GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ריקי שפירא: מכיוון שיש כאן תחנה שלמה שאומרת – אנחנו נשים – הן מחוץ לתחום.
אברהם מימרן: שקר.
שי בן מאור: שקר וכזב.
ריקי שפירא: אבל הן לא מועסקות, הן לא יכולות להיות מועסקות בתפקידים.
אברהם מימרן: מועסקות אצלנו נשים רבות בתחנה.
ריקי שפירא: אבל נחסם בפניהם תפקיד שהוא לשדר.
ריקי שפירא: חסמתם אותו בפניהם.
אורי אורבך: אין שדרניות.
ריקי שפירא: יפה, מאד, אולי הן מזכירות, אולי הן תחקירניות, אבל ---
אברהם מימרן: אין שדרן חרדי בגלי צה"ל.
אברהם מימרן: ואם הייתה לך כיפה שחורה, גם אתה לא היית משדר שם.
ישראל אייכלר: הוא חוזר בתשובה, אם הוא לא הוא לא בא לשם.
ריקי שפירא: סליחה אדוני, אם מישהו יגיש תביעה ---
ציפי חוטובלי: בואי נעשה את זה לאט לאט.
ריקי שפירא: רק שנייה‏, אני רק אסיים את ההערה הזאת, שבאמת אם מישהו יבוא ויטען בפני בית המשפט שהוא לא יקבל יתקבל לתפקיד מסוים בגלל נטייתו, בגלל תפיסתו הדתית, הוא בוודאי יזכה.
ריקי שפירא: ובאותה מידה, אישה שלא מתקבלת לתפקיד מסוים בתוך תחנה כזאת, בגלל היותה אישה, נעברת נגדה עבירה אזרחית ופלילית לפי חוקי מדינת ישראל.
ציפי חוטובלי: אוקי עורכת הדין ריקי שפירא, תודה רבה.
ציפי חוטובלי: אני רוצה לומר, שי רובינשטיין, אתה היועץ המשפטי של תחנת הרדיו, ממש בדקה, כי זמננו קצר.
שי רובינשטיין: כן, יש פה איזה שהוא, מהצד, בתור מי שלא רגיל להזדמן לוועדות מכובדות כאלה, יש כאן איזה שהוא כמובן דו שיח חרשים, מכיוון שכל מי שיושב כאן לא באמת מסתכל על זה מזווית ראייה כוללת, אלא מהערכים הספציפיים שלו וממה שהוא בא לקדם.
ציפי חוטובלי: לא, לא, אנחנו מסתכלים על בערכים של מדינת ישראל.
ישראל אייכלר: מדינת ישראל זה, שישה מיליון מדינות ישראל יש פה.
שי רובינשטיין: ערכים במדינת ישראל הם קודם כל, ישראל מוגדרת כמדינה יהודית ודמוקרטית.
שי רובינשטיין: היא קודם כל אגב יהודית, ואחר כך דמוקרטית.
ציפי חוטובלי: זה מאד לא יהודי להדיר נשים.
שי רובינשטיין: לא, לא, רק שנייה אחת.
שי רובינשטיין: מה הוא יהודי, זה משהו שלא אני ואולי גם לא ---
ציפי חוטובלי: רגע, אבל אדוני, זה לא דיון פילוסופיה פה.
ציפי חוטובלי: אני מבקשת, אנחנו לקראת סופו של הדיון, תעיר את ההערה העניינית שלך לקדם את הדיון.
שי רובינשטיין: העניין שאני רוצה להגיד הוא שבניגוד למה שאמרה כאן חברתי עורכת הדין שמיר, הערכים במדינת ישראל וזכויות, דברי חקיקה, הם לעולם לא חד חד ערכיים.
שי רובינשטיין: יש אבחנה ידועה ומוכרת של בית המשפט העליון בין אפליה פסולה לבין אפליה מותרת.
שי רובינשטיין: יש שורה שגם חוק שוויון הזדמנויות בעבודה לא יכול לחול תמיד.
שי רובינשטיין: ראש בית הדין השרעי לא יכול להיות ---
ציפי חוטובלי: אם אתה משפטן רציני אתה לא באמת חושב ..., זה לא יעבור מבחן בג"ץ הדבר הזה.
שי רובינשטיין: לא ---
ריקי שפירא: אתה פשוט אומר דברים לא נכונים בעליל, כדאי שתבדוק אותם לפני זה.
שי רובינשטיין: יש אבחנה, כבוד הרב חבר הכנסת אייכלר לצורך הדוגמא, או כבוד הרב חבר הכנסת אמסלם, לא יכולים להיות אב בית הדין השרעי כי הם יהודים.
ריקי שפירא: אבל יש חקיקה ספציפית לגבי תחנות הרדיו.
שי רובינשטיין: רגע אחד, אבל שנייה אחת.
שי רובינשטיין: אף אחד לא יכול לטעון שאין שוויון הזדמנויות בזה שהם ואני לא יכולים לשאת בתפקיד הזה.
ריקי שפירא: אבל יש חקיקה ספציפית.
שי רובינשטיין: אבל רק רגע אחד.
שי רובינשטיין: רק רגע אחד.
שי רובינשטיין: ויש שורה של נושאים, אני לא בטוח שראש המרכז לפלורליזם יכול להיות אבי מימרן או שי בן מאור או אנוכי.
ריקי שפירא: למה לא?
שי רובינשטיין: כי אנחנו לא שייכים ---
ריקי שפירא: אני שוקלת להגיש מועמדות, למה לא?
