GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אברהם בן-שושן:
כשאני אומר "חוברו יחדיו" - זה לראות את האינטגרציה בין התוכניות.
יעל דיין:
זה גם בשטח.
יעל דיין:
זה כתובת אחת.
יעל דיין:
אנחנו נמשיך ונדון בזה.
אירית אומנית:
אחת הדוגמאות נוגעת בדיוק לנושא הזה של חיבור קבוצות ילדים שונות.
אירית אומנית:
הילדים במקלטים לנשים מוכות, שאין ספק שהם היו עדים לאלימות, אחרת הם לא היו במקלטים, לא נכללו תחת "ילדים בסיכון".
אירית אומנית:
אנחנו צעקנו חמס ועדיין תקציבית הם לא נכללו.
אירית אומנית:
יש טיפול בילדים עדים לאלימות שמחפשים אותם בשטח - -
ציפי נחשון-גליק:
לא מחפשים.
ציפי נחשון-גליק:
הם ילדים של המשפחות המטופלות.
ציפי נחשון-גליק:
הם נמצאים.
אירית אומנית:
- - ויש X ילדים שכולם עדים לאלימות בתוך המקלטים לנשים מוכות.
אירית אומנית:
אני לא באה להגיד שזה לא טוב.
אירית אומנית:
אני באה להגיד שבמקלטים יש X ילדים שהם כולם עדים לאלימות והם לא תוקצבו ולא הוגדרו כילדים בסיכון.
אברהם בן-שושן:
הם תוקצבו.
אברהם בן-שושן:
אולי הם לא תוקצבו בהיקף שכולם רוצים, אולי לא מספיק.
אברהם בן-שושן:
אני האחרון שאגיד שכן.
יעל דיין:
הם תיקצבו לא בקטע הזה.
יעל דיין:
הם מתוקצבים לצרכים שלהם.
יעל דיין:
הם לא מתוקצבים כילדים בסיכון שמתוקצבים בפני עצמם.
אברהם בן-שושן:
חברת הכנסת יעל דיין, אני לא עובד סוציאלי ואני נחות בזה.
אברהם בן-שושן:
יש לי תמונה אבל אני לא עובד סוציאלי.
אברהם בן-שושן:
אני מציע שאת ההחלטה המקצועית, איזה דרך היא הנכונה, לא נקבל כאן.
יעל דיין:
אני לא התכוונתי לעשות את זה כאן אבל טבעי שזה עולה.
יעל דיין:
זה עולה בכל ישיבה שעוסקת בזה.
יעל דיין:
נמצאים כאן אנשי מקצוע וכאשר הם מציעים הצעות לפתרון בין השאר יש גם הצעות מבניות לגבי כל המערכת המטפלת.
יעל דיין:
אני מציעה שזה יחזור ויעלה בוועדה הבין-משרדית בצורה הגלויה והברורה ביותר.
יעל דיין:
הוועדה הבין-משרדית, למרות שהיא ת"פ שלך והיא מונעת על-ידי משרד העבודה והרווחה, הצטיינה עד עכשיו באובייקטיביות שלה.
יעל דיין:
זאת אומרת, היא לא היתה כלי בידי משרד העבודה והרווחה כדי לבצע את מה שהוא רוצה בתפיסת העולם שלו אלא באמת זו היתה במה פתוחה.
יעל דיין:
זה סוג של נושאים שאנחנו צריכים להעלות מחדש כי לא הגענו לפתרון ולהסכמה.
ציפי נחשון-גליק:
נושא אחרון הוא הנושא של הכשרת אנשי מקצוע בתחום אלימות במשפחה.
ציפי נחשון-גליק:
חלק מהתקציב ינתן מהוועדה הבין-משרדית.
ציפי נחשון-גליק:
אנחנו הכשרנו במהלך שנת 2000 עובדים סוציאליים, לאו דווקא מתחום טיפול באלימות, להיפך, עובדים סוציאליים כוללניים כדי שיידעו לאבחן את הסוגיות של אלימות.
ציפי נחשון-גליק:
הכשרנו עובדים סוציאליים גם במשרד הבריאות וגם בשירות בתי הסוהר לעבוד עם נשים וגברים אלימים.
מרינה סולודקין:
ובסך הכל כמה עובדים עברו הכשרה?
ציפי נחשון-גליק:
אנחנו הכשרנו בערך 12 קורסים ובכל קורס 30 עובדים סוציאליים.
ציפי נחשון-גליק:
קורס אחד היה למגזר הבדואי וקורס אחר למגזר הערבי בצפון.
רונית לב-ארי:
הייתי רוצה לנצל את ההזדמנות קודם כל להמשיך את דברי המנכ"ל ולומר שבאמת בתוך המשרד יש כוחות מקצועיים יוצאים מן הכלל.
רונית לב-ארי:
אני רוצה להזכיר גם את הארגונים הוולונטריים, שבלי להעליב אף אחד, הם התחילו את הטיפול בנושאים הללו, עם אנשי מקצוע בתוך הארגונים, כמו בכל העולם.
רונית לב-ארי:
כך שכולם יכולים להרגיש טוב.
רונית לב-ארי:
אני מוכרחה להביא גם איזה מסר מהשטח, כי הרגע הגעתי מהשטח למשרד ראש הממשלה.
רונית לב-ארי:
גם מר מנחם וגשל וגם גברת יעל הרמל, עם הארגונים הוולונטריים, יחד עם הצוותים שלהם, ואני לא אגיד פה את כל השמות, פותחים ערוצים ויש תחושה שיש עם מי לדבר.
