GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל דיין:
כשאתה מדבר על טיפול בקהילה, ממה זה מורכב?
מנחם וגשל:
יש כאן הרבה חלקים של טיפול בקהילה שאנחנו נציג אותם בהמשך.
מנחם וגשל:
אני כרגע דיברתי על עובדות סוציאליות בלשכות, שהמומחיות שלהן היא טיפול בנשים מוכות או נשים במצבי אלימות שניתן לטפל בהן עוד במסגרת הקהילתית ולמנוע את ההסלמה במצב שלהן.
יעל דיין:
בלשכות לטיפול באלימות?
מנחם וגשל:
בלשכות לשירותים חברתיים, המחלקות הרגילות.
מנחם וגשל:
כחלק אימננטי של העבודה של הרשויות המקומיות.
מנחם וגשל:
בנושא של מרכזי סיוע לנפגעות תקיפה מינית: אנחנו נמצאים כרגע במצב שבו אנחנו קיבלנו - בסיוע של הוועדה, בלחץ של מרכזי הסיוע - תמיכה שהיא למעלה מפי 5 משנה שעברה.
מנחם וגשל:
אנחנו נערכנו לעניין הזה.
מנחם וגשל:
אני מסכים שהיו לא מעט בעיות טכניות - טכניות בלבד, שיהיה ברור.
מנחם וגשל:
אני מניח שגברת טל קורמן תסכים איתי שזה בעיות טכניות.
מנחם וגשל:
השנה אנחנו למדנו את הבעיות הטכניות האלה, אנחנו הרצנו את זה.
מנחם וגשל:
ביקשנו להוריד את זה מסדר היום של הוועדה כי פתרנו כרגע את הבעיות.
מנחם וגשל:
אני בטוח שביחד אנחנו נלמד את הלקחים ממה שהיה השנה.
מנחם וגשל:
דרך אגב, חלק גדול מהדברים נפתר כי כל מי שקיבל את האישורים בשנה הבאה לא יצטרך לחדש את כל העניין.
מנחם וגשל:
רק דבר אחד אני רוצה שיהיה ברור לגבי היקף התמיכה.
מנחם וגשל:
גם אם זאת תמיכה, זה לא דבר שניתן באופן חד-פעמי.
מנחם וגשל:
הא ניתן על סמך קבלות, על סמך אישורי הוצאה שמועברים אלינו ולכן זה לא יכול להינתן בתחילת השנה אלא זה מתפזר על פני השנה.
מנחם וגשל:
נכון שלא צריך להגיע לחודש נובמבר עם סכומים כל-כך גדולים שעדיין לא הועברו.
מנחם וגשל:
אני מסכים עם זה לגמרי.
מנחם וגשל:
זה חלק מהעניין.
מנחם וגשל:
לגבי בתים חמים לנערות במצוקה: פועלים היום בארץ 15 בתים חמים.
מנחם וגשל:
אנחנו בהחלט חושבים שיש מקום להרחיב את זה.
מנחם וגשל:
תוכניות טיפול ומניעה לנערות במצוקה: יש לנו היום תוכניות טיפול במועדונים ובפעולות שונות בקהילה.
מנחם וגשל:
בעניין הזה הוגש דוח למנכ"ל על סמך דוח מבקר המדינה על כל הנושא של טיפול בנערות במצוקה.
מנחם וגשל:
אני מניח שאנחנו נצטרך להפיק את הלקחים, להסיק את המסקנות ולראות איך אנחנו מתמודדים עם הבעיה.
מנחם וגשל:
גם פה אנחנו נמצאים במצב דומה למה שנאמר לגבי הנשים מבחינת הפריסה של הטיפול בעתיד.
מנחם וגשל:
לגבי מיט"ל (מרכז טיפול לנפגעות תקיפה מינית): יש היום 4 קבוצות טיפוליות לנשים.
מנחם וגשל:
יש גם הכשרה של העובדים.
מנחם וגשל:
חבל לי כרגע להיכנס לזה ואולי גברת יעל הרמל תרחיב על זה קצת יותר.
מנחם וגשל:
לגבי הפנימיות: מצבנו כרגע הוא כזה: לגבי נשים אני אמרתי.
מנחם וגשל:
לגבי נערות: המקומות הקריטיים ביותר כרגע לטיפול בנערות הם הפנימיות הסגורות, בין אם זה להתערבות במשבר ובין אם זה לטיפול לטווח ארוך.
מנחם וגשל:
כפי שכבר אמרתי בישיבה הקודמת, המקרה של ההתאבדות של הנערה ב"מסילה" היה מקרה מאוד קשה וטראומטי לכל המערכת.
מנחם וגשל:
אני שמח לומר שהמערכת התגברה על העניין הזה.
מנחם וגשל:
אני חושב שהיום המעון מתפקד בצורה מאוד טובה מבחינת היכולת השיקומית שלו.
מנחם וגשל:
הבעיה הקריטית היא במעון "צופיה", שם יש המתנה גדולה מאוד של נערות.
מנחם וגשל:
המנכ"ל הצליח להגיע להסכמה עם קרן רש"י לכך שאנחנו נקים - ואני מקווה שבשנת התקציב הזאת זה ייצא לפועל - עוד אגף אחד במעון "צופיה".
מנחם וגשל:
לפי דעתי זה יהיה פתרון רדיקלי.
יעל דיין:
כששאלתי לגבי מקרה דחוף אמרו לי שהיא מספר 100 בהמתנה, ילדה שהיתה ברחוב, שפשוט לא היה מה לעשות איתה ולא היה לאן להעביר אותה.
