GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי לופו:
מדובר על פרוייקט כדורסל ילדות, שהתחיל בהתאחדות ספורט בתי-הספר לפני כ-3 שנים, שכיום נמצאות בו 160 קבוצות.
אלי לופו:
כמו כן מדובר על פרוייקט ייחודי מקומי של מחוז הצפון והגליל העליון, שזה הקט-סל.
אלי לופו:
אלה למעשה סוגיות נפרדות ושונות לחלוטין.
אלי לופו:
יש פה שני גופים שכל אחד מהם טוען שהוא רוצה לנהל את המערכת הזאת או לקיים אותה כאשר הוא המנהל הבלעדי.
אלי לופו:
צריך לשים את הדברים על השולחן.
אלי לופו:
המנדט של איגוד הכדורסל הוא להיות אחראי על הכדורסל בישראל.
אלי לופו:
תפקידה של התאחדות ספורט בתי-הספר - אני מצטט מתוך יעדי התאחדות ספורט בתי-הספר - הוא: "טיפוח תשתית רחבה בענפי הספורט ובמיוחד בענפים שבהם קיימת דעיכה מתמשכת בטיפוח ספורטאים".
אלי לופו:
ובאמת בכל הענפים אליהם נכנסה התאחדות ספורט בתי-הספר נעשתה עבודה אדירה.
אלי לופו:
אני אקצר.
אלי לופו:
אני לא רוצה להוסיף כעת.
אלי לופו:
אם יתפתח פה דיון אני אוסיף גם דברים אחרים בהיבטים מקצועיים.
אלי לופו:
אני חושב - גם כתבתי מכתב להתאחדות ספורט בתי-הספר בנושא הזה - שצריך למצוא דרך משותפת, בין זה שאחראי על כלל הכדורסל במדינת ישראל לבין זה שאחראי על בתי-הספר, על התשתיות.
אלי לופו:
לסיום אני אתן דוגמא.
אלי לופו:
יש ילדה שגרה בניצני סיני, על גבול מצרים, בקדש ברנע.
אלי לופו:
לוקח לה להגיע לבית-הספר האיזורי שעה כל יום.
אלי לופו:
אם אני רוצה לרשום אותה בליגה לילדות אני צריך לרשום אותה בליגה שבה הקבוצות הן מהדרום ועד חולון: ראשון-לציון, חולון, רמלה.
אלי לופו:
מה לעשות שעיקר כדורסל הילדות, כפי שאתה ציינת, מתרכז במרכז הארץ - רמת-השרון, ראשון-לציון, חולון, רמלה וירושלים, אלה המוקדים.
אלי לופו:
אותה ילדה צריכה לנסוע כל בוקר שעה לבית-הספר, צריכה לנסוע למשחק בראשון-לציון, שזה נסיעה של שעתיים מבית-הספר שלה.
אריק שיבק:
שתשחק ב"בית-ספרי".
אריק שיבק:
מי מונע את זה?
חנן יניב:
הכל יהיה סביב דיזנגוף.
אלי לופו:
אותה ילדה צריכה לנסוע עד ראשון-לציון למשחק.
אלי לופו:
בדרך כלל המשחקים נערכים בשעה 6 בערב.
אלי לופו:
תעשו אתם את החשבון באיזה שעה הילדה הזאת מגיעה הביתה.
אלי לופו:
אני חושב שצריך למצוא לאותה ילדה את המסגרת, שהיא תוכל לשחק בליגת בתי-הספר, בשיתוף פעולה.
אלי לופו:
אני מדבר על שיתוף פעולה.
אלי לופו:
לא שהאיגוד יגיד שהוא אחראי וההתאחדות תגיד שהיא אחראית, ואם לא נותנים להם את האחריות אז אין פעילות.
אלי לופו:
זאת הנקודה המרכזית שאני רוצה להדגיש.
אלי לופו:
לעניין שהעלה מר שיבק, שהילדות מגיעות בסופו של דבר לנבחרות הקדטיות: הילדות המוכשרות מגיעות גם דרך התאחדות ספורט בתי-הספר לנבחרות הקדטיות.
אלי לופו:
גם להן מוצאים את הפיתרון האפשרי.
אלי לופו:
לכן אני חושב שצריך למצוא איזה דרך, שהאיגוד כאחראי על הכדורסל בישראל יוכל להמשיך להיות אחראי על הכדורסל בישראל, אבל שהתאחדות ספורט בתי-הספר, כאחראית על בתי-הספר, כאחראית על התשתיות בספורט, תמשיך לתת את המסגרת הזאת.
אלי לופו:
היא חייבת למצוא את הדרך כדי לקיים את המסגרת הזאת.
אלי לופו:
צריך להגיע לשיתוף פעולה בהבנה.
שוקי דקל:
חברת הכנסת יעל דיין, למעשה מה שיש לך כאן הוא הפיתרון לבעיה שנוצרה.
שוקי דקל:
כל הדוברים תיארו את המציאות שקרתה בגילאי ז'-ח'.
שוקי דקל:
אנחנו כרגע בכובע של התאחדות ספורט בתי-הספר.
שוקי דקל:
התקנון אומר שאנחנו עובדים עם האיגוד, לא באים להחליף אותו.
שוקי דקל:
זה לא משנה איזה איגוד: אנחנו עובדים עם איגוד הכדורסל, עם איגוד הכדורעף, עם איגוד האתלטיקה ועוד הרבה איגודים.
שוקי דקל:
אנחנו לא באים להחליף את האיגוד.
שוקי דקל:
התקנון שלנו אומר שבגיל הזה אם אנחנו עושים ליגה אז האיגוד לא עושה ליגה.
