GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רן רידניק: אני חושב שהשרים אמורים לפרסם היום או מחר הודעה על עדכון התעריף, וראוי שניתן להם את הכבוד להודיע.
רן רידניק: זה לא הדיון כרגע.
אורלי לוטן: מר רן רידניק, אם תהיה הקפאה של שכר הלימוד לדרגות 1-10 כמו שגברת טליה לבני אומרת – זה ביחס לפברואר 2011 או לספטמבר 2010?
אורלי לוטן: שכר הלימוד עלה בפברואר 2011 העלאה שהיתה אמורה להיות זמנית, לחצי שנה, והיתה אמורה להסתיים באוגוסט 2011 – זה המשיך אוטומטית לספטמבר?
רן רידניק: ומה עם העמקת הסבסוד שהיתה אמורה להיות זמנית בפברואר?
רן רידניק: אבל זה נושא אחר, אני מציע לקיים דיון בנושא לאחר שהשרים יפרסמו הודעה.
ציפי חוטובלי: מר רן רידניק, רצית לדבר מהותית?
רן רידניק: לפי התקנה הרלוונטית לבינוי לאחר ביצוע שינוי פנימי מלפני כחודש – יש כרגע 208 מיליון שקלים.
תמר אלמוג: זה היה 234 מיליון.
ציפי חוטובלי: כן, לאן נעלמו 20 מיליון?
רן רידניק: בואו נפריד בין נושאים:
רן רידניק: כרגע יש בתקנה הרלוונטית לבינוי לאחר ביצוע שינויים פנימיים, כפי שדיברנו מספר פעמים בוועדה - - -
יעל שמרגד: מה זה שינויים פנימיים?
רן רידניק: שינויים פנימיים: הסטות תקציביות שביצע משרד התמ"ת שביוזמתו ובאדיבותו החליט להסיט לכך כסף ומשאבים ממקומות אחרים.
רן רידניק: אז מתוך 208 מיליון שקלים יבוצעו בוודאות 8 מיליון, ומדברים על עוד 190 מיליון – זו תחזית הביצוע העתידית.
ציפי חוטובלי: כמה "הוציאו" בוודאות?
רן רידניק: עוד 8 מיליון שקלים מתוך זה יבוצעו בוודאות על - - - של העבר.
רן רידניק: תחזית הביצוע שאני מכיר - - - תמיכה קיימים היא כ-190 מיליון שקלים.
ציפי חוטובלי: 190 מיליון שקלים הם עבור 155 הבקשות שאושרו עכשיו?
רן רידניק: זו תחזית הביצוע, בכסף, שאני מכיר נכון לרגע זה.
ציפי חוטובלי: במילים אחרות, אתה מדבר על ניצול מלא - - -
רן רידניק: כרגע ההנחה היא ניצול מלא.
קריאה: זה של 2010, זה לא של 2011 או 2012.
אליעזר שוורץ: זה מצטבר.
ציפי חוטובלי: זה העודפים.
רן רידניק: יש עודפים של 30 מיליון שקלים, מעבר לכך, הרוב זה - - -.
רן רידניק: השנה - - - כ-120 מיליון שקלים לטובת העניין.
ציפי חוטובלי: התוספות האלו הן בעקבות דוח טרכטנברג?
קריאה: לא, זה הצהרונים.
ציפי חוטובלי: אה, זה כל הסיפור של הצהרונים וההעברות הפנימיות במשרד?
ציפי חוטובלי: הבנתי, הכל ברור עכשיו.
נעמי מורנו: נעמי מורנו מויצ"ו, אני רוצה להציג עוד בעיה שאני לא בטוחה שהיא מספיק מחודדת והיא הדרישות של הרשויות לדמי שכירות.
נעמי מורנו: אנחנו רואים לעתים מבנים שנבנו מתקציבים ציבוריים, ורק לאחרונה השתתפו כל הארגונים במפגש ספקים, תקציבי ציבור – לא מתפקידנו לבדוק מה מקורות המימון שלהם.
נעמי מורנו: ניגשנו למכרז ובפועל דורשים מאיתנו דמי שכירות גבוהים של 12,000 ש"ח לחודש כמינימום.
נעמי מורנו: תקציבים נוספים בגין תקינה, שזה מבורך, אבל אנחנו לא יכולים לגבות כסף נוסף מההורים.
נעמי מורנו: הייתי מבקשת שתהיה התייחסות מערכתית רצינית ואמירה ברורה בעניין הזה, כי כל עוד יש פיקוח הכולל פיקוח על מחירים ישנה חשיבות לכך שמבנים שנבנים מכספי ציבור לא "ישחקו" על שני המסלולים בו-זמנית.
טליה לבני: זו נקודה מאוד חשובה.
נעמי מורנו: אני רוצה לחדד את הנקודה ברשותך: אנחנו נתקלים בתופעה שבהן רשויות מקומיות שבונות מעונות מכספי ציבור, אני לא יודעת מה מקורות כספי הציבור וזה לא מתפקידנו לבדוק, דורשות דמי שכירות מהמציעים את ההצעות.
נעמי מורנו: בדרך כלל אלו גורמים שהם ללא כוונות רווח שמגיעים למפגש ספקים.
נעמי מורנו: יש על הפרק סוגייה של מכרז פתוח כזה, וזה משהו שהדעת לא סובלת מכיוון שאנחנו גם מוגבלים מבחינת התעריף, גם צריכים לעמוד בסטנדרטים, וגם להקצות תקציב שלא קיים.
נעמי מורנו: איך זה יכול לבוא לידי ביטוי?
נעמי מורנו: בהורדת השירות או בכך שגורמים רציניים לא ייגשו למכרזים כאלה, וזה מה שאנחנו עושים.
נעמי מורנו: אני חושבת שהארגונים – הגורמים המפוקחים, באופן גורף, לא ניגשים למכרזים כי אין אפשרות כזאת.
נעמי מורנו: זה דבר שצריך להעלות לדיון, כי מדברים על תמיכה מערכתית-ציבורית, ואנחנו לא אמורים להתחנן לרשות אם אנחנו רוצים או לא רוצים ואם אנחנו יכולים או לא יכולים.
נעמי מורנו: זה לא המקום המתאים לקיים את הדיון הזה, אני מבקשת שזה יקבל התייחסות ראויה בפורום הרלוונטי – אני לא יודעת מהו.
נעמי מורנו: נקודה נוספת שלא עלתה היא מעונות במקומות עבודה, השר הזכיר את זה.
ציפי חוטובלי: יש לנו הצעת חוק בנושא.
נעמי מורנו: אנחנו מפעילים מעונות במקומות עבודה עם ביקוש מאוד גדול, בעיקר בבתי-חולים, באוניברסיטאות, במתחמי עבודה.
נעמי מורנו: כאן צריכה להיות ראייה מערכתית, כי יש פה שותף משמעותי מאוד והוא מקום העבודה שיש לו מתקנים.
נעמי מורנו: לדוגמה: פתחנו עכשיו מעון חדש במקום עבודה שהעמיד בעצמו את המתקן, ואנחנו שיפצנו, כלומר: יש אפשרות לאגם משאבים גם ממעסיקים.
נעמי מורנו: זו נקודה חשובה והצעת חוק זה מצוין.
נעמי מורנו: אני מעלה דברים שמתוך הניסיון שלי עובדים ונכונים.
נעמי מורנו: במקומות העבודה שאנחנו עובדים בהם מבקשים מאיתנו לפתוח עוד ועוד כיתות – הביקוש הוא אינדיקציה, ומדובר במעונות מפוקחים על כל המשתמע מכך.
נעמי מורנו: ודבר אחרון, בעניין ההשתפות של הגורמים המפעילים – הרשויות והארגונים – בעלויות הבנייה.
נעמי מורנו: מה שקורה בפועל הוא שרשויות עשירות יותר או ארגונים מבוססים יורת יכולים להרשות לעצמם לבנות, ולרשויות מוחלשות יש קושי לגייס את המשאבים.
נעמי מורנו: לא רק עמידה בקריטריונים אבל לגייס את המשאבים, ועדיין יש רשויות ומגזרים שאין להם יכולת לבנות מעונות כי נדרשת השתתפות שהיא גבוהה באופן מוחלט עבורם.
קריאה: ראה: שדרות.
נעמי מורנו: יש דוגמה בולטת בשדרות של סדרת מעונות שעמדה ריקה, הוונדליזם השתולל שם, ובסופו של דבר ארגונים חזקים יותר לקחו על עצמם מכספם ומתרומותיהם - - -
ציפי חוטובלי: למה המעונות עמדו ריקים?
נעמי מורנו: כי המעונות לא הגיעו לידי השלמה, הם היו אמורים לקבל תקציב מסוים שלא נתקבל, ובינתיים התייחסו לארגונים שהביעו עניין.
נעמי מורנו: המבנים עמדו ריקים, תהליך הוונדליזם הטבעי פרח, ובסופו של יום מצאנו את עצמנו עם מעון שאנחנו מחויבים להפעיל כי היתה התקשרות ראשונית מול ציפייה שתהיה השלמה.
נעמי מורנו: לקחנו על עצמנו אחריות וגייסנו תקציבים של מאות אלפי שקלים, ועשו את זה ארגונים נוספים, רק כדי לעצור את הידרדרות המבנים.
טליה לבני: ומדובר במבנים ממוגנים.
ציפי חוטובלי: אני מוכרחה להגיד שאני המומה מהסיפור הזה ולא הכרתי אותו.
נעמי מורנו: אלו 3 הנקודות שרציתי להעלות, תודה.
תמר אלמוג: הערה לגבי המעונות בשדרות: מדובר ב-8 מעונות יום שנבנו כמבנים ממוגני ירי על-ידי משרד הביטחון.
תמר אלמוג: התקציב ממשרד הביטחון לא הספיק להשלמת הבנייה, והרשות המקומית לא יכלה להשלים את הבנייה ממקורותיה.
תמר אלמוג: בינואר 2010 עברה החלטת ממשלה לפיה משרד התמ"ת נדרש להקצות מיליון וחצי שקלים נוספים לעירייה לצורך השלמת הבנייה בגלל הוונדליזם.
ציפי חוטובלי: אבל הבעיה נותרה בעינה?
טליה לבני: זה לא קרה ואנחנו משלימים את הכסף – אין ברירה.
ליזה ריבקין: המפעיל לקח על עצמו לעשות את הכל.
ציפי חוטובלי: מה קורה עם המעונות האלה היום?
ציפי חוטובלי: התהליך הושלם?
תמר אלמוג: עדיין לא.
קריאה: אנחנו בבנייה.
עמוס שקדי: אני אומר את זה בזהירות, למיטב זכרוני, לפחות במבחני התמיכה הדרישה מהרשות המקומית היא - - - מאותם מבנים שהמדינה מימנה.
ציפי חוטובלי: האם מדובר במעשה אסור?
ציפי חוטובלי: האם הרשות המקומית מנצלת כאן משהו?
עמוס שקדי: אני לא יודע להגיד, נאמרה כאן גם אמירה רחבה מאוד על כספי ציבור שאני לא יודע מהם.
עמוס שקדי: אני מדבר על תקציב שאנחנו נותנים, למיטב זכרוני ואני מקווה שאני לא טועה – אחת מההתניות למבחני תמיכה היא שאם אנחנו מימנו את הבנייה, הרשות המקומית לא תיגבה שכר דירה בגין אותו גן.
ציפי חוטובלי: מר רן מלמד, בבקשה.
רן מלמד: שמי רן מלמד, אני סמנכ"ל עמותת "ידיד".
רן מלמד: אני חושב שמדובר בסוג של פרויקט לאומי שחייבים לקדם, בין השאר, כי הוא מנוף אדיר לתעסוקה.
רן מלמד: 1,000 גני ילדים שצריך כוח-אדם להפעיל אותם – זה מנוף לתעסוקה, אבל צריך לייצר סל פתרונות גמיש מספיק שיתאים לצרכים שונים, ואני אתן 2 דוגמאות למה ניתן לעשות.
רן מלמד: יש היום בערים מסוימות בארץ באחזקת ממשלת ישראל למעלה מ-6,000 מבנים בידי רשות הפיתוח.
רן מלמד: חלק גדול מהמבנים האלה מוצע אט-אט למכירה ליזמים פרטיים שהופכים אותם למלונות בוטיק, לוילות, לדירות יוקרה.
רן מלמד: המבנים האלה יכולים להינתן ללא מכרז במכירה או בהשכרה לארגונים חברתיים או מלכ"רים לצורך שימוש חברתי או אחר.
רן מלמד: אני חושב שמתוך אותם 6,000 מבנים, לפחות בחלק מהיישובים – כמו למשל: תל אביב-יפו, עכו, אשקלון, ירושלים – אפשר לבדוק ולדרוש שחלק מהמבנים האלה - - -
יעל שמרגד: למי יש רישום על הנכסים האלה?
רן מלמד: לרשות הפיתוח, מינהל מקרקעי ישראל, ומי שמנהל אותם בשבילם היא חברת "עמידר".
רן מלמד: האופציה השנייה שצריך להביא בחשבון בעיקר כשמדברים על מבנים של כיתות בודדות, ולא של 3 כיתות, היא בנייני קומות על עמודים.
רן מלמד: אחת הבעיות בבניינים כאלה היא שהם לא מחוזקים מפני רעידות אדמה, כחלק מהרעיון לחזק אותם אפשר בהחלט לעשות איגום משאבים, ובדירות כאלה לבנות גני-ילדים ומעונות.
רן מלמד: צריך לזכור שהאוכלוסייה שמתגוררת למעלה יכולה להיות אותה אוכלוסייה שתעבוד באותם מעונות.
ציפי חוטובלי: מה אתה מציע לגבי אותם מבנים?
רן מלמד: לייעד חלק מהבניינים במסגרת תמ"א 38 ולהפוך אותם למעונות.
ציפי חוטובלי: והדבר השלישי?
רן מלמד: הדבר השלישי זה לעשות תיקון בתוספת לחוק הווד"לים.
רן מלמד: חלק גדול מהדברים שדיברנו עליהם פה מראים שהבירוקרטיה עדיין מעכבת את הכל.
רן מלמד: בהחלט אפשר, ואנחנו מוכנים ב"ידיד" – אם תרצו, להכין את הצעת החוק לתיקון חוק הווד"לים ולהגיש לכם אותם.
ציפי חוטובלי: כן, בהחלט.
ציפי חוטובלי: הנה כבר יצא לנו משהו טוב – לקחת על עצמך את תיקון חוק הווד"לים בסיפור מעונות היום.
טליה לבני: תוכל לייעץ לנו בעניין 6,000 המבנים.
רן מלמד: אני אשמח לשבת איתך, גברת טליה לבני, ונעביר את זה ביחד.
ציפי חוטובלי: הוד גדנקן, בבקשה.
הוד גדנקן: אני ממועצה אזורית חבל יבנה, אני מנהל אגף החינוך בחבל יבנה במועצה האזורית והמתנ"ס.
הוד גדנקן: אני רוצה להתייחס לשתי נקודות.
הוד גדנקן: בסבב הקודם של הגשת הבקשות לא הגשנו בקשה בסופו של דבר בגלל תנאי קרקע שמנעו מאיתנו, כמועצה, לגשת למכרז ומדובר בשני מקומות שרצינו לבנות בהם.
הוד גדנקן: במקום אחד הצלחנו להתגבר ואנחנו ערוכים לקראת המכרז הבא שאני מקווה שייצא בקרוב.
הוד גדנקן: אני קורא לוועדה לעשות הכל כדי שהתאריכים יהיו ברורים וכמה שיותר מהר, כי אנחנו מוכנים עם החומר.
דב סלמן: המכרז הבא יפורסם בסוף נובמבר - תחילת דצמבר.
הוד גדנקן: בעזרת השם, השאלה היא מתי נקבל את האישורים כי לפחות לגבי מקום אחד אנחנו עם תוכניות, אבל אם נתחיל לבנות או נתקדם – נאבד את הזכות וזו בעיה.
טליה לבני: לפי התבחינים זה צריך להיות חדש, שעוד לא התחלת לבנות.
יעל שמרגד: גם זה אבסורד.
עמוס שקדי: זה לא אבסורד.
עמוס שקדי: הדוגמה הכי טובה היא שדרות - - - ואז באים לוועדה ואומרים: תראו, הנה הוונדליזם חוגג.
עמוס שקדי: הרעיון הוא לעשות פעולה מסודרת.
ציפי חוטובלי: סליחה, לא נתתי למר הוד גדנקן להשלים את הדברים.
עמוס שקדי: אני מתנצל.
הוד גדנקן: מאחר ואנחנו מוגבלים בתחילת בנייה ואנחנו מוכנים להגשת הבקשה, אני בהחלט מצטרף לדברים של גברת תמר אלמוג ומבקש לא לדחות את המכרז הקרוב.
הוד גדנקן: יחד עם זה, במקום נוסף אנחנו עדיין "תקועים" עם בירוקרטיה של אישורי קרקע.
הוד גדנקן: אני חושב שצריך להתייחס לעניין באופן רב-שנתי – לפרסם ולהישאר בקיים, אבל לעשות מערכת שתיידע אותנו – הצרכנים, שאחת ל-5 חודשים או שנה או שנתיים, בהתאם למה שאנשי המשרדים ימצאו לנכון, על המועדים להגשת בקשות והתבחינים ישתפרו מפעם לפעם.
הוד גדנקן: אני קורא, מצד אחד, לא לעכב את פרסום המכרז הקרוב, ומצד שני, להתגמש בעניין הדרישות כי יש המון בעיות בנושא הקרקע, המסמכים והקושי להגיש אותם – זה לא פשוט גם כשרשות רוצה ונרתמת לנושא.
הוד גדנקן: בכותרת הדיון היה כתוב משהו על צהרונים, השאלה היא אם זה רלוונטי.
ציפי חוטובלי: זה הדבר הבא: הנקודה הסופית לדיון החשוב הזה ותודה לכל מי שכאן כי ההערות של כולכם מחכימות אותנו – גברת איטה עטיה, תני לנו, בבקשה, סקירה את מצב הצהרונים.
איטה עטייה: הגשת הבקשות החלה ב-1 ביוני והתאריך האחרון להגשת בקשות הוא היום, 31 באוקטובר.
איטה עטייה: עד לפני 10 דקות הוגשו 1,700 בקשות ויש עוד כ-20 ארגזים שאנחנו צריכים לפתוח.
איטה עטייה: אני מעריכה שנחצה את 2,000 הבקשות וכל מה שהוגש עד חצות הלילה – ייבדק.
איטה עטייה: בשנה שעברה אישרנו 1,500 בקשות, ואני מעריכה שהשנה נאשר 2,000 בקשות.
אורלי לוטן: כל מי שיימצא זכאי יקבל מתחילת השנה את הסבסוד, גם אם זה יאושר רק בנובמבר?
איטה עטייה: אני מקווה שהבדיקה לא תהיה ארוכה, וכל מי שהגיש בקשה עד היום יקבל סבסוד החל ב-1 בספטמבר.
טליה לבני: שם המשחק זה הגמישות.
איטה עטייה: זה כולל את כל ארגוני הנשים: כל ויצ"ו וכל נעמ"ת הגישו וכולם קיבלו, תודה לאל.
טליה לבני: כלומר: ילדים מעל גיל 3 – אם במקרה התקבלו על בסיס מקום פנוי – זו תהיה השנה הראשונה שהם יוכלו להיות זכאים לסבסוד של 500 שקלים.
איטה עטייה: בנעמ"ת זו תהיה שנה ראשונה, בויצ"ו זו השנה השלישית.
אליעזר שוורץ: משרד התמ"ת דיבר על סקר לגבי הצהרונים – השאלה היא מה הפוטנציאל בשוק: אם 2,000 הבקשות יאושרו מתוך כמה – כי התקציב עדיין לא ינוצל לכאורה בשנה הבאה.
איטה עטייה: הכסף ישנו, כל מי שרוצה מגיש ואנחנו לא מונעים מאף-אחד להגיש – אז למה לא מגישים?
טליה לבני: כל כסף שיישאר יעבור לבינוי.
איטה עטייה: אל"ף, זה עובר לבינוי, הורדנו לכם 100 מיליון שקל.
ציפי חוטובלי: יש צורך גדול בצהרונים, אז מה מונע מאנשים להגיש בקשות?
איטה עטייה: ראשית, בחלק המקומות יש יוח"א (יום חינוך ארוך), בעיקר במגזר הלא יהודי בצפון ובאשכולות 1-4 יש הרבה מאוד מסגרות שיש להן יו"חא – אז הם לא יכולים להגיש כי אין כסף.
איטה עטייה: בחלק מהמקומות יש "אופק חדש", ולא תמיד הם מעוניינים להאריך את יום הלימודים עד לשעה ארבע וחצי.
איטה עטייה: מעבר לזה, זה שירות חדש שייקח זמן עד שיכירו אותו.
אורלי לוטן: אבל הצהרון עובד בכל מקרה – אני לא מבינה את הגישה.
איטה עטייה: יש מקומות בהם לא רוצים שהילד יישאר עד ארבע וחצי.
אורלי לוטן: תהיה הרחבה – רואים את זה מהנתונים, והם עדיין מלמדים על זה שלא כל התקציב ינוצל.
אורלי לוטן: כשמסתכלים על הרשימה שהעברת באתר, אפשר לראות מגזרים מסוימים - - -
איטה עטייה: הרשימה היא חלקית.
אורלי לוטן: אני יודעת שהרשימה חלקית, והיא לא מייצגת את כל הקבוצות באוכלוסייה.
אורלי לוטן: היא לא מייצגת את מי שאוהבים לכנות "מעמד ביניים", כרגע יש בו בעיקר קבוצות אוכלוסייה מסוימות ואת מעונות היום – כלומר, זה לא מחלחל לכל הקבוצות.
אורלי לוטן: מעמד הביניים הוא לא קבוצת לחץ כמו בצהרונים החרדים בהם כל ההורים יכולים לקבל סבסוד, ושם מופעל לחץ על הצהרון להגיש בקשה.
אורלי לוטן: אפשר לראות שצהרונים בהם לא כל ההורים או לא רוב ההורים זכאים להכרה, יש נטיה קטנה יותר לפנות ולבקש סבסוד.
אורלי לוטן: השאלה היא איך מעודדים את זה?
אורלי לוטן: ואם נשארים עודפי תקציב, וכנראה שיישארו גם השנה, למה לא להרחיב את הסבסוד כבר השנה גם לאשכולות 8-10?
אורלי לוטן: כשבכל מקרה, הסבסוד להורים ניתן רק על בסיס מצב סוציו-אקונומי, ולכן הורה עני ביפו לא יכול לקבל סבסוד היום.
טליה לבני: את צודקת.
איטה עטייה: ההחלטה להרחיב את הסבסוד עד לאשכול 10 היא של מנכ"ל המשרד ולא שלי.
איטה עטייה: הוא החליט להרחיב את הסבסוד עד לאשכול 7 ולקחת את העודפים לבינוי.
איטה עטייה: זו החלטה אסטרטגית שהוא קיבל לשנתיים הקרובות, וזה לא מנדט שלי.
ציפי חוטובלי: אנחנו נפגשים עם מנכ"ל משרד התמ"ת ביום רביעי בבוקר, אנחנו נעלה את זה לדיון.
איטה עטייה: ניתן לראות בנתונים של השנה שעברה, שבאזורים 5, 6 ו-7 באשכולות 8-10 הוגשו פחות בקשות מאחר ויש בהם פחות זכאים.
איטה עטייה: הורה שאינו זכאי לא מעוניין למלא את הטפסים.
אורלי לוטן: אבל זה אבסורד: נוצר מצב בו את "תוקעת" את ההורה שלא זכאי בגלל שלצהרון שלו אין אינטרס לבקש סבסוד.
אורלי לוטן: יש כאן בעיה – בפועל זה לא עובד באשכולות 5-7.
איטה עטייה: אל"ף, זה עובד, את תראי שהשנה זה עובד כי זה הורחב גם לראשון לציון, פתח תקווה, מבשרת ציון, חבל יבנה ועוד.
איטה עטייה: חוץ מלפתוח את ידינו ולהזמין את כולם לבוא - - -
אליעזר שוורץ: באחת מהישיבות הקודמות עלתה הצעה להעביר את האחריות על הסבסוד לרשות המקומית, כמו בגני הילדים.
אליעזר שוורץ: כלומר, אם יש הורה ברשות שלא זכאית - - -
איטה עטייה: כן, אבל גני ילדים זה חוק חינוך חובה וצהרונים זה עניין וולונטרי.
אליעזר שוורץ: סוג הרעיונות שאנחנו מעלים עכשיו הם חשיבה מחודשת: אם דברים לא הצליחו, שווה לבדוק איך אפשר לשפר אותם לעתיד.
איטה עטייה: אל"ף, זה הצליח מאוד כי הביקוש הולך וגדל.
איטה עטייה: אם בפרויקט שקיים 5 שנים הגענו ל-2,500 צהרונים, אז אני חושבת שזו הצלחה גדולה מאוד.
איטה עטייה: בוא נסתכל על חצי הכוס המלאה.
ציפי חוטובלי: אני רוצה להודות לכל מי שהשתתף בדיון הזה.
ציפי חוטובלי: ביום רביעי בבוקר יש לנו פגישה עם מנכ"ל משרד התמ"ת, הדבר הכי חשוב הוא וד"לים לבניית מעונות ואנחנו נזרז את תהליך בינוי המעונות.
אורית זוארץ: הצטרף אלינו כרגע חבר הכנסת יואל חסון.
ציפי חוטובלי: בוקר טוב לכולם, ברוכים הבאים לישיבה חגיגית של הועדה לקידום מעמד האישה, לציון יום המאבק הבינלאומי באלימות נגד נשים,
ציפי חוטובלי: דיון שמתקיים מידי שנה.
ציפי חוטובלי: בכל שנה הועדה לקידום מעמד האישה בוחרת לדון בנושא אחר, סוגיה אחרת שהועדה עוסקת בה.
ציפי חוטובלי: אני רוצה להגיד, לצערי, שקשה לבחור נושא.
ציפי חוטובלי: כל שנה, אני אומרת את זה בכאב וכמעט בשברון לב, אני מייחלת ליום בו המאבק באלימות נגד נשים לא יהיה מלווה בסיקור רצח של אישה על ידי בן זוגה ובכלל בסיקור מקרי רצח.
ציפי חוטובלי: תמיד כשזה מתקרב אני עם תקווה שזה לא יגיע כדי שאני לא אצטרך לסקר.
ציפי חוטובלי: לצערנו הרב, אנחנו עדים שוב לריטואל שאישה צעירה נרצחת על ידי בן זוגה, כאן במדינת ישראל בארץ שלנו שבה היינו כל כך רוצים לקוות ולהאמין שהיא צועדת לקראת שוויון.
ציפי חוטובלי: אבל ככל שהיינו רוצים להמשיך ולדבר, להמשיך לצעוד במרוץ הפמיניסטי, להתקדם ולדווח על נושאים חברתיים, להמשיך לדווח על שילוב נשים בעבודה, עדיין אלימות נגד נשים היא חלק בלתי נפרד מהתמונה שהחברה שלנו.
ציפי חוטובלי: הדיון היום יעסוק אולי בדבר המרכזי שעומד ומפריד בין מדינה מתוקנת למדינה שאינה מתוקנת, כשנכנסתי לכנסת אמר לי מישהו, "הכל משל והנמשל הוא תמיד כסף" - זה הסיפור.
ציפי חוטובלי: הסיפור הוא שאנחנו מדברים על כסף, מי נותן אותו, איפה המדינה לוקחת אחריות בכל מה שנוגע בטיפול בכל תחום האלימות נגד נשים.
ציפי חוטובלי: כאן חייבת אני לציין שהנתון שזעזע אותי ביותר בתוך שלל הנתונים, אותם נשמע תכף מאנשי המקצוע, הוא הנתון על החלוקה הלא פרופורציונאלית בעליל בין האנרגיה שהמדינה משקיעה בענישה - 80% מהכסף, לבין האנרגיה שהמדינה משקיעה בטיפול ומניעה.
ציפי חוטובלי: אתם טובים בחשבון ואתם מבינים שמדובר ב- 20% מהאנרגיה התקציבית המוקצים לשם כך.
ציפי חוטובלי: אני לא מדברת על כך שהשמיכה התקציבית קצרה, אני לא מדברת על כך שאנחנו נמצאים במציאות שבה המדינה הפריטה, שלא לומר הפקירה, את הטיפול בסוגיות הכול כך חשובות כמו מניעת הטרדה מינית וסוגיות הנשים המוכות - היא ממש הפקירה את אחיזתה מהטיפול בנושאים האלה.
ציפי חוטובלי: אני מסתכלת עכשיו על הנשים הנפלאות שהן חלק מהשולחן שמלווה את הוועדה, אני אומרת לכן, אתן עושות את מלאכתכן נאמנה, אבל אתן צריכות גוף מרכז לטובת המדינה.
ציפי חוטובלי: אין מנוס מכך מריכוז פעילות מערכתית, רשות למניעת אלימות נגד נשים, רשות לאומית כמו שקיימות במדינות אחרות בעולם.
ציפי חוטובלי: רשות שבאחריותה מניעת מקרים שיפלו בין הרשויות השונות של הרווחה.
ציפי חוטובלי: דבר לדעתי יותר מכל הכול מתחיל בשלבי הנעורים המוקדמים, בהבניית התפיסה הנפשית.
ציפי חוטובלי: אני מסתכלת על מיכל כי עברנו דרך כל כך הרבה יחד גם מהסיורים במרכזים השונים, אתן כל כך זקוקות לכלים ולמשאבים הוליסטיים, ולא רק של בניית בתי חולים מתחת לגשר אנחנו צריכים לסתום את החור בגשר.
ציפי חוטובלי: מהמקום הזה נפתח הדיון היום, הוא ידבר על אחריות המדינה בנושא אלימות נגד נשים, בכל סוגי האלימות.
ציפי חוטובלי: אני אציין דבר שהיינו מעדיפים לשכוח, שנת 2011-12 תיזכר כשנה שבה נכנס נשיא לשעבר לכלא, שנת 2011 כן תכנס כשנה שאני בטוחה שהמסר ששלח בית המשפט העליון בעקבות הרשעתו של הנשיא קצב הוא מסר מאוד חריף לכל הנפגעות באשר הן, לא חשוב מי הפוגע, המסר נתן העצים המון נשים.
ציפי חוטובלי: אני בטוחה שאנחנו נשמע ממיכל על ההשלכות שלו בכל מה שנוגע לתלונות במשטרה וכדומה.
ציפי חוטובלי: אני רוצה כעת לאפשר לחברי הכנסת לדבר, כמובן שאתם מוזמנים לדבר לפני ואחרי הצגת הנתונים.
ציפי חוטובלי: בבקשה, חבר הכנסת דב חנין.
דב חנין: תודה גברתי יושבת הראש, אני מברך את כל המשתתפות בדיון, גם את המשתתף הנוסף חוץ ממני.
דב חנין: זו אכן ישיבה חגיגית, אבל מבחינתי גם ישיבה מאוד עצובה, הנתונים הם נתונים מאוד קשים.
דב חנין: אנחנו תקועים למדי בתמונה סטטית, אני לא מתייחס לעליות או ירידות של 3% או 2%, זו איננה התמונה.
דב חנין: יותר מדי, הרבה יותר מדי מקרים של אלימות נגד נשים בתוך המשפחה ובמעגלים המשפחתיים, הרבה יותר מדי מקרי רצח של נשים על ידי בני זוגן או בהקשרים משפחתיים כאלה ואחרים.
דב חנין: התמונה הזאת היא תמונה קשה, היא תמונה קודרת והיא תמונה שכמובן היא רלוונטית לנשים, מאוד רלוונטית לנשים, אבל היא מאוד רלוונטית למצבה של החברה בכלל.
דב חנין: אוגוסטו פינושה המנהיג ההיסטורי של הסוציאליסטיים הגרמניים אמר עוד במאה התשע עשרה שהיחס לנשים הוא המבחן האולטימטיבי של הקדמה - אני חושב שזו אמירה נכונה.
דב חנין: במקום שאין שוויון לנשים ואין התייחסות ראויה לנשים ויש אלימות נגד נשים ורצח נשים, אנחנו חיים בחברה לא מתקדמת.
דב חנין: אני רוצה להתייחס ברמה הנקודתית לשלוש נקודות: הנקודה הראשונה, אסור לנו להשלים עם המציאות הזאת כנתון של קבע.
דב חנין: כדי לא לומר את הדברים רק בצורה אבסטרקטית, אני מרגיש מאוד נוח כשאני יושב לצידה של חברתי חברת הכנסת זהבה גלאון, הפעם את אשמה בכך שאת לקחת לפני יותר מעשור, אני לא הייתי בכנסת אלא עקבתי אחרי הפעילות שלך מבחוץ, לקחת את הנושא שנתפס אז כמגפת מדינה, אני זוכר גם את ההתבטאויות שזה נתון ושזה ובכל העולם כך - סחר בנשים.
דב חנין: אתם זוכרים את התופעה הזאת?
דב חנין: אני לא אומר שהיא נעלמה - - -
ציפי חוטובלי: לא נעלמה.
דב חנין: לא נעלמה ויש עוד מה לעשות, אבל תמונת המצב שלנו היום היא שמצבנו הרבה יותר טוב ממה שהיה בזכות התמקדות בנושא הזה.
דב חנין: עבודה, שלדעתי, חברתי חברת הכנסת זהבה גלאון הובילה והפכה את הכנסת למוקד ההתעסקות בנושא הזה והובילה את כל רשויות המדינה האחרות, לפעמים אפילו גררה אותם להתעסקות, התמודדות, לטיפול ולאיגום מאמצים.
דב חנין: יש לנו עוד מה לעשות, יש לנו עוד הרבה מה לעשות, אבל התקדמנו.
דב חנין: אני אומר את הדברים האלה כדי לקחת מהמודל הזה דוגמה חיובית.
דב חנין: אם אנחנו נדע, גם ברמה הפרלמנטארית, למקד מאמצים, עבודה, דרישה לעבודה משותפת, מעקב, ביקורת והתייחסות מכל גורמי המדינה השונים, אנחנו יכולים לעשות שינוי.
דב חנין: אנחנו יכולים לעשות שינוי! זו לדעתי המטרה אליה אנחנו צריכים לשאוף.
דב חנין: הנקודה השנייה אליה הייתי רוצה להתייחס, היא היחס של המדינה לבין המגזר השלישי.
דב חנין: אתם מכירים את גישתי האידיאולוגית, היא מוכרת לכולם.
דב חנין: אני מאמין באחריותה של המדינה ואני חושב שהמדינה, כפי שאנחנו רוצים לראות, היא מדינה שאחראית לאזרחיה.
דב חנין: היחס המרכזי בין המדינה לבין האזרח הוא לפני הנאמנות והוא יחס של האחריות.
דב חנין: המדינה צריכה לקחת אחריות על האזרחים בהרבה מאוד מישורים, בוודאי היא צריכה לקחת אחריות בסוגיות קריטיות כמו טיפול באלימות, מניעת אלימות ומתן פתרונות לנשים שנתקלות בתופעות של אלימות.
דב חנין: אז מתעוררת על רