GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל דיין:
כלומר מדובר רק בשבע תחנות?
נורית זיו:
ב-14 תחנות, תחנות גדולות.
נורית זיו:
כמובן, ככל שירווח, כך אנחנו נפזר את הנושא הזה.
נורית זיו:
הפצנו הנחייה בחודש האחרון לגבי הטרדה מאיימת, הנחייה מחייבת, stalking.
נורית זיו:
ליווי קורבנות, קשרנו קשר עם הרב מלמד במחוז מרכז, אנחנו מנסים להיכנס לאוכלוסייה החרדית.
נורית זיו:
אנחנו בקשר עם מיכל מור, שהיא מנהלת קו החירום הארצי שמכשיר מתנדבות ומופעל על ידי משרד העבודה והרווחה, יש לה מאגר של מתנדבות, אנחנו רוצים להיכנס לעבודה מול נתניה וחדרה, האח"ק מולם ואיך אנחנו עושים את העבודה של מאגר ליווי קורבנות עם הכשרה שהיא לוקחת על עצמה.
נורית זיו:
יש מודלים שנעשים עם אק"מ, אגף קהילה משמר אזרחי, אנחנו משתפים אתם פעולה.
יעל דיין:
יש קו נפרד לחרדיות במשרד העבודה?
יצחק גאגולה:
יש לכם נתונים, מה היחסיות בין הציבור החרדי לציבור החילוני?
נורית זיו:
אני לא יודעת אם יש לנו נתון כזה, אבל אני יכולה לומר בביטחון, שבפניות של חרדיות יש עלייה אבל אנחנו עדיין מאוכזבים ממספר הפניות לעומת ההשערה של התופעה הקיימת.
אריה רמות-שיפמן:
צריך לזכור, שאנחנו לא נוכחים בחלק מהיישובים החרדים.
אריה רמות-שיפמן:
לדוגמה, בבני ברק פתחנו מרכז שיטור קהילתי חדש, סיכמנו זאת עם ראש העיר, יהיו שם שלושה שוטרים שיעסקו בעניין, אני מעריך שברגע שתחנת המשטרה תהיה קרובה, גם ידווח על מקרים.
יצחק גאגולה:
למה שוטרים ולא שוטרות?
מלכה סופר:
השוטרים – לא לאלימות במשפחה אלא בכלל בענייני שיטור.
יצחק גאגולה:
מה לגבי שיתוף פעולה עם הארגונים כמו "בת מלך" וכדומה?
נורית זיו:
יש קשר בין גורמי הטיפול לבין המערך שלי גם ברמה הארצית וגם ברמה המקומית.
נורית זיו:
יש גם פרוייקטים שהם פרוייקטים שיצרו בשטח של ליווי קורבנות, נניח יש מרכז למניעת אלימות בשטח ברמת גן, אז מרחב דן היה מול אותו מרכז, יצרו מודל שהמתנדבות של אותו מרכז הן המלוות.
נורית זיו:
כלומר, נוצרו כל מיני טיפוסים של מודלים וזה מבורך.
נורית זיו:
איפה התפקיד שלנו?
נורית זיו:
למשל במחוז מרכז יש מודל נפלא הם פיתחו מודל נפלא של ליווי קורבנות.
נורית זיו:
התפקיד שלי כגורם ארצי, לנסות להנחיל את זה לכל השנה.
נורית זיו:
אחת המטרות שלי בקציני המטה, שאת כל הטובים האלה אפשר יהיה להנחיל למחוז בצורה מסודרת ולכך אני צריכה גורם שטח שממונה על הנושא הזה.
נורית זיו:
פרוייקט עובדים סוציאליים בתחנות המשטרה – עובדים סוציאליים יש ב-11 תחנות משטרה, זה עובד מצוין, משרד העבודה והרווחה תקצב חצי משרה בכל תחנה, עשיתי בדיקה בתחנות השונות, בחלק מהתחנות זה התחיל קצת יותר מאוחר, במקום שזה עובד, יש סיפוק גדול וזה מוכיח את עצמו, אני מקווה שזה יורחב לתחנות נוספות.
נורית זיו:
במסגרת שיתוף פעולה, אנחנו עורכים סדנאות משותף לחוקרים ולעובדים הסוציאליים על מנת ליצור שפה משותפת.
יצחק גאגולה:
הבוקר שמעתי ברדיו על מקרה חמור, אני יודע שישנם מקרים חמורים נוספים - - -
מלכה סופר:
שמענו על המקרה, נבדוק זאת.
יצחק גאגולה:
אני יודע שלא מדובר במקרה בודד וישנם מקרים נוספים, השאלה היא, מה עשיתם בשנים האחרונות כאשר לצערנו הרב אנחנו עדים לגל אלימות שעולה, מה המסקנות?
נורית זיו:
הנושא של ההטרדה המאיימת, ההתייחסות המקצועית והידע מה לעשות עם זה, לא היו בידי כולם, אולי היו בידי גורמי הטיפול לפני המשטרה אבל לא בידי כולם וזה נושא די טרי וחדש.
נורית זיו:
החודש הפצתי הנחייה מפורשת לגבי נושא ההטרדה המאיימת.
נורית זיו:
ברגע שמתקבלת הנחייה כך פועלים, זאת אומרת, נושא של הטרדה מאיימת הוא בעדיפות עליונה עם הוראות מפורשות מה לעשות בכל מקרה, עם סימון של המקרה כמקרה של stalking, את המחשוב והדיווח על המקרים שינינו בתוכנה משטרתית והיום יש הקצאה לנושא של הטרדה מאיימת, הקצנו ממש מקום להטרדה מאיימת.
יצחק גאגולה:
מה עושה בפועל אישה שפונה למשטרה ואין התייחסות לפנייה שלה, מה אתם עושים בנושא?
יצחק גאגולה:
אם פונים אליי בעניין, אל מי אני פונה?
יעל דיין:
לא היית בתחילת הדיון, קבענו נוהל עבודה מאחר ולוועדה הזו פונים יותר מאשר מקומות אחרים, קבענו מקומות עבודה, הנוהל שלי מול כל מחוז ומחוז.
יעל דיין:
אני מציעה לך, אם אתה מקבל פנייה, תעביר לי, וההבטחה של טיפול ראוי חוזרת אליך.
יעל דיין:
אנחנו מנסים לרכז את זה על מנת שלא יהיה צינור נפרד לכל חבר כנסת.
רונית לב-ארי:
נתברכנו במשטרה פתוחה, אני רוצה לציין לשבח את כוח האדם במשטרה, הם נתברכו בכישורים, בחריצות ואכפתיות, אבל אנחנו כל הזמן רוצים לשכלל.
רונית לב-ארי:
אני לא מתרגשת מהעניין של 60 תלונות מתוך כלל התלונות, זה לא מראה דבר, אני חושבת שנשים לא יודעות שיש להן כתובות של פניות הציבור במשטרה, מזמן דיברתי על כך, אני חושבת שיהיה לטובת המשטרה, לפרסם טלפון של פניות הציבור בנושא של אלימות.
רונית לב-ארי:
עם כל הכבוד להדרכה נכונה, אבל נושא של פיקוח הוא נושא חשוב, אנשי המשטרה בשטח צריכים לדעת, שבין השאר הקידום שלהם תלוי בטיפול, אין כמו המשטרה שיכולה ליישם כלים כאלה.
רונית לב-ארי:
הקשר בין הרצון הטוב לשטח לפעמים הוא בעייתי, הגיע הזמן לחשוב על דרכים לפיקוח.
יעל דיין:
מה היחס בתיקים בין הפניות אליכם למרכזי הסיוע למשל?
טל קורמן:
יש לנו למעלה מ-7,000 פניות בשנה על תקיפה מינית, אני מדברת רק על תקיפה מינית.
מלכה סופר:
אנחנו מדברים על נתונים של אלימות בין בני זוג.
יעל דיין:
אני שואלת, לא רק תקיפה מינית אלא אלימות בכלל.
טל קורמן:
16,000 פניות מתוכן 7,000 על תקיפה מינית.
יעל דיין:
מה כל השאר?
טל קורמן:
סוג של מצוקות אחרות, יכול להיות היריון לא רצוי, יכול להיות פחד ממחלות מין, נשים פונות אלינו כי הן רואות בנו כתובת.
יעל דיין:
בתקיפה מינית מה הפער ביניכם לבין המשטרה?
טל קורמן:
בשנים האחרונות זה עלה מ-10% ל-18%, זה הגיע ל-18% בשנה שעברה.
טל קורמן:
השנה, חצי שנתי, 15% פונות אלינו ומחליטות להגיש תלונה.
ציפי נחשון-גליק:
גם למרכזים לטיפול באלימות, סדר גודל של 20% מהמטופלות שגם הגישו תלונות במשטרה.
יעל דיין:
כשאני מדברת על אלימות אני כוללת אונס, רצח, אני לא עושה הפרדה.
נורית זיו:
הנתונים שלנו כוללים אלימות מינית במשפחה.
נורית זיו:
ידע הנצבר של נשים שפונות למקום שיש עידוד לפנות ויש משם תמיכה והרצון ללוות את האישה, רק 15% פונות.
ציפי נחשון-גליק:
היכן שגדל מספר הנשים שהגיעו לטיפול והגישו תלונה זה במקום שיש במשטרה עובדים סוציאליים.
מלכה סופר:
עלה כאן פער בין העובדים הסוציאליים והשוטרים, אנחנו רואים שבמקומות שיש שיתוף פעולה ותחושת שותפות בין העובדים הסוציאליים והשוטרים, מספר הנשים שפונות עולה.
מלכה סופר:
זה אחד הרציונאלים לימי העיון המשותפים, מתוך הנתונים אנחנו מנסים להוציא פתרונות.
נורית זיו:
מעבר לשיתוף פעולה בנושא העובדים הסוציאליים, מדובר בזמינות ובנגישות.
נורית זיו:
אם יש מקרים שהמשטרה הפנתה ובשל מחסור בכוח אדם לא נתקבלה האישה בזמן ואז היא נשרה מתוך הטיפול, הזמינות של העובדת הסוציאלית, מיידית, להגיע לאותה אישה.
נורית זיו:
ככל שהזמינות הזאת תהיה גדולה יותר כך אנחנו נצליח יותר.
יעל דיין:
אנחנו מדברים על מספרים – אולי נדבר על זה בהקשר תקציבי – שהם לחלוטין לא מספקים, על אחד מתוך חמישה שקיבלו הכשרה, על 14 תחנות בלבד – אומנם גדולות – שיש להן את המחשוב שנותן כלי חיוני, ועל 11 עובדים סוציאליים בתחנות השונות.