מנחם וגשל:
זאת בדיוק הסיבה שהנושא הזה נכנס לעדיפות גבוהה.
מנחם וגשל:
גם קרן רש"י הסכימה להיכנס לעניין ולהקים עוד אגף אחד לאותן נערות.
מנחם וגשל:
אם ב"צופיה" הנערות נמצאות כ-3 חודשים, אגף נוסף של 24 נערות אומר שיהיה היקף של כ-100-110 בנות בשנה.
מנחם וגשל:
זה אמור לתת פתרון למצוקה הנוראית היום.
מנחם וגשל:
אין דבר כזה נערה הנמצאת במקום 100 בהמתנה.
מנחם וגשל:
נערה שנמצאת במקום 100 בהמתנה כשיגיע תורה היא כבר לא תימצא.
ברכה ארג'ואני:
מה עם משפחות אומנה לנערות האלה?
מנחם וגשל:
הנערות שעליהן אנחנו מדברים כרגע, נערות במצוקה קשה, הן כבר לא נערות שמתאימות למשפחות אומנה.
מנחם וגשל:
אלה נערות מתבגרות שכבר עברו את השלב שמשפחה אומנת תוכל לעזור להן.
ברכה ארג'ואני:
אני לקחתי נערה כזאת אלי והיא כבר חודשיים אצלי.
עדה פליאל:
יש גם יוצאים מן הכלל.
חוסניה ג'בארה:
בקשר לנערות במגזר הערבי - איזה סדר גודל זה מכסה?
מנחם וגשל:
לגבי נערות במגזר הערבי: גם פה יש לי בשורה מאתמול בערב.
אברהם בן-שושן:
לא בגלל הוועדה.
מנחם וגשל:
הבקשה שלכם, שאנחנו נקים מעון - לא הוסטל - לנערות במצוקה במגזר הערבי, שניתן יהיה לטפל בהן טיפול כולל, כולל בית-ספר, כולל הכל בתוך המעון - כרגע יש לנו פתרון לעניין הזה.
מנחם וגשל:
אני מקווה שבתחילת שנת התקציב אנחנו ניכנס לעניין הזה.
מנחם וגשל:
התקציב של המעון הזה צריך לכסות סדר גודל של 24-36 נערות.
מנחם וגשל:
נתחיל עם 24 ונוכל להרחיב בהמשך.
חוסניה ג'בארה:
ומה שקשור למקלט לנערות במצוקה בדרום, האם זה לא מכסה גם נערות ערביות?
מנחם וגשל:
קודם כל יש מיתקן יחודי לנערות ערביות, כמו שאת יודעת, בצפון ויש מיתקן לנערות יהודיות בירושלים.
מנחם וגשל:
כל המעונות, המעונות הנעולים והמעונות הפתוחים, נמצאים במצב של לחץ ומצוקה לגבי נערות.
מנחם וגשל:
לגבי נערים אנחנו לא קולטים ביחד, וברור כרגע למה.
מנחם וגשל:
לגבי נערות תמיד קלטנו אותן יחד.
מנחם וגשל:
לא היתה אף פעם נערה במגזר הערבי שהיתה צריכה פתרון דחוף - הרבה פעמים זה על רקע כבוד המשפחה, זה ממש סכנת חיים - שלא קלטנו אותה ב"צופיה", ב"מסילה" או במקלטים לנשים מוכות.
נחום לנגנטל:
נתנו לכם 12 מיליון שקל לשנה וידעתם איך לנצל אותם טוב.
נחום לנגנטל:
אם נניח יתנו לכם באופן תיאורטי סכום גדול יותר - ואתם אומרים שאתם מספקים 20% מהצרכים - - -
אברהם בן-שושן:
יש לנו תוכנית מסודרת ל-48 מיליון שקל לשנת 2001.
אברהם בן-שושן:
אם נקבל את התוספת הזאת נכפיל את כל היכולות שלנו.
אברהם בן-שושן:
זה אומר אפילו יותר מהכפלת האוכלוסיה.
אברהם בן-שושן:
בחלק מהמקרים עצם ההתערבות בתחומים מסויימים יכולה לשלש את האוכלוסיה.
אברהם בן-שושן:
אם רצית סדרי גודל, מה שחסר לנו בשביל לקפוץ קפיצת מדרגה אמיתית ולגמור את הפרשה הזאת תוך 3-4 שנים זה 48 מיליון שקל בבסיס.
יעל דיין:
בנוסף ל-12 מיליון.
אברהם בן-שושן:
הכנסתי את ה-12 מיליון, כי ה-12 מיליון נצרכים במה שאנחנו נותנים היום.
יעל דיין:
אני אומרת לחברי הכנסת בעיקר, תוספת של 48 מיליון שקל מסומנים לנושא אלימות.
אברהם בן-שושן:
לנושא הזה עם תוכנית מפורטת של מה שאנחנו עומדים לעשות.
מרינה סולודקין:
זה מתקציב המשרד או שזה תוספת מהרזרבה?
יעל דיין:
זה נמצא בתוספת.
יעל דיין:
אנחנו מבקשים שזה יועבר לבסיס.
אברהם בן-שושן:
אולי אני אגיד משהו על תקציב המשרד.
אברהם בן-שושן:
בתחום הרווחה אני רוצה שתדעו ש-95% מהתקציב משועבד למיכסות.
אברהם בן-שושן:
זאת אומרת, הוא ניתן כשירות לאנשים שבהם אנחנו מטפלים.
אברהם בן-שושן:
הגמישות של המשרד כולו היא 5%.
