים דרך קבלני כח אדם לתקופה של ששה חודשים או שנה וזה - - -
שלמה מולה: האם יש בעיית העסקה?
רוני דסה אקלה: ההעסקה היא בעייתית.
רוני דסה אקלה: הם לא יכולים לבוא ולעשות עבודה ללשה חודשים או שנה ואחרי שנה נגמר התקציב והולכים הביתה.
רוני דסה אקלה: אז כל אחד בודק את המקום שבו הוא יכול להתקדם.
שלמה מולה: שרה, העובדים שאתם מעסיקים אותם, בחמש עשרה או שתים עשרה המישרות, האם הם עובדים שלכם או עובדים של משרד הרווחה?
שלמה מולה: מה הסטטוס שלהם?
שרה כהן: העובדים מועסקים על ידי משרד הרוווחה באמצעות התקציב שעובר למרכזים למניעת אלימות במשפחה.
שלמה מולה: זאת אומרת שמעסיקים שלהם הם המרכזים עצמם.
שרה כהן: הרשות המקומית.
שרה כהן: התקציב שלנו פועל משנת 2004 ורק הולך וגדל.
שרה כהן: זה דבר אחד שצריך להגיד.
שרה כהן: נכון הוא שאין בסיס תקציב שהוא מסומן לנו בספר התקציב של משרד הקליטה שהוא קבוע, אבל, מרבית התקציב שלנו היא מתקציבים שהם תקציבי פעולות.
שרה כהן: ברמה של תוצאה האנשים מועסקים כבר לאורך זמן, בפרק זמן שהוא מאד ממושך ותקן אותי, סאיד, אם אני טועה, אבל, מרבית העובדים שמועסקים במרכזים למניעת אלימות במשפחה, באופן כללי במשרד הרווחה הם מתקציבים - - -
שלמה מולה: לא, אני שאלתי לגבי סוג ההעסקה שלהם.
שרה כהן: אני חזרתי ואני השבתי, אני מעבירה התחייבות חשב אחת לשנה למשרד הרוחה, משרד הרווחה מעביר את התצקיבים לרשויות המקומיות והם מועסקים על ידי הרשויות המקומיות ולא על ידי עמותות.
שרה כהן: הרשות מוסיפה עושה את ה- 25% שלה במתכונת הנהוגה הקיימת במשרד הרווחה, זאת אומרת שעל הבסיס של התקציב שלי עוד מתווספים 25% של משרד הרווחה ובחלק מן המקומות, אני רוצה להגיד, נעשה כבר תהליך מאד חיובי לפיו הם נקלטים למשרות עם תקן ברשות המקומית.
שרה כהן: בנתניה, לדוגמה, - - -
שלמה מולה: כבר הרבה שנים בנתניה.
שרה כהן: נכון, זה התחיל כתהליך ובסוף הרשות המקומית מעסיקה אותם במישרה בתקן.
שרה כהן: זה המנגננון - - -
רוני דסה אקלה: אמשיך משום שלפני שלושה שבועות היה דיון בנושא של העסקת עובדים באמצעות תקן ממשלתי או על ידי נציבות שירות המדינה, ואין בין בני הקהילה שמועסקים על ידי משרדי ממשלה.
דובר: במשטרה יש, במשרד הקליטה יש, במשרד הרווחה אין.
דובר: זו היתה המגמה, עובדים יוצאי אתיופיה.
דובר: במשרד הרווחה כרגע, צריך לדייק, יש משרדים שכן מעסיקים.
רוני דסה אקלה: ולכן, גם הרשות, ואני מכיר את הרשות טוב מאד, אני נפגש אתם הרבה, העסקה של עולי אתיופיה, עובדים סוציאליים של עולי אתיופיה, מועסקים לא דרך הרשויות אלא דרך גוף שני, חברות בת, שם פתרו את הבעיה, גם מבחינת - - -
שלמה מולה: אני לא רוצה להיכנס לענין הזה, זה ענין לדיון אחר ולמקום אחר.
שלמה מולה: אנחנו רוצים להתמקד בפתרונות ולנתח את התכניות הקיימות.