יעל דיין:
אם אנחנו לוקחים את הסך הכל, ורוצים שבכל תחנה יהיה חוקר שעבר הכשרה – אתם אומרים שהמצב הוא בערך 1 ל-4 – מתוך חמישה מקבלי תלונות, אחד עבר הכשרה וארבעה לא עברו.
יעל דיין:
כשאני מסתכלת על כל המערכת, אני שואלת את עצמנו למה אנחנו רוצים להגיע?
יעל דיין:
אנחנו רוצים להגיע למצב, לא של 11 עובדים סוציאליים, אנחנו יודעים את החשיבות העצומה שלהם, אני מחפשת להגיע לפריסה של הדברים החיוניים שהוכיחו את עצמם, זה לא עניין של ביקורת.
ציפי נחשון-גליק:
תקצוב העובדים הסוציאליים בשנה הראשונה נכנס דרך תקצוב של תגבור על ידי הוועדה הבין-משרדית, שאושר לשנה.
ציפי נחשון-גליק:
התקציב אושר לעשר תחנות, ואנחנו, מהתקציב שלנו תקצבנו תחנה נוספת.
יעל דיין:
מהי עלות של הכשרה נוספת, מעבר ל-170?
נורית זיו:
מי שמכשיר זה מחלקת החקירות, התקציב שלה הוא נתח עוגה לא גדול וצריך להכשיר 2000 שוטרים, לכן אנחנו מאוד עניים מהבחינה הזאת.
אריה רמות-שיפמן:
כמה עולה הכשרה כזו?
נורית זיו:
הכשרת אלמ"ב, חמישה ימים, עולה 6,000 שקלים ל-25 איש.
מלכה סופר:
חוקרי מש"ל שרק גובים תלונה ראשונית לא צריכים לעבור את אותה הכשרה כמו חוקר שמטפל בתלונות.
יעל דיין:
אני שואלת שאלה פשוטה, הכשרתם 170 איש, זה מהווה בערך רבע מהאנשים שמקבלים בפועל את התלונות, ולמעשה שלושה רבעים לא קיבלו הכשרה.
יעל דיין:
אני שואלת, מה הבקשה שלכם לגבי המשך ההכשרות?
יעל דיין:
אם יש בעיה תקציבית, הוועדה רוצה לסייע בכך, אנחנו נמצאים לפני תקציב 2001, הוועדה לקידום מעמד האישה מבקשת לדעת מה העלות?
מלכה סופר:
על מנת שהמלצות הוועדה יהיו תואמות את הצרכים, 170 שעברו הכשרה אלה שוטרים שעוסקים בכל חקירת התיק, נוצרה לקונה רק בזוית הצרה של קבלת התלונה.
מלכה סופר:
אפשר לפתור את זה על ידי הכשרת כל מערך החוקרים של משטרת ישראל ואז אותו חוקר, שעבר השתלמות בראשית 2000, תגיע תורנותו לגבות תלונה כזו אולי ב-2001, או שהוא יזכור או שלא יזכור מה היה.
מלכה סופר:
ניתן לשפר את המצב בדרך אחרת, או להגדיל את מערך חוקרי האלימות במשפחה באופן שניתן יהיה לעשות תורנות אלימות במשפחה כולל גביית תלונות וקצינים ברמה המחוזית שיוכלו להכשיר את אותם חוקרי מש"ל.
מלכה סופר:
כלומר, לדעתי הפתרון הנכון הוא לא בהכרח הכשרת כל החוקרים.
יעל דיין:
זה עניינכם, אני מבקשת לדעת נתון על פי מה שאתם מציעים.
יעל דיין:
אני מבקשת לדעת, האם אתם ערוכים מחמת ניסיונכם להקצות את הכסף הזה להכשרה של אנשים, ראשית, לקבלת תלונה ראשונית, ושנית, אולי ליותר הרחבה על מנת שבכל תחנה, בכל אחת מהמשמרות, יהיה שוטר או חוקר שקיבל משהו, אומנם לא את ההכשרה המלאה אבל כשאני באה למשטרה עם תלונה, אני רוצה שיפנו אותי למישהו שהוא לא בור שטח, אומנם הוא לא אחד מתוך 170 המופלאים שקיבלו את כל ההכשרה, האם יש לכם אפשרות להעביר אלינו הערכה תקציבית, איך יכול לקרות הנס הזה, הערכה לפחות מדורגת שאם תקבלו תקציב מסוים לשנה הבאה תוכלו לענות על העניין של מקבל התלונה והכשרה קצרה יותר ופחות מסובכת, ולמשל, לאחר מכן פריסה של שנתיים.
יעל דיין:
אני לא עושה את זה ברגע של התנדבות, אני רואה בזה דבר חיוני ביותר בגלל ההצלחה שלכם.
יעל דיין:
יש לנו עוד חודשיים עד התקציב - - -
אריה רמות-שיפמן:
אני מציע, שיעשו בדיקה ראשונית אצלם ויראו מה התוכנית להכשרות לשנה הבאה?
יעל דיין:
היא כוללת את אנשי מש"ל?
נורית זיו:
היא לא כוללת אנשי מש"ל.
אריה רמות-שיפמן:
הסיבה היא תקציבית או מכיוון שחשבתם שיש דברים אחרים?
נורית זיו:
לא, אלא משום שלי יש עוד הכשרות שאני צריכה להכשיר קודם את אנשי המערך שלי, זה התחום שהוקצב לי.