שי רובינשטיין: ראש הרפורמים בארצות הברית לא יכול להיות אורתודוכס.
שי רובינשטיין: חברה, זו פשוט היתממות.
ציפי חוטובלי: גם אישה לא יכולה להיות גבר וגבר לא יכול להיות אישה.
שי רובינשטיין: לא, אבל עכשיו אני רוצה, רגע ---
קריאה: יש מקרים יוצאי דופן.
ציפי חוטובלי: סליחה, אני לא התכוונתי להצחיק, אני שמחה שזה מצחיק אתכם, אבל אני באמת מנסה להבין למה אתה חותר.
שי רובינשטיין: אני רוצה לומר שיש מצבים בחיים, ובית המשפט העליון יש לו הלכות באמת ארוכות, ואני לא חושב ש---
ציפי חוטובלי: אנחנו מדברים איתך על החוק במדינת ישראל, עוד לא הגענו לבג"ץ.
שי רובינשטיין: החוק במדינת ישראל אוסר אפליה פסולה.
ציפי חוטובלי: או, אני שמחה שאתה אומר.
שי רובינשטיין: הוא מתיר אבחנה מותרת שמשתנה בהתאם לנסיבות.
ציפי חוטובלי: וקישורי הדיבור, יש לי חדשות בשבילך.
ציפי חוטובלי: עשרה קבין של דיבור ירדו לעולם, תשעה נטלו נשים.
ציפי חוטובלי: נשים יודעות לדבר, מבטיחה לך.
שי רובינשטיין: תשעה וחצי.
אברהם מימרן: על העשירי הן מדברות.
ציפי חוטובלי: אני אומרת לך, אין כאן בעיה טכנית שנשים לא יכולות לדבר, ממש יודעות לדבר.
שי רובינשטיין: אבל יש בעיה.
שי רובינשטיין: תראו, אתם הרי מתארים לעצמכם שמי שמפעיל את התחנה הזאת לא מעוניין בסגירתה, הוא לא מעוניין לפגוע בה.
שי רובינשטיין: אתם מתארים לעצמכם שהציבור שמאזין באמת באחוזים מכובדים מאד, לא רוצה לפגוע בה.
שי רובינשטיין: אם היה בעיה של נשים, אמיתית, היא הייתה באה לידי ביטוי ולא באמצעות הוועדה הנכבדה הזאת.
שי רובינשטיין: עכשיו, אני רוצה לומר, בהתחשב בזה שישראל היא מדינה יהודית ודמוקרטית, יש שורה של פסיקות שבהן, אני מצטט את בית המשפט העליון שהוא הפרשן האולטימטיבי של החוק.
שי רובינשטיין: "חברה שערכיה הם יהודים ודמוקרטים מגינה על רגשות הציבור בכלל ועל רגשות דת בפרט.
שי רובינשטיין: חופש הדת הוא זכות יסוד" ---
ציפי חוטובלי: גם לנשים יש רגשות.
שי רובינשטיין: חופש הדת, לא חופש מדת, "חופש הדת", בית משפט עליון – "הוא זכות יסוד במשפט הישראלי.
שי רובינשטיין: חופש זה משתרע על חירותו של הפרט להאמין וחירותו לפעול על פי אמונתו".
שי רובינשטיין: חירותו לפעול על פי אמונתו.
שי רובינשטיין: ברגע שיש ---
קריאה: לא לעבור על חוקים אחרים.
שי רובינשטיין: אין שום רב מהזרם המרכזי של היהדות האורתודוכסית שיוצא נגד התחנה ונגד השידורים שלה.
אורי אורבך: יש כאלה ש ---
שי רובינשטיין: הדבר הזה אומר דרשני.
אברהם מימרן: מה שאלת?
אורי אורבך: יש כאלה שדוברים בעד?
אורי אורבך: יש מספיק רבנים ש---
אברהם מימרן: כן, כן.
אורי אורבך: לא, שאמנם שהעבודה שנשים לא מדברות זה בסדר?
אורי אורבך: זה לפי ההלכה?
ציפי חוטובלי: סליחה, אדוני היועץ המשפטי, כבודו ---
שי רובינשטיין: עוד משפט אחד.
ציפי חוטובלי: לא כבודו, אני מפסיקה אותך עכשיו ואני אגיד לך למה, כי עם כל הכבוד ציטוטים משלל אמרות השפר של בית המשפט העליון אני יכולה לתת לך עכשיו בשעת פסיקה.
ציפי חוטובלי: אנחנו לא בשעת פסיקה.
ציפי חוטובלי: אנחנו כאן מדברים על דבר מאד קונקרטי.
ציפי חוטובלי: יש חוק ברור ומפורש במדינת ישראל – ואתם לא עומדים בו - זה נורא פשוט.
ציפי חוטובלי: עכשיו אני פונה ל---
אברהם מיכאלי: אבל הרשות השנייה אומרים שהם כן עומדים בו.
אברהם מימרן: זה את קבעת, זה את אמרת.
אברהם מיכאלי: הרשות השנייה, אנחנו שמענו אותם פה שעה שלמה, הם אומרים שהם לא עוברים על החוק.
אברהם מיכאלי: מה זה, כל אחת שתבוא פה תפסוק את המשפט?
אברהם מיכאלי: אם היא רוצה שהיא תעתור לבית המשפט, שתעתור לבג"ץ, מה זאת אומרת?
אברהם מימרן: אנחנו נשמח.
ציפי חוטובלי: סליחה, אני פונה עכשיו לעורכת הדין הילה שמיר.
ציפי חוטובלי: חבר הכנסת מיכאלי, רגע ---
אברהם מיכאלי: אנחנו מנהלים פה שעה שלמה.
אברהם מיכאלי: יש בית משפט.
ציפי חוטובלי: עורכת הדין הילה שמיר, אני אשאל אותך סדרת שאלות של כן ולא.
ציפי חוטובלי: האם עד ה-10 באוקטובר, תחנת הרדיו "קול ברמה" עברה על ההנחיה החוקית של מדינת ישראל לנהוג בשוויון, כן או לא?
הילה שמיר: אני לא יכולה לענות כן ולא על השאלה הזאת.
ציפי חוטובלי: זאת שאלת כן ולא פשוטה.
הילה שמיר: לא, זאת לא שאלת כן ולא פשוטה.
הילה שמיר: השאלה האם היא עברה על ההנחיות ---
ציפי חוטובלי: האם היא עברה על הנחיות הרשות השנייה?
הילה שמיר: אני רוצה להתייחס ברצינות.
ישראל אייכלר: האם השופט הפסיק לקחת שוחד לאחרונה – כן או לא?
אברהם מימרן: האם הפסקת להכות את אשתך אדוני – כן או לא?
ישראל אייכלר: את מכירה את השאלה הזאת האם השופט הפסיק לקחת ---
ציפי חוטובלי: זו שאלה נורא פשוטה, כן.
הילה שמיר: אני רוצה להגיד משהו.
הילה שמיר: את אמרת, כבוד יושבת הראש, בתחילת הדיון, שאת לא מבינה למה לקח לנו כל כך הרבה זמן לטפל בנושא.
הילה שמיר: הדיון הזה של השעה וחצי רק מדגים את העובדה שהנושא הזה הוא לא כל כך פשוט כמו שהוא נראה.
ציפי חוטובלי: אני תוך שעה וחצי מגיעה למסקנות.
הילה שמיר: אז אוקי, אז אני אגיד לך לאיזה מסקנות אנחנו הגענו, או יותר נכון מועצת הרשות הגיעה, ואני כיועצת משפטית שלהם מכירה את הפסיקות.
הילה שמיר: לא נכנס פה כרגע, כמו שאמרת, לשעת פסיקה, אבל בעיקרון הערכים במדינת ישראל הם ערכים שכל אחד מהם הוא לא ערך מוחלט בפני עצמו, ולאחרונה, רק לאחרונה, בג"ץ הכיר בבג"ץ קווי מהדרין, במושג שקוראים לו אוטונומיה תרבותית ואם הוא הכיר במושג שקוראים לו אוטונומיה תרבותית באוטובוס, אז אני בטוחה ואני אומרת את זה וקראתי מצוין, ואני אומרת את זה לאחר התייעצות משרד המשפטים בעניין הזה, כי אני מסתכלת על זה מהפן ---
אורי אורבך: בית המשפט לא יודע במקרה הזה איפה הוא חי.
הילה שמיר: אני ברשות
הילה שמיר: כם מסתכלת על העניין הזה, אני מכירה את פסק הדין הזה בעל פה.
ציפי חוטובלי: סליחה, קווי מהדרין הם לא נכס ציבורי, עם כל הכבוד.
ציפי חוטובלי: הרדיו הוא כן נכס ציבורי.
הילה שמיר: בוודאי שהם נכס ציבורי.
קריאה: נאסרו קווי מהדרין בפסיקה, אין קווי מהדרין יותר.
הילה שמיר: אני לא יכולה להתחרות כאן עם צעקות, אני מתנצלת, אני רגילה לדבר לא בצעקות.
הילה שמיר: בהיבט הזה, כשאני בודקת החלטה שעומדת להתקבל על ידי מועצת הרשות השנייה, אני בודקת אותה בעיקר בפן המשפטי ובאמת בשאלה האם החלטה כזאת, ובמיוחד כזאת, האם היא ניתנת לתקיפה והאם נוכל להגן עליה.
הילה שמיר: האם בית המשפט יוכל לתת פסק דין שתומך בעניין הזה.
הילה שמיר: ואני אומרת לכם, גם מהפן העובדתי וגם מהפן המשפטי, ולאחר עיון מדוקדק בבג"ץ קווי מהדרין ולאחר התייעצות עם משרד המשפטים בעניין הזה, ההסדר שהגענו אליו עם תחנת הרדיו הזאת, שהוא תחילתו של תהליך, מבחינתנו הוא לא סופו ---
ציפי חוטובלי: מה יהיה בסופו?
הילה שמיר: הוא תחילתו, הוא סביר, הוא מידתי.
ציפי חוטובלי: לא, את לא אומרת מה ההסדר.
הילה שמיר: אז הקראתי קודם, אני אגיד שוב.
הילה שמיר: ההסדר הוא כזה, ולא חזות הכל, היא רק התכנית הזאת.
הילה שמיר: נשים באופן כללי, קודם כל התחנה, וזה מאד רלבנטי לנשים היום שנמצאות הרבה מאד במרחב הציבורי גם בפוליטיקה וגם במקומות אחרים.
הילה שמיר: התחנה, כל אירוע אקטואלי, זה לא בהכרח חדשות, היא צריכה לשדר אותו, גם אם יש שם אישה.
הילה שמיר: לא יכולים לחתוך כי אישה מדברת, בואו נתחיל בזה, זה לא היה עד עכשיו, לכאן הגענו, זה דבר אחד.
הילה שמיר: ללא אבחנה בין נשים ובין גברים, זה נכתב במפורש ואנחנו נעקוב אחרי זה.
הילה שמיר: אפשר לקבל את זה, ולא רק זה.
הילה שמיר: ונאמרה פה טענה שאני מצטערת, אבל אני חייבת להגיב עליה, על חוסר שקיפות של הרשות.
הילה שמיר: זאת טענה פשוט שלא מן העניין, כי כל הפרוטוקולים של הדיונים והוועדות שלנו נמצאים על אתר האינטרנט שלנו ואני מזמינה אותך, ואם תרצי – אני אמסור לך אותם באופן אישי.
הילה שמיר: עכשיו, לגבי החלק השני,
נילי בן גיגי-וולף: אני אשמח, אני לא מצאתי.
הילה שמיר: את טועה ומטעה.
הילה שמיר: הדבר השני הוא, התחנה מחויבת לאפשר התייחסות של בעלות תפקידים ציבוריים לכל נושא רלבנטי, ובכוונה לא הגדרנו, אני מודה, אני אגלה סוד, בדיונים ביניהם, אבל זה לא סוד כי אנחנו רשות ציבורית.
הילה שמיר: הם רצו שזו תהיה דווקא אישה מסוימת ורק היא ראש ממשלה והכל ואמרנו לא, לא.
הילה שמיר: כל אישה שיש לה תפקיד ציבורי, זה יכול להיות גם ראש ויצ"ו, אם יש נושא רלבנטי על סדר היום, צריך לתת לה אפשרות להגיב.
הילה שמיר: אני יודעת שזה לא מוצא חן בעיניהם, אבל אנחנו יודעים גם על מה אנחנו צריכים להגן.
הילה שמיר: הלאה.
הילה שמיר: התכנית השבועית המדוברת, שוב, היא תחילתו של תהליך.
הילה שמיר: נשים עולות, מדברות, משרדות, לא רק מקריאים פקסים שלהן.
הילה שמיר: בנוסף לזה, עוד מערכתI.
הילה שמיר: V.R שציינו את זה קודם, שנותנת מענה גם באמצעות רבניות שעונות לנשים שפונות ונענות על ידי נשים אם הן רוצות ולא רק על ידי גברים וזה תחילתו של תהליך.
ציפי חוטובלי: תוך כמה זמן אתם מתכוונים לבדוק אם התחנה מיישמת ---
הילה שמיר: מאתמול, מאתמול ההנחיות נכנסו לתוקף, באמת במקרה בתאריך השישי ל-, לפני שאני קיבלתי לפחות את הזימון לדיון.
נילי בן גיגי-וולף: לזה אתם קוראים שוויון?
ציפי חוטובלי: רגע, סליחה, סליחה.
הילה שמיר: ואנחנו, גם שוויון הוא לא ערך מוחלט וגם יכולת ביטוי וזכות ביטוי לציבור הוא גם ערך, והערכים במדינת ישראל חיים אחד לצד השני ובשילוב אחד עם השני.
הילה שמיר: ואני מראשוני, ואני אגיד את המילה הנוראית הזאת – הפמיניסטיות, בסדר?
הילה שמיר: ועדיין אני חושבת גם מבחינה מקצועית שההסדר הזה מאוזן.
הילה שמיר: מאוזן.
הילה שמיר: ואנחנו נעקוב, ואם הוא לא יהיה מאוזן – נבדוק.
ציפי חוטובלי: אני רוצה רגע לאפשר, יש כאן חבר כנסת שלא דיבר?
ציפי חוטובלי: חבר הכנסת מיכאלי אתה לא ---
אברהם מיכאלי: אני לא דיברתי.
אברהם מיכאלי: והתאפקתי הרבה.
ציפי חוטובלי: בבקשה, חבר הכנסת מיכאלי.
אברהם מיכאלי: תראי גברתי יושבת הראש, אין ספק שהתחושה שעולה מפה שהדיון הזה הוא דיון באמת על רקע פוליטי קנטרני.
אברהם מיכאלי: יש תחנה מיוחדת ---
קריאה: ברמות, לא סתם.
אברהם מיכאלי: יש תחנה מיוחדת שקיבלה זיכיון מהמדינה והמדינה כנראה מפקחת עליה, ולא נוח לשמוע את זה כרגע מהמדינה, המדינה אצלי זה רשות שנייה כרגע.
אברהם מיכאלי: אם יש משהו לא חוקי וכאשר הציבור לדעת פנו אלי לפני שלושה חודשים, ארבעה חודשים, העבירו אלינו לחברי הכנסת פנייה, יעיד פה אבי מימרן שהתקשרתי אליו ואמרתי לו – אבי, מה זה הפנייה הזאת?
אברהם מיכאלי: האם אתם חורגים מהחוק?
אברהם מיכאלי: אתם לא עומדים בקריטריונים?
אברהם מיכאלי: ונאמר לי באופן אחראי שהם עומדים בקריטריונים של הזיכיון, בקריטריונים של החוק.
אברהם מיכאלי: רבותי, לא יכול להיות שאנחנו נהפוך קבוצה מסוימת פטרון על קבוצה אחרת, כאשר ---
ציפי חוטובלי: יש לי שאלה, חבר הכנסת מיכאלי, רק שאלה אחת.
ציפי חוטובלי: תתייחס בבקשה לסוגיה של השמעת נשים.
אברהם מיכאלי: אני אומר, אני אומר.