שלמה מולה: מה ששרה הציגה, למשל, הן תכניות מצוינות, כך אני מתרשם, אני גם חושב שהן אפקטיביות אבל - - -
רוני דסה אקלה: אני לא חושב שבאתי מול מה שמשרד העבודה עושים.
רוני דסה אקלה: במשרד העבודה עושים, במשרד הרווחה עושים וזה מצוין אבל, מה שאני מציע הוא שישתפו את בני הקהילה בחשיבה, בעשייה, לא בני הקהילה שמועסקים, אלא גם כאלה שיכולים לסייע בנושא הזה.
רוני דסה אקלה: דבר אחרון, אי אפשר להעסיק עובד סוציאלי בחצי מישרה, כי גם נושא של פרנסה יש לו חשיבות רבה מאד, אם מחפשים בהיקף של חצי מישרה אז לא ימצאו עובד סוציאלי לבני הקהילה האתיופית.
צגה מלקו: מופיעה כאן עלתקן של בת העדה, אני אגיד לכם שקודם כל הנרצחת האחרונה קרית מצקין היתה קרובת משפחה שלי, סבא שלי וסבתא שלה אחים.
צגה מלקו: אני במשך חמש עשרה שנה או עשרים שנה, בתוקף תפקידי, כשניהלתי את השידור באמהרית גם בתור שדרנית, בכל ישיבה השתתפתי ודיווחתי.
צגה מלקו: לצערנו הרב, אני אגיד לכם, "בגדול" נכשלנו.
צגה מלקו: יש כשלון טוטלי.
צגה מלקו: אם זה משרד הקליטה או משרד העבודה והרווחה, כולם אומרים שכל אחד עושה אבל במבחן התוצאה נכשלנו.
צגה מלקו: עובדה - האלימות ממשיכה.
צגה מלקו: למה זה קורה?
צגה מלקו: צריך לעשות בדק בית.
צגה מלקו: האם הטיפול נכון או לא נכון?
צגה מלקו: לא באנו לפה לחלק ציונים או להאשים אנשים.
צגה מלקו: מה שקורה במציאות הוא שיש כשלון טוטלי.
צגה מלקו: כולנו.
צגה מלקו: אתן דוגמה.
צגה מלקו: בתחום שאני מופקדת עליו בתקשורת, היה שיתוף פעולה יוצא מן הכלל עם משרד הקליטה והפרוייקט הלאומי, ישבנו עם משרד הקליטה, היתה תכנית עם הסברה וזה לא הצליח.
צגה מלקו: יש כמה סיבות לכך שהוא לא הצליח: אל"ף, לגבי תנאי העסקה של עובדים סוציאליים, שאנחנו מדברים, כמה עובדים סוציאליים שאלתם או נשאלו או שהיה פרסום מכרז שלא ניגשו לעבוד בכלל עם הקהילה?
צגה מלקו: אי אפשר להגיד היום שבני העדה לא רוצים לעבוד עם הקהילה, זה לא כך, אני מאמינה שיש אנשים שרוצים לעשות, חלק מן האנשים שאני מכירה מועסקים כעובדים סוציאליים בתחום הבריאות, לצורך הענין זה בתחום של מניעת התפשטות h.i.v.
צגה מלקו: אנשים שהם עובדים סוציאליים לא עובדים עם תקן אלא עובדים עם קבלנים.
צגה מלקו: אז מי יבוא לעבוד בזה?
צגה מלקו: האם בדקתם את זה?
צגה מלקו: בי"ת, תמיד אנחנו מדברים כשקורה רצח, אבל אנחנו צריכים לדבר על זה כל הזמן, כל הזמן.
צגה מלקו: אם הדבר הזה אין לו פתרון והפתרון לא עולה אז צריכים לדבר על זה וצריך לעבוד.
צגה מלקו: לא רק על האישה, איפה הגבר האלים הזה?
צגה מלקו: הגבר האלים הזה, למה הוא הגיע למצב הזה?