אריה רמות-שיפמן:
אני מבקש שתעבירי זאת לאח"ק ולמי שצריך לעסוק בזה, שיגידו מה צריך, שיבנו תוכנית ויציגו אותה, יכול להיות שלמשטרה יש את הנתח לשנה הבאה לכמות מסוימת ויכול להיות שיצטרכו לתגבר אותה בתוספת.
יעל דיין:
יכול להיות שסדרי עדיפויות צריכים להשתנות, כלומר, אם נאמר לי, שיש תוכנית הדרכה, השנה היא אינה כוללת, אני יודעת שהתקציב מוגבל, כלומר, הלחץ שלי גם להשיג עוד כסף אבל גם לומר למשרד לביטחון הפנים, רבותיי, הסיפור הזה הוא סיפור הצלחה, בסדרי העדיפויות שלכם זה עף החוצה השנה, תקבלו תוספת בתנאי שסדר העדיפות יכלול זאת על בסיס שנתי של דירוג מסוים ועלייה משנה לשנה, רק ככה אני יכולה להשיג השפעה על התקציב.
יעל דיין:
אם את אומרת לי, ממילא זה לא אצלי, זה קשה לי מאוד.
יעל דיין:
זה לא היה אצלך כי לא היה לזה תקציב, אבל זה אומר שזה לא בסדר העדיפויות המיידי.
נורית זיו:
אנחנו נבדוק באיזה אוכלוסייה מדובר ואיך נפרוס זאת, כרגע אני לא יכולה לזרוק סתם נתונים כי זה לא יהיה אחראי.
יעל דיין:
לפירוט שלכם צריכה להיכנס עלות פר הכשרה כזו וכזו ברמות שונות של הכשרה.
אריה רמות-שיפמן:
אני לא רואה את הבעיה בהיבט של ההכשרה כי להכשרה נמצא כסף, הבעיה היא לא תמיד הכשרה, הבעיה היא עוד חוקרים, עוד שוטר לובש מדים, להכשרה נמצא פתרון ונוכל להכשיר את כולם, רק היכולת של המשטרה להתארגן להכשרה עצמה מבחינת הדרכה.
יעל דיין:
אנחנו מדברים על אנשים שממילא נמצאים שם, שממילא מקבלים את התלונות.
אריה רמות-שיפמן:
אני אומר, בזה אני לא צופה בעיה, אם המשטרה לא שמה זאת בסדרי העדיפויות, היא תבחן זאת שוב ותשים זאת בסדרי העדיפויות, זו לא הבעיה.
יעל דיין:
אנחנו מדברים על אותם 500 אנשים שמקבלים תלונות מבלי שיוכשרו.
אריה רמות-שיפמן:
מעבר לזה, הבעיה היא כמות חוקרים שזו בעיה מוכרת וידועה, שבה אנחנו נמצאים בפיגור יחסי למה שהיינו רוצים להימצא.
רונית לב-ארי:
בזמנו, בעניין של הכשרת חוקרים מיוחדים לנושא, הייתה דילמה לגיטימית, נאמר, שאם יהיו חוקרים כאלה, יכול להיות שזה יוריד אחריות מאנשים אחרים בתחנה.
רונית לב-ארי:
אני חושבת שצריך לתת את הדעת על זה, לעולם לא נוכל להגיע למצב שבו כולם יקבלו הכשרה, צריך להעביר מסר ברור מלמעלה, עם ראש אח"ק והמפכ"ל, שזו אחריות של כולם.
רונית לב-ארי:
בואו נאמר, שגם לפני ההכשרה דיברנו על 25 שנה טיפול בנושא הזה, המשטרה עשתה דברים עוד לפני שחלמו על הכשרה ועשו דברים טובים.
רונית לב-ארי:
העניין הזה לפעמים מוריד אחריות ולכן המסר הזה צריך להיות מאוד ברור.
מלכה סופר:
צריך להיות מנגנון פיקוח.
אריה רמות-שיפמן:
למשטרה היום יש דיסקט, ציידנו את השוטרים במחשבים, הם רק מכניסים את הדיסקט ויש להם התייחסות לכל הנושאים.
אלכס איש שלום:
קודם דובר על 60 פניות של הציבור והמחשבה הייתה שאלה כלל התלונות, ועוד אמרו, איך ייתכן שיש פער כזה בין מספר התלונות?
אלכס איש שלום:
דובר על 60 פניות למשרד לביטחון פנים, מעבר לזה יש גם פניות גם למשטרה עצמה.
מלכה סופר:
אמרנו, עוד 60 פניות, בסך הכל 120 פניות.
קובי שיבר:
צריך להבחין היטב בין תלונות ציבור לבין תלונות פליליות, פניות בנושאים של אלימות או איומים בתחום של יחסים שבין גבר לאישה.
קובי שיבר:
אם אנחנו מדברים על תלונות ציבור, האחוז הוא מאוד נמוך, קודם הוצג לנו שקף שבשנת 1999 היו כ-22 אלף תלונות פליליות, היום אנחנו מדברים על 120 או 140 תלונות במשטרה, שזה מספר מאוד קטן.
קובי שיבר:
התלונות מתחלקות לשני תחומים, תחום אחד, התלונות המיידיות, שאישה מתקשרת, שהיא מאוימת בזה הרגע.
קובי שיבר:
תלונות כאלה מטופלות מיידית, דהיינו, בטלפון מלווה בפקס עם כל הפרטים שיש לנו אל מפקד התחנה, במקרים יותר קשים גם למפקד המרחב על פעילות מיידית.
קובי שיבר:
אני חייב לציין את זכות הפעילות של היושבים סביב שולחן זה וגם החשיבות שנותנים לזה השר לביטחון פנים, המנכ"ל, המפכ"ל וראש אח"ק, הנושא הזה מטופל בצורה מהירה ויעילה במשטרה.
קובי שיבר:
מניסיוני, כל פנייה שלנו נענית מיידית.
קובי שיבר:
להפתעתי, כל פניה שאנחנו פונים, נאמר לי, אנחנו מכירים את הנושא, אנשים שלנו כבר בשטח, האישה אותרה, מרגיעים אותה, נערך קישור לנושא תפקידים באגף הרווחה, אני חושב שאין נושא שיש לו מודעות כמו לנושא הזה.
קובי שיבר:
אני חייב לציין, שהשר שלנו הוציא מכתב שהופץ בכל תחנות המשטרה, שיש לתת חשיבות וטיפול יעיל ויש לעדכן אותנו במהירות גבוהה יחסית בעניין הזה.
קובי שיבר:
בצד התלונות הללו, אני חייב לציין, שיש תלונות שמדברות על שיהוי זמן, על עבודה לא נכונה, על שגיאות משפטיות, על בעיות מוסריות.
קובי שיבר:
כאשר הטיפול ממושך יותר, יש לאתר את הנושאים, יש לבדוק אותם משפטית ועל פי הנהלים.
קובי שיבר:
לפעמים קשה מאוד לאתר את אחד הגורמים המעורבים בסכסוך, בדרך כלל זה הבעל.
קובי שיבר:
חלק מהתלונות הללו אינן מדויקות, אני חייב לציין בצער, שחלק מהנשים שנמצאות בקונפליקט או אפילו בהליך משפטי, מנסות להשתמש בנו ככלי שיעזור להן בהליך קבלת גט או כל הליך משפטי אחר, הוצאה לפועל, חלוקת רכוש וכדומה.
קובי שיבר:
בהרבה מקרים אנחנו עושים סריקה כי האופייני לחלק מהתלונות של נשים מוכות, ראשית, פעילות שמקיפה כמה תחנות כי הבעל או האישה והילדים עוברים מעיר לעיר, ממעון למעון, ובכל מקום נוצרים קונפליקטים ונפתחים תיקים.
קובי שיבר:
בנושאים האלה אנחנו מטפלים, אני מקווה שמטפלים ביעילות אבל זה לוקח זמן כי צריך לאתר וצריך לשכנע והמעבר של תלונות ותיקים פליליים בין תחנה לתחנה הוא לפעמים לוקח זמן.
קובי שיבר:
מה גם, צריך לראות, שבתלונות החריפות כמובן מעורבת גם הפרקליטות וגם היועץ המשפטי לממשלה וגורמים נוספים ולכן הדבר אורך זמן.
קובי שיבר:
יש חשיבות גדולה לתת פרסום ליחידה לפניות הציבור במשרד לביטחון פנים והיחידה לפניות הציבור במשטרת ישראל.
קובי שיבר:
בכל מחוז יש קצין בירור תלונות ציבור, כמו כן גם במרחבים, כדאי שהכתובות הללו יהיו בידי הציבור.
יעל דיין:
זה פרסום שאתם צריכים לדאוג לפרסמו.
יעל דיין:
כשמישהי פונה אליי עם מה שנראה לה דחוף באותו רגע, אני לא יכולה לומר לה, יש להם כתובת, את יכולה לדלג עליי, זה שונה כשהתלונה באה דרכי.
קובי שיבר:
לא זו כוונתי, כוונתי הייתה, כשלא מוצאים אותך או איש ציבור אחר, וכאשר רוצים לפנות ישירות, שיידעו שיש כתובת לאן לפנות.
קובי שיבר:
גם בהדרכה שלנו בתוך המשטרה וגם בהדרכת הציבור שנעשית מדי פעם בשיחות, בתוכניות בטלוויזיה, אישה קיבלה תשובה לא נכונה או מעליבה, והיא עוזבת את התחנה, הציבור צריך לדעת, שבכל תחנה יש מפקד או קצין 24 שעות במשטרה, ולכן אין צורך לקבל תשובה ראשונית של שוטר כתשובה סופית של המשטרה על האירוע שאליו מתכוונים להתלונן, זה יפחית רבות את משך הטיפול ואת הכאב והסבל.
יעל דיין:
אני רוצה לומר לך, שאחד הדברים המאפיינים תלונות, שלבעל או לבן הזוג האלים יש חבר שוטר.
יעל דיין:
אני לא רוצה לקחת את הדוגמה הקיצונית של שוטרים מכים או אלימים.
יעל דיין:
אתם צוחקים כשמישהי פונה ואומרת, יש לו חבר שוטר, יש לו בן דוד שוטר, במגזר הערבי זה כמו מים והאישה ידיה כבולות.
