GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סמירה חורי:
7-11 שוטרים התנפלו על בחורה צעירה כי היא רצתה להביע את הדיעה שלה וכאשר הבת השניה רצתה להגן על אחותה גם היא קיבלה מכות רצח.
סמירה חורי:
שתיהן הבנות שלי והן קיבלו מכות רצח.
סמירה חורי:
אני רוצה להגיד לכם שזה מראה את הברוטליות של המשטרה ושל משמר הגבול וזה גם מראה שמה שקרה כנראה היה מאורגן.
סמירה חורי:
באותו יום ראש עיריית נצרת הלך למפקד המשטרה ואמר לו שאנחנו רואים שיש כל-כך הרבה שוטרים ומשמר הגבול וביקש שהם ייצאו כדי לאפשר לאנשים להביע את הדיעה שלהם, לצעוק ולהגיד את אשר על ליבם ושלא יקרה כלום.
סמירה חורי:
מפקד המשטרה אמר: אנחנו באנו לרצוח.
סמירה חורי:
הנוכחות פה צריכות להיות שותפות איתנו בדרישתנו להקים ועדת חקירה רשמית וממלכתית שתחקור את כל העניינים האלה.
סמירה חורי:
שאלת האם זה קשור לשטחים.
סמירה חורי:
הכל קשור.
סמירה חורי:
אני רוצה להגיד לכל האמהות היהודיות, לחברות הכנסת, לכל האנשים שיש להם מצפון, למען הילדים שלכם תלחצו על הממשלה שכן יהיו שיחות, שכן יבצעו את ההחלטות, כי כל הצדדים צריכים שיהיה שלום, שלום אמיתי.
סמירה חורי:
עד עכשיו לא ביצעו את הנסיגה מכל השטחים.
סמירה חורי:
יש החלטות של האו"ם שעושות צדק עם שני העמים.
סמירה חורי:
אנחנו צריכים ללחוץ שיבצעו את החלטות האו"ם וכך יהיה שלום.
סמירה חורי:
אני רוצה להגיד משפט אחרון.
סמירה חורי:
דעו לכם, אם לא יחתמו עכשיו על ההסכמים הללו אני חוששת שאפילו אם ערפאת יחתום על ההצעה של ראש הממשלה ברק לא יהיה שלום.
סמירה חורי:
נגדל ילדים, אתם תגדלו ילדים ובעוד כמה שנים יהיה אותו דבר.
סמירה חורי:
אני לא רוצה שנגדל ילדים לשפיכות דמים, לרצח.
סמירה חורי:
אני פונה לכל אם, לכל אשה, לכל אחד, תעשו הכל בכדי שיבצעו את החלטות האו"ם כדי שנוכל להגיע לשלום.
סמירה חורי:
תודה.
יעל דיין:
אני מבקשת לשאול את סנ"ץ מלכה סופר האם היא מייצגת כאן את המשרד לבטחון פנים.
מלכה סופר:
אני מייצגת את המשרד לבטחון הפנים אבל לא ברמה של בדיקת האירועים הבטחוניים או תגובת המשטרה כלפי ההפגנות והתהלוכות.
מלכה סופר:
אני חושבת שזה נבדק ברמה הרבה יותר גבוהה.
מלכה סופר:
דרושה בדיקה הרבה יותר מקיפה ממה שאני יכולה לעשות ולא לשם כך באתי.
מלכה סופר:
אבל אני רוצה להוסיף כמה מלים, לא נורא מסודרות.
מלכה סופר:
אני חושבת שהייחוד של הישיבה הזאת ושל הפורום הזה הוא לא רק בתיאור המצב המאוד קשה.
מלכה סופר:
שמענו כרגע במלים באמת חשובות ונוגעות ללב צד אחד.
מלכה סופר:
אני מניחה שלכל תמונה יש עוד פנים ומן הסתם גם הן יוצגו.
מלכה סופר:
אני חושבת שהייחוד של הפורום שיושב כאן הוא באפשרות סימון התחלה של פתרון או התחלה של עשייה.
מלכה סופר:
אישית הייתי מאוד שמחה אם היו מתחילים לדבר פה על איך יכול לצאת מסר של שיתוף, של כל הדברים שעשו, דווקא מתוך אוכלוסיות של נשים, שמוכיחות שבהרבה מאוד תחומים של עשייה אנחנו עובדות מצויין ביחד.
מלכה סופר:
אולי באותם מקומות שיש קיפוח של נשים אז הקיפוח של החברה הערבית לא מונע את האפשרות של עבודה ביחד, על אף שצריך שיפור.
מלכה סופר:
אני חושבת שהייחוד הבאמת יוצא דופן של הפורום הזה, ואולי של חברת ארגוני נשים, עשיות של נשים, לא משנה השם שאקרא לזה, הוא גם במישור הכרזתי, שאנחנו לא מוכנים ככה לחיות, איך אנחנו רוצים שהמדינה הזאת תהיה, וגם אולי בהקמת עוד צוותי פעולה או צוותי חשיבה לתוכניות אופרטיביות של שיתוף פעולה.
מלכה סופר:
לא רק במישור של תקציבי הממשלה לפתרונות כאלה ואחרים אלא ממש ללב ליבו של העניין, ללב ליבו של השיתוף, של החשיבה המשותפת והפתרון המשותף.
מלכה סופר:
מאוד אשמח אם זאת תהיה ההחלטה או אחד התוצרים של הישיבה הזאת.
יעל דיין:
אני רוצה להזכיר שאנחנו לא רק לא ממציאים גלגל.
יעל דיין:
כשאני אמרתי שזה קיפוח של 50 שנה, זה לא סתם אמירה.
יעל דיין:
הפירות שהיו צריכות להניב השנים האלה לא נוצרו.
יעל דיין:
נוצרו הרבה פירות באושים.
יעל דיין:
היו כל מיני תהליכים שאנחנו התעוררנו אליהם מאוחר מדי.
יעל דיין:
זה לא גוזל את ערך הפתרון.
יעל דיין:
אני חושבת שכל הפתרונות צריכים להיות ממשלתיים.
יעל דיין:
מי כמוני יודע את העבודה הוולונטרית והחשיבות של ארגונים אבל אני לא מוכנה שדברים בסיסיים, כמו חינוך, כמו גזענות, או שותפות, או שיתוף פעולה, או כל דבר אחר יהיו תוצאה של ארגון נשים וולונטרי שמוכר מקרמה כדי לקבל תקציבים לפעילות.
מלכה סופר:
לא לזה היתה הכוונה.
יעל דיין:
נמצאות כאן הרבה נשים שהן וותיקות בעניין הזה.
יעל דיין:
אני חושבת שהאחריות הראשונית, מבחינה של מדיניות, מבחינה של ביצוע ומבחינה של תיקצוב צריכה להיות ממשלתית, ולא משנה איזה ממשלה.
יעל דיין:
משם כמובן אפשר ללכת לכל מיני כיוונים פרטניים של צוות כזה או צוות אחר.
יעל דיין:
אני רוצה לומר דבר אחד שיהיה ברור ואני מקווה שנאמץ אותו.
יעל דיין:
עמדת הוועדה - מאחר ואחרים לא באו, חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, אנחנו יכולים לקבל החלטה גם ביחס לחובת אבטחת הפגנות, בניגוד לפיזור הפגנות.
יעל דיין:
חייבים לתת כל אפשרות להפגנות להתקיים בצורה מסודרת מבלי להיכנס במפגינים בכוח, מבלי שתהיה אפילו אינדיקציה או איום של כוח.
יעל דיין:
אם צריך הפרדה, ואם זה הפגנה שיכולה לא להיפגש בכוחות - כי הכוחות לא מגינים.
יעל דיין:
אני לא מדברת על שמירת צירים, כי על זה תפקידה של המשטרה לשמור, אבל בתוך ישוב - אני חושבת שהוועדה צריכה להסכים שזה אחת מהזכויות הבסיסיות.
יעל דיין:
אנחנו רואים בצורה החמורה ביותר את חוסר היכולת להיערך ולהתבטא בצורה מלאה על-ידי הפגנות.
יעל דיין:
אני אומרת את זה לגבי הקשר בין האירועים הפלשתינים ומה שהיה אצלנו, בין החברה הישראלית והחברה הערבית והמשטרה.
יעל דיין:
אני מצטערת שאין פה מישהו מהמשרד לבטחון פנים כדי להגיב על הדברים שנאמרו.
יעל דיין:
זה אשמתי שלא דרשנו את זה.
יעל דיין:
עוד דבר בעניין ועדת החקירה שעלה כאן.
יעל דיין:
בוודאי חברת הכנסת חוסניה ג'בארה ואני ולא מעט חברי כנסת, וגם חברי כנסת שאינם חברי כנסת ערבים, מאוד תומכים בחשיבה מחדש לגבי סוג הוועדה.
יעל דיין:
זאת צריכה להיות הוועדה הסמכותית ביותר שהחוק מאפשר.
יעל דיין:
אסור לעשות כאן איזה הנחות, שאחר-כך יכולות להתפרש כמריחה.
יעל דיין:
מוכרחים ללכת לקשוח ביותר, לסמכותי ביותר, למוסמך ביותר לחקור עדים ולקבל כל אינפורמציה.
יעל דיין:
אם זה מה שניתן לעשות מהבית הזה אז בוודאי נעשה.
יעל הרמל:
אני צריכה עוד מעט ללכת.
יעל הרמל:
אני ממשרד העבודה והרווחה.
יעל הרמל:
רציתי לציין רק נקודה אחת.
יעל הרמל:
הוגשו תוכניות ממשרדים שונים בנושא של המגזר, החברה, איך שתקראו לזה, השותפות הערבית.
יעל הרמל:
אני יודעת שהמשרדים הכינו הרבה מאוד תוכניות בנושא הזה מכל קצווי הקשת, מכל הסוגים ומכל הגוונים.
יעל הרמל:
מה שהיה מפתיע בכל הסיפור, לפחות ממה שאני שמעתי, שהרשויות המקומיות והמשרדים השונים בעצם לא שמו את דעתם על כל הנושא של הרווחה.
יעל הרמל:
בכל התקציבים שניתנו, בכל ה-4 מיליארד, או כמה שזה לא היה, אין כמעט ביטוי, אפילו מזערי, לנושא של רווחה.
נואל אבו חתום:
סליחה, האם אתם פניתם לרווחה?
נואל אבו חתום:
הגישו לפני שבועיים תוכנית, מהיום להיום, בלי שום בדיקה יסודית ומעמיקה.
נואל אבו חתום:
היא אומרת שאין התייחסות לרווחה.
יעל דיין:
שמענו מהרווחה שלא פנו, לא הציעו.
יעל הרמל:
הרשויות המקומיות ביקשו תשתיות, ביקשו דברים מאוד חשובים, גם בחינוך, בכל מיני דברים שאני לא מבטלת את חשיבותם.
יעל הרמל:
הנושא של רווחה לא קיבל ביטוי בתקציבים ויש מאוד להצטער על כך.
יעל הרמל:
זה לא רק אחריות שלנו.
יעל הרמל:
זה גם אחריות של הרשויות המקומיות.
יעל הרמל:
לפחות זה מה שנמסר לי.
יעל הרמל:
זה לדעתי מאוד חבל כי אני חושבת שהרבה מאוד מהדברים שמועלים פה יכולים לקבל באמת חיזוק ועידוד דרך הנושא של רווחה.
נואל אבו חתום:
זה שוב דוגמא לאיך שהדברים מונחתים מלמעלה.
יעל הרמל:
זה לא מלמעלה.
יעל הרמל:
אני מודיעה לך שמבחינת התוכניות שאנחנו הגשנו זה היה ממש בשותפות עם הרשויות המקומיות.
יעל דיין:
מה שנאמר כאן:
יעל דיין:
בבקשה לתת לזה את תשומת הלב המירבית.
יעל דיין:
מר עוזי גדור הלך כבר, מי שאחראי על כל התוכניות.
יעל דיין:
פתאום באורח פלא בו זמנית יש קצת כסף ומפנים אותו.
יעל דיין:
כאשר משרד מקבל את התוצאה של המדיניות הזאת, כמו משרד החינוך, אז צריך ללחוץ עליו שייבצע.
יעל דיין:
אבל אם משרד העבודה והרווחה לא מקבל בכלל את הפניה, לא מלמטה ולא מהצד ולא משני הצדדים, ולא נלקח בחשבון כגורם - הרי המדיניות היא להגיע כאן להרגעה מסויימת וגם לטיפול במוקדים שהיו בעייתיים.
יעל דיין:
אם בכלל לא נלקחתם בחשבון, זאת אומרת, כאילו כל הנושא של רווחה ושל עבודה, מלבד אולי הקטע של הכשרה מקצועית, לא מקבל חיזוק.
יעל הרמל:
בתחום של עבודה טיפלו קצת, בהכשרה המקצועית, אך לא נגעו בתחום של הרווחה.
יעל דיין:
תחום הרווחה למעשה חוזר גם לרשויות המקומיות, שכאשר הן מגישות בקשות תקציב בבקשה שידרשו את זה, או שזה לא די חשוב להם.
יעל דיין:
אני לא מאמינה שיש יותר מאחד או שניים מראשי הרשויות המקומיות שדרכם באה תביעה לגבי מעמד האשה.
יעל דיין:
בחיים לא.
יעל דיין:
לא יהודים ולא ערבים.
יוספה שטיינר:
זה לא נכון.
יוספה שטיינר:
אלי הגיעו פניות ישירות ודווקא מהישובים הכי קטנים ודרשו תקנים לתפקיד ממונה על מעמד האשה.
יעל דיין:
אני לא ראיתי בסכומים הגדולים שמגיעים לוועדת הכספים - - -
תגריד ג'השאן:
אני עורכת-דין במקצועי והגעתי לכאן מטעם שדולת הנשים.
תגריד ג'השאן:
אני רוצה לחזור לנקודה שהעלתה חברת הכנסת יעל דיין לגבי האחריות של המדינה בכל מה שקורה בחברה הערבית בישראל.
תגריד ג'השאן:
יש בוודאי אחריות על הממשלה ועל השרים במשרדים השונים אבל אני רוצה להזכיר שיש גם אחריות לחברי הכנסת ולכנסת בחוקים שהיא מחוקקת.
תגריד ג'השאן:
אני רוצה להגיד כמה משפטים על עניין השוויון, כפי שמשתקף בחוקי מדינת ישראל.
תגריד ג'השאן:
חוקה הרי אין לנו אבל לפחות יש לנו חוקי יסוד.
תגריד ג'השאן:
חוק היסוד המפורסם ביותר הוא חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.
תגריד ג'השאן:
החוק הזה לא מזכיר בכלל את המלה "שוויון".
תגריד ג'השאן:
אני מאמינה שלפחות בשנים הקרובות לא נגיע לעניין העקרוני של שוויון לאוכלוסיה הערבית במדינת ישראל, וגם לא לאוכלוסיות אחרות.
תגריד ג'השאן:
אני שותפה גם למאבקים אחרים, כמו המאבק לשוויון לנשים במדינת ישראל, וזה גם רחוק מאיתנו, לצערי הרב.
יעל דיין:
הכנסנו את זה בחקיקה סוף סוף.
תגריד ג'השאן:
לאחרונה שמענו על מהפיכה אזרחית, על עוד חוקי-יסוד שהוצעו לכנסת אבל בינתיים אולי נגנזו.
תגריד ג'השאן:
לא משנה.
תגריד ג'השאן:
גם בחוקי היסוד האלה המלה "שוויון" לא מוזכרת.
תגריד ג'השאן:
אני מדברת על 3 חוקי היסוד שהציע השר ביילין.
יעל דיין:
אני חברה בוועדת החוקה, חוק ומשפט כבר 9 שנים ומסיבות ברורות אנחנו לא מצליחים להעביר את חוק-יסוד: זכויות האדם, על אף שהוא על שולחננו.
תגריד ג'השאן:
זאת אחת הבעיות, שזה לא יעבור.
תגריד ג'השאן:
לכן אני רואה גם את האחריות של הכנסת, שמדינת ישראל תחוקק חוקים שבהם המלה "שוויון" תהיה ברורה וחד-משמעית, לאוכלוסיה הערבית ולכל האוכלוסיות.
יעל דיין:
ממך לאוזן של ש"ס ושל המפד"ל.
יעל דיין:
אני רוצה להזכיר את החוק שלאחרונה הושלם, שיש לו עוד כמה ספיחים בתקנות שצריך להשלים אותן, בעניין קידום ערבים, דרוזים, בדואים והעדפה מתקנת במשרדי הממשלה ובמשרות.
יעל דיין:
כמו שעשינו בשעתו לגבי נשים עכשיו יש חוק כולל.
רבקה שקד:
יותר ממה שעשינו לגבי נשים.
רבקה שקד:
יש לנו מיכסות לנושא הזה.
יעל דיין:
לא יותר מאשר בחוק שיווי זכויות.
יעל דיין:
זה גם הוראת שעה.
יעל דיין:
לא ניכנס לפרטים.
יעל דיין:
מדובר על המגזר הערבי, על אנשים עם מוגבלויות וכן מדובר שוב על נשים בהיבט הזה המאוד מוגבל.
יעל דיין:
אני מסכימה שהנושא הזה של העדפה מתקנת הוא מאוד מוגבל אבל מאוד חיוני.
יעל דיין:
אף ממשלה עד כה לא השכילה ולא היתה מוכנה לעשות את זה והממשלה הנוכחית כן עשתה את זה.
יעל דיין:
זה יחייב הרבה מאוד שינויים.
יעל דיין:
זה יחייב העדפה מתקנת, מדירקטוריונים ועד תאגידים.
יעל דיין:
החוק הוא מקיף ורחב מאוד וזה ייתן, בצורה של העדפה מתקנת, דחיפה עצומה למספר גדול של גברים ונשים.
יעל דיין:
אני חושבת שזה יכלול הרבה מאוד נשים בגלל רמת ההשכלה שלהן והכשירויות שלהן.
יעל דיין:
נשמע מנציבות שירות המדינה, מר מנחם זינדל.
מנחם זינדל:
אני לא בא לפה כפוליטיקאי.
מנחם זינדל:
אני עובד מדינה ויש לי מגבלה לענות לחלק מהדברים ששמעתי פה.
מנחם זינדל:
במישור של שאלות פוליטיות אני לא יכול לענות.
מנחם זינדל:
המבצע הראשון של העדפה מתקנת, שעשתה הממשלה בלי חוק, התחיל בתקופת ראש הממשלה רבין ב-1993.
מנחם זינדל:
במסגרת זאת ב-1993 החליטה הממשלה על תוכנית תלת-שנתית של הקצאת מישרות, 30 לדרוזים ו-100 לערבים.
מנחם זינדל:
התוכנית הזאת היתה פרוסה על פני השנים 1994-1997.
מנחם זינדל:
כרגע יש שלב שני.
יעל דיין:
האם אתה יודע מה מספר הנשים בתוכנית הזאת?
יעל דיין:
אנחנו רוצים לקבץ את הנתונים.
מנחם זינדל:
תני לי להגיד.
יעל דיין:
אני אתן לך להגיד אבל אני לא יכולה לתת לך זמן בלתי מוגבל.
מנחם זינדל:
בשנת 1999 שוב החליטה הממשלה בוועדת שרים, בראשותו של השר מתן וילנאי, על תוכנית חמש-שנתית.
מנחם זינדל:
בסופו של דבר הוחלט ששר האוצר ייתן את האמצעים.
מנחם זינדל:
הוא שיפר את התוכנית: במקום 300 מישרות שיוקצו במשך 5 שנים הוא הפך את זה להקצאה תוך 4 שנים.
מנחם זינדל:
זאת אומרת מהשנה ובמשך 4 השנים הבאות יתפרסמו כל שנה 75 מישרות לערבים, דרוזים, צ'רקסים ובדואים.
יעל דיין:
באיזה רמת מישרה?
יעל דיין:
באיזה דרגות?
מנחם זינדל:
בכל הרמות.
מנחם זינדל:
היום שירות המדינה הוא קטן ואין בו כבר דרג נמוך.
מנחם זינדל:
יש דרג ביניים ודרג בכיר.
מנחם זינדל:
כל העבודות בדרג נמוך נעשות היום על-ידי קבלנים.
מנחם זינדל:
למשל אין עובדי ניקיון, אין פועלים.
יעל דיין:
אני מדברת על החוק שלנו, לגבי ייצוג הולם לנשים בארבע הדרגות העליונות.
מנחם זינדל:
התוכנית הזאת היא לא לנשים אלא לערבים, דרוזים וצ'רקסים.
יעל דיין:
גם לנשים ערביות.
מנחם זינדל:
אבל זה לא תוכנית מיוחדת לנשים.
מנחם זינדל:
אם תבואנה נשים אז יש היום חוק העדפה מתקנת וזה גם נוגע לנשים ערביות.
מנחם זינדל:
מי שזוכר, בהעדפה מתקנת יש זכות קדימה לנשים.
מנחם זינדל:
זה כרגע מיועד לאוכלוסיות המיעוטים.
מנחם זינדל:
אין כרגע בתוכנית הזאת משהו לנשים או לגברים כך שאני לא יכול לדבר על חלוקה.
יעל דיין:
כדאי לחשוב על זה.
תגריד ג'השאן:
אנחנו תופסים את שני העולמות: בהיותנו נשים ובהיותנו ערביות.
יעל דיין:
כדאי לחשוב ולבדוק את העניין של העדפה מתקנת בתוך ההעדפה המתקנת.
יעל דיין:
האם אפשר לומר שיהיו 300 מישרות למיעוטים או למגזר הערבי ובלבד ש-30% מהן לפחות נגיד יוקצו לנשים ערביות, או בלבד שיינתן בתוכן מקום לנשים?
מנחם זינדל:
אי אפשר להגיד את זה כי במכרזים אי אפשר לדעת מי יזכה.
מנחם זינדל:
אם מישהו יגיד את זה אז תהיה פניה לבג"ץ וזה לא יעבור.
יעל דיין:
אני מדברת על חקיקה אפשרית.
מנחם זינדל:
אין כרגע חקיקה כזאת.
יעל דיין:
אני פשוט מדברת כמחוקקת.
יעל דיין:
אנחנו נבדוק אחר-כך את האפשרות של חקיקה בעניין זה.
דפנה יזרעאלי:
המחקר תומך בגישה הזאת.
דפנה יזרעאלי:
במצבים כאלה האשה הערביה נעלמת.
דפנה יזרעאלי:
היא לא ערביה והיא לא אשה, היא פשוט נמחקת.
חוסניה ג'בארה:
הצעתי הצעת חוק להעדפת נשים ערביות בשירות המדינה, בתוך המיכסה של הנשים.
חוסניה ג'בארה:
זה לא עבר עדיין קריאה טרומית.
רבקה שקד:
זה כמעט בלתי אפשרי ליישום.
רבקה שקד:
העדפה מתקנת בלאו הכי כה קשה ליישם.
רבקה שקד:
התוכנית שמר מנחם זינדל מדבר עליה היא תוכנית של מיכסות, זאת אומרת שיחסית היא תוכנית שאפשר ליישם אותה.
רבקה שקד:
והראיה, שבתוך 7 שנים מספר עובדי המדינה הערבים עלה פי 3.
רבקה שקד:
היו כ-1,000 והיום יש 3,000.
רבקה שקד:
זה כמובן טיפה בים.
יעל דיין:
מה קרה בתקופת הביניים, אחרי ממשלת רבין?
מנחם זינדל:
מאז 1993 הנושא הזה כל הזמן עובד ויש התקדמות בצורה איטית ומתמדת.
מנחם זינדל:
למשל ב-1979 היו 80,000 עובדי מדינה.
מנחם זינדל:
היום יש 55,000 עובדי מדינה.
מנחם זינדל:
זאת אומרת, יש ירידה עצומה בגלל הפרטות.
מנחם זינדל:
בתחום המיעוטים מאז דצמבר 1993 ועד היום גדל המספר ב-1,568 עובדים.
מנחם זינדל:
אם אנחנו לוקחים מינואר 1993 - זה גדל ב-1,800 עובדים.
מנחם זינדל:
היום יש כ-3,000 עובדים בשירות המדינה ממגזר המיעוטים: ערבים, דרוזים, בדואים, צ'רקסים וכדומה.
מנחם זינדל:
זה 5.4%.
מנחם זינדל:
המטרה של הממשלה היא תוך 5 שנים להגדיל את זה ל-10%.
מנחם זינדל:
הגידול הזה ב-5% הוא חריג מאוד מכיוון שכפי שאמרתי מצד אחד יש מגמה של התייעלות והקטנת המשרדים ומצד שני בתחום הזה יש צורך להעלות את המספר.
מנחם זינדל:
זה נושא לא פשוט.
מנחם זינדל:
למשל אם במחלקה יש 10 עובדים ופתאום מקטינים את מספרם, ואתה צריך להקצות למגזר מסויים, זה יוצר בעיות.
מנחם זינדל:
אני לא יודע איך זה בכנסת אבל אני מדבר על משרדי הממשלה.
יעל דיין:
בסך הכל ברגע שיש מיכסה זה לא תמיד מיכסה נוספת.
יעל דיין:
זאת יכולה להיות מיכסה שברגע שמישרה מתפנה, כמו שאנחנו עושים עם הדירקטוריונים, אז יש עדיפות למצאי המיגזרי.
מנחם זינדל:
הבעיה היא ש-300 מישרות זה לא פותר בעיה.
מנחם זינדל:
למעשה זה הבנה ופרסום.
מנחם זינדל:
מהניסיון הקודם, ברגע שאתה מכריז על מיכרז ואתה קולט 100 בני מיעוטים, בצורה מתוכננת, על-ידי המבצע הזה באו עוד 1,000.
מנחם זינדל:
זאת אומרת, המטרה היא לא לקלוט 300 אלא המטרה היא לקלוט כ-5,000.
מנחם זינדל:
כל 10 מביאים פי כמה.
מנחם זינדל:
למשל אם משרד הבריאות קולט בצורה מתוכננת 10 עובדים ערבים בבית-חולים אז יש לו מודעות ואנשים רואים שיש רופאים ואחיות טובים מקרב בני המיעוטים.
יעל דיין:
והאנשים עצמם יודעים שיש להם צ'אנס.
מנחם זינדל:
זאת השיטה הכי טובה.
מנחם זינדל:
האנשים האלה נבחרים במכרזים.
מנחם זינדל:
הם לא באים בגלל שעושים להם טובות.
מנחם זינדל:
דרך אגב, רוב בני המיעוטים לא כל-כך מעוניינים להתקבל דרך התוכנית.
מנחם זינדל:
הם מעוניינים שהרופא או המהנדס או הכלכלן יתקבלו בזכות כישוריהם.
מנחם זינדל:
אנחנו עכשיו בנציבות שירות המדינה קלטנו עורך-דין שרוצה לבוא לאחר שנבחן אותו ולהיבחר משום שהוא הטוב ביותר ולא דרך תוכנית של בני מיעוטים בצורה כזאת או אחרת.
מנחם זינדל:
גם בעניין העדפה מתקנת, אשה רוצה לבוא דרך זה שהיא הכלכלנית הכי טובה ולא בגלל שהיא נכנסת למיכסה מסויימת.
יעל דיין:
זה שסתום אבטחה ולא הנתיב המועדף.
מנחם זינדל:
דרך התוכנית הזאת, שהתחילה ב-1993, אני חושב שהמגזר הממשלתי הגיע להישגים יותר גדולים מאשר יתר הגופים בשירות הציבורי.
מנחם זינדל:
דווקא אני מרגיש פה טוב.
מנחם זינדל:
כאשר אני בא לישיבות בוועדות אחרות שואלים למה אין עובדים מבני המיעוטים בחברת החשמל.
מנחם זינדל:
חברת החשמל היא לא משרד ממשלתי כך שאנחנו מבחינה זאת נותנים דוגמא טובה גם לשרים שממונים על חברות.
מנחם זינדל:
גם מבחינת הנשים מבנות המיעוטים המצב הוא יותר טוב מאשר במקומות אחרים.
מנחם זינדל:
מתוך 3,000 כ-34% הן נשים.
מנחם זינדל:
זה לא כמו המצב אצל היהודים.
מנחם זינדל:
אצל היהודים עובדים בשירות המדינה כ-55,000 ומתוכם 62% הן נשים.
מנחם זינדל:
אצל מגזר המיעוטים זה הפוך - 34% נשים ו-66% גברים.
מנחם זינדל:
כ-31% מכלל המיעוטים הם אקדמאים.
מנחם זינדל:
אצל הנשים זה קצת פחות אבל אני מניח שהדבר הולך ומשתנה.
מנחם זינדל:
למשל רואים באיזור הדרום שיש פתאום רופאות בדואיות או אחיות, מהנדסות וכלכלניות ומתחילים גם ללמוד באוניברסיטה.
מנחם זינדל:
באותו רגע שיש גם בוגרות אוניברסיטה והן נבחרות במיכרזים - למשל במשרד הבריאות נדמה לי שרוב העובדים בתחום הרוקחות הם ערבים.
מנחם זינדל:
הרוקח הראשי של ירושלים הוא ערבי, ואני בחרתי אותו לפני כמה שנים במיכרז.
מנחם זינדל:
לא בגלל העדפה מתקנת אלא בגלל שהוא היה הטוב ביותר.
מנחם זינדל:
שירות המדינה, להזכירכם, הוא לא מקום שדואג לתעסוקה אלא הוא מפעל שמחפש את העובדים הטובים ביותר מבין אלה שניגשים למכרז.
מנחם זינדל:
אם לא ניגשים עובדים למכרז גם אי אפשר לבחור בהם.
מנחם זינדל:
אם למשל יש מכרז ולא ניגשות אליו נשים אז מוכרחים לבחור מתוך הגברים את הטוב ביותר.
מנחם זינדל:
יש גם מגזרים, למשל החרדים, שנשים מקרבם לא ניגשות למישרות מסויימות.
מנחם זינדל:
בין האתיופים יש יותר גברים.
מנחם זינדל:
התופעה הזאת קיימת גם בקרב העולים החדשים בתחומים מסויימים.
מנחם זינדל:
בכל אופן, שירות המדינה עובד לפי חוקים.
מנחם זינדל:
אתם יודעים שאם בוחרים בתוך מכרז בצורה לא נכונה, או שיש איזה בעיות, הבג"ץ נותן תמיכה מוחלטת לתובעים כנגד הדברים האלה.
מנחם זינדל:
למשל נציב שירות המדינה עמד בראש ועדה שלא בחרה בחבר כנסת כשגריר.
מנחם זינדל:
זאת אומרת שאנחנו מדינה מתוקנת.
יעל דיין:
אנחנו מתוקנים והיה בג"ץ על הסמנכ"לים של המוסד לביטוח לאומי, שהיו שם 8 סמנכ"לים וביניהן לא היתה אף אשה על אף שבביטוח הלאומי היו נשים מעולות.
מנחם זינדל:
המוסד לביטוח לאומי זה תאגיד ולא משרד ממשלתי.
מנחם זינדל:
במשרד ממשלתי דבר כזה לא יכול להיות.
יעל דיין:
אני בכלל לא מאשימה.
יעל דיין:
אני מברכת אתכם על כל הדברים הטובים.
יעל דיין:
אני רק אומרת, כשאתה מזכיר בג"ץ, שבג"ץ עובד גם להיפך.
יעל דיין:
בג"ץ עובד במקום שהחוק מחייב לקחת אשה, כשיש נשים מועמדות טובות וכאשר בגלל מדיניות משרד כזאת או אחרת לא בוחרים באשה למרות הכישורים ולמרות שזה מתחייב על-פי חוק והחלטת בג"ץ.
מנחם זינדל:
המשרד הטוב ביותר והגדול ביותר מבחינת מספר בני המיעוטים בו הוא משרד הבריאות.
מנחם זינדל:
קודם כל בגלל שהוא גדול מאוד, בו נמצאים יותר מ-50% מעובדי המדינה.
מנחם זינדל:
יש מגוון בעלי מקצוע בשירות המדינה בכל התחומים: עורכות-דין, כלכלניות וכן הלאה.
מנחם זינדל:
שירות המדינה קיבל בימים אלה עורך-דין ערבי.
מנחם זינדל:
אף אחד לא מתייחס אליו בגזענות, כמו שאמרו פה.
מנחם זינדל:
עובדת אצלנו גם בחורה מאוד מצטיינת והיא הולכת מהצטיינות להצטיינות.
מנחם זינדל:
אני לא חושב שמישהו חושד במשרדים שיש בהם גזענות.
מנחם זינדל:
אני נדהם לשמוע כאזרח, אני לא רוצה לצאת מפה בהרגשה שפתאום אני הפכתי להיות גזען.
יעל דיין:
יש כאן אי-הבנה.
גליה גולן:
האם לא נתקלת בגזענות?
מנחם זינדל:
אני לא גזען.
קריאה:
אתה אישית לא.
יעל דיין:
איש לא האשים, חס וחלילה.
מנחם זינדל:
במקום בו אני עובד בשירות המדינה נציב המדינה דואג דבר ראשון להרחיב, שיהיו יותר בני מיעוטים.
מנחם זינדל:
הוא ביקש להדגיש את זה.
מנחם זינדל:
אני לא בא ממקום שיש בו דברים כאלה.
מנחם זינדל:
אני רוצה להגיד שאם יש גזענות במשרדי ממשלה נציב שירות המדינה מטפל בזה בצורה מאוד חמורה.
קריאה:
כמה ערבים יש בתוך נציבות המדינה, חוץ מאחת שאני מכירה אישית?
מנחם זינדל:
יש אחת שאת מכירה שהיא באמת מצטיינת מאוד.
מנחם זינדל:
יש 2 נשים ערביות בנציבות.
מנחם זינדל:
לפני כמה שנים לא היה אפילו אחד.
מנחם זינדל:
אני מבקש שהחומר שהבאתי יחולק.
יעל דיין:
החומר יחולק ואנחנו במסגרת הישיבות הרגילות שלנו נגיע לנושאים האלה.
יעל דיין:
אנחנו גם בוחנים יישום חוקים.
יעל דיין:
בעניין הזה של מיכסה: אנחנו לא עסקנו בנושא של נשים בתוך המיכסה אבל זה נושא ראוי להתייחסות, לפחות על-פי התוצאות.
יעל דיין:
גם אם אי אפשר להתכוון לזה אבל על-פי התוצאות אנחנו כן יכולים להתקדם.
מנחם זינדל:
קודם כל שיאושר החוק להעדפה מתקנת, שעדיין לא אושר.
מנחם זינדל:
זה גם כן סחבת.
יעל דיין:
הצעת החוק הגיעה לדיון ביום האחרון שלפני הפגרה ולפיכך לא סיימו את הקריאות האחרונות שלה.
מנחם זינדל:
אני יכול להגיד פה בשם נציב שירות המדינה, בשמי ובשם הנהלת הנציבות שכל נושא שבו תהיה בעיה כלשהי בתחום שבו מטפלת גברת רבקה שקד, יטופל בנציבות, למשל בתחום של אפליה.
מנחם זינדל:
גם בתחום של שילוב ערבים, דרוזים ובני מיעוטים הנציבות מאוד פעילה ואם יש איזה אפליה הנציבות מטפלת בזה בצורה מאוד נמרצת.
מנחם זינדל:
כשאנחנו מקבלים תלונות או פניות אנחנו לא שמים את זה במגירה.
יעל דיין:
אנחנו מתברכים בעין השומרת - אני לא אוהבת את הביטוי "כלב שמירה" לגבי נשים - אבל בעין המפקחת של עו"ד רבקה שקד.
יעל דיין:
יש סוג של דברים שרק כאשר יש תלונה צריך לדאוג שיפקחו עליהם.
יעל דיין:
העבודה האמיתית היא לא הטיפול לאחר שיש תלונה אלא באמת לדאוג לקידום ולשוויון.
יעל דיין:
לא לאי-תלונות אלא להאדרה והעצמה.
יעל דיין:
הוועדה כאן לא יושבת כבית-דין לבחון.
יעל דיין:
מאחר ומעט מאוד מקומות כן עבדו על-פי תוכנית ויישמו אותה, ובין מעט מאוד המקומות האלה נכללת נציבות שירות המדינה, לכן רצינו - - -
מנחם זינדל:
אני שמח לשמוע שאתם מודעים לזה.
יעל דיין:
אני לא רוצה לקחת מכבודך או מכבוד הנציב, שמופיע הרבה מאוד בוועדה הזאת, אבל אנחנו רואים חשיבות עצומה לכך שגם הנציבות לא תהפוך להיות איזה כלי לעסוק בנושא הטרדות מיניות, עם כל הכבוד.
יעל דיין:
זה באמת חוק פיטרי.
יעל דיין:
בגלל שגברת רבקה שקד קידמה את הנושא ודאגה שיעסקו בזה ויגיעו למודעות של העניין הזה הוא הפך להיות מרכיב עיקרי בעיסוק, ולא כך הוא.
יעל דיין:
המרכיב העיקרי זה בדיוק מה שאנחנו עושים היום, בין אם זה נשים מקבוצות שונות בחברה או נשים לעומת גברים.
מנחם זינדל:
אנחנו רואים את גברת רבקה שקד כבולדוזר ויש לנו עוד בולדוזרים.
מנחם זינדל:
בכמה תחומים אנחנו נותנים דחיפה לכמה נושאים שהועלו פה.
יעל דיין:
הזמנתי לכאן חברות מועצה יהודיות מעיריות של ערים מעורבות.
יעל דיין:
האם מישהי מהן נמצאת כאן?
יעל דיין:
גברת מיכל עדן התנצלה, היא לא בארץ, גברת עדנה רודריג התנצלה וגם חברות מועצה מבת-ים לא באו.
יעל דיין:
אנחנו נעבור הלאה.
יעל דיין:
אני רוצה להסביר את ההיגיון הקיים בזה.
יעל דיין:
אנחנו לא עובדים כאן עם צד אחד.
יעל דיין:
אם יש גזענות ואם יש שנאה ואם יש הפרדה מוחלטת אז יש גם מישהו בצד השני.
יעל דיין:
אחד הדברים שפשוט "שיגע" אותנו יותר מכל דבר באותה ישיבה בתל-אביב היה האוכלוסיה שיצאה לרחובות נגד ערבים מבלי שיהיה חיכוך.
יעל דיין:
ואותו דבר בנצרת, זה היה חיכוך יזום.
יעל דיין:
זה נבע כפי הנראה מגזענות, משנאה בשל גזע ושנאה בשל שונות.
יעל דיין:
כשקמים בנצרת עלית, ברחוב בהדר יוסף, בבת-ים או בשכונת התקווה ויוצאים לרחובות בהתפרעות אלימה וחבלה קשה מאוד - אני לא משווה לנצרת שם היה אובדן חיי אדם - ציבורים שמונעים על-ידי, אין לי שם אחר לזה מלבד גזענות ושנאה ואלימות בסיסית שמופנית נגד הערבי בשל היותו ערבי, או נגד מסעדת אווזי בגלל שחשבו שמעסיקים שם ערבים: זה לא ייאמן ומכאן נבע ההלם שלנו.
יעל דיין:
לא הקיום של שנאה ושל תתי-זרמים אלא אוכלוסיות שהן לא בחיכוך, שמוציאות בכלל דברים אחרים, קרוב לוודאי חלק כלפי הפלשתינאים ופחדים שלהם, מוציאות את זה בדרך הכי בלתי צפויה.
יעל דיין:
אני מאמינה שתל-אביב/יפו כן מתמודדת עם זה ומבינה את זה ומצאה דרך להתמודד כי זה אוכלוסיות שבדרך כלל חיות, לא יודעת אם בדו-קיום אבל חיות בסדר ויש שותפות.
יעל דיין:
אבל קיוויתי שיהיו כאן נציגים ממקומות אחרים.
יעל דיין:
נעבור למקום קטן יותר ויפה יותר, נווה שלום.
נהאיא דאוד:
אני גרה בנווה שלום.
נהאיא דאוד:
אני רוצה להעיר הערה לפני שאני אדבר על החיים בנווה שלום, לאור הדיון שהיה כאן.
נהאיא דאוד:
אסור שיתקבל הרושם שהפעם הערבים בישראל יצאו להפגין בגלל המצב הסוציו-אקונומי, בשביל השקל.
נהאיא דאוד:
זה לא היה נושא ההפגנות הפעם.
נהאיא דאוד:
הערבים ביקשו הפעם להשמיע את הקול הפוליטי שלהם, הקול הלאומי שלהם כקבוצה, כעם.
נהאיא דאוד:
הם מרגישים את ההזדהות שלהם עם הפלשתינאים והם רצו להביע את זה בדרך שהם ראו לנכון.
נהאיא דאוד:
לכן חשבתי שהכיוונים של הדיון יכולים להיות אחרים ולאו דוקא על תוכניות שחברת הכנסת יעל דיין אמרה שכל הזמן נמצאים על סדר היום של הוועדה.
נהאיא דאוד:
אני חושבת שהדברים האלה הם רק סימפטומים לתפיסה הבסיסית של מיהו ערבי במדינה ומה התפקיד שלו.
נהאיא דאוד:
אני יושבת במקום הזה לאחר שחשבתי פעמיים אם לבוא או לא, כי במקום הזה סירבו לעמוד דקת דומיה לזכר האנשים שנפלו, האזרחים שנפלו ונורו בידי השוטרים.
נהאיא דאוד:
אני באמת חשבתי פעמיים.
נהאיא דאוד:
דברים כאלה שקורים אסור לעבור עליהם לסדר היום.
נהאיא דאוד:
אנחנו לא יכולים להמשיך כאילו לא קרה שום דבר.
נהאיא דאוד:
צריכים לדבר על הדברים האלה בכנות, להוציא אותם, לשים אותם על השולחן, לנתח אותם ולראות איפה ולמה כל דבר כזה קרה.
נהאיא דאוד:
הדברים האלה צריכים להיבדק ואפשר אחר-כך ללמוד מסקנות.
נהאיא דאוד:
עדיין אפשר לקחת את הצד החיובי, לראות לאן אפשר להמשיך אחר-כך.
נהאיא דאוד:
לא רק לראות את השלילי ואת התיאורים של מה שקרה.
נהאיא דאוד:
אני לא רוצה להרים ידיים.
נהאיא דאוד:
הרבה אנשים אומרים שאי אפשר לעשות שום דבר.
נהאיא דאוד:
אני אומרת: לא.
נהאיא דאוד:
אפשר לעשות עדיין.
נהאיא דאוד:
ניסיון החיים שלי בנווה שלום, שם אני חיה 13 שנים, מראה שאפשר עדיין.
נהאיא דאוד:
המגורים בנווה שלום לא פגעו בזהות שלי, לא הפסקתי להיות ערביה, היהודים בנווה שלום לא הפסיקו להיות יהודים.