שוקי דקל:
הסיבות הן גם בשל איגום של משאבים.
שוקי דקל:
משאבים זה פוטנציאל של מאמנים, זה הסעות, המון "גלגלים" וגם תיקצוב המערכת הזאת.
שוקי דקל:
הדבר החשוב אולי אף יותר, שילדה כזאת עלולה לשחק בשתי ליגות והיא יכולה להגיע למצב שכמעט יום יום יש לה אימונים ומשחקים.
שוקי דקל:
באיגוד הכדורסל ילדה כזאת יכולה לשחק גם עם הנערות.
שוקי דקל:
התקנון מאפשר את זה.
שוקי דקל:
אז יכול להיות שהיא תשחק בליגה של בית-הספר, בליגה של האיגוד ואולי, כיוון שהיא טובה, היא יכולה לשחק גם בעוד ליגה.
שוקי דקל:
העומס הזה, בגיל הזה, בגיל ההתבגרות, נראה לנו לא סביר.
שוקי דקל:
קיימנו את הליגה במסגרת התאחדות ספורט בתי-הספר בשיתוף פעולה מלא של האיגוד במשך 3 שנים.
שוקי דקל:
בכל 3 השנים האלה, לזכות האיגוד ייאמר, נאמר שהפעילות הזאת היא ניסיון.
שוקי דקל:
הניסיון לכל הדיעות הצליח מבחינת התשתיות בצורה מצויינת, כפי שתיארו החברים.
שוקי דקל:
זה הגיע לכל מיני מקומות שקודם לא היה בהם כדורסל.
שוקי דקל:
זה ענף שהלך וירד.
שוקי דקל:
על זה אף אחד לא חולק.
שוקי דקל:
השנה לאיגוד הכדורסל יש טיעון, וצריך להציג אותו.
שוקי דקל:
הם אומרים שהתשתית בסדר אבל חסרה המצויינות והם רוצים לעלות פאזה.
שוקי דקל:
הם רוצים לעשות ליגה משלהם.
שוקי דקל:
ניסינו להסביר ולשכנע אך לא הצלחנו.
שוקי דקל:
מתוך הראייה של טובת הילד וכל מה שאמרתי קודם, אמרנו שאנחנו לא נלך עם שום איגוד למאבק, כולל לא עם האיגוד הזה.
שוקי דקל:
צריך לזכור שעם איגוד הכדורסל יש לנו מערכת קשרים עניפה מאוד, יוצאת מן הכלל, וכך אנחנו עובדים לאורך כל הדרך.
שוקי דקל:
לכן, הואיל והאיגוד עמד על זה שהוא יעשה בגיל הזה ליגה משלו אמרנו: רק רגע, יש שני דברים.
שוקי דקל:
כאן נכנס לתמונה השר וילנאי.
שוקי דקל:
אני רוצה להזכיר שעד חודש ינואר אני הייתי מנהל רשות הספורט והחינוך הגופני.
שוקי דקל:
מחודש ינואר אני מנהל הספורט במשרד המדע, התרבות והספורט.
שוקי דקל:
גם אל השר מתן וילנאי הגיעו המכתבים והלחצים האלה.
שוקי דקל:
הסברנו לו מה קרה והוא אמר חד-משמעית שהוא מעביר לנו הנחייה להמשיך את הפעילות בגיל הזה.
שוקי דקל:
אמרתי: נמשיך לפעול, מול הנקודות שציינתי: שאנחנו לא רוצים להזיק לא למערכת, לא לילדות ולא לאיגוד.
שוקי דקל:
בנינו את שיתוף הפעולה עם איגוד הכדורסל בוועדה משותפת.
שוקי דקל:
זאת האלטרנטיבה, שאיגוד הכדורסל יקיים ליגה בגיל הילדות ואנחנו נעשה את הטורנירים האלה.
שוקי דקל:
זאת המציאות נכון לעכשיו.
שוקי דקל:
אנחנו ממשיכים פאזה נוספת, שכאן מר אריק שיבק יותר מדגיש אותה, בעניין המצויינות.
שוקי דקל:
אני רוצה, ברשותכם, רק להזכיר, תפקיד איגוד או התאחדות, ולא חשוב איזה, כולל 3 דברים בלבד: 1) לארגן את התחרויות ואת הליגות, לא משנה באיזה ענף; 2) הנבחרות; 3) להפיץ את הרציונל, ה"אני מאמין", הפילוסופיה של האיגוד.
שוקי דקל:
אלה בגדול שלושת הדברים.
שוקי דקל:
לכן מה שמר אריק שיבק קרא לו הכיפה, ארגון הגג לכדורסל בישראל זה רק איגוד הכדורסל, לא אף אחד אחר.
שוקי דקל:
הוא קשור עם פיב"א, עם פדרציות בינלאומיות וכך הלאה.
שוקי דקל:
עכשיו אני ממקד את הנקודה.
שוקי דקל:
היו שתי אפשרויות: או שלאותו גיל אנחנו נעשה שתי ליגות, או שאנחנו לא נעשה והם יעשו.
שוקי דקל:
בסוף נמצאה האלטרנטיבה כפי שהוצגה כאן.
שלומית ניר-טור:
תהיה ליגה לפריפריות וליגה למרכז.
שלומית ניר-טור:
את זה יפעיל איגוד הכדורסל ואת זה תפעיל התאחדות ספורט בתי-הספר, כי לשם איגוד הכדורסל לא מגיע.
חנן יניב:
פשוט ינתקו את הצפון.