יעל דיין:
גם לא במגזר הערבי, שוטרים הם חלק מהחברה, אנחנו מדברים על מספר גדול של אנשים, לכל שוטר יש חברים, יכול להיות שהאיש האלים מכיר שוטר, עצם האיום על האישה, אפילו בלי שהיא תבדוק את זה, אני בודקת בשבילה, בהרבה מקרים, לא בכולם כמובן, האישה פונה למשטרה ואחרי יום מסתבר שבאמת יש לו חבר שוטר והתייחסו אליה בצורה כזו או אחרת, לא הזמינו את הבעל ואז הוא אומר לה, אמרתי לך שיש לי חברים במשטרה, זה קורה בעיקר במקומות קטנים, בפריפריה, ששם כולם מכירים את כולם.
יעל דיין:
אני אומרת את הדברים לא בקביעה חד משמעית, אלא צריכים להיות מודעים לדברים, גם בהכשרה שנותנים וגם בתחנות צריך לבדוק, מדוע דבר מסוים נשאר תלוי ועומד, והאם זה לא בעקבות יחס מיוחד שאותו אלים קיבל מהשוטר המכהן?
יעל דיין:
זה לא דבר מופרך, צריך לטפל בזה.
אורית עירון:
נשים צריכות לדעת שהן יכולות להגיש תלונה בכל תחנה ולאו דווקא באזור שלהן.
מלכה סופר:
אבל היא תיבדק באזור המגורים.
יעל דיין:
הייתי רוצה לקבל הערכה עתידית, מה ההיערכות הכללית הלאומית שאמורה להיות, ואל תפנו אותי ל"מצילה" בעניין הזה.
מלכה סופר:
בוועדה שעובדת מול ועדת השרים היו ועדות משנה שדנו באופן ספציפי באלימות כנגד נשים, באחת מהוועדות ישבה בראשה הגברת יהודית קרפ.
מלכה סופר:
כל ועדות המשנה הגישו תוכניות ל"מצילה", שאמורה לגבש תוכנית כוללת עם התייחסות ייחודית לנושא.
יעל דיין:
זה היה לפני כשנתיים.
אריה רמות-שיפמן:
לא.
אריה רמות-שיפמן:
חשבנו שנקבל לזה תקציבים אבל לא קיבלנו שום תקציב.
יעל דיין:
אמרתם לי, שבזכות מצילה תקבלו תקציבים.
אריה רמות-שיפמן:
יש לנו תקציב שהמשרד נתן למצילה בהיקף של 4 מיליון שקלים, ועוד תקציב מוועדת העזבונות - - -
יעל דיין:
מתי זה היה?
אריה רמות-שיפמן:
השנה.
יעל דיין:
ומה קרה לזה?
אריה רמות-שיפמן:
הקמנו מועצות, ועדות היגוי מקומיות, אנחנו עושים פעילות, אפשר להציג לכם זאת בנפרד, שההתמקדות היא כלל אלימות ולאו דווקא אלימות ספציפית כנגד נשים.
יעל דיין:
4 מיליון שקלים ניתנו לשנת 2000, שאנחנו מתקרבים לסיומה, זה היה תקציב של המשרד לביטחון פנים שניתן ל"מצילה"?
אריה רמות-שיפמן:
כן, ובנוסף לזה קיבלנו כעת 400 אלף שקלים מוועדת העזבונות.
יעל דיין:
4 מיליון שקלים זה סכום שירד מהתקציב הכללי שלכם ואתם אומרים לי, שאין תקציב להכשיר בהכשרה חלקית חוקרים בתחנות.
אריה רמות-שיפמן:
אני לא אמרתי שאין כסף, לא שמעת את זה ממני.
מלכה סופר:
היו תקציבים נוספים שניתנו לאלימות במשפחה להכשרה משותפת של שוטרים ועובדים סוציאליים וגם לסדנאות תמיכה.
יעל דיין:
אני חושבת שזה לא בסדר שלא נמצאים כאן אנשי "מצילה", אני חושבת שהם הוזמנו.
מלכה סופר:
הם נמצאים היום ביום סיור מקצועי.
יעל דיין:
כבר קיימנו ישיבה אחת בעניין כאשר עלה כל העניין של המועצה הציבורית בוועדת השרים בעניין של הרשות לאלימות, אמרו שהחלק המשטרתי יורכב מהעניין הזה.
יעל דיין:
זה נשאר תלוי באוויר והיום אני לא יכולה לדרוש נתונים מהשרוול.
יעל דיין:
אני מבקשת לדעת, אחרי ועדת השרים והטיפולים השונים, מהי היערכות העל של המשרד לביטחון פנים בנושא אלימות כלפי נשים?
אריה רמות-שיפמן:
יש לנו כאן את המשטרה, את אק"מ ואת שב"ס, זו ההיערכות של הממשלה ושל המשרד לביטחון פנים.
יעל דיין:
יש רשות לטיפול באלימות או שאין רשות?
אריה רמות-שיפמן:
אנחנו מנסים להעביר חקיקה שתוקם מרשות סטטוטורית, שתטפל בזה, ביקשנו לזה תקציבים ולא קיבלנו.
אריה רמות-שיפמן:
מה שעשינו בשלב ראשון, יש ויכוח בין משרדי מי יעמוד בראש הרשות - - -
יעל דיין:
אז אנחנו נמצאים באותו מקום בזמנו עם הקמת הממשלה הנוכחית, שאין ועדת שרים לאלימות.
אריה רמות-שיפמן:
קיימת ועדה שקיימה שלוש ישיבות.
יעל דיין:
נכחתי בשלוש הפגישות שלה - - -
ציפי נחשון-גליק:
מי שנפגש הם בעלי התפקידים בכל המשרדים.
אריה רמות-שיפמן:
היו פגישות של כל בעלי התפקידים בכל המשרדים, הגשנו נייר מסודר עם משמעויות תקציביות, חשבנו שייתנו לנו תקציב לשנת 2000, אבל לא קיבלנו תקציב, להפך, דיברו אתנו על קיצוץ.
יעל דיין:
בקיצור, אין לנו היום אורגן ממלכתי רב תחומי, רב משרדי, או אפילו שלכם בלעדית, שמטפל רק בנושא של אלימות כלפי נשים.
יעל דיין:
לא שלא הצעתם, לא שלא רציתם, לא שלא יזמתם, אבל בפועל אין דבר כזה.
אריה רמות-שיפמן:
כל הגופים שנמצאים פה עוסקים ומטפלים בעניין.
מלכה סופר:
יש פעילויות ב-22 "מצילות" מקומיות, ובכל "מצילה" כזאת אמורה להיות פעילות בעניין הזה.
יעל דיין:
אתם יודעים מה, מבחינתי, נזמן מייד אתכם, את מי שמטפל בעניין מטעמכם, "מצילה" חלק מהפעילות, יש קשר, זה לא גוף עצמאי.
אריה רמות-שיפמן:
יש לנו ראש אגף קהילה במשרד, שהוא מרכז את התחום של "מצילה", נזמן אותו והוא יציג לך את הפעילות של "מצילה".
יעל דיין:
אני רוצה גם את נציגי "מצילה".
אריה רמות-שיפמן:
הוא עומד בראש הגוף.
יעל דיין:
האם בנוסף לו, אפשר להזמין דרככם את "מצילה" תל-אביב, מצילה ב"ש וכו', כי אנחנו לא מסתפקים בגג של הדברים אלא רוצים לשמוע את כל הנציגים.
אריה רמות-שיפמן:
אפשר להזמין את הגוף שלנו, שהוא "מצילה" ארצי, נסביר את כל הפעילות שלה, אפשר להזמין את "המצילות" האזוריות והיישוביות, אין שום בעיה.
יעל דיין:
את מי שמטפל ספציפית בתחום שאנחנו עוסקים בו.
אריה רמות-שיפמן:
ביקרתי בחיפה, "מצילה" עובדת בשיתוף יחד עם עיריית חיפה בתחום של נשים מוכות.
ציפי נחשון-גליק:
הטיפול בנשים מוכות הוא חלק מאוד מזערי.
אריה רמות-שיפמן:
צריך לזכור, ש"מצילה" במבנה הנוכחי שלה עובדת כשנה.
יעל דיין:
מלכתחילה, היה לנו ויכוח בחדר הזה על העניין של הכללת כל האלימויות בטיפול בגוף אחד והויכוח הזה יימשך, הדעת המקצועית שנשמעה כאן מכל מי שעוסק בזה ביקרה מאוד את העניין של כל הביצים בסל אחד.
יעל דיין:
זו הייתה הביקורת גם על הרשות שהוצעה.
יעל דיין:
אנחנו לא מקבלים את זה אלא אם הקטע של האלימות במשפחה יהיה מאובחן חד משמעית, נאמר שאפשר לכלול בזה אלימות כלפי נשים וגם ילדים, למרות שמדובר במקצועות שונים, אבל ודאי לא סוגים אחרים של אלימות על מנת שנאמר שזה מטופל.
יעל דיין:
יש כאן מומחים גדולים ממני, אי אפשר לומר, שאלימות היא תופעה חברתית שצריך להילחם בה ולהקים גוף שיטפל באלימות במדינת ישראל.
יעל דיין:
אנחנו די מנוסים כדי לדעת, שאת התוצאות הטובות מקבלים כאשר עוסקים בכל תחום בפני עצמו בנפרד, המומחיות והמקצועיות הנדרשים.
יעל דיין:
עד לקטע האחרון של טיפול בקורבן העבירה, של ליווי קורבן, איך אפשר להשוות את העניין של קורבן שוד אלים לקורבן אונס?
יעל דיין:
אנחנו מנסים להגיע מהרגע הראשון של התלונה עד שחלילה אם קורה משהו ועד הליווי לאחר מכן, זו האחריות החברתית.
אריה רמות-שיפמן:
אני מבקש שתגדירו בדיוק מה אתם רוצים, תשלחו לנו על מנת שנכין עצמנו כמו שצריך, נבוא לכאן עם כל הנציגים.
יעל דיין:
כמו כן, איך נוצל התקציב - - -
רונית לב-ארי:
200 אלף שקל עדיין לא הגיעו ל"מצילה" תל אביב, אני דווקא הייתי מאלה שניסיתי לארגן גישור ועבודה משותפת, צריך לשמוע גם את הרשויות המקומיות בעניין האלימות כי זה עניין הוועדה.
יעל דיין:
לצערנו התחלפו מנכ"לים במשרד העבודה והרווחה, מנכ"ל הביניים היה בסדר גמור, הוא אמר, אני מחדש מייד את העבודה הבין משרדית.
יעל דיין:
בשבוע הבא יהיה כאן המנכ"ל הנוכחי, מר בן שושן, התביעה שלי, שהוועדה הבין משרדית תכלול גם אותך, אם אתם רוצים גם את "מצילה".
אריה רמות-שיפמן:
אין שום בעיה, אנחנו מוכנים להיות שותפים בכל ועדה שאת חושבת שיכולה לתרום לעניין.
יעל דיין:
בכל אופן, הייתם בפורום נכבד וגדול בוועדה כשהייתה, בינתיים יש "מצילה", אני מציעה שלא תסתפקו בנוכחות של "מצילה" בנושא הזה אלא גם אתם תהיו שותפים מלאים.
יעל דיין:
המעלה של הוועדה הזאת, שיש לה מסקנות תקציביות שהממשלה כבר אישרה.
אריה רמות-שיפמן:
את הדברים שאת אומרת אנחנו אמרנו אחרי שכל המשרדים הגישו את התביעות שלהם.
אריה רמות-שיפמן:
אמרנו, בגלל שהייתה ועדה שהגישה המלצות, אנחנו ממליצים, שבשלב ראשון יתנו את התקציב על פי הנתח שהוגש, אבל לא קרה עם זה כלום.
יעל דיין:
קרה, אושרו 24 מיליון והיה "מייצ'ינג" - - -
אריה רמות-שיפמן:
לא אצלנו.
יעל דיין:
כי אצלכם היה סעיף של לחצנים?
אריה רמות-שיפמן:
לא, זה לא היה אצלנו.
מלכה סופר:
המשטרה אז לא ביקשה תקציבים.
יעל דיין:
כנראה שלא היו סעיפים שלכם.
ציפי נחשון-גליק:
לא היו בקשות ודרישות לתוכניות.
מלכה סופר:
היו רק לפרוייקטים יחד עם גופים אחרים.
יעל דיין:
לא היה לכם סעיף עצמאי, אבל במסקנות יש מסקנות שכן מחייבות תקציב, כולל למשרד לביטחון פנים.
יעל דיין:
אנחנו רוצים תוך שבוע שבועיים לפתוח את הדיונים ולהביא את זה לממשלה, שאישרה כבר את המסקנות.
יעל דיין:
הבעיה היא כל שנה באיזה קצב.
יעל דיין:
קיבלנו בשנה שעברה ב"מייצ'ינג" 12 מיליון שקלים, והשנה נדרוש 20 מיליון ואנחנו נקבע את העדיפויות לפי מסקנות הוועדה.
אריה רמות-שיפמן:
אנחנו תומכים בזה.
אריה רמות-שיפמן:
בזמנו חשבנו שנמציא משהו חדש, הגענו למסקנה, שעדיף ללכת לתוכנית שסוכמה, שאתה הולכים ואתה מתקדמים.
יעל דיין:
אני רוצה לכלול דברים נוספים שיש היום, לכן אני רוצה את הוועדה הבין משרדית פעילה.
יעל דיין:
למשל, נושא של תקציב להכשרות, יכול להיות שלא תצטרכו ותמצאו את המקור, אני לא אצטרך את זה השנה אבל אצטרך את זה בפריסה, אני רוצה שיהיה כתוב שצריך למשל 5 או 10 מיליון שקלים בפריסה לעשר שנים כדי להשלים את מערך קבלת התלונות וקצינים חוקרים עם הכשרה.
יעל דיין:
לשם כך אני צריכה לקבל מכם את החומר בהקדם, עם "מצילה" נשב ונראה מה הפעילות שלה ובתוך הפעילות שלה ננסה לבדוק את הנתח שלנו.
יעל דיין:
יש לי ויכוח עם השר יוסי ביילין, שלא מקבל לחלוטין, שזו אלימות שונה.
יעל דיין:
יש לי בעיות כאלה בוועדת חוקה חוק ומשפט.
רונית לב-ארי:
אפשר לקיים כנס חד שנתי שיכלול את כל מי שעוסק בעניין, אבל לשלם מיליונים על גוף חדש שידבר על אלימות, במצבה של מדינת ישראל, זה אבסורד.
יעל דיין:
כמו הרשות שברשותך, שנשארה עם מלוא התקציב בשנה שעברה ומנהלת הרשות דאז אמרה, יש לי את כל התקציב, נעסוק בפרסום של עצמנו במלוא התקציב הקיים.
ציפי נחשון-גליק:
כמעט בכל משרד קיימת היום תשתית לטיפול באלימות נגד נשים, מה שצריך, לחזק את התשתיות הללו.
יעל דיין:
בשבוע הבא נדבר על עניין של עובדים סוציאליים והמרכזים השונים, לא יכול להיות שבכל שנה מחדש, מחצית מהמרכזים לטיפול באלימות יהיו בפני קריסה, ויש כיבוי שריפות בכל שנה מחדש.
ציפי נחשון-גליק:
זה לא מדויק.
יעל דיין:
שלושה מרכזים גדולים היו בשנה שעברה על סף קריסה.
ציפי נחשון-גליק:
לכן אני אומרת שיש צורך לחזק את התשתיות מכיוון שכמות הפונים גדלה משנה לשנה, צריך להגדיל את כוח האדם.
יעל דיין:
קריסה מדברת גם על זה מכיוון שאם אני באה לתחנה מסוימת ויש שם כמות בלתי סבירה של תיקים, אי אפשר לעבוד כך.
יעל דיין:
אני מציעה שנמשיך הלאה.
טובית אנקור:
באגף הקהילה והמשמר האזרחי אנחנו מנסים לפתח ולהטמיע עבודה משותפת עם תחנות המשטרה.