רונית לב-ארי:
יש דיאלוג לדעתי מסוג מאוד מאוד חיובי.
רונית לב-ארי:
לעניין המנכ"ל, שכאן אמרתי שזה יתרון שהוא לא עובד סוציאלי - זה לא נובע מתוך רצון להגיד מי יותר טוב.
רונית לב-ארי:
אני חושבת שלאנשים שהם לא מאותו תחום יש איזה ראייה יותר כוללנית ואני חושבת שהיא תורמת.
רונית לב-ארי:
אני חושבת שיש יתרון ברב-תחומיות.
רונית לב-ארי:
יש לי מה להגיד על התחומיות הבלעדית של העובדים הסוציאליים במשרד הרווחה.
רונית לב-ארי:
אני חושבת שאנחנו לא יוצאים נשכרים מהמקצוע האחיד שיש היום יותר ויותר במשרד הרווחה.
רונית לב-ארי:
מהפגישה שהיתה לי עם המנכ"ל אני מתרשמת שתהיה פה איזה בשורה חדשה של איחוד כוחות וראייה של רצף של שירותים.
רונית לב-ארי:
אני רוצה לדבר מתוך אחריות גדולה.
רונית לב-ארי:
אנחנו מדברים על נושאים של פיקוח נפש.
רונית לב-ארי:
נכון שיש מניעה ויש טיפול על מנת שלא יצטרכו להגיע למקלט אבל זה רק מימד אחד של העניין.
רונית לב-ארי:
כשמדובר בנושא הזה יש רצף של שירותים.
רונית לב-ארי:
אם נדבר על 100 נשים מוכות אחרי איבחון - אנחנו היינו אומרים בנעמ"ת "סיכון", אתם אומרים "מסוכנות" - אנחנו מדברים על הסיכון של אותה אישה וסיכון פוטנציאלי.
רונית לב-ארי:
יש נשים שצריכות מקלטים; יש נשים שצריכות שיחה בשבוע; ויש נשים שצריכות שיחה אחת והן עושות שינוי בחיים שלהן.
רונית לב-ארי:
זה לגבי נשים.
רונית לב-ארי:
לגבי גברים מכים - אותו דבר.
רונית לב-ארי:
יש רצף של שירותים שאנחנו זקוקים להם.
רונית לב-ארי:
שירות בתי-הסוהר עושה עבודה מבורכת היום.
רונית לב-ארי:
גם הארגונים וגם משרד העבודה והרווחה מעורבים בהכשרה.
רונית לב-ארי:
באמת נעשית שם עבודה נפלאה במקום מאוד מכובד.
רונית לב-ארי:
כלא חרמון הוא פשוט 6 כוכבים.
רונית לב-ארי:
אני מפרגנת להם אבל שיישבו מאחורי סורג ובריח ושם שיהיה להם הכל נהדר, הטיפול הכי מקצועי, משום שהם סבלו כשהם היו קטנים אבל הסביבה שלהם לא צריכה לסבול.
רונית לב-ארי:
לכן מקומם שם ושיעברו תהליכי שיקום וטיפול.
רונית לב-ארי:
זה קבוצה אחת; יש קבוצה שנמצא ב"בית נועם".
רונית לב-ארי:
אני רואה ב"בית נועם" איזה אבן בתוך שלולית שיוצרת מעגלים וממנה גם אפשר ללמוד על טיפול בגברים; יש גברים שמספיק שהם נמצאים במעצר 48 שעות וריח הליזול עושה להם משהו בראש וזה מספיק להם לכל החיים; ויש כאלה שצריכים טיפול הרבה יותר ארוך.
רונית לב-ארי:
כמו שיש דירות קלט לנשים מוכות, אני חושבת שאנחנו צריכים לדבר על איזה פתרון קהילתי נוסף.
רונית לב-ארי:
אם אנחנו מדברים על 150,000 נשים מוכות אז יש לנו 150,000 גברים מכים.
רונית לב-ארי:
לא בכלא חרמון, לא ב"בית נועם" ולא במרכזים אני חושבת שנוגעים בנושא של פתרונות דיור.
רונית לב-ארי:
קונפליקטים נפתרים הרבה פעמים על-ידי פתרונות גאוגרפיים - ולא ניכנס פה לפוליטיקה, נשאיר את זה בצד - אבל על-ידי פתרונות גאוגרפיים לפעמים מונעים הרבה שעות שיחות עם עובדים סוציאליים בעניין הזה.
רונית לב-ארי:
עוד פעם, בלי לזלזל בשיחות חלילה.
אירית אומנית:
את מדברת על פתרונות דיור לגברים?
רונית לב-ארי:
גם לגברים.
חנה מרגלית:
למה שלא יהפכו את המעונות לנשים למעונות לגברים מכים?
רונית לב-ארי:
אם יורשה לי, הגישה האומרת: נסגור את הגברים ונשאיר את הנשים בחוץ - היא גישה מאוד פופוליסטית ומסוכנת.
רונית לב-ארי:
יש מצבים מסוכנים שבהם טוב שהאשה תהיה סגורה עד שהבעל יירגע וייגמל ממנה.
רונית לב-ארי:
לכן, בואו נהיה מאוד זהירים באמירות האלה שיכולות ליפול על אוזניים לא מתאימות.
רונית לב-ארי:
אני רוצה להזכיר את חברתי, גברת רות רזניק, שיש לה חלק גדול בהעלאת הנושא.
רונית לב-ארי:
לי לקח הרבה שנים להגיד שאני פמיניסטית אבל את גברת רות רזניק אני הכרתי בתור פמיניסטית כמעט אנרכיסטית.
רונית לב-ארי:
היא לא רצתה לדבר על ילדים.
רונית לב-ארי:
פה אני רוצה לומר שהנושא של ילדים הוא נושא שמתקשר לנושא שלנו.
רונית לב-ארי:
הגברים המכים היו מוכים כילדים, הנשים המוכות הקשות והקורבנות הכבדות ביותר היו קורבנות לגילוי עריות.
רונית לב-ארי:
אנחנו מוכרחים לקשור את הדברים.
רונית לב-ארי:
כאחראית על הביטוי "אלימות במשפחה", שהבאתי אותו למודעות מאז 1983 - מרכזים לטיפול ולמניעת אלימות במשפחה התחילו במרכז הראשון בנעמ"ת ב-1983 - אני אומרת באחריות שהמשפט הזה אומץ על-ידי משרד העבודה והרווחה.
רונית לב-ארי:
אני חושבת שיש בזה יתרון כי זה גם קל לעיכול על-ידי כל מיני גורמים שמפחדים מהמלה פמיניזם.
רונית לב-ארי:
אני חושבת שזה עזר לנו להטמיע את הנושא של אלימות במשפחה בקרב גורמים מסורתיים ושמרניים, וצריך להתייחס לזה.
רונית לב-ארי:
בפועל רוב הפניות למרכזים - ויתקנו אותי גברת יעל הרמל וגברת ציפי נחשון-גליק - רוב הפניות הן של הנשים.
רונית לב-ארי:
הנשים הן הגורם החזק בעצם באופן פרדוכסלי, הן הגורם שמתחיל את התהליך ובעקבותיהן מגיעים הגברים בצורה כלשהי אחרי שינוי שהם עברו.
רונית לב-ארי:
לכן אני חושבת שהוויכוח פה הוא יותר סמנטי ואני חושבת שהאוריינטציה היא אותה אוריינטציה, של טיפול בקורבן וטיפול בתוקף.
רונית לב-ארי:
אם יש כמה גברים מכים שצריכים טיפול ובאים למרכזים, זה מצויין.
רונית לב-ארי:
בדרך כלל אנחנו יודעים שהם התחילו אבל מגיע להם טיפול אחרי שהם חטפו מכות.
רונית לב-ארי:
בדרך כלל הם נותנים מכות ואחר-כך מקבלים חזרה אבל אם הם רוצים טיפול, צריך לתת להם.
רונית לב-ארי:
לגבי הפצת ידע: אני חושבת שמאוד חשוב שהציבור יידע את מספרי הטלפון של המרכזים כי הם החזית הראשונה שמקבלת את הפניות.
רונית לב-ארי:
אני רוצה לציין לטובה את שיתוף הפעולה עם המשרד ואת שיתוף הפעולה עם מנכ"ל המשרד ועם גברת יעל הרמל.
רונית לב-ארי:
אנחנו הגענו להסכמה שחשוב שהמרכזים ייענו חי, כל יום מ-9-12 בבוקר, כאשר הנשים נמצאות לבד, או בבית או בעבודה.
רונית לב-ארי:
יש קו חירום שהמשרד מפעיל מ-8 בבוקר עד 8 בערב.
רונית לב-ארי:
אנחנו נפיץ את זה ביום האשה הבינלאומי, יחד עם הרשות לקידום מעמד האשה, בהוצאה של 850,000 שקל מתקציב הרשות, עודף משנה שעברה.
רונית לב-ארי:
אני מאוד שמחה שזה יוצא לדרך- שמחה, אף שזה לא נושא שמח.
רונית לב-ארי:
אנחנו נפרסם את הקווים, כולל קו החירום של עמותת ל"א (לחימה באלימות), קווי חירום של ויצ"ו ועוד כאלה שאנחנו נבדוק.
רונית לב-ארי:
אני בשיתוף עם חברת הכנסת יעל דיין חשבנו לפנות למשרד לבטחון פנים ולבקש את רשותם - עדיין לא קיבלתי את הסכמת המנכ"ל - לפרסם את מספר הטלפון של פניות הציבור של המשטרה.
רונית לב-ארי:
בישיבה שהיתה לפני שבוע המשטרה מאוד התגאתה ושמחה שרק 60 פניות מתוך פניות הציבור בשנה הן פניות של נשים מוכות שמתלוננות על יחס המשטרה.
יעל דיין:
למבקר המדינה הגיעו רק 6 פניות בשנה מנשים בנושא אלימות.
רות רזניק:
זה אומר רק שלא רואים אותם ככתובת וכמענה.
רונית לב-ארי:
אני מקווה שהמנכ"ל יסכים שבתוך אותה מודעה בעלות של 850,000 שקל כבר נכניס גם את מספר הטלפון של המשטרה ונגיד להם אפילו שאם יש להם להגיד דברים טובים על המשטרה אנחנו גם נשמח.
רונית לב-ארי:
אני רוצה לומר שהמשטרה עושה עבודה נהדרת אבל כשיש בעיות אז חשוב שהשטח ירגיש שיש לו כתובת.
יעל דיין:
עכשיו הערות קצרות או שאלות.
אירית אומנית:
לי לגמרי לא ברור אם בתוך ה-48 מיליון יש את בקשת המקלטים לקבל את 100% של סל השירותים שלהם, שזה דרישה משותפת של כל המקלטים יחד, שעלותה כ-5.3 מיליון שקל על כל 13 המקלטים.
אירית אומנית:
אני רוצה באופן קצת חריג, לא בקו הישיר שעליו כאילו הוחלט, להעמיד סימן שאלה על המקלטים הספציפיים, שעליהם כאילו הוחלט ואין על זה עוררין, כדוגמת מקלט לדתיות לאומיות.
אירית אומנית:
אני לא כל-כך מבינה למה.
אירית אומנית:
קרה משהו עם החלוקה למגזרים שונים בתוך המקלטים, שלפי דעתי חלקו נובע ממי שהיה שר העבודה והרווחה הקודם.
אירית אומנית:
אולי הוא יהיה עוד פעם אבל זה התחיל אז.
אירית אומנית:
אני שמה את זה על השולחן כי זה עולה כסף.
אירית אומנית:
בעיני אין הצדקה בכלל לקיומו של מקלט מיוחד לנשים יהודיות הנשואות לגברים ערביים של "יד לאחים".
אירית אומנית:
המנדט של העמותה הזאת הוא אחר בכלל.
אירית אומנית:
אני בספק גדול אם יש הצדקה, בוודאי כספית, למקלט מיוחד למגזר הלאומי-דתי.
אירית אומנית:
אני חושבת שהיה הרבה יותר זול לחייב - עם הדגשה על המלה לחייב - 3 מקלטים נוספים לשכור שירותים של עובדת סוציאלית ואם בית ערביות בתוך מקלט ולפזר אוכלוסיה ערבית בתוך מקלטים קיימים עם צוות שדובר את השפה והתרבות שלהם, בלי מבנה ובלי עוד גן ילדים ובלי העלות הענקית הזאת, ולחסוך בערך 3 מיליון שקלים שיעלו 3 מקלטים כאלה.
אירית אומנית:
במקום זה לתת למקלטים את 100% של הסל, כי שוב פעם, מי שפה היתה מספיק פעמים יודעת ש-100% של הסל יהיה בעצם 75% של מה שהמקלטים מוציאים בפועל.
אירית אומנית:
הסל כמו שהוא מממן 60% ממה שהמקלטים מוציאים בפועל ולא 75%.
אירית אומנית:
בעיני המקלטים קפיצת המדרגה תהיה לתת לנו את 100% של הסל שביקשנו.
אירית אומנית:
אני חושבת שאפשר לעשות את זה על חשבון הקמת מקלטים נוספים, כי כולם יודעים היום שאנחנו כרגע לא בתפוסה מתפוצצת - וזה גם עניין לדיון למה.
יעל דיין:
אחד הנושאים המיידיים לוועדה הבין-משרדית הוא באמת השאלה, לא התיאורטית, כמה מקלטים צריך לאוכלוסיה במדינת ישראל.
יעל דיין:
כבר הסכמנו שעודף מקלטים הוא לא טוב ושאנחנו צריכים להגביל את מספרם.
יעל דיין:
היתה שאלה האם להכשיר מקלטים עבור נשים עם מוגבלויות כי אולי זה יוצר סוציאליזציה לא טובה בתוך המקלט כשיש נשים עם סוג מוגבלות מסויים בנוסף להיותן נשים מוכות.
יעל דיין:
הוזכר כאן עניין של גמילה: אנחנו שמענו כאן במושגים הכלליים כשניסינו בשעתו לעסוק בעניין של אלכוהוליזם אצל נשים.
יעל דיין:
אני זורקת את הדברים האלה בתקווה שהוועדה הבין-משרדית תדון בכך.
יעל דיין:
אני לא יכולה לעשות ישיבת ועדה על אלכוהוליזם וישיבה על נשים נרקומניות ועל הדברים הספציפיים שצריך לנשים מוכות.
יעל דיין:
אותו דבר לגבי הדתיות הלאומיות.
יעל דיין:
אף מקלט אינו סגור.
יעל דיין:
זאת אומרת, מקלט שמקימה "אמונה" איננו סגור.
יעל דיין:
אלא מה, הוא מחייב אשה שהיא חילונית לדברים מסויימים, בין אם זה באשר לעישון בשבת או לגבי סוגי מזון מסויימים.
רות רזניק:
ואם זה רוסיה גויה או ערביה מוסלמית?
יעל דיין:
היא לא תיקלט שם.
יעל דיין:
אנחנו רוצים להיות מציאותיים בדברים האלה.
ברכה ארג'ואני:
היא תשב מול דתיה ותתחיל לעשן לה שם.
אירית אומנית:
במקרה של מצוקת מקומות - כן.
יעל דיין:
זה מעבר לנושא המקצועי.
יעל דיין:
כמו שאמרת, יש בזה גם היבט פוליטי.
יעל דיין:
אם באה קבוצה שמממנת את ההקמה ויש סיכוי לתפוסה מלאה, כי הם עונים על צורך מסויים, והם מבקשים את דמי התפעול, אני לא יודעת איך להגיד לא גם כאשר יש בזה סקטוריאליות מסויימת והבחנה שאולי לא מקובלת עלי.
אירית אומנית:
אפשר לעשות סדר עדיפויות ולהגיד: קודם אנחנו נממן את המקלטים הקיימים ואז אם נצטרך נוסיף נוספים.