חנן יניב:
אף אחד מהפריפריה לא הגיע אליכם ולכן לא שמעתם אותנו.
חנן יניב:
זאת הבעיה.
אריק שיבק:
מלה אחת לגבי מה שמר חנן יניב אמר על ניתוק הצפון.
אריק שיבק:
זה כל-כך לא נכון.
אלי לופו:
לא הבנתי מה זה "או שאנחנו עושים שתי ליגות".
אלי לופו:
האם אתה מוכן לפרט?
שוקי דקל:
אנחנו לא עושים שתי ליגות.
שוקי דקל:
יש ליגה אחת לגיל הזה.
שוקי דקל:
התקנון שלנו אומר, כפי שאמרתי בפתיחה, שאנחנו לא מחליפים איגוד, אנחנו לא באים במקומו.
שוקי דקל:
אנחנו רוצים שיהיה מצב כמו בכדורעף, שם בגיל הזה אנחנו עושים ליגה ואז איגוד הכדורעף לא עושה, מכל הסיבות שפירטתי.
שוקי דקל:
איגוד הכדורסל אחרי 3 שנים אומר שהוא רוצה לעשות ליגה משלו.
שוקי דקל:
אמרנו, ניסינו, הסברנו.
שוקי דקל:
אמרו אנשי איגוד הכדורסל שהם החליטו, ממניעים שלהם, שעל דעתם הם הגיוניים, להקים ליגה.
שוקי דקל:
אנחנו אמרנו, גם בגלל בעיות תקציב - - - אני רוצה להגיד בסוגריים שמינהל הספורט משקיע 2 מיליון שקל בליגה הזאת.
שוקי דקל:
הם לא יהיו.
שוקי דקל:
אנחנו לא ניתן אותם.
שוקי דקל:
אני מוסיף בסוגריים שלאיגוד הכדורסל יש בעיות תקציב.
שוקי דקל:
אז מדוע להיכנס לזה?
שוקי דקל:
אבל אני לא רוצה להיכנס לנקודה הזאת.
שוקי דקל:
ישבנו למשל עם איגוד האתלטיקה ואמרנו שבגיל הזה הם לא עושים פעילות כי אנחנו לא רוצים ליצור עומס על הילדים.
שוקי דקל:
מי שיודע מה זה צמיחה של הילדים, עם עומס כזה על ילדה בגיל ההתבגרות - לא נעשה את זה.
אבישי סולמי:
אבל זה לא דומה.
שוקי דקל:
לכן החלטנו שאנחנו רוצים לקיים בגיל הזה ליגה כמו שעשינו במשך 3 שנים.
שוקי דקל:
האיגוד התנגד ואמר שהם יעשו ליגה משלהם ושנפעל בשיתוף פעולה.
שוקי דקל:
זו האלטרנטיבה לתיאום, כדי שלא ניצור עומס על הילדות.
שוקי דקל:
מר אריק שיבק הסביר את זה יפה וגם מר יהודה שקמה אמר את זה.
שוקי דקל:
אבל זאת לא ליגה, צריך להבין.
שוקי דקל:
לנושא המצויינות: זה פאזה אחרת.
שוקי דקל:
אנחנו מקימים ועדה לתיאום איך ליצור מצויינות.
אלי לופו:
מי יממן את שיתוף הפעולה הזה?
שלומית ניר-טור:
מאיזה גיל עושים מצויינות?
שלומית ניר-טור:
האם מישהו יודע להגיד לי?
שלומית ניר-טור:
מאיזה גיל מתחילה מצויינות?
אריק שיבק:
אני אענה לך.
אריק שיבק:
זה מאוד פשוט.
אריק שיבק:
לא אני קבעתי, את זה קבעה פיב"א.
אריק שיבק:
פיב"א קבעה שבגיל 15 יש נבחרת קדטיות אז אני צריך ללכת שנתיים אחורה.
אריק שיבק:
אי אפשר שהן יתחילו להתאמן רק בגיל 15.
חנן יניב:
אז תעבור לליגה השניה של פיב"א.
חנן יניב:
בחייכם, תפסיקו עם פיב"א.
רות קלוארי:
אני מנהלת בית-ספר עלי גבעה בצפון, בית-ספר יסודי לכיתות א'-ו'.
רות קלוארי:
אני פה שומעת, וגם מר שוקי דקל אמר כך, שהיה פה פרוייקט נהדר במשך 3 שנים.
רות קלוארי:
אני רוצה להביא את כל בית-הספר שלי פה לשולחן - אתה גם היית אצלי בבית-הספר - ולספר לכם שזה פשוט אחד הדברים היפים שקרו בבית-הספר.
רות קלוארי:
ממקום של בנות שבכלל לא התקרבו לכדורסל, לא הגיעו בכלל לתחומי הספורט שיש בהם בנים, יש לנו היום קבוצה של 60 בנות שפעילות בכדורסל.
רות קלוארי:
הן זכו גם במקום ראשון במחוז הצפון.
רות קלוארי:
הן אוהבות את הכדורסל, באות בכייף.
רות קלוארי:
זה העלה להן את הדימוי.
רות קלוארי:
עכשיו אני צריכה לעשות אפליה מתקנת לבנים, פשוט התהפכה לי הקערה, ואנחנו נעשה את זה בשנה הבאה.
רות קלוארי:
אל תיקחו את זה מבית-הספר.
רות קלוארי:
זה עשה דבר נהדר.
רות קלוארי:
אני מדברת אליכם גם כמי שבאה מישוב בפריפריה, מבית-ספר שיש בו תלמידים מישובי גדר, שזה ילדים שהחל משעה 4 לא יוצאים מהבית.