אברהם בן-שושן:
אתם יכולים לדמיין לעצמכם על מה אנחנו מדברים.
אברהם בן-שושן:
אנחנו באמת בבעיה.
אברהם בן-שושן:
יש אנשים שמבינים את זה ויש אנשים שעוד לא הבינו את זה, שבגמישות כה קטנה בתקציב אנחנו אפילו לא יכולים לשנות סדרי עדיפויות.
אברהם בן-שושן:
לכן כל דרישה להגדיל שירות פירושה הגדלה בבסיס.
אברהם בן-שושן:
כאן עמדתכם הנחרצת, ראשית שתהיה עמידה בהסכמים, היא מאוד חשובה, שזה יכנס לבסיס.
אברהם בן-שושן:
גם התוספת של השר לשעבר אליהו ישי, שניתנה באפריל - אני אומר את זה באחריות - לא נכנסה לבסיס ועכשיו ראיתי שזה לא מופיע בספר התקציב.
אברהם בן-שושן:
אנשי משרד האוצר מספרים כל מיני דברים.
אברהם בן-שושן:
אני מחכה לראות מה יהיה ההסבר שלהם.
אברהם בן-שושן:
זה התגלה לפני 3 ימים, כשהם פרסמו את ספר התקציב.
אברהם בן-שושן:
נתנו תוספת תקציב של 175 מיליון שקל לשר אליהו ישי באפריל אך אם זה לא ייכנס לבסיס התקציב אז אני אהיה בצרה כי עם זה עשיתי עוד פעילויות שאני חייב להמשיך אותן.
חוסניה ג'בארה:
מה עם המקלט שדובר עליו באיזור המשולש?
חוסניה ג'בארה:
האם הוא מופיע בתקציב?
עדה פליאל:
התפרסם עליו מכרז.
מנחם וגשל:
זה משוריין בתקציב.
מנחם וגשל:
אל תדאגי.
חוסניה ג'בארה:
האם יש תקציב להכשרה מקצועית?
ציפי נחשון-גליק:
כן.
יעל הרמל:
אני אתחיל וגברת ציפי נחשון-גליק תוסיף אחרי.
יעל הרמל:
קודם כל לגבי הנושא של דירות קלט לנשים מוכות: זה פרוייקט משותף שאנחנו עושים עם המוסד לביטוח לאומי.
יעל הרמל:
אנחנו הפעלנו ביחד עם הביטוח הלאומי 10 דירות כאלה לנשים מוכות שמסיבות שונות לא יכלו להשתלב במקלטים והיו זקוקות להגנה.
יעל הרמל:
עכשיו הביטוח הלאומי יצא מהתמונה ואנחנו מפעילים היום בכוחות התקציב של המשרד 7 דירות.
יעל הרמל:
אנחנו מקווים מאוד להפעיל בשנת 2001 עשר דירות קלט לאותן נשים שלא יכולות להשתלב במקלטים לנשים מוכות.
יעל דיין:
ואחת לנערות בבני-ברק.
רותי עוזרי:
במקלט בתל-אביב ידענו שדירות הקלט נסגרו.
רותי עוזרי:
נשמח לקבל רשימה של דירות שנמצאות.
יעל הרמל:
נסגרו 3 דירות קלט בלבד והיום יש 7 דירות קלט בכל רחבי הארץ.
יעל הרמל:
קו חירום ארצי לאלימות במשפחה ולילדים בסיכון כבר פועל מזה כשנתיים.
יעל הרמל:
הוא מקבל כ-5,000 פניות בשנה.
יעל הרמל:
אנחנו יוצאים גם במיכרז פומבי ציבורי להפעלת קו החירום.
יעל הרמל:
הקו נותן שירותים בארבע שפות: עברית, ערבית, רוסית ומספר שעות ביום גם באמהרית.
יעל הרמל:
מרכזי חירום לילדים: יש היום 8 מרכזי חירום לילדים.
יעל הרמל:
מדובר על ילדים שנמצאים במצבי סכנה כתוצאה מהתעללות, הזנחה או סכנה אחרת שמחייבת הרחקה מיידית מהבית.
יעל הרמל:
יש במרכזים האלה גם יחידת מקלט, גם יחידת אבחון והתערבות קצרת מועד וגם יחידה אקסטרנית שמטפלת גם בהורים וגם בילדים וגם בכל השירותים בקהילה.
יעל הרמל:
אנחנו מדברים על היקף מטופלים של כ-200 ילדים בשנה.
יעל הרמל:
אנחנו מקווים בשנת 2001 לפתוח עוד 2 מרכזי חירום נוספים.
יעל הרמל:
לפחות אחד מהם בשנת 2001.
יעל הרמל:
פקידי סעד לחוק הסעד (סדרי דין): יש היום 550 פקידי סעד שעורכים בין השאר את התחקירים בנושא צווי מניעה וגם את הפיקוח על הסדרי הראייה באותם מקרים שמחייבים פיקוח בין הורים לילדים בעקבות אלימות במשפחה.
יעל הרמל:
הוועדה גם יודעת שפקידי הסעד לסדרי דין נמצאים בעיצומים כבר זמן רב מאוד ואין שום מענה לדרישות.
יעל הרמל:
כמובן שאנחנו יודעים את המצוקות בנושא של תוספת כוח-אדם.
יעל הרמל:
יש עלייה מאוד דרמטית במספר הפניות בשנים האחרונות, הכפלה והשלשה של מספר הפניות לכתיבת תסקירים ואין לכך מענה בצורה רצינית ויעילה.
יעל הרמל:
פקידי סעד לחוק הנוער נותנים מענה ל-14,000 פניות בשנה, מהן 2,500 מגיעות לטיפול סמכותי על-פי הליכים משפטיים.
יעל הרמל:
גם הם הכריזו לאחרונה על עיצומים בעקבות העובדה שהתקנים שיש להם ברשויות המקומיות לא מספקים את המיכסה ההולכת וגוברת של הפניות.
יעל הרמל:
ממאי 1997 החל לפעול הוסטל לגברים אלימים ("בית נועם"), שזה פרוייקט משותף לנו ולמוסד לביטוח לאומי.
יעל הרמל:
יצאנו לאחרונה למיכרז ומי שזכה במיכרז לשמחתנו היתה אותה עמותה שהפעילה את ההוסטל הזה עד היום.
יעל הרמל:
זה החל כפעולה מקומית נסיונית וכעת זה יפעל כפעולה ממוסדת קבועה ולא כתוכנית מקומית, בניהול משרד העבודה והרווחה.
יעל הרמל:
בשלב זה ההוסטל יפעל באותה קיבולת ולאחר מכן נבחן את הדברים.
יעל הרמל:
הם הגישו בקשה לתוספת של מיטות נוספות אבל בינתיים השארנו את המספר כפי שהיה.
ברכה ארג'ואני:
האם יש כוונה להפעיל עוד הוסטל כזה?
יעל הרמל:
בשלב זה לא.
יעל הרמל:
על-פי התקציב שיעמוד לרשותנו, לא.
יעל הרמל:
אנחנו נפעיל את ההוסטל הזה מתקציב המשרד ונראה מה יהיו הדרישות ובעצם בזה אנחנו כן נפעל.
יעל דיין:
דנו בישיבה קודמת בעניין הטיפול שניתן לגברים במסגרת בית הסוהר.
יעל דיין:
אנו מעלים דרישה חד-משמעית משירות בתי הסוהר להרחיב את המחלקה (או האגף) השיקומית.
יעל דיין:
היום השיקום מתבצע רק בכלא חרמון.
ציפי נחשון-גליק:
כל בית-הסוהר הוא שיקומי אבל בתוכו יש אגף מיוחד לגברים כאלה.
יעל דיין:
הדרישה היא להרחיב לעוד שלושה בתי סוהר, להקמת אגף כזה.
יעל דיין:
זה חלק מהשיקום.
יעל דיין:
אנחנו רוצים שחלק גדול ככל האפשר מהגברים האלה, אלה שמתאימים לכך, יקבל טיפול בזמן המאסר והמעצר ויש כוונה להרחיב את זה.
יעל הרמל:
זה בדיוק הנושא שכעת רציתי להרחיב עליו.
יעל הרמל:
באשר לוועדות המחוזיות הפועלות עם שירות בתי הסוהר לגבי מקרים של גילוי עריות: אנו מפעילים היום ועדות כאלה ב-4 מחוזות של המשרד (3 מחוזות תת-מחוז באר-שבע).
יעל הרמל:
הוועדות הללו עוסקות בכל האסירים שנדונו למאסר על גילוי עריות וכל האסירים שנדונו לתקופות מאסר מעל 18 חודשים בנושא של אלימות במשפחה.
יעל הרמל:
כל המקרים של אסירים שנדונו לתקופות שהן מתחת ל-18 חודשים נבדקים בוועדות פנימיות בשירות בתי הסוהר.
יעל הרמל:
מדובר על הרבה מאוד אסירים.
יעל הרמל:
בבתי-הסוהר יושבים כ-1,300 גברים בשל עבירות של אלימות במשפחה.
יעל הרמל:
על כל פנים, אנחנו מבקשים להרחיב את זה כי אנחנו חושבים שהנושא הזה מאוד חשוב.
יעל הרמל:
אני רוצה לציין שכשמדובר על עבירות גילוי עריות ועבירות אלימות במשפחה - אין להן תוקף סטטוטורי.
יעל הרמל:
לאחרונה קיבלנו הרבה מאוד תלונות מאסירים בנושא הזה - אם כן נשפטו בזמן או לא נשפטו בזמן, שהיו איחורים ועיכובים, כל הדברים האלה.
יעל דיין:
אבקש מכם לבדוק אם זה עניין של חקיקה או עניין של התקנת תקנות.
יעל דיין:
אם זה עניין של חקיקה - אז חבל על הזמן ואני מבקשת שהמשרד שלכם יגיש את התיקון המתבקש.
יעל דיין:
עדיף שזה יהיה כך ולא הצעת חוק פרטית.
עדה פליאל:
זה צריך לבוא משירות בתי הסוהר.
יעל הרמל:
יש ועדות מחוזיות להערכת פוטנציאל מסוכנות, ועדות של עובדים סוציאליים ופסיכיאטרים בקהילה.
יעל הרמל:
אנחנו דנים באותם מקרים שבהם נדרשת מיומנות רפואית-פסיכיאטרית גבוהה כדי לתת הערכת מסוכנות.
יעל הרמל:
סוף סוף הצלחנו לגייס אלינו פסיכיאטרים לוועדות הללו.
יעל הרמל:
בנושא הזה של הערכת מסוכנות אני חושבת שהעובדים הסוציאליים עמדו בחזית הראשונה והיה צורך בהחלט בשיפור הנושא הזה.
יעל דיין:
באיזה היקף?
יעל הרמל:
בשלב זה אנחנו מקיימים ועדות מחוזיות בכל אחד מהמחוזות פעם בשבוע.
יעל הרמל:
אני מעריכה שעם הזמן, כשזה יכנס יותר, זה יגיע לקנה מידה גדול יותר.
יעל הרמל:
אנו פועלים בשיתוף פעולה מלא עם משרד הבריאות.
יעל דיין:
מה הטכניקה?
יעל דיין:
כאשר אשה מגיעה ללשכה הרגילה ומתלוננת על אלימות, באיזה מקרים ומי מחליט האם להעביר את זה לבחינת ועדה מחוזית?
יעל הרמל:
אנחנו מדברים על המקרים הקשים, כאשר ....
יעל הרמל:
או בית-המשפט מחליטים שהם לא יכולים להתקדם בנושא ואז נדרשת בדיקה של פסיכיאטר כדי לאבחן את העניין.
יעל הרמל:
היום חייבת להתקבל הסכמה להופיע בפני הוועדה וזה כמובן רק באותם מקרים שאנחנו צריכים התייעצות עם פסיכיאטר.
יעל הרמל:
אני מעריכה שעם הזמן כשיווצרו יחסי אמון אפשר יהיה להתייעץ עם הוועדות האלה גם במקרים שתהיה אי-הסכמה, כשאנחנו מקבלים החלטות וידרשו אבחון נוסף או קביעה מקצועית ברמה גבוהה יותר.
יעל הרמל:
בשלב זה אנו מגישים בקשות לאבחון של פסיכיאטר רק כשמדובר על מקרים במיוחד קשים, שמועברים לבדיקה של פסיכיאטרים פרטיים, בין על-ידי המחלקות לשירותים חברתיים ובין על-ידי בית-המשפט.
אירית אומנית:
אין מספיק מידע שעובר בין שני הגופים.
אירית אומנית:
אני אומרת לך באחריות שבמקלטים לנשים מוכות, לפחות ברובם, לא יודעים בכלל.
אירית אומנית:
אני שומעת על זה לראשונה וחשוב שאנחנו נדע שיש למי לפנות במקרה שאנחנו חושבות שהבעל הוא מקרה פסיכיאטרי ומאוד מסוכן.
חיה לאונוב:
האם צריך רק צו של בית-משפט?
יעל הרמל:
אנחנו הולכים למסד את הכל במחלקה לשירותים חברתיים.
אירית אומנית:
מוכרחים למצוא איזה דרך כדי שמידע כזה יעבור אלינו.
יעל הרמל:
יש דרך.
יעל הרמל:
יש פרסום שהמנכ"ל צריך לחתום עליו.
יעל הרמל:
ניתן לפנות גם על-ידי פנייה למחלקות לשירותים חברתיים.
יעל הרמל:
אין שום מעצור באמצע.
חיה לאונוב:
המחלקות לשירותים חברתיים לא יודעות את זה גם כן.
יעל הרמל:
המנכ"ל יחתום על המסמך הזה והוא יופץ בהליכים המקובלים.
יעל הרמל:
גם דרך הוועדות זה עובר מפה לאוזן.
יעל הרמל:
זה נמצא בהליכים מתקדמים.
רות רזניק:
רוב הנשים לא פונות, לא למקלטים ולא לשירותים חברתיים.
רות רזניק:
איך האשה תדע שיש בכלל כלי כל-כך חשוב כזה כמו אבחון פסיכיאטרי?
יעל הרמל:
היא לא תוכל להגיע אליהם באופן ישיר.
יעל הרמל:
הפנייה היא תמיד דרך המחלקה לשירותים חברתיים ודרך המרכזים.
אברהם בן-שושן:
בין יתר הנתונים הרשומים בתוכניות שלנו יש תוכניות הגנה, יש תוכניות מניעה ויש הפצת מידע.
אברהם בן-שושן:
זה נושא שצריך להיבדק.
אברהם בן-שושן:
את צודקת שעדיין אין לנו תשובה.
קריאה:
יש לכם כסף לפרסום.
מרינה סולודקין:
אתם צריכים לקיים ישיבת עבודה עם הארגונים העוסקים בנושא.
מרינה סולודקין:
נראה שחלק מהאנשים לא יודעים שזה קיים.
יעל הרמל:
לגבי הנושא של טיפול בנפגעי אלכוהול: יש 16 יחידות לטיפול בנפגעי אלכוהול שמטפלות באלכוהוליסטים עצמם, בילדים ובמשפחות.
יעל הרמל:
במסגרת זאת אנחנו עושים קבוצות שיש בהן גם שילוב והתייחסות לנושא של אלימות, שכמובן יש לו קשר מאוד ישיר עם שימוש באלכוהול.
רות רזניק:
זה קיים בשפות שונות או רק בעברית?
רות רזניק:
צריך גם טיפול בשפה הרוסית.
יעל הרמל:
יש גם מטפלים ברוסית ובערבית.
אהלה אוחיון:
אם מדברים על כך שתהיה תוספת תקציב לטיפול בגברים מכים בכפייה, את מאמינה שגם יבצעו את זה?
אהלה אוחיון:
האם תהיה בחינה פסיכיאטרית למשל כתוכנית מניעתית?
אהלה אוחיון:
דבר שני, לפעמים באלימות שמאובחנת על רקע פסיכיאטרי יש אלימות גם כלפי האשה וגם כלפי הילדים.
אהלה אוחיון:
- - - צריך להקדיש גם לכך מחשבה.
יעל הרמל:
רוב הגברים ב"בית נועם" נמצאים שם בכפייה.
יעל הרמל:
ברוב המקרים יש צווים של בית המשפט (צווים על-פי חוק ...
יעל הרמל:
או משירות מבחן).
יעל הרמל:
את יכולה להגיד שהם הסכימו אבל בעצם הם יודעים שיש חרב תלויה על צווארם.
יעל הרמל:
נעשה מחקר הערכה במוסד לביטוח לאומי והטיפול הזה נמצא כטיפול אפקטיבי.
יעל הרמל:
כמובן שאנחנו לא בדקנו לאורך זמן וצריך להמשיך לעקוב אחר מצב המטופלים.
יעל הרמל:
לגבי הנושא של מסוגלות הורית: בנושא של אלימות במשפחה אנחנו לא מפעילים את הנושא של מסוגלות הורית באופן ישיר אלא יותר את כל הנושא של הערכת מסוכנות.
יעל הרמל:
את זה מבצעים פקידי הסעד שמיומנים בכתיבת תסקירים בבית-המשפט על-פי מודל של הערכת מסוכנות.
יעל הרמל:
אוניברסיטת חיפה עורכת ביוזמתנו כעת מחקר בנושא זה ובעקבות כך הוצאנו גם תיקון של הכלי הזה של הערכת מסוכנות, שמיועד בעיקר לפקידי סעד שעוסקים בזה באופן ישיר וכך אפשר יהיה לאבחן את הבעיה בצורה נכונה.
ברנדה מורגנשטיין:
המטרה היא שהם ישנו את גישתם ואת ההתנהגות שלהם.
ברנדה מורגנשטיין:
המודעות שלהם להתנהגותם משתנה מאוד.
ציפי נחשון-גליק:
בסוגיות הטיפול והמניעה, אנחנו מפעילים 32 מתקנים לטיפול באלימות שמטפלים בנשים מוכות, בגברים אלימים ובילדים שהם עדים לאלימות.
ציפי נחשון-גליק:
5 מהמתקנים הללו הקמנו בשנת 2000 ו-2 נמצאים בהקמה.
ציפי נחשון-גליק:
מתוך ה-32, בנוסף למגזר הבדואי שמוקם כעת יש לנו 4 במגזר הערבי.
ציפי נחשון-גליק:
תוכנית ניסויית שאנחנו מפעילים כמעט שנה היא תוכנית של עובדים סוציאליים בתחנות המשטרה.
ציפי נחשון-גליק:
עובדים של המרכז לטיפול באלימות זמינים לחוקרי המשטרה שחוקרים בזמן אמת וגובים עדות מאשה מוכה או חוקרים את הגבר האלים.
ציפי נחשון-גליק:
מזעיקים לשיחה טיפולית חד-פעמית את העובד סוציאלי בתחנת המשטרה.
ציפי נחשון-גליק:
אנחנו עוקבים ומנהלים רישום אחר נשים שהצליחו להגיע לשיחה ישירה עם העובד הסוציאלי בזמן אמת ואכן הצליחו לגייס את רובן לטיפול במרכז הטיפולי.
דינה מרום:
הפרוייקט הזה פועל רק ב-11 ישובים בשל חוסר בתקציב וכדאי שהוא יורחב גם לישובים נוספים.
דינה מרום:
והערה נוספת, מדובר על עובד סוציאלי בחצי מישרה ואילו החוקרים במשטרה עובדים 24 שעות ביממה והם מבקשים שהפרוייקט יפעל גם בשעות הערב ובחגים.
יעל דיין:
האם זה במימון משרד העבודה והרווחה או במימון המשרד לבטחון פנים?
ציפי נחשון-גליק:
זה מתחלק בין המשרדים.
ציפי נחשון-גליק:
לעובדים הסוציאליים משלם משרד העבודה והרווחה.
יעל דיין:
האם ההקצבה של מספר כל-כך קטן נובעת בשל חוסר בכוח-אדם?
אברהם בן-שושן:
אין חוסר באנשים.
אברהם בן-שושן:
הבעיה היא שהמשרד לא גדל בתקנים שנים רבות ואף עמדו השנה לקצץ 140 תקנים.
אברהם בן-שושן:
קודם רצו לקצץ ברשויות המקומיות וזה הוקפא, כתוצאה מהלחץ של כולם.
אברהם בן-שושן:
הדרישה שלנו היא ל-500 תקנים.
אברהם בן-שושן:
הזכרנו את המצוקות שקיימות.
אברהם בן-שושן:
אף אחד לא מדבר אפילו על תוספת תקנים.
אברהם בן-שושן:
הדרישה היא הכרחית.
אברהם בן-שושן:
כל השירותים שאת רואה פה, ואנחנו רוצים להגדיל אותם בשנה אחת כמעט כפליים, בלי כוח-אדם לא נוכל לעשות את זה.
אברהם בן-שושן:
התקנים האלה אינם ואף אחד באוצר לא חושב שצריך לתת אותם.
אברהם בן-שושן:
בעניין הזה אכן חייבים לעזור לנו.
יעל דיין:
כשאתה אומר 48 מיליון שקל כדי להכפיל את הטיפול שמטרתם להגדיל את התקנים זה כולל גם - - -
אברהם בן-שושן:
כן.
יעל דיין:
לכן דחוף לי מאוד לקבל פירוט של 48 מיליון השקלים האלה.
יעל דיין:
אני אוכל גם לפנות למשרד לבטחון פנים כדי שידרשו הם תקציב, מאחר שהמשטרה והשב"ס במקרים מסויים הם הקליינט של השירות הזה.
יעל דיין:
יכול להיות שבסוג מסויים של דברים לא צריך לשחרר אותם מלתקצב תקציב נוסף.
אירית אומנית:
זה המאצ'ינג.
יעל דיין:
יכול להיות שיותר קל לקבל תקציב בתחנות המשטרה לגבי תוספת עובדים סוציאליים מאשר- - -
מרינה סולודקין:
אבל מקצצים מהמשרד לבטחון פנים 500 תקנים.
עדה פליאל:
חלק מהעבודה של העובדים הסוציאליים במחלקות לשירותים חברתיים יהיה להגיע גם לתחנות המשטרה ולראיין את הנשים שמגיעות לשם.
עדה פליאל:
זה מחייב כוח-אדם.
עדה פליאל:
לגבי מה שהם יעשו, זה יכנס במהלך העבודה.
יעל דיין:
בבקשת התקציב הדברים הם מסומנים.
יעל דיין:
אני לא יכולה לבוא ולהגיד שאני רוצה באופן כללי עוד תקנים.
יעל דיין:
בתחום העיסוק שלי אני יכולה להגיד שכדי להקטין את האלימות כלפי נשים אנחנו נכנסים לתוכנית מינימום, של 5 שנים, שכוללת גם תקנים.
יעל דיין:
בתוך בקשת התקנים חייבים לומר שזה כולל תקנים לתחנות המשטרה.
יעל דיין:
אני לא מדברת באופן כללי על תוספת.
יעל דיין:
הלחץ שלנו הוא ספציפי.
יעל דיין:
אני אומרת שיש כך וכך אלימות וכדי להיאבק בה צריך כך וכך, גם מהמשרד לבטחון פנים ומיתר המשרדים.
יעל דיין:
בתחום הכשרת שוטרים אנחנו עשינו בדיקה וגילינו שאף אחד לא הוכשר לקבל תלונות על אלימות כלפי נשים.
אברהם בן-שושן:
אצלנו זה פרטני ויש לזה תפוקות: מה צריך ומה מקבלים בתמורה.
יעל דיין:
נצטרך לסמן בתוך זה מה ניתן לתלות כהמשך מימוש מסקנות הוועדה הבין-משרדית.
יעל דיין:
יש דברים שהם המשך יישום מסקנות הוועדה הבין-משרדית.
יעל דיין:
מאחר והממשלה אישרה את המסקנות הללו בגדול אז זה עוד פתח.
אברהם בן-שושן:
בנינו את זה על סמך המסקנות.
יעל דיין:
נראה לי שמישהו צריך לכסות את זה.
יעל דיין:
ההתמקחויות מול האוצר נראות לי מבזות ולא סבירות.
יעל דיין:
אני לא מסתפקת במעט.
יעל דיין:
עושים לנו טובה ענקית שנותנים לנו רבע אחוז למשהו שאנחנו מבקשים וזה עומד ביחס הפוך למחוייבות הכאילו ציבורית, ההצהרתית, שמתייחסת לדעת הקהל ולתקשורת, של כולם: מראש הממשלה ועד אחרון השרים.
יעל דיין:
כל פעם כשיש רצח או משהו כזה הם מזדעזעים ואז כולם נחלצים לזמן תקשורת ואומרים שהם מחוייבים לטפל אבל אחר-כך כשמבקשים שהם יחתמו על הצ'ק צריך לחפש אותם.
יעל דיין:
זה המצב ההתחלתי שלנו אבל אנחנו לא מוותרים ואני מאמינה שנשיג חלק נכבד.
ציפי נחשון-גליק:
טיפול בילדים עדים לאלימות: במהלך שנת 2000 תגברנו את הפעילות באופן מאוד אינטנסיבי ומשמעותי.
ציפי נחשון-גליק:
ב-16 מרכזים אנחנו תגברנו חצי מישרת עובד סוציאלי.
ציפי נחשון-גליק:
הם ממש בשלב של הכשרה.
ציפי נחשון-גליק:
קרן רש"י עוזרת לנו ב-16 המרכזים הללו להצטיידות אופטימלית, מבחינת ציוד, משחקים ואביזרים שמתאימים לעבודה עם ילדים.
יעל דיין:
אני מקבלת את הדיווחים האלה סתם כחלק מהעבודה שלכם אבל זה לא בתחום הפעילות של הוועדה הזאת.
יעל דיין:
גם לא קציני מבחן הנוער.
יעל דיין:
זה לא פעילות שהוועדה הזאת עוקבת אחריה ועוסקת בה.
יעל דיין:
יש ועדה בין-משרדית לילדים בסיכון ויש ועדה בין-משרדית שאנחנו עוסקים בה לגבי אלימות כלפי נשים.
יעל דיין:
אני שמחה שכולנו מתעניינים בזה אבל פשוט מבחינה תקציבית נושא הילדים הוא לא מעניינה של הוועדה.
יעל דיין:
הוועדה לגיל הרך היא שעוסקת בזה.
אברהם בן-שושן:
אני רוצה להגיד בכל זאת, כדי שיהיה ברור הקשר, אנחנו לקחנו חלק מהתקציבים של ילדים בסיכון לצורך תיגבור הטיפול בכל נושא האלימות.
אברהם בן-שושן:
זאת אומרת, יצרנו חבילה שלמה.
יעל דיין:
היתה היענות לתיקצוב ילדים בסיכון וגם נשאר עודף, עד כמה שאני זוכרת.
אברהם בן-שושן:
אני חושב שלא נשאר עודף אבל מה שברור הוא שלקחו מזה חלק בשביל להתמודד עם כל נושא האלימות.
אברהם בן-שושן:
לכן זה מוזכר בהקשר הזה.
יעל דיין:
אנחנו לא רוצים להגיע למצב הפוך, שאת המעט שמוקצב לטיפול בנשים יקחו לטיפול בנושאים אחרים.
ציפי נחשון-גליק:
תוכנית למניעת אלימות בין בני-זוג: התקציב ניתן במסגרת הוועדה הבין-משרדית.
ציפי נחשון-גליק:
היא משותפת למשרד העבודה והרווחה ולמשרד החינוך.
ציפי נחשון-גליק:
במהלך השנים 1999-2000 נכנסנו ל-400 כיתות י"א.
ציפי נחשון-גליק:
מספטמבר 2000 ובמהלך 2001 אנחנו נכנסים ל-900 כיתות.
ציפי נחשון-גליק:
כמו שאמרתי, יש גם את המאצ'ינג של משרד החינוך.
ציפי נחשון-גליק:
ועדות היגוי מקומיות לנושא אלימות במשפחה: גם זה במסגרת הוועדה הבין-משרדית.
ציפי נחשון-גליק:
ברגע האחרון אישרו לנו להיכנס ל-5 ישובים בלבד במקום 30.
ציפי נחשון-גליק:
אנחנו מפעילים את הוועדות האלה וכבר גוייסו העובדים הסוציאליים.
ציפי נחשון-גליק:
בחלק מהישובים הוועדות כבר ממש התכנסו.
יעל דיין:
במתכונת של המלצות הוועדה הבין-משרדית.
יעל דיין:
מתי תהיה לכם התחלה של הערכת תוצאות?
יעל דיין:
העניין הזה מאוד מתעכב.
ציפי נחשון-גליק:
אני מניחה שלקראת אמצע שנת 2001.
ציפי נחשון-גליק:
לא לפני כן.
אברהם בן-שושן:
נבדוק וניתן לך תשובה.
יעל דיין:
אם זה רק 5 ישובים במקום 30 ישובים, קודם כל חייבת להיות דרישה לגבי שנת 2001 להמשך יישום.
אברהם בן-שושן:
יש דרישה כזאת.
מרינה סולודקין:
כמה אתם מתכננים?
אברהם בן-שושן:
אני לא זוכר כמה תכננו במקור.
ציפי נחשון-גליק:
דובר על ועדות היגוי מקומיות ב-30 ישובים.
ציפי נחשון-גליק:
בנוסף לזה יש לנו במשרד ועדה שמתוקצבת על-ידינו שנקראת "ועדת קדימה", של ילדים בסיכון, שאנחנו מאחדים אותה עם ילדים לסיכון עקב אלימות במשפחה, פשוט במקום להקים שתי ועדות באותו ישוב.
יעל דיין:
אנחנו, לא במסגרת דיון על תקציב, דנים כל פעם על עניין ההפרדה או ההאחדה, כולל בעניין של נערות ונשים, כולל בעניין שהיה הגרנדיוזי ביותר של אלימות במשפחה לעומת אלימות כלפי נשים.
יעל דיין:
זה ויכוח שהוא לא סתם כדי להתווכח, כי אנחנו רואים בסופו של דבר את התוצאות.
יעל דיין:
אני לא יודעת באיזה שלב יהיה צריך לבחון את העניין של המרכזים שמשרתים את הכל.
יעל דיין:
האם באמת זה מהווה תחליף לטיפול ספציפי בנשים הנתונות לאלימות?
אברהם בן-שושן:
אני רוצה להגיד משהו על עניין ילדים בסיכון ובכלל על כל התוכניות האלה.
אברהם בן-שושן:
אני זיהיתי לפחות 3 בעיות: הדבר הראשון הוא האינטגרציה בין תוכניות שונות ומה התפוקות שאנחנו מקבלים.
אברהם בן-שושן:
האם זה באמת נותן טיפול לרוחב, של כל האוכלוסיות, מהאבא עד האמא והילד?
אברהם בן-שושן:
האם זה באמת מונע, ברכיבים של האלימות, שעליה אנחנו מדברים?
אברהם בן-שושן:
הדבר השני הוא טיפול בילדים בסיכון עצמם.
אברהם בן-שושן:
התקופה שבה כל אחד עבד לעצמו הסתיימה.
אברהם בן-שושן:
אי אפשר ככה לעבוד.
אברהם בן-שושן:
חייבים לעבוד במשולב.
אברהם בן-שושן:
חייבים לשלב את המערכות.
אברהם בן-שושן:
יש השלכות, לפחות בקהילה, שאם אנחנו עובדים יסודית שם אז אנחנו לא זקוקים להרבה מהשירותים אחר-כך.
אברהם בן-שושן:
לכן ניסינו פה ליצור אינטגרציה.
אברהם בן-שושן:
עשינו את זה גם ברמת המשרד, את רואה ששני גופים עובדים ביחד בשביל לנסות ולהתמודד עם השאלות שאת מעלה.
אברהם בן-שושן:
לגבי חלק מהדברים יש תשובות ברורות לאיזה כיוונים ללכת.
יעל דיין:
על חלק יש ויכוח מקצועי נוקב ומתמשך שעוד לא הסתמן בו די ניסיון שיגיד מי צודק.
אברהם בן-שושן:
אז מה עושים?
אברהם בן-שושן:
מלווים את זה במחקר, אוספים נתונים.
אברהם בן-שושן:
לטובת העניין הזה אנחנו ממשיכים לעבוד עכשיו ולעקוב.
יעל דיין:
אני חושבת שדברים שחוברו להם יחדיו יהיה קשה מאוד להפריד אחר-כך.