ציפי חוטובלי: אם הנתון הזה שנשים לא הושמעו ב"קול ברמה" עד אתמול בבוקר, שזכיתי לחנוך את רצועת השידור החדשה, אני רוצה ---
אברהם מיכאלי: גברתי יושבת הראש, אני אתייחס לשאלה הזאת.
אברהם מיכאלי: אם הבעלים שהשקיעו כסף רב על פי חוק ועל פי חוזה, הם היום הגיעו למסקנה שלרוח של הטענה כרגע זה לא רק שלא מפריע, זה גם תורם וזה במסגרת החוק, שימו לב, זה ---
ציפי חוטובלי: איך זה במסגרת החוק?
אברהם מיכאלי: הנה, שמענו כרגע שזה במסגרת החוק.
ציפי חוטובלי: לא, היא אמרה שלא, היא הוציאה כבר הנחיות חדשות.
אברהם מיכאלי: לא, תקשיבי, מה שצריך לתקן אני אהיה בעד התיקון ואני אתמוך ברשות השנייה ---
הילה שמיר: אנחנו בתוך תהליך של תיקון.
אברהם מיכאלי: שיתקנו כל דבר שהוא לא עומד בקריטריונים בסופו של דבר.
אברהם מיכאלי: לא יכול להיות שכל אחת שתחליט מהמגזרים השונים שרדיו "קול ברמה", שהם לא מקשיבים ממילא, שהם יהיו הפטרונים של הנשים של רדיו "קול ברמה", ועם כל הכבוד זאת פטרונות פסולה, וכל מי שמתוסכל ממקום אחר והוא הביא את זה על "קול ברמה", זה לא רק שזה לא מקובל עלינו ---
ציפי חוטובלי: זה לא נגד התחנה, זה נגד ----
אברהם מיכאלי: לא, זה מראה, אם הפטרונים ---
אורי אורבך: לא, אני לא קופחתי ברדיו "קול ברמה", להיפך, אני מפסיק עכשיו ---
אברהם מיכאלי: תקשיבו, הם הפטרונים של החשיבה של "קול ברמה" ושידאגו לפינה שהם מייצגים אותה בדרך שלהם.
הילה שמיר: ואנחנו קבענו בתחנה בדיקה בעוד שלושה חודשים.
הילה שמיר: הציבור שלהם צריך להטמיע את זה גם בציבור שלהם.
ציפי חוטובלי: אני מסכמת את הדיון.
ציפי חוטובלי: קודם כל אני מודה לכל המשתתפים.
הילה שמיר: אנחנו נשמח לעדכן את הוועדה גם בהטמעה של התהליך הזה.
חיים אמסלם: אני ביקשתי את רשות הדיבור.
ישראל אייכלר: אתה דיברת רבע שעה.
ישראל אייכלר: הוא דיבר רבע שעה לפחות.
ישראל אייכלר: דיברת שעה.
ציפי חוטובלי: אני רוצה פשוט, חבר הכנסת אמסלם, אני מאד מעריכה אותך, אני אתן לך לדבר, אני רק רוצה לסכם את הדברים החשובים מול הרשות השנייה.
ציפי חוטובלי: אני רוצה בבקשה שתעבירו לי כוועדה בעצם את תנאי הזיכיון.
ציפי חוטובלי: מי יכול לקבל זיכיון במדינת ישראל – אני רוצה לראות, אני רוצה לקרוא את זה.
ציפי חוטובלי: אני רוצה לראות איפה נמצא אלמנט השוויון, אם יש בעיה – אנחנו נתקן את זה.
ציפי חוטובלי: אני אתקן את זה בחוק.
הילה שמיר: כולל את ההסדר, אני מניחה שאת רוצה לראות את ההסדר שנקבע מול התחנה, את ההנחיות שניתנו לה.
ציפי חוטובלי: נכון, גם את ההסדר, אבל גם באופן כללי.
ציפי חוטובלי: אני רוצה לראות איך מקבלים זיכיון במדינת ישראל.
הילה שמיר: מאה אחוז.
ציפי חוטובלי: אמרתי שזה משאב ציבורי.
ציפי חוטובלי: עכשיו הדבר השני, אתם הוצאתם הנחייה, אני רוצה לראות דיווח דרך לוח השידורים שלהם, דרך ---
הילה שמיר: כיצד היא מוטמעת.
ציפי חוטובלי: כן, אני רוצה דיווח.
הילה שמיר: אנחנו גם קבענו נקודת בדיקה של שלושה חודשים.
ציפי חוטובלי: הוועדה תקבל דיווח בעצם.
ציפי חוטובלי: אני מקיימת את הדיונים האלה לא רק לשם הפולמוס הציבורי.
ציפי חוטובלי: בסך הכל אנחנו רוצים לשנות מציאות ואנחנו רוצים לשנות אותה לטובת כל הצדדים.
ציפי חוטובלי: ברור לי שנשים במדינת ישראל שמקשיבות ל"קול ברמה", ישמחו לשמוע נשים, ברור לי לחלוטין.
ציפי חוטובלי: אתה יודע מה?
ציפי חוטובלי: אולי תופתע אפילו בנתוני רייטינג יותר טובים.
שי בן מאור: אני שואל אותך אחרת גברתי יושבת הראש, אם הנתונים ירדו בעוד שלושה חודשים?
ציפי חוטובלי: לא מעניין אותי, לא מעניין אותי.
שי בן מאור: זה לא מעניין אותך.
שי בן מאור: כלומר שהתחנה הזאת לא יהיה לה מאזינים ולא מעניין בכלל מה היא תעשה.