רות קלוארי:
קחו את זה בחשבון.
רות קלוארי:
בית-הספר הוא המשאב העיקרי, הוא המקום המרכזי לילדים האלה.
רות קלוארי:
יש לפעמים בישוב 2-3 ילדים.
רות קלוארי:
אני מוכרחה לתת להם מקום והתייחסות.
רות קלוארי:
חברת הכנסת יעל דיין, אני חוזרת לדברים שבהם פתחת, כשדיברת על קורס הגנה עצמית.
רות קלוארי:
אמרת: להכניס את זה לבתי-הספר.
רות קלוארי:
אני מוכנה להרים את הכפפה מחר.
רות קלוארי:
זה כל-כך נכון, זה כל-כך שייך לבית-הספר.
רות קלוארי:
בית-ספר הוא משאב אדיר, אם בתחום הספורט ואם בתחומים אחרים.
רות קלוארי:
אצלנו גם קיים יום חינוך ארוך ובית-הספר פעיל עד השעה 3:30.
רות קלוארי:
יש כל-כך הרבה מקום ובמה, ויש כבר עשייה בתחום הזה.
רות קלוארי:
אל תקטעו, אל תיקחו את זה מבית-הספר.
ישראל שריד:
לא לוקחים את זה מבית-הספר.
רות קלוארי:
חשוב לי לציין את זה.
רות קלוארי:
אם תהפכו את זה עוד פעם למצויינות זה ייצא מבית-הספר.
רות קלוארי:
לאט לאט זה ייצא.
רות קלוארי:
היום זה כייף, זה חוויה, זה הנאה, 60 בנות מתוך 140, כמעט חצי מהבנות עסוקות בזה.
רות קלוארי:
זה פעילות אדירה שסוחבת את כל בית-הספר.
רות קלוארי:
כשיש טורניר כל ה-280 יושבים על הטריבונות ומעודדים.
רות קלוארי:
אז קחו בחשבון מה זה עושה, איזה high זה עושה לבית-הספר, כמה זה חשוב ואיפה זה שם את הבנות.
רות קלוארי:
בשנה הבאה הנושא המרכז הוא שוויון בין המינים.
רות קלוארי:
התחום הזה מתחבר לנושא באופן אוטומטי.
רות קלוארי:
אני שומעת פה על כדורסל ילדות, ולגבי גיל ההמשך.
רות קלוארי:
אני רוצה להתייחס לבית-הספר היסודי.
רות קלוארי:
אני רוצה להתייחס למקום של הבנות, של הקט-סל.
רות קלוארי:
בית-הספר הוא המקום לעשות את זה.
רות קלוארי:
אני חושבת שמה שעשינו ב-3 השנים האחרונות, בשילוב עם משרד החינוך והמועצה המקומית, לדעתי צריך להמשיך באותו אופן.
יעל דיין:
אולי מישהו יוכל להגיד לי בצורה ברורה.
יעל דיין:
אני מבינה פילוסופית את התלות בין הדברים השונים.
יעל דיין:
אני לא רואה שום סיבה שהקט-סל לא ימשיך במתכונת המוצלחת שלו.
יעל דיין:
אם בדרום זה פועל במסגרת אחרת, אני מדברת עכשיו על ילדות בכיתות ה'-ו', אני לא רואה שום סיבה בעולם שאותה מתכונת - וזה במסגרת משרד החינוך - לא תמשיך באופן מלא.
יעל דיין:
אני לא רואה איך קשורה לכאן הבעייתיות, שאנחנו מנסים לפתור אותה, לגבי ילדות בגילאי 12-14, שאז מנסים למצוא שילוב בין האיגוד לבין התאחדות ספורט בתי-ספר.
יעל דיין:
האם כדי להגיע לליגה יפסיקו את הקט-סל?
יעל דיין:
אלה גילאים שונים ולכן אני תוהה מדוע דבר אחד הוא על חשבון השני.
קריאה:
הוא לא על חשבון השני.
יעל דיין:
ילדה משחקת קט-סל מגיל 10-12 במסגרת בית-הספר.
יעל דיין:
כל הילדות באות, וכולם מעודדים ובכייף.
יעל דיין:
היא מגיעה לגיל 12 ואז יש בפניה למעשה שתי אפשרויות, כפי שאנחנו רואים מההסכמה הזאת.
יעל דיין:
אתה אומר שזה לא שתי ליגות, אבל זה שני מסלולים: 1) במסגרת בית-הספר 2) מסלול שרוצה לקחת את היותר טובות, או אלה שיותר ניידות ויכולות לנסוע, או אלה שמתגוררות יותר במרכז מבחינה גיאוגרפית, ולתת להן תוספת, לא על חשבון.
יעל דיין:
אומרים לילדה: במקום לשחק רק בזה אז תשחקי גם בזה וגם בזה.
יעל דיין:
ואז יש היבט שהוא מקצועי.
אלי לופו:
זה לא נכון.
עידן שפרן:
אצלנו בצפון האפשרות שהיא תשחק גם בזה וגם בזה היא לא רלוונטית בגלל שיש אצלנו מעט קבוצות במסגרת האיגוד.
אלי לופו:
אם אני מבין נכון, מר שוקי דקל אומר:
אלי לופו:
מה שעשיתי בשנה שעברה אני לא עושה יותר.
אלי לופו:
אין פיתרון לילדה שעליה סיפרתי קודם כי אני לא אשלח אותה לראשון-לציון במסגרת האיגוד.
אלי לופו:
זאת אומרת שמתוך 160 קבוצות אולי יהיה פיתרון ל-40 קבוצות.
אלי לופו:
זה דבר אחד.
אלי לופו:
דבר שני, הוא אומר שהוא לא יתקצב.
אלי לופו:
גם לזה יש משמעות.
אלי לופו:
במיוחד בפריפריה כשההסעות הן יותר מ-50% מתקציב החזקת קבוצה.
אלי לופו:
אני חושב שלזה מר חנן יניב התכוון.
אלי לופו:
מר שוקי דקל אומר שבשיתוף פעולה עם איגוד הכדורסל הוא הגיע להבנה שהם יקיימו אחת ל-3 שבועות טורניר, כמו המפעל של מירוצי שדה בבית-ספר.
אלי לופו:
זה החטאה של המטרה.
שלומית ניר-טור:
זה בדיחה רעה.
יעל דיין:
אתם לא יכולים להגיע לתמימות דעים על דבר שהוא טכני?
יעל דיין:
פשוט תגידו מה מוצע, מה קיים, מה מתבטל.
יעל דיין:
מה מסובך כאן?
יהודה שקמה:
רק מר שוקי דקל יכול להגיד.
יהודה שקמה:
אם מר שוקי דקל אומר שהוא לא מתקצב את "בית-ספרי" זה משהו חדש לחלוטין על השולחן הזה.
יהודה שקמה:
אני מאוד מצטער.
יהודה שקמה:
אף אחד לא הפריע למר חנן יניב, גם בשלוש השנים האחרונות, לקיים את הקט-סל ב"בית-ספרי".
יהודה שקמה:
המפעל הזה הוא מפעל נהדר.
יהודה שקמה:
בעניין של "בית-ספרי" בקט-סל - ואני חותם על כל מלה שלך, גברת רות קלוארי, גם אני מורה לחינוך גופני, לימדתי בבית-ספר יסודי ובבית-ספר תיכון, עם הרבה מאוד הישגים.
יהודה שקמה:
לא צמחתי מאיזה עסקנות לשמה.
יהודה שקמה:
אני אומר לך בכל ההבנה הפדגוגית שלי: אין שום הגבלה ושום ניגוד בין זה שתמשיכי לנהל את הפרוייקט הנהדר שלך בקט-סל, לבין זה שאיגוד הכדורסל יקיים ליד זה את קבוצות הקט-סל שלו לאלה שלא יכלו להקים מפעל נהדר כמו אצלך.
יהודה שקמה:
לא כל המורות במדינת ישראל רואות במפעל קט-סל את משאת נפשן.
יהודה שקמה:
תלכי לעוד 100 בתי-ספר יסודיים ותראי שבכלל למורה אין שום יחס לעניין הזה.
יהודה שקמה:
לכן אני מאוד מעריץ ומעריך אותך על העניין אבל אני לא יכול באותה נשימה לקטוע להרבה מאוד ילדות קטנות, שאין להן מחנכות ומורות טובות שיעשו את הפרוייקט הזה בתוך בית-הספר.
שלומית ניר-טור:
מה היה לפני 3 שנים כשלא היתה התאחדות ספורט בתי-הספר?
שלומית ניר-טור:
האם היו קבוצות בארץ?
יהודה שקמה:
בטח שהיו.
שלומית ניר-טור:
המונים ....
שלומית ניר-טור:
האם היינו שבעי רצון ואמרנו שזה מתאים לנו?
שלומית ניר-טור:
לא היה כלום.
שלומית ניר-טור:
זה השבר.
שלומית ניר-טור:
האם נחזור עכשיו אחורה?
חנן יניב:
היו 4 קבוצות בלבד בצפון.
יהודה שקמה:
מי מפריע לך לקיים את זה היום?
יהודה שקמה:
אני לא מבין.
יעל דיין:
אני מבקשת עכשיו להתבטא ספציפית לגבי מה שעומד באמת על הפרק.
יעל דיין:
אני לא רואה שמישהו מחייב להפסיק את הקט-סל.
יעל דיין:
אני רואה בעיה במעברים.
יעל דיין:
ילדה היתה בקט-סל וקיבלה את כל הדברים הנפלאים האלה.
יעל דיין:
היא הגיעה לגיל שהיא עוברת להיות מ"ילדה" ל"נערה" - - -
קותי מרידן:
את מדברת על קט-סל.
קותי מרידן:
האם ילדה בקט-סל צריכה לשחק בשתי מסגרות במקביל?
קותי מרידן:
אם יהיו שתי מסגרות ליגות במקביל היא יכולה לשחק בשתי ליגות במקביל.
עידן שפרן:
באיזור שלנו זה לא רלוונטי כי אין אצלנו קבוצות.
יהודה שקמה:
שלא יירשמו באיגוד.
יהודה שקמה:
מי מחייב אותם להירשם באיגוד?
יעל דיין:
אנחנו מדברים על ארצי.
יעל דיין:
בואו נתרכז כי כל אחד מביא כאן קצה של משהו אחר.
יעל דיין:
אנחנו מדברים כעת על שתי קבוצות גיל.
יעל דיין:
יש בעייתיות במעבר מאחת לשניה משום שאם ילדה עד גיל 12 היתה במסגרת אחת, אחר-כך אנחנו לא מציעים לה פחות אלא אולי אנחנו מציעים לה יותר מדי, אלא בתנאים שהיא לא יכולה לעמוד בהם.
יעל דיין:
לפני מונח הנייר הזה, שמתייחס רק לקבוצת הגיל הזאת.
יעל דיין:
השאלה היא האם זה מספק את אותן ילדות שאומרים להן: עכשיו 6 פעמים, 7 פעמים בשנה יהיו להן טורנירים וזה יהיה ההמשך, אחרי שנתיים יותר אינטנסיביות שהן עשו בקט-סל.
יעל דיין:
מצד שני הקט-סל הוא באמת במסגרת הרחבה ביותר.
יעל דיין:
אי אפשר להמשיך אותו מעבר לגיל הזה באותו היקף, גם תקציבית וגם כי זה לא יהיה נכון לעשות את אותו היקף במעבר לגיל 12-14.
יעל דיין:
השאלה היא האם ההצעה הזאת מקובלת.
אריק שיבק:
הערת ביניים אחת.
אריק שיבק:
ישבתי אתמול בישיבה המשותפת ואנשים פה מציגים את הדברים באופן קצת מעוות.
אריק שיבק:
6-7 הפעמים שעליהן מדובר במסמך הזה - - -
שוקי דקל:
את זה אתם קבעתם.
אריק שיבק:
אתמול ישבו מולי מר לאור ומר סביה ומר פולינסקי.
אריק שיבק:
זה מה שהיה עד היום גם.
אריק שיבק:
זה לא משהו שנקבע בגלל ההחלטה של איגוד הכדורסל לעשות ליגה גם באיגוד וגם בהתאחדות ספורט בתי-הספר שאז הורידו את זה ל-6 פעמים ועשו מזה טורנירים.
אריק שיבק:
זה מה שהיה גם עד היום.
אריק שיבק:
זה מה שהיה לפני שנה, לפני שנתיים ולפני שלוש שנים, אז גם בשנה הבאה ממשיכים אותו דבר.
שלומית ניר-טור:
אומרים לך שזה לא קורה.
שלומית ניר-טור:
זה לא יקרה.
אלי לופו:
יש פה דיס-אינפורמציה.
אלי לופו:
השר אומר שזה יהיה וגברת שלומית ניר-טור אומרת שזה לא יהיה.
אלי לופו:
אני רוצה לדעת.
אלי לופו:
בשביל זה הטרחתי את עצמי ובאתי עד לפה גם כדי לשמוע מכם.
אלי לופו:
אולי הקלפים הם אצל מר קותי מרידן אבל בואו נפתור את הבעיה הזאת.
אלי לופו:
אני את הילדות שלי לא ארשום באיגוד.
אלי לופו:
שתי קבוצות ילדות, שהן אלופות מחוז הנגב, ו-21 קבוצות בנגב לא ירשמו.
אלי לופו:
על זה אני רוצה לקבל מכם תשובה.
אלי לופו:
יכול להיות שהתשובה היא "לא" ואז אני אקבל אותה, אבל אני לא שמעתי מהשר שהתשובה היא "לא".
יעל דיין:
אנחנו שוב מתניידים בין דבר לדבר.
יעל דיין:
אני מבקשת לסכם את עניין הקט-סל קודם כל ולא להתנות את זה.
קותי מרידן:
היו 54 קבוצות באיגוד הכדורסל בכיתות ז', ח' ו-ט'.
קותי מרידן:
חיברו 3 שנתונים ביחד לפני שאנחנו נכנסנו לפעילות בענף הזה, מתוך הכרה שהכמות הלכה והידלדלה וזה היה הפיתרון, למרות שאין ספק שכיתות ז' ו-ט' ביחד זה פערי גיל עצומים.
קותי מרידן:
זה מה שקרה ב-4 שנות הפעילות שלנו.
קותי מרידן:
בשנה האחרונה היינו ב-111 בתי-ספר.
קותי מרידן:
מדובר על 111 מנהלי בתי-ספר שמחוייבים לנושא הזה, שלא היו קרובים לנושא הספורט.
קותי מרידן:
ספורט הבנות לא היה קרוב אליהם והוא נחשב דבר נחות בחיי בית-ספר.
קותי מרידן:
זאת תמונת המצב וזאת הלגיטימציה אליה הגענו תוך 4 שנים.
קותי מרידן:
זאת הצמיחה הכמותית.
קותי מרידן:
קבוצת גיל נוספת שבה עבדנו היא קבוצת הגיל של כיתות ט'.
קותי מרידן:
זה מה שקרה לנו בכיתות ט' על שנתון אחד בלבד תוך צמצום, ואנחנו יודעים שחלק מבתי-הספר הם של כיתות א'-ח' ו-י'-יב', לכן 54 הקבוצות האלה זה ליכוד של הרבה יותר מכיתות ז'-ח'.
קותי מרידן:
בנוסף הפעלנו 110 קבוצות קט-סל בפריפריות.
קותי מרידן:
הפעילות שלנו מתחלקת כדלקמן: 42% בפריפריות בדרום ובצפון, ו-18.5% במגזרי המיעוטים.
קותי מרידן:
כדורסל בנות הגיע למקומות שהוא לא היה בהם עד שאנחנו הגענו.
קותי מרידן:
אני חושב שעל העובדה הזאת אי אפשר להתווכח.
קותי מרידן:
אנחנו אומרים לאיגוד הכדורסל: אתם הגורם, או המטריה, או איך שמר אריק שיבק קרא לזה, העליונה במדינת ישראל בנושא הכדורסל.
קותי מרידן:
תחליטו מה טוב לכם.
קותי מרידן:
מה שטוב לכם - אנחנו איתכם.
קותי מרידן:
אתם רוצים שאנחנו נעשה את כדורסל הילדות בבתי-ספר?
קותי מרידן:
נרתום את כל המערכת לעניין הזה ונעשה את זה איתכם.
קותי מרידן:
תעשו אתם את המצויינות, תעשו את הנבחרות, נבחרות איזוריות, תלקטו את הבנות המצטיינות, מחנות אימון, תקבעו לנו תוכנית עבודה, בבקשה, אדרבא.
קותי מרידן:
אבל אם אתם רוצים לעשות ליגה אז אין לנו מה לעשות בתחום הזה בצורה אינטנסיבית.
אבישי סולמי:
זאת אומרת: אתה עושה ברוגז?
אבישי סולמי:
אם לא רוצים אז עושים ברוגז?
יעל דיין:
בבקשה, בשביל זה אנחנו יושבים לנסות לברר את הדברים.
קותי מרידן:
אני אומר:
קותי מרידן:
אנחנו עושים מה שאתם רוצים.
קותי מרידן:
תחליטו אתם.
קותי מרידן:
האנשים פה לוחצים כל הזמן סביב עניין התיקצוב.
קותי מרידן:
מבחינת חוק מדינת ישראל אי אפשר לתקצב באותו ענף בשתי מסגרות.
קותי מרידן:
אם איגוד הכדורסל עושה, זה יתוקצב באיגוד הכדורסל ולא יתוקצב אצלי.
קותי מרידן:
זאת הנחייה של החשבות.
קותי מרידן:
זה כאילו שאני לוקח אותה קבוצה, שתהיה לצורך העניין הפועל גבעתיים ובית-ספר גבעולים בגבעתיים, ופעמיים אני מתקצב אותה, פעם אחת דרך כאן ופעם אחת דרך שם.
קותי מרידן:
זה אסור.
קותי מרידן:
אני לא יכול לקבל את זה.
קותי מרידן:
פשוט חותכים לי את הבסיס שעליו אנחנו עובדים.
יעל דיין:
אז מה הבסיס של ההסכמה הזאת?
יעל דיין:
עכשיו אתם מגישים לי נייר של הסכמה.
קריאה:
אין הסכמה.
קותי מרידן:
את שואלת מה בסיס המסמך שהוגש לך.
קותי מרידן:
תמונת המצב היא כדלקמן: למרות שאנשי איגוד הכדורסל חושבים שאנחנו לוחצים שנושא כדורסל ילדות יהיה אצלנו, אנחנו משאירים את זה להחלטה שלהם.
קותי מרידן:
יש לחץ של הפריפריה שהופעל על שר המדע, התרבות והספורט והוא נתן לנו פקודה לבצע.
קותי מרידן:
זה הביצוע.
יהודה שקמה:
אי אפשר לקבל את רוח הדברים שנאמרים כאן.
יהודה שקמה:
אף אחד לא מגיע לישיבה וולונטרית עם איגוד וולונטרי בפקודה.
יהודה שקמה:
מה זה?
יהודה שקמה:
זה לא ייאמן.
יעל דיין:
הכל ייאמן.
שלומית ניר-טור:
למה קט-סל עד כיתה ז' או ח' לא יכול להיות רק במסגרת התאחדות ספורט בתי-ספר?
שלומית ניר-טור:
מה איגוד הכדורסל יפסיד מזה?
אלי לופו:
אני חוזר על דברי.
אלי לופו:
צריך למצוא פשרה.
אלי לופו:
אני לא רוצה להציע הצעות.
אלי לופו:
יש לי גם הצעות.
אלי לופו:
צריך למצוא פשרה בנושא הזה כדי לפתור את הבעיה.
אלי לופו:
אני חושב שגם מר יהודה שקמה מטעם איגוד הכדורסל לא מתווכח עם המספרים שמר קותי מרידן הציג כרגע.
אלי לופו:
הם מספרים שמדברים בשם עצמם.
אלי לופו:
אם כדורסל ילדות יעבור לאיגוד הכדורסל אני מניח, תקן אותי אם אני טועה מר קותי מרידן, שהמספרים יהיו פחותים ב-50 ואולי יותר.
אבישי סולמי:
לא.
אבישי סולמי:
אם תיתן את התקציב הזה אז זה יהיה פי 2.
אבישי סולמי:
אני בטוח.
אלי לופו:
לכן צריך למצוא פשרה.
אלי לופו:
אם רוצים הצעות, אני מוכן להציע הצעה אחת.
יהודה שקמה:
אולי רק נתון אחד.
יהודה שקמה:
לא רציתי להשתמש בנתונים.
יהודה שקמה:
גם אני הייתי יכול לבוא עם גרפים וזה מאוד מרשים, אבל חשבתי שהישיבה הזאת באה באמת לפשר, לגשר ולהגיע להסכמות.
יהודה שקמה:
כרגע אנחנו כמעט בסוף ההרשמות באיגוד הכדורסל.
יהודה שקמה:
הכפלנו את כמות הקבוצות הנרשמות באיגוד הכדורסל ב-120%.
יהודה שקמה:
להביא מספרים זה לא בעיה.
רות קלוארי:
אבל לא מהפריפריה.
יהודה שקמה:
רק אל תגיד שאם אתה לא תעשה את זה אז זה לא יתבצע.
קותי מרידן:
לא אמרתי את זה.
קותי מרידן:
אני שמח שהתשתית הזאת טובה.
קותי מרידן:
נהדר.
קותי מרידן:
אני מברך.
יעל דיין:
אני מאוד מבקשת שלא תדברו יחד ושתאפשרו כאן לקיים דיון מסודר.
יעל דיין:
אני בכל זאת מבקשת לחזור לבעייתיות, גם בהתאם לנתונים.
יעל דיין:
קודם כל בעניין הקט-סל: זה לא על סדר היום משום שזה ימשך כפי שהיה עד עכשיו.
שלומית ניר-טור:
אני חושבת שהיה צריך להרחיב את זה, שהקט-סל יפעל בכל הארץ.
שלומית ניר-טור:
שזה יהיה ת"פ של התאחדות ספורט בתי-הספר.
יהודה שקמה:
מאה אחוז, טוב מאוד.
יהודה שקמה:
אבל הם לא מסוגלים לעשות את זה באופן ארצי.
יעל דיין:
קודם כל נסגור את העניין של קבוצת הגיל של הילדות הצעירות.
יעל דיין:
לכל הדיעות, כך נראה לי, יש פעילות יותר גדולה ובהתאם לגאוגרפיה ולמיקום.
יעל דיין:
יש גם פעילות במגזר הערבי.
יעל דיין:
יש פעילות שהיא במישור האופקי, של כמה שיותר ובמסגרת בית-הספר.
יעל דיין:
זה לא קשור בהסעות.
יעל דיין:
אנחנו מניחים שהפעילות הזאת תוכל להתקיים ולהתרחב במידת הצורך.
יעל דיין:
כל זה באחריות משרד החינוך.
יעל דיין:
אז קודם כל נבטיח שהפעילות הקיימת, ואף המשתפרת, תימשך ושלא יהיה ניסיון לצמצמה.
יעל דיין:
שלא יגידו שזה לא מתאים להם בגלל הייעוד של הבנות האלה אחר-כך.
יעל דיין:
אני לא מאמינה שמישהו "יחטוף" ילדות ספורטאיות בנות 10-12 כדי להכניס להן כבר אז את הבולטות ואת המצויינות, לפתח אותן ולהסיע אותן.
יעל דיין:
הייתי רוצה את גילאי 10-12 להוציא מהתמונה ולהניח שנוכל לבקר אצלכם בכייף ולראות את המשך המפעל, ואותו דבר בדרום ובמקומות אחרים.
יעל דיין:
עכשיו אנחנו מדברים ארצית ואם יש צורך ללחוץ על הרחבה של זה, אסור שזה ייפגע מהוויכוח שקיים לגבי הגילאים הבאים 12-14 והלאה.
יעל דיין:
הבעיות שאנחנו נתקלים בהן בגיל 12-14 הן שונות.
יעל דיין:
הנייר הזה מתייחס ספציפית לילדות בנות 12-14.
יעל דיין:
שם אנחנו כנראה נפגשים בבעיה של הכפילות, או אחד על חשבון השני.
יעל דיין:
איך שאנחנו לא רוצים להציג את זה, יש כאן בעיה.
יעל דיין:
זאת אומרת, אם הנייר הזה הוסכם בפקודה אז נצטרך לחכות עד הישיבה הבאה שלכם.
יעל דיין:
אם הנייר הזה הוא פשרה לא טובה, אז בואו נשמע את זה.
יעל דיין:
אותי מעניין רק הבנות המשחקות.
יעל דיין:
אני לא מכורה לעניין עתיד הנבחרת כתוצאה מכל הגלגולים האלה, איך אנחנו ננצח באולימפיאדה שתהיה אחרי אתונה.
יעל דיין:
בואו נדבר על היום.
יעל דיין:
בואו נדבר איך אפשר להמשיך בשנה הבאה או בשנתיים הבאות במתכונת שלא תפגע בענף, אבל כאשר הילדות והמשחק שלהן נמצאים במרכז הרצון שלנו להיטיב עימן ולתת להן את התנאים המקסימליים.
יעל דיין:
תנאים מקסימליים זה לא איך להגיע לנבחרת נשים ואיך לנסוע לאימונים במקום אחר אלא לנסות לקיים את הפעילות ככל האפשר במקום מגוריהן, ולא להקטין, לא לצמצם, אלא לפחות לשמור על הקיים.
אבישי סולמי:
אני עוסק בכדורסל נשים כבר 15 שנים.
אבישי סולמי:
יש לי אגודה די גדולה של נשים בשכונת התקווה בתל-אביב.
אבישי סולמי:
אני רוצה להסביר לכם מהניסיון שלי.
אבישי סולמי:
אצלי היה קשה לרשום ילדות כי בשכונת התקווה, שהיא שכונה מסורתית, אסור היה לילדות לשחק.
אבישי סולמי:
למרות הקושי הצלחנו לבנות אגודה של נשים שהיא הגדולה ביותר בתל-אביב.
אבישי סולמי:
הצלחנו בכך גם בגלל שהצלחנו להגיע לצמרת.
אבישי סולמי:
כדורסלנית כמו לימור מזרחי שהגיעה לפסגה משכה אחריה את כל בתי-הספר.
אבישי סולמי:
ניסיתי לעשות פעילות בבתי-הספר, לפני שהגיע הפרוייקט הזה, כדי שהילדות לא תצטרכנה לנסוע, אך זה לא הסתדר.
אבישי סולמי:
כמו שאמרו פה, יש מנהלת שכן רוצה, יש מורה שכן רוצה, ויש מורה שזה לא מעניין אותו, שמתעניין במשהו אחר.
אבישי סולמי:
לכן היינו צריכים לרכז את זה במתנ"ס.
אבישי סולמי:
על אף כל הבעיות הכספיות הצלחנו לארגן הסעה לכולם ולהגיע למתנ"ס של בית דני ולבית ורבורג.
אבישי סולמי:
במרכזים האלה מתקיימת הפעילות המרכזית שלנו.
יעל דיין:
זה לא הסעה במונחים של נסיעה מניצנה לראשון-לציון.