צגה מלקו: אם הוא היה כל הזמן מטופל והתקבלו פה החלטות, באתי, סיכמתי, אני אגיד לכם, אני לא מגזימה, לפחות במאה ישיבות השתתפתי והחלטות יוצאות יפה אבל שום דבר לא מיושם אז האם יש מעקב?
צגה מלקו: ואני הייתי מבקשת מחבר הכנסת שלמה מולה, איפה המעקב?
צגה מלקו: מה נעשה?
צגה מלקו: איפה ההחלטות הקודמות?
צגה מלקו: האם רק כל פעם כשקורה רצח אז אחננו באים ויושבים, בכנסת, מקום מכובד, מקום יפה, שומעים, כל משרד בא ומדבר על בעיות תקציבית שלו ועל מה שהוא עושה, אין עובדים סוציאליים וזהו אבל, איפה המעקב?
צגה מלקו: גימ"ל, מדובר בקהילה של יוצאי אתיופיה, יש לנו תרבות שונה וכולם יודעים, אני לא מזלזלת בעבודה של זקני העדה ולזקני העדה יש משמעות.
צגה מלקו: כשזקני העדה עבדו אז היה פתרון, לא מאה אחוז אבל יכלו לעזור הרבה.
צגה מלקו: לזקנים שלנו, למבוגרים שלנו יש מעמד, לקאסים שלנו יש מעמד, נכון שבחברה המודרנית לאנשים האלה אין מעמד אבל בקהילה יש מעמד שיכול להשפיע.
צגה מלקו: לכן, הייתי הולכת ומבקשת היום, יישום של ההחלטות.
צגה מלקו: המעקב, צריך להיות מעקב, איפה הוא נעשה?
צגה מלקו: אנשים עושים עבודה, אם זה משרד הקליטה ואם זה משרד הרווחה ואם זה המשטרה, כולם עושים, אבל אם ככה אז איזה מעקב?
צגה מלקו: למה נכשלנו?
צגה מלקו: וההחלטות – למה לא יישמנו אותן?
חנין זועבי: אולי לפעמים אנחנו חוזרים ומתחילים מנקודת האפס מבחינת הדיון פה בוועדה למעד האישה ואנחנו לא חוזרים על ההמלצות האחרונות ומשם ממשיכים.
חנין זועבי: כי היו דיונים, כלומר, בכל שנה יש עשרות דיונים בנושא ואנחנו צריכים לעקוב, לא רק לעקוב אחרי התכניות של המשרדים אלא גם אחרי ההמלצות שלנו עצמנו, מתוך הועדות האלו, מתוך הועדה לקידום מעמד האישה.
חנין זועבי: למשל, בדצמבר לפני שנה, ב 2010, נעשה דיון על המיגזר הערבי, ושם היו שתי המלצות, יצאנו עם שתי המלצות לגבי הטיפול של המשטרה – ואני לא מדברת עכשיו על הטיפול של משרד הרווחה אלא על הטיפול של המשטרה, לגבי הטיפול של המשטרה, אנחנו התמקדנו בשתי סוגיות.
חנין זועבי: הראשונה אנחנו עמדנו על הנתון לפיו 50% מן התיקים במשטרה, תיקים של אלימות, נסגרים, 50% נסגרים, בגלל חוסר ראיות, זו הסיבה הכי שכיחה והיו עוד סיבות אחרות אבל, 50% מן התלונות נסגרות ולכן, יש עלייה בפניות של הנשים גם למשטרה וגם למקלטים אבל יש גם חוסר בטחון ואמון בטיפול של המשטרה.
חנין זועבי: לגבי מקרי הרצח, רוב מקרי הרצח של נשים ערביות לא מפוענחים, מסקירה סטטיסטית עולה שמתוך 30 או 40 מקרי רצח רק שני תיקים פוענחו ולכן - - -
שלמה מולה: מזה זה 'פוענחו'?
שלמה מולה: אם יודעים שהגבר רצח אז יודעים.
שלמה מולה: האם הסיבות לרצח לא פוענחו?
חנין זועבי: כלומר, לא מצאו אשמים.
חנין זועבי: לא רק בני זוג הם רצח בתוך המשפחה.
חנין זועבי: זה גם בעיה.
חנין זועבי: אחת ההמלצות היתה שאנחנו נגדיר רצח במשפחה לא רק את אותם המקרים שהאשם הוא בן הזוג אלא גם כשמשפחה מורחבת מעורבת במקרי הרצח האלה.
חנין זועבי: הרי רק אחוז מסוים, ואחוז קטן הוא שבו בן הזוג רוצח את האישה אז השאלה היא: למה התיקים נסגרים?
חנין זועבי: בענין האחר, הכשרת חוקרות ערביות, מבין 148 חוקרות שחוקרות את המקרים האלו, רק שתי חוקרות ערביות ולפני שנה ההמלצה היתה שצריכים תכנית של הכשרת חוקרות ולהעלות את אחוז החוקרות הערביות.
אורנה נחמני: יש לנו שבע עשרה חוקרות בשפה הערבית והנתון הזה לא נכון.
שלמה מולה: זו לא השאלה, השאלה היא האם מספיק שהחוקר יודע לדבר ערבית.
אורנה נחמני: יכול להיות שזה לא מספיק אבל הנתון של שניים הוא לא נכון.
חנין זועבי: יש אולי שתי מישרות וזה נתון שהמשטרה בעצמה נתנה לנו לפני שנה.
חנין זועבי: היה דיווח פה מטעם נציג של המשטרה.
חנין זועבי: אני כן רוצה לשמוע את ההתיייחסות שלכם ונשאלת השאלה האם זה מספיק?
חנין זועבי: לגבי משרד הרווחה, במפגשים ובישיבות הקודמות של הועדה דיברנו על שני אלמנטים והיו גם המלצות לגביהם: מחסור בעובדות סוציאליות שמטפלות בנושא של אלימות במשפחה מטעם השלטון המקומי, אני לא זוכרת את הסטטיסטיקה ואת הנתונים, כמה תקנים חסרים או אם יש בעיה באיוש או שיש בעיה בתקנים עצמם ודיברנו גם על הבעיה של הפעלת תכניות שהן מותאמות לתרבות, אז הסכמנו בדיון של השנה, רק לפני חודש, שיש מחסור בתכנית של משפחות אומנות, כי זה לפעמים יותר מתאים לחברה הערבית מאשר לללכת למקלט.
חנין זועבי: הן מרגישות יותר בטוחות שם מאשר ללכת למקלט.
חנין זועבי: אני רוצה להתמקד בנושאים שכבר יש המלצות לגביהם, המלצות מן הועדה ולעקוב אחרי ההמלצות שלנו.
חנין זועבי: חוקרות ערביות, למה האחוז הגדול של תיקים שנסגרים במשטרה הוא בגלל מחסור בעובדים סוציאליים ומחסור במשפחות אומנות יחד עם מחסור בתכניות מותאמות תרבות.
חגית חובב: אנחנו, כפי שאתם רואים, עברנו על ההחלטות וההחלטות הללו של הועדות התקבלו בדרך כלל בוועדת הקליטה.
שלמה מולה: חלקן יחד עם הוועדה לקידום מעמד האישה.
חגית חובב: כדאי שהמעקב ייעשה יחד אתם.
חגית חובב: מצאנו שאין שום מעקב מסודר אחרי ההחלטות.
חגית חובב: היה טוב אם הדבר הזה היה נעשה.
חגית חובב: אחד הדברים שעלו כאן הוא קו החירום בשפה האמהרית.
חגית חובב: האם נפתח?
חגית חובב: מי מפעיל?
חגית חובב: מתי מפעיל?
חגית חובב: אין שום מידע על הנושא.
סאיד תלי: יש קו חירום ארצי - 118 – בכל השפות כולל ערבית כולל אמהרית ורוסית.
סאיד תלי: תתקשרי לשם.
חגית חובב: יוצאות אתיופיה פונות, וצריך גם להנגיש את השירות.
חגית חובב: לא די שיש שירות אלא שהוא חייב להיות מונגש לאוכלוסיה בשפתה ולפי תרבותה.
חגית חובב: אינני בטוחה שהדבר הזה נעשה וחבל.
חגית חובב: הערה נוספת היתה לגבי מורחקים.
חגית חובב: בבקשה למתן צו הגנה, האיש נדרש לחתום, מרחיקים אותו ולא תמיד ברור שהגבר שצריך לחתום – ובדרך כלל זה גבר - על הטופס הזה מבין מה שנעשה, אז גם כאן היתה בקשה שהטופס יהי הגם בעברית וגם באמהרית ובעברית יהיו לידו גם דברי הסבר כי אנשים לא תמיד מבינים.
שלמה מולה: לגבי צו הגנה, על פי המכתב שהופנה לחבר הכנסת דני דדון ולחברת הכנסת ציפי חוטובלי מתאריך 29.11.2010 רשום בסעיף 7: "הועדה מקבלת יוזמת מרכז רקמן באוניברסיטת בר אילן" ואני יודע שצווי ההגנה הם גם באמהרית, אני קיבלתי אותם - - -
שירי לנג: הדבר נעשה בשיתוף עם מרכז רקמן, גם הטופס של צו ההגנה וגם דברי ההסבר שמסבירים כיצד למלא את הטופס תורגמו לאמהרית, ערבית ורוסית.
שירי לנג: יש אותם כאן ואפשר להראות אותם.
שירי לנג: זה עבר לכל הגורמים הרלבנטים, גם למשטרה, ליחידות הסיוע, ללשכות הרווחה וכמובן גם לבתי המשפט.
שירי לנג: אנחנו עומדים להפיץ אותם בימים הקרובים לבתי הדין הדתיים.
חגית חובב: היום יוצאי אתיופיה יותר ויותר מפוזרים ביותר ישון
חגית חובב: בים ולכן, מה ששמענו כאן שבישובים שרק לאחרונה נכנסו לשם, אין עובדים סוציאליים דוברי אמהרית.
חגית חובב: התקן נקבע בזמנו והביאו אותם לאותם ישובים כמו נתניה, למשל, שם יש ריכוז גבוה.
חגית חובב: אנחנו היינו מבקשים שיהיה מיפוי של הפיזור של האוכלוסיה והשירותים הניתנים לה, כי אנחנו מתרשמים באגודה, שאין בהכרח הלימה ביניהם.
חגית חובב: בישובים חדשים שנכנסו אליהם, כמו למשל קרית מוצקין, אין עובדים דוברי אמהרית.
שלמה מולה: סאיד, אני רוצה לשאול אותך: מבחינתכם, החמשה עשר, השנים עשר עובדים סוציאליים במרכזים האלה, המודל המשותף ששרה דיברה עליו, ואני מתייחס אלייך כי התיקצוב מגיע מכם אז מבחינתי המקור הוא משרד הקליטה, הרי אם לא היה משרד הקליטה אז למשרד הרווחה לא היה התקציב והוא לא היה מפעיל את התכנית.
שלמה מולה: השאלה היא, הרי בסוף אנחנו רוצים להגיע לאיזשהן מסקנות מול משרד הרווחה ושר הרווחה, ואני מוכרח להגיד ששר הרווחה הנוכחי הוא איש מצוין, אי אפשר לחשוב עליו אחרת אז אני שואל אותך:
שלמה מולה: אנחנו רוצים להפנות אליו פניה מסודרת של "עקב תקנים" – לא העסקת קבלני כח אדם, לא בגלל עובדים כאלה ואחרים, ולעשות את זה אפילו בצורה מדורגת, "מה שרצינו לבקש ממך לדעת, אם משרד הקליטה יבוא מחר ויגיד: רבותי, לא תיקצבנו, המשרד בסך הכל לא אחראי בנושא הרווחה, אנחנו רק מסייעים, אז אנחנו יוצאים מחוץ לעסק אז מה אתם עושים?" אני מבקש שתאמר לנו, האם אתה חושב שכדאי שתיעשה פניה מסודרת, או שאתם תבנו תכנית שהיא תכנית רצינית מאד, שהיא גם עבור אותן אוכלוסיות שקשורות לאותן שש עשרה תחנות של המשטרה שרוצים להגיע אליהן או אחרת?
שלמה מולה: כי אפשר שתעשו תכנית רצינית מאד של משרד הרווחה, ואם זה תלוי בתקציב אז תאמרו לנו ואנחנו נעזור.
סאיד תלי: קודם כל התכניות הקיימות הן רציניות אבל, עדיין, - - -
שלמה מולה: מעט מאד.
סאיד תלי: רק בגלל שהן גם מוצלחות ויש להן גם תוצאות בשטח אז אנחנו כן רוצים להרחיב אותן למקומות מסויימים על ביסי מיפוי עדכני.
סאיד תלי: יש גם מיפוי עדכני ואנחנו עדיין לא פועלים רק מנתניה, ואז, אשמח מאד אם זה יכול לעזור, אנחנו כבר מחר נגיש, יש תכניות שהוגשו ויש תכניות שאפשר להוציא מן המגירה ולהביא לכאן.
סאיד תלי: אם זה יעזור לנו להרחיב את ה"עוס משטרה" או את ה"קשרים" לעוד מקומות כמו מוצקין או מקומות אחרים אז זה מצוין.
סאיד תלי: רק לגבי קו החירום, ראיתי במסמך של ההמלצות שהיגשתם, יש קו חירום שהוא ארצי, אין ו - - -
צגה מלקו: אין דובר אמהרית שמקבל את השיחה.
סאיד תלי: יש דובר אמהרית, איך את אומרת שלא?
צגה מלקו: בדקנו.
סאיד תלי: מתי בדקת?
סאיד תלי: אני מבקר שם.
סאיד תלי: אני מפקח על הקו הזה.
סאיד תלי: - - -
שלמה מולה: רגע, רגע, אני אשאל אותך שאלה - - -
סאיד תלי: אדוני, אני מציע לכם- - -
צגה מלקו: רגע, לקו הזה, בשידור, אני פרסמתי, אבל לא היה מענה.
צגה מלקו: אנשים מתקשרים ואומרים את זה.
שלמה מולה: אני לא מטיל ספק בזה שיש לכם.
שלמה מולה: רק תגיד לנו כמה שעות, עשרים וארבע שעות?
סאיד תלי: עשרים וארבע שעות.
סאיד תלי: זה בהחלטה וזה קו שמאחד, את תתקשרי אליהם עכשיו, זה קו אחד שמאחד את כל שירותי הרווחה, לא רק בנושא של אלימות.
סאיד תלי: יש עובדים.
סאיד תלי: אם יש בשעה מסויימת מחסור אז זה סתם אבל אני מציע לא להסיק ולא להגיד שאין כלום.
שלמה מולה: אני רוצה לעזור לך, יכול להיות - - -
סאיד תלי: מקומות שאמורים להפנות כלומר, אם יש הליך פלילי במשטרה או הליך אזרחי בבית משפט ואנשי מקצוע, שהוא, הגבר, מגיע אליהם, הם יודעים שיש את המענה ועובדה שיש ששים או שבעים גברים שסודרו, כולל אתיופים, יש כאלה שאולי לא ירצו, זה לא בכפייה.
שלמה מולה: ראה, אם יש איזושהי בעיה של נגישות של השירות אז זה צריך לעבוד בשלושה ערוצים.
שלמה מולה: האחד באמצעות אנשי מקצוע, השני באמצעות אנשי ארגונים שפועלים והשלישי עם מוקדי קליטה של משרד הקליטה, של המשטרה, של בית המשפט ואחרים.
שלמה מולה: בנוסף לזה, אני מציע שתבדקו, בלי להיכנס לפרטי הפרטים שהם יכולים לחשוף את המקור, תגיעו לתקשורת באותן שפות.
שלמה מולה: רק רגע, שניה, אני מדבר על נגישות, זה לא מספיק שיש לך קו כי אם בן אדם פונה אליו ביום אז לא כולם יודעים ומה שאני מנסה לומר הוא שתחשבו על הנגשת השירות.
סאיד תלי: לא כל המלצה שאנחנו ממליצים פה או שהועדה ממליצה, יש לה מיד גיבוי תקציבי ואנחנו יכולים "להריץ" אותה ולהוציא אותה לפועל אבל, יש דברים שכן.
סאיד תלי: הנושא של הגברים והטיפול בגברים הוא משהו שהוא פועל יוצא של חשיבה ותכנון, עובדה שהשירות הוא יחסית חדש, של השנים האחרונות.
סאיד תלי: לגבי השאלה של חברת הכנסת זועבי, לגבי נשים, בשנה החולפת, וזה גם הנתון של השנה, יותר מ-30% מן הנשים שנמצאות במקלטים – ואני הייתי במקלטים – הן ערביות, כמעט שלש מאות נשים, כלומר, זה לא שאין נשים - - -
חנין זועבי: זה לא מה שאמרתי.
סאיד תלי: בסדר אני לא אומר, אבל את אמרת לגבי אומנה, שהפתרון הקיים הוא בעצם - - -
שלמה מולה: "בנוסף" – היא אמרה לך.
סאיד תלי: יש, אז יש, יש למשל בנגב, באיזור הדרום, כי אנחנו ראינו שהפניות של נשים בדואיות ערביות למקלטים הן אחוז נמוך מאד ועדיין יש נשים בסכנה גבוהה אז כן נמצא פתרון דומה למה שכאן מציעים לקהילה האתיופית, שבשיתוף עם שייח'ים ואנשים מכובדים, שהם כן מהווים סוג של משפחות אומנה לנשים האלו ואז האחוז כן עלה, כלומר - - -
חנין זועבי: צר לי שאתה מתייחס לסוגיה הזו בצורה כזו.
חנין זועבי: זה לא ענין של מה אחוז נשים אלא שזה ענין של צורך, יש מחסור.
חנין זועבי: עם כל הפניות, עם כל האנשים שפונים הם כן מקבלים מקום במקלט ועובדה שלא.
אברהם נגוסה: אקצר.
אברהם נגוסה: אני רוצה להפנות אתכם לנתונים של משרד הקליטה בשנת 2008 ו- 2009, שאנחנו רואים שיש ירידה משמעותית במקרים.
אברהם נגוסה: אני זוכר שבשנים האלו, נעשו עבודות מצויינות בשיתוף פעולה עם כל הגורמים.
אברהם נגוסה: אני לא רוצה להזכיר, הכשרת עשרה עובדים סוציאליים, על ידי הפרוייקט הלאומי ואוניברסיטת בר אילן, הוציאו אותן לפעולה בשיתוף פעולה עם משרד הרווחה - זה היה.
אברהם נגוסה: ואני זוכר גם את חיזוק הפעילות של "בהלצ'ין", עד שמשרד הרווחה בא ולקח את זה - - -
צגה מלקו: מה זה "לקח את זה"?
אברהם נגוסה: פיטרו אותם, הוא לא נותן את התקציב להמשיך את הפעולה.
אברהם נגוסה: ואז זה שוב עולה, לפי הנתונים, וזה אומר לי, זה אומר לנו, לכולנו, שאם עושים עבודה משותפת מקצועית,כל הגורמים ביחד אז יש תוצאות בשטח.
אברהם נגוסה: ואפשר להשתלט, אפשר לשלוט במצב, אם אנחנו רוצים להשקיע ולעבוד ביחד.
אברהם נגוסה: הדבר השני, נאמר פה שיש מחסור של עובדים סוציאליים דוברי אמהרית.
אברהם נגוסה: מה עשינו כדי שלא יהיה מחסור?
אברהם נגוסה: מה שירותי הרווחה עשו?
אברהם נגוסה: מה משרד הקליטה עשה?
אברהם נגוסה: מה המשרדים הרלבנטים עשו כדי שיהיו עובדים סוציאליים?
אברהם נגוסה: האם שיפרו את תנאי העסתקם ומשכורתם?