אורי אורבך: אני אגיד לך מה יקרה עוד שלושה חודשים.
אורי אורבך: בעוד שלושה חודשים יתגלה שחוץ מבין שבע לשמונה, לא העליתם אפילו אישה אחת בשום אירוע ציבורי אף פעם.
אורי אורבך: תכתבו את זה.
ציפי חוטובלי: אבל אנחנו נבדוק.
הילה שמיר: אבל אנחנו בעידן אחר ואנחנו נבחן את ההטמעה ונדווח.
ציפי חוטובלי: חבר הכנסת אמסלם, משפט סיום, אתה ביקשת.
ציפי חוטובלי: אני רוצה לפחות שבוועדה פה לא תקופח, מאחר וברדיו "קול ברמה" אתה ---
שי בן מאור: אני מתחיל לחשוב שיש פה חברים בוועדה שהאינטרס שלהם שהתחנה הזאת תרד בשיעורי האזנה שלה.
שי בן מאור: אינטרס, מתוך להגדיל תחנות אחרות שקרובות יותר לציבור שלהם.
ישראל אייכלר: לא, לא, הם לא קרובים.
ישראל אייכלר: אני רוצה למען הגילוי הנאות ---
ציפי חוטובלי: גילוי נאות - אין לי תחנת רדיו, באמת.
ישראל אייכלר: מותר לספר כאן .... ...
ישראל אייכלר: בעד "קול חי".
קריאה: אני בעד "קול חי"?
ישראל אייכלר: זה מה שהוא חושב.
ישראל אייכלר: הוא לא בעד "קול חי", אל תדאג.
שי בן מאור: יש עוד תחנות חוץ מ"קול חי", גלי ישראל, אני יודע, כל מיני תחנות.
אורי אורבך: אני לא מתוחכם עד כדי כך, אני חדש.
ציפי חוטובלי: משפט סיכום.
חיים אמסלם: אני אומר דברים מאד מאד קצרים, הלו כבר התברר כאן שאין פה שאלה הלכתית.
חיים אמסלם: הרב אייכלר בעצמו ראיין, יש פה תחנה אחרת שמראיינת נשים ומעלה נשים, ואין שום בעיה.
חיים אמסלם: הבעיה היא אחרת, ואני דווקא חושב שהוועדה עשתה היום עבודה מצוינת, מפני שאם אני קורא בין השורות ואני שומע את הקולות שנשמעו כאן, גם מנציג הבעלים וגם היועץ המשפטי וגם אבי מימרן, שבעצם הם אמרו במפורשות – חברה, תכריחו אותנו.
חיים אמסלם: תכריחו אותנו לשדר.
חיים אמסלם: לנו אין בעיה.
חיים אמסלם: יש בעיה אחרת, יש בעיה אחרת, שאם רדיו "קול חי" המזוהה עם הליטאים משמיע, אנחנו צריכים להיות צדיקים יותר מהליטאים.
חיים אמסלם: אנחנו צריכים להיות צדיקים יותר מהם.
ציפי חוטובלי: חבר הכנסת אמסלם, אני רוצה לומר לך שהדיון ---
קריאה: רדיו "קול חי" הוא דתי, הוא לא חרדי.
אברהם מימרן: הרב אמסלם, אתה לא יודע מה זה ליטאים?
אברהם מימרן: אני מתפלא עליך.
ציפי חוטובלי: הדיון הפנים פוליטי לא מעניין אותנו.
חיים אמסלם: אתם צריכים להיות צדיקים יותר מהצדיקים.
חיים אמסלם: זה הבעיה שלכם.
ציפי חוטובלי: חברים, משפט הסיכום כבר נאמר.
ציפי חוטובלי: אני מודה לחבר הכנסת אורי אורבך שהעלה את הנושא על סדר היום של הוועדה.
ציפי חוטובלי: אני מודה לנציגי הרשות השנייה.
ציפי חוטובלי: אני רוצה לומר שתוך חודשיים אנחנו נעשה בקרה ---
חיים אמסלם: הם ישמחו, הם ישמחו שתכריחו אותם, זה בסדר.
חיים אמסלם: זה רק יעזור לכם.
ציפי חוטובלי: ונבדוק שכל הדברים עובדים ואני רוצה לראות את כל הנשים שעלו לשידור ברדיו "קול ברמה".
אורי אורבך: ולא רק בין שבע לשמונה ביום ראשון בבוקר.
ישראל אייכלר: ואני אבקש את ערוץ 2 וערוץ 10 שיודיעו כמה חרדים עלו בשלושה חודשים האלה.
אורי אורבך: תעשה את זה גם.
ציפי חוטובלי: אני שמחה לפתוח דיון של הוועדה לקידום מעמד האישה בנושא רישום נישואין במדינת ישראל.
ציפי חוטובלי: חברותי חברות הכנסת, אני מאוד שמחה על הנוכחות הערה גם של חברי הכנסת.
ציפי חוטובלי: כמו שאתם רואים, כל צבעי הקשת הפוליטית נמצאים כאן.
ציפי חוטובלי: יש כאן באמת נושא שמבחינה ציבורית הוא בעל ערך עליון.
ציפי חוטובלי: הרב סתיו, לפני שאפנה את רשות הדיבור אליך אני רוצה לומר לכם משפט פשוט.
ציפי חוטובלי: היתה כאן סערה גדולה, וכמעט הייתי אומרת סערה בכוס תה.
ציפי חוטובלי: למה סערה בכוס תה או בכוס מים כפי שמקובל לומר?
ציפי חוטובלי: כי בעצם אין אף רב במדינת ישראל שמישהו יגיד לו שמותר לו לחתן או אסור לו לחתן.
ציפי חוטובלי: לא שמעתי על זוג שביטל חתונה כי פתאום אסרו על הרב לערוך חתונה, חופה וקידושין.
ציפי חוטובלי: כל זוג יכול לבחור את הרב שהוא רוצה להינשא אצלו.
ציפי חוטובלי: השאלה הגדולה היא שאלת רישום הנישואין.
ציפי חוטובלי: כלומר, מה יהיה התוקף המשפטי הפרוצדוראלי של אותו הליך דתי של חיתון?
ציפי חוטובלי: זאת נקודה אחת שחשוב לי להבהיר בראשית הדיון.
ציפי חוטובלי: אני מאוד הופתעתי, ויתקנו אותי אם אני טועה, שמדינת ישראל לא הסדירה בחקיקה שלה את השאלה מיהו רב?
ציפי חוטובלי: מי רשאי לערוך חופה וקידושין שהנישואין שלו הם קדושים וטובים?
ציפי חוטובלי: עם כל הכבוד לשר הדתות ולהסדרים בקומבינות הפוליטיות שנוצרות כאן, אני לא חושבת ששר דתות כזה או אחר צריך להכתיב מכסות לחיתון לארגון כזה או אחר.
ציפי חוטובלי: יש כאן מבחני רבנות פורמאליים שכל מדינת ישראל יודעת שהם מבחנים רשמיים של המדינה.
ציפי חוטובלי: אני מניחה שיש אנשים שיכולים להיות גם בורים ועמי ארצות בתחומים של הלכה פרקטית, אבל הם ידעו לדקלם את דיני ההלכה.
ציפי חוטובלי: אני מבינה שגם צריך איזשהו הכשר וגיבוי של איזושהי סמכות רוחנית, ונניח שנקבל גם אישור מאיזשהו רב עיר.
ציפי חוטובלי: אבל, בזה תם הטקס.
ציפי חוטובלי: למה אנחנו צריכים להיכנס לכל הסאגה הזאת?
ציפי חוטובלי: פתיחת אזורי רישום הוא דבר חשוב, ותיכף נדבר גם על נושא זה.
חיים אמסלם: אני לא חושב שההגדרה בה התחלת היא מדויקת, אני לא בקי בזה.
חיים אמסלם: אני לא חושב שכל מי שיש לו רב מוסמך לפי החוק יכול לחתן.
ציפי חוטובלי: כרגע לא, הוא צריך אישור.
ציפי חוטובלי: אני רוצה לומר שעשיתי סקר פנימי בקרב הרבנים שאני מכירה, ואני מכירה די הרבה מכל מיני מקומות – כולם ציונים דתיים – ושאלתי אותם: מה הפרוצדורה שאתם צריכים לעשות?
ציפי חוטובלי: חלקם לא חברים בצוהר, חלקם כן חברים בצוהר.
ציפי חוטובלי: הסביר לי אחד הרבנים שהוא בכלל רב במדרשה שמה שהוא עושה כשהוא צריך לחתן זוג זה שהוא שולח פקס למשרד מצגר, ותוך פחות מ-24 שעות הוא מקבל פקס עם אישור, מבלי שתוהים על קנקנו ובלי שום דבר.
ציפי חוטובלי: זה ממש עניין פקידותי פרוצדוראלי טהור.
ציפי חוטובלי: ולכן, חשוב לי מאוד שתבהירו קודם כל המצב העובדתי.
ציפי חוטובלי: שנית, אנחנו ועדה עם רצון מאוד פרקטי לשנות ולתקן את המצב, בהנחה שהוא שגוי.
ציפי חוטובלי: מה אנחנו יכולים לעשות כדי לשנות את כללי המשחק כך שכל זוג יוכל לבחור את הרב האורתודוקסי שאצלו הוא רוצה להתחתן, ויבוא שלום עם ישראל?
חיים אמסלם: ברשותך, עוד דבר לגבי הפרוצדורה.
חיים אמסלם: אני, למשל, שימשתי שנים רב מושב.
חיים אמסלם: אני בעל כושר הכי גבוה, כושר לרב עיר.
חיים אמסלם: אני עורך לא מעט חופות.
חיים אמסלם: כשאני צריך לחתן אז הפרוצדורה המקובלת, וכך אני עושה כל הזמן, היא שהולכים למועצה הדתית ופותחים תיק.
חיים אמסלם: אומרים לה: אנחנו רוצים שהרב אמסלם יהיה המקדש.
חיים אמסלם: לא כל המועצות הדתיות מכירות אותי.
חיים אמסלם: אני שולח לאותה מועצה דתית צילום של תעודת הכושר שלי.
חיים אמסלם: מעולם לא נתקלתי בבעיה או במקרה בו מועצה דתית אמרה לי לא.
חיים אמסלם: כך זה מקובל.
חיים אמסלם: אני חושב שהפרוצדורה היא כללית.
מרינה סולודקין: אז זו היתה חבלה פוליטית.
ציפי חוטובלי: רגע, בוא נשמע את הרב סתיו.
ציפי חוטובלי: היתה כאן מהומה רבה השבוע ובוא נשמע על מה המהומה.
ציפי חוטובלי: הרב סתיו, אתה תהיה דובר רבני צוהר לצורך העניין.
דוד סתיו: לצורך העניין.
דוד סתיו: עד לפני שבע שנים רשמי נישואין היו ממנים לעריכת החופה את מי שהם חפצים.
דוד סתיו: כן מוסמך לרבנות, לא מוסמך לרבנות, כן רב בישיבה, לא רב בישיבה, זה בכלל לא היה משנה.
ציפי חוטובלי: מי זה הפקיד הזה שנקרא "רשם נישואין"?
ציפי חוטובלי: אצל מי הוא עובד?
דוד סתיו: בדרך כלל הפקיד הזה הוא עובד המועצה הדתית, והוא בעל כושר לרבנות.
דוד סתיו: אבל, הוא צריך להיות מעבר לבעל כושר לרבנות.
דוד סתיו: הוא צריך להיות בעל כושר של מבין בענייני גיטין וקידושין, בעיקר בענייני קידושין, בענייני בירור יהדות.
דוד סתיו: הוא צריך להיות אדם בעל כושר רבני גבוה יותר, והוא רשם נישואין.
דוד סתיו: אין לי את המספר המדויק של רשמי הנישואין בישראל.
דוד סתיו: זה משהו בסביבות המאה, אולי טיפה יותר, אולי טיפה פחות.
דוד סתיו: רשם הנישואין היה ממנה איזה רב שהוא רוצה.
דוד סתיו: בדרך כלל חברים בלשכת הרבנות, ואם זה בציבור דתי אז ראשי ישיבות, רבני קהילות, וכל מיני.
דוד סתיו: לפני שבע שנים החליטה מועצת הרבנות הראשית שהיא שמה סוף למצב הזה, והיא קובעת קריטריונים מי ראוי לערוף חופה במדינת ישראל.
ציפי חוטובלי: מי חבר במועצת הרבנות הראשית?
דוד סתיו: הרבנים הראשיים ועוד עשרה חברי מועצה.
דוד סתיו: אתם יכולים לראות את הקריטריונים בדף שאחלק בעצמכם.
ציפי חוטובלי: מה הסטאטוס של מה שאתה מחלק לנו?
ציפי חוטובלי: תקנה, המלצה?
דוד סתיו: לא, אלה החלטות מועצת הרבנות הראשית.
דוד סתיו: כמו שאתם יכולים לראות בדף: "קריטריונים לרב מורשה לעריכת חופה וקידושין".
דוד סתיו: אם תסתכלו בקריטריונים תראו שהאפליה שבהם זועקת לשמיים, ואני אפנה אתכם לסעיפים.
דוד סתיו: אני אלך איתכם בהדרגה לסעיף ו', ז' ח'.
דוד סתיו: סעיף ו' כותב: "אדמו"ר מוכר לחסידיו".
דוד סתיו: כלומר, יש בארץ מאות אדמו"רים חסידיים.
דוד סתיו: אף אחד לא בדק מה הידע שלהם, מה היכולת שלהם.
חיים אמסלם: אני הייתי במקומות שונים בהם אדמו"רים עורכים חופה, וראיתי כי הכתובה פסולה.
חיים אמסלם: אם לא הייתי שם להציל את המצב, היתה כתובה פסולה – לא פעם ולא פעמיים.
דוד סתיו: לא פעם ולא פעמיים.
דוד סתיו: אין קריטריונים.
דוד סתיו: אני ממשיך הלאה.
דוד סתיו: סעיף ז': "ראש ישיבה גבוהה" - שזה מילה אחרת ב-99% לישיבות חרדיות – "לתלמידו בהווה ובעבר, ובלבד שהוסמך.
דוד סתיו: "
ציפי חוטובלי: רגע, "מרכז" לא נכללת כאן.
דוד סתיו: גם "מרכז".
דוד סתיו: מייד תראי את האבחנה ותביני את ההבדל.
דוד סתיו: לגבי "ובלבד שהוסמך" – הוסמך למה ועל-ידי מי?
דוד סתיו: לא נאמר.
דוד סתיו: בסעיף ח' כשמדובר על ראש ישיבת הסדר: "ובלבד שהוסמך לרבנות".
דוד סתיו: כלומר, האבחנה היא מאוד ברורה.
דוד סתיו: ראשי הישיבות החרדיות - אף אחד מהם כמעט לא הולך לעשות מבחנים ברבנות הראשית, אז אי-אפשר לדרוש מהם שיעשו מבחנים ברבנות הראשית.
דוד סתיו: ממי אפשר לדרוש את זה?
דוד סתיו: מראשי ישיבות הסדר.
דוד סתיו: "ראש מכינה קדם צבאית" לתלמידיו בהווה ובעבר, ובלבד שהוסמך לרבנות" - שוב, רבנות.
דוד סתיו: שימו לב, אם ראש ישיבה הוא מוסמך לערוך חופה לתלמידים שלו - רק לתלמידיו.
דוד סתיו: לשכן הלא דתי שלו שלא זכה ללמוד בישיבה אצלו, הוא לא מוסמך.
ציפי חוטובלי: נניח ומישהו פנה לראש מכינה קדם צבאית מפורסמת, נניח לרב רפי פרץ שהוא במקרה גם רבצ"ר.
ציפי חוטובלי: האם מישהו באמת יבדוק האם הוא למד אצלו בעצמונה?
דוד סתיו: על הפרקטיקה נדבר עוד רגע, אני מדבר על הקריטריונים.
דוד סתיו: הפרקטיקה הרבה יותר מזעזעת, עוד לא הגעתי לפרקטיקה.
דוד סתיו: אני מדבר עכשיו על הקריטריונים.