מנחם וגשל:
אני אומר את הדברים שלי רק לפרוטוקול כי בעצם חברת הכנסת יעל דיין ענתה על כל מה שצריך לענות.
מנחם וגשל:
כל אחד מהיושבים כאן יכול להביע את דעתו הפרטית ואין לי בעיה עם העניין הזה אבל גם כל אחד מאיתנו מייצג פה ארגון כלשהו.
מנחם וגשל:
בדבר שנעשה כרגע יש אלמנט של יריה ברגל.
מנחם וגשל:
אני מניח שיושבת-ראש הוועדה תסכים איתי שהבקשה לדון על מקלט מיוחד לנשים חרדיות ועל מקלט לנשים מהמגזר הדתי-לאומי באה הוועדה.
מנחם וגשל:
אנחנו לא היינו מאשרים את זה אם לא היינו חושבים שמקצועית צריך לעשות את זה, אבל הבקשה באה מהוועדה.
מנחם וגשל:
זה לא קשור לא לשר זה ולא לשר אחר.
מנחם וגשל:
אני לא מייצג כאן שרים.
מנחם וגשל:
אני מייצג את הדיעה המקצועית של המשרד.
מנחם וגשל:
שרים מייצגים את עצמם.
מנחם וגשל:
היתה דיעה מקצועית שצריך להקים את זה.
מנחם וגשל:
אם צריך, אני מוכן לתת הסבר מדוייק למה החלטנו לעשות את הדבר הזה.
מנחם וגשל:
פשוט חבל לי כרגע על הזמן.
מנחם וגשל:
אבל אני מזמין אותך ואני מוכן לתת לך הסבר למה כשאשה חרדית נמצאת במקלט ושם לא מדליקים טלוויזיה בשבת וצריך להשתמש בפלטה ואי אפשר להדליק אש, כשתביאי אשה אחרת שנמצאת במצב מצוקה מאוד קשה והיא תצטרך להיכנס לתוך אותם כללים יהיה לה קשה.
מנחם וגשל:
יחד עם זה אמרנו, בדיוק מה שאמרה חברת הכנסת יעל דיין, שכל אשה שתסכים לקבל את הכללים האלה תיכנס.
מנחם וגשל:
כנ"ל לגבי המגזר הדתי-לאומי.
מנחם וגשל:
לא נדון בעניין הזה כרגע, חבל על הזמן.
מנחם וגשל:
אחרי שהיתה אלינו בקשה מהוועדה לקיים דיון על הנושא הזה קיימנו דיון מקצועי, הזמנו את האנשים ואמרנו שלדעתנו מבחינה מקצועית יש מקום לעשות את הצעד הזה.
מנחם וגשל:
יחד עם זה, אמרתי קודם, זה לא עניין שאין לנו מקומות כרגע לקלוט את הנשים וזה לא עניין שאין לנו כרגע אפשרות לתת מענה לכל אחת שצריכה לקבל מענה.
מנחם וגשל:
לגבי הנושא שאת מעלה, שהוא נושא חשוב כשלעצמו וצריך לקיים עליו דיון, העניין של תגבור המקלטים והעלאה שלהם מ-75% ל-100%: התחלנו לקיים דיונים בעניין הזה.
מנחם וגשל:
אני חושב שאנחנו צריכים להמשיך לקיים דיונים בעניין הזה ולראות מה לעשות.
יעל דיין:
הנושא שצריך להיות מובן: זה לא "או זה, או זה".
יעל דיין:
אם לא היו מקימים לדתיות מקלט זה לא אומר שהיה מתפנה כסף שהיה מועבר ל-100% לסל השירותים של המקלטים הקיימים.
יעל דיין:
אז בואו נעשה כאן הפרדה.
יעל דיין:
יש דברים שנובעים מצורך מסויים, שאפשר להסכים או לא להסכים עליו.
יעל דיין:
כדאי לראות משהו חברתי כללי שקורה בחברה הישראלית.
יעל דיין:
החברה החרדית והחברה הדתית (אני לא יודעת למה זה "דתית-לאומית", דתית-לאומית זה מפלגה ולא הייתי רוצה לקרוא לזה כך) במשך עשרות שנים סירבו להודות בקיום הנושא הזה.
יעל דיין:
בתוכנית הלימודים שלהם בממלכתי-דתי ובוודאי בישיבות לא נגעו בכך.
יעל דיין:
ואותו דבר, דרך אגב, לגבי נושאי בריאות, מממוגרפיה ועד אבחון מוקדם של כל מיני דברים, וכן נושאי אלימות ונושאי עבודה.
יעל דיין:
הגישה שלהם היתה "זה לא קיים בבית-ספרנו ולפיכך לא צריך לעשות שום דבר".
אירית אומנית:
זה פריצה לדלת פתוחה.
אירית אומנית:
אני תומכת בזה במאה אחוז.
יעל דיין:
אני מסבירה את הרציונל.
יעל דיין:
לכן בוועדה הזאת, ממש מהיום הראשון לקיומה, ישבו כאן נשים שבחיים לא היו חולמות להיכנס לכנסת או לבוא באיזה מגע עם הממסד.
יעל דיין:
זה עובד גם לגבי הצרכים שלכם.
יעל דיין:
במשך 5 השנים הראשונות לא היו מקרים שבהם עלה נושא ואנחנו אמרנו: תדאגו לעצמכם, אצלנו אין צורך.
יעל דיין:
אז התחילה ממש התעוררות במגזר החרדי וגם הדתי, התעוררות לצורך.
יעל דיין:
הודו בצורך ולפיכך הגיעו הבקשות.
יעל דיין:
גם לא צריך להגיד "אמרנו לכם".
יעל דיין:
יש כאן צרכים.
יעל דיין:
לא איכפת לי אם הם מאשימים אותנו בצורך הזה, ש"אלולא אתם הייתם ככה זה לא היה נדבק בנו".
יעל דיין:
זאת מחלה מדבקת שאנחנו מפיצים בכל מקרה.
יעל דיין:
אבל אני חושבת שהגענו לתוצאות שהן נכונות חברתית ונכונות מכל היבט שהוא.
יעל דיין:
מה גם שהשירותים שאנחנו מציעים להם הם פחות מהאחוז שלהם באוכלוסיה.
רות רזניק:
אני רוצה, ראשית, לברך את מר בן-שושן שנכנס לתפקיד כמנכ"ל המשרד.
רות רזניק:
אני לא יודעת אם עשית את זה קודם, אני באתי באיחור, אבל כמי שעבדה איתו והתעמתה איתו לא אחת אני שמחה שנכנס לתפקיד אדם שמכיר את התחום ולא מישהו שצריך ללמוד אותו מחדש.
רות רזניק:
אני גם חושבת שאתה בוודאי תשמח לעבוד עם הוועדה ועם האנשים, והנשים בעיקר, שהמשיכו וממשיכות לעסוק בנושא הזה.
רות רזניק:
אני, שוב פעם, מאוד שמחה שאתה התקבלת לתפקיד הזה ומקווה שתישאר בו עוד זמן רב.
רות רזניק:
לגבי כמה דברים שהועלו כאן:
רות רזניק:
אחד הדברים שאותי אישית מטרידים מאוד, ואני מאוד רציתי שתשמע את זה, זה שיש במשרדך שני שירותים שעוסקים באותו תחום.
רות רזניק:
הדבר יוצר מתחים בשטח.
רות רזניק:
אולי לא ברמה האישית בין הנשים והגברים העוסקים בנושא, אבל בשטח יש הרגשה של תחרות: תחרות על המשאב הכלכלי, תחרות בתפיסת העולם, שיוצרים בצורה אולי מלאכותית שתי תפיסות שונות, כאשר בעצם כולם באים לשרת את אותה אוכלוסיה נזקקת.
רות רזניק:
אני מדברת על השירות לפרט ולמשפחה ועל השירות לנשים ונערות במצוקה.
רות רזניק:
אני לא יכולה להבין את הדבר הזה.
רות רזניק:
אין שירות למען הקשיש שמחולק לשתי יחידות, גם לא שירות למען המפגר שמחולק ליחידות וגם בדברים אחרים אין דבר כזה.
רות רזניק:
אני חושבת שאתם צריכים בתוך משרד העבודה והרווחה לבדוק מה אפשר לעשות כדי לאחד וליצור אולי יחידה אחת.
רות רזניק:
אני לא אגיד לך מה לעשות אבל צריך לבדוק איך לעשות את זה אחרת.
רות רזניק:
בעיקר לא להתחשב באנשים ובדמויות שעוסקים בתחום אלא בטובת הציבור שנזקק לידע שלהם.
רות רזניק:
כל יחידה יוצרת לה גם אידיאולוגיה שונה ובאופן טבעי היא גם רוצה להוכיח שהאידיאולוגיה שלה יותר נכונה וצודקת.
רות רזניק:
דבר נוסף שאני רוצה לחזור עליו הוא בהמשך לדברים שאמרה כאן גברת רונית לב-ארי, לגבי ההשקה של אלימות כלפי נשים לאלימות כלפי ילדים.
רות רזניק:
יש אלימות כלפי נשים שזה אונס, שזה דבר שהוא כללי לגבי נשים.
רות רזניק:
אבל אנחנו גם יודעים היום שיש הרבה מאוד אונס ומעשים מגונים כלפי ילדים, כך שזה לא רק בתחום של ילדים/ילדות וזה לא רק כלפי נשים.
רות רזניק:
זה דבר אחד.
רות רזניק:
דבר שני, אנחנו יודעות שרוב הנשים שסובלות מאלימות במשפחה הן נשים שחיות בכפיפה אחת עם גברים, בין שהן נשואות ובין שלא.
רות רזניק:
לרובן יש ילדים והילדים כולם לא רק עדים לאלימות אלא גם קורבנות של אלימות, בין שהם קורבנות פסיביים ובין שהם קורבנות שסובלים מאוד מאלימות פיסית.
רות רזניק:
אולי לא ידענו את זה בתקופה שאני התחלתי בדרך אבל היום אין ספק שיש קשר מאוד הדוק בין הדברים האלה.
רות רזניק:
צריך לראות את הדברים גם בנפרד אבל גם כמכלול.
רות רזניק:
אם יש באמת נושא של תשלומים לילדים בסיכון, הרי ילדים שנמצאים במקלטים הם בעין הסערה.
רות רזניק:
הם הילדים שכבר יודעים עליהם והם מאותרים וצריכים לקבל את ההתייחסות הספציפית.
יעל דיין:
אני רוצה לבקש שאחד הנושאים שיעלו בוועדה הבין-משרדית, שלא דנו בהם די, יהיה הנושא המבני.
יעל דיין:
יש לך תחת גג אחד גם את אנשי המשרד, גם אנשי משרדים אחרים וגם את כל המומחים והמומחיות בשטח.
יעל דיין:
הנושא המבני, שאני הזכרתי והוזכר כאן, חשוב מאוד שיידון.
יעל דיין:
עכשיו כשהצטבר בכל זאת ניסיון מסויים כדאי לבדוק את זה.
יעל דיין:
שוב פעם, אני מאוד מעריכה את זה שלמרות שזה ת"פ של משרד העבודה והרווחה הוא יכול להיפתח להצעות, כולל הצעות ביקורתיות.
יעל דיין:
בנושא חד-הוריות, שהצטרף כנספח לישיבה כאן כי זה לא שייך לנושא האלימות בצורה ישירה, אבקש מאחת מכן להציג את הנושא.
יעל דיין:
זה נושא שאנחנו מטפלים בו בנפרד ואתן ביקשתן להתבטא.
ברכה ארג'ואני:
בקרב המשפחות החד-הוריות רוב הנשים, כתוצאה מאלימות במשפחה, עברו איזה תהליך מאוד מאוד קשה.
ברכה ארג'ואני:
חלק מהקבוצה של החד-הוריות חוותה אלימות במשפחה.
ברכה ארג'ואני:
כך שאל תרגישו שאנחנו קצת נספחים.
יעל דיין:
אנחנו לא מרגישים כלום.
יעל דיין:
אנחנו פשוט עוסקים בנושאים שלכם בנפרד ובהרחבה רבה.
רונית לב-ארי:
אני מבקשת לומר משפט אחד בשביל לחדד את ההגדרה.
רונית לב-ארי:
גברת ארגו'אני, אני מבקשת להבליט עוד יותר את מה שרצית להגיד.
רונית לב-ארי:
לפי הרגשתי, מדובר במשפחות חד-הוריות שבעבר היתה בהן אלימות.
רונית לב-ארי:
הן היום גרושות שבעבר שלהן היתה אלימות.
ברכה ארג'ואני:
אבל עדיין הבעל הגרוש הוא אלים.
חנה מרגלית:
קצת היסטוריה וניכנס לנושא.
חנה מרגלית:
לפני בערך שנה נפגשנו אנחנו, נציגים של משפחות חד-הוריות, עם מנכ"ל הביטוח הלאומי במטרה להוציא את המשפחות החד-הוריות ממצב של קבלה הבטחת הכנסה להכשרה, שיוכלו לצאת מהבית במקום לשבת ולהיות מקובעות לקצבאות.
חנה מרגלית:
ואז נאמר לנו שקמה ועדת תמיר שדנה בתוכנית לגבי הבלתי מועסקים.
חנה מרגלית:
בין חברי הוועדה נמצאת גם גברת אורנה ורקוביצקי מהביטוח הלאומי, שאותה אני מכירה.
חנה מרגלית:
ישבנו מול הוועדה הזאת ונתנו לה מסמכים.
חנה מרגלית:
אני בטוחה שהוועדה עדיין לא סיימה את עבודתה - -
אורנה ורקוביצקי:
היא עוד לא סיימה.
אורנה ורקוביצקי:
היא אמורה לסיים עד ינואר-פברואר 2001.
חנה מרגלית:
- - אבל כבר יש החלטת ממשלה לגבי התוכנית עצמה.
חנה מרגלית:
הוועדה עוד לא סיימה את עבודתה - - -
ברכה ארג'ואני:
יש לנו את התוכנית.
ברכה ארג'ואני:
יש לנו את ההחלטה של הממשלה.
אברהם בן-שושן:
יש בלבול בדברים, כדאי שתדעו, כי נוצרים כעסים סתם.
אברהם בן-שושן:
תוכנית ויסקונסין היתה צריכה להתנהל בצורה מסויימת.
אברהם בן-שושן:
היא היתה צריכה להיות מובלת על-ידי גופים מסויימים והאחריות היתה צריכה להיות של משרד העבודה והרווחה.
אברהם בן-שושן:
הרעיון הזה לא מקובל עלינו.
אברהם בן-שושן:
אם אנחנו אחראים אז הסמכות צריכה להיות בידינו.
אברהם בן-שושן:
הגדיר שר העבודה והרווחה בצורה מפורשת: אצל מי שנמצאת האחריות תהיה גם הסמכות.
אברהם בן-שושן:
מאחר וזה לא היה מקובל, משך האוצר את התיקון הזה בחוק ההסדרים ולכן תוכנית ויסקונסין לא מופיעה עכשיו.
טליה דגן:
היא מופיעה בספר התקציב שלכם בעמוד 46.
אברהם בן-שושן:
אני חוזר עוד פעם, תוכנית ויסקונסין כפי שהיא מוכרת, שלגביה מר יוסי תמיר עושה את הוועדה המקצועית והוא צריך לסכם את מסקנותיה עד חודש פברואר, אם אני לא טועה, היא כרגע לא בתוקף מהסיבות שאמרתי.
אברהם בן-שושן:
אגיד יותר מזה, לנו היו השגות גם על זה שמצד אחד יש ועדה מקצועית בראשותו של מר יוסי תמיר ומצד שני גורמים שונים מנסים להכתיב לה כבר את המסקנות.
אברהם בן-שושן:
לעניות דעתי, אני את זה עוד לא ראיתי אף פעם.
אברהם בן-שושן:
זאת אומרת, מקימים ועדה מקצועית שדנה באופן מקצועי אובייקטיבי ועוד לפני שהיא מסיימת את עבודתה כבר יש גופים שרוצים להכתיב לה מה יהיו המסקנות.
אברהם בן-שושן:
זה עלינו לא מקובל.
אברהם בן-שושן:
אמרנו: חיכתם 53 שנים, תחכו עוד חודשיים.
אברהם בן-שושן:
יגמור מר יוסי תמיר את עבודתו, נראה את כל המרכיבים.
אברהם בן-שושן:
אם האחריות היא שלנו אז תנו למשרד להתארגן ולעשות את זה כמו שצריך.
אברהם בן-שושן:
נכון לרגע זה, פשוט כדי שתדעו, תוכנית ויסקונסין לא מאושרת לפעולה.
אברהם בן-שושן:
אם יהיה שינוי אז יהיה שינוי.
אפרת פינק:
אנחנו מסכימים איתך שלא יתכן שהממשלה תקבל החלטה כל עוד ועדת תמיר לא סיימה את עבודתה ונתנה את מסקנותיה.
אפרת פינק:
אבל יש כאן שני דברים שכן עומדים על הפרק.
אפרת פינק:
בספר התקציב יש התייחסות לתוכנית הזאת במסגרת התקציב של המשרד שלך.
אפרת פינק:
אנחנו חוששים מפני מחטף, מפני הכנסה של הנושא לתקציב ולחוק ההסדרים למרות שאנחנו יודעים שהדיונים נמשכים כרגע.
אפרת פינק:
מכיוון שהנושא נמצא בתוך תקציב המשרד אזי שר האוצר יכול ברגע האחרון להכניס את זה לחוק ההסדרים ולהעביר את זה.
אפרת פינק:
זה החשש לנו.
אפרת פינק:
מהסיבה הזאת אנחנו מבקשים עכשיו להעלות את זה על הפרק.
אורנה ורקוביצקי:
אני רוצה להבהיר כמה נקודות, כדי שיהיה לנו מכנה משותף.
אורנה ורקוביצקי:
אני מנהלת אגף הבטחת הכנסה בביטוח הלאומי.
אורנה ורקוביצקי:
קודם כל, ברשותכם, יש למחוק את המלים "תוכנית ויסקונסין" משום שזה בכלל לא תוכנית ויסקונסין.
אורנה ורקוביצקי:
במסגרת ההכנה אנחנו ביקרנו גם באירופה וגם בארצות-הברית ושם ראינו רפורמות שונות.
אורנה ורקוביצקי:
אני נותנת לכם את מילתי שאנחנו בכלל לא הולכים לאמץ את תוכנית ויסקונסין כפי שהיא.
אורנה ורקוביצקי:
אז בואו, לפחות אנחנו בפורום הזה לא נקרא לזה תוכנית ויסקונסין.
אורנה ורקוביצקי:
נקרא לזה רפורמה בתעסוקה לבלתי מועסקים.
אורנה ורקוביצקי:
באחריות מלאה, אנחנו לא הולכים להעתיק את מודל ויסקונסין כפי שהוא לישראל.
אורנה ורקוביצקי:
אנחנו נתאים אותו לצרכים של ישראל ולהשקפה הסוציאלית שלנו, של אנשי המקצוע בתחום הזה.
אורנה ורקוביצקי:
זה דבר אחד.
אורנה ורקוביצקי:
דבר שני, בתקציב יש שתי התייחסויות.
אורנה ורקוביצקי:
הראשונה, בלי קשר בכלל לרפורמה הזאת, האוצר רוצה במסגרת תקציב משרד העבודה והרווחה להקציב 40 מיליון ש"ח בשנה הבאה לצורך תוכניות מיוחדות לדורשי עבודה (הבטחת הכנסה), בכלל בלי קשר לרפורמה הזאת.
אורנה ורקוביצקי:
במקום שהם ילכו פעם בשבוע להירשם בלשכת תעסוקה ולקבל הבטחת הכנסה, הוחלט לתת תקציב מיוחד לאוכלוסיה הזאת כדי לתת לה שדרוג, כדי להעלות אותה ברמה.
אורנה ורקוביצקי:
מי שזקוק לקורסים בתחומי המחשב, מי שזקוק לאיזה סדנה שתדריך אותו איך לכתוב קורות חיים למקום עבודה חדש, איך להציג את עצמו במקום עבודה חדש וכולי, או הקניית הרגלי עבודה, לזה יש תקציב מיוחד ולזה הסעיף של 10,000 דורשי עבודה (הבטחת הכנסה) שיקבלו במסגרת שנה הבאה בתוכנית מיוחדת של 3 חודשים.
אורנה ורקוביצקי:
במקום להירשם בלשכה ולקבל הבטחת הכנסה הם ילכו לסדנאות שאמורות להוביל אותם בצורה נכונה יותר וגבוהה יותר לשוק העבודה.
יעל דיין:
האם זה יחודי לחד-הוריות?
ברנדה מורגנשטיין:
לא.
ברנדה מורגנשטיין:
זה למקבלי הבטחת הכנסה.
ברנדה מורגנשטיין:
חלקם חד-הוריות.
חנה מרגלית:
מאחר ויש אחוז גבוה של מקבלי הבטחת הכנסה שהם משפחות חד-הוריות - - -
יעל דיין:
אני אומרת לכם את זה עם סימן אזהרה.
יעל דיין:
יכול להיות שזה בכלל לא יענה על צרכים שלכן.
אורנה ורקוביצקי:
זה לא קשור בכלל לחד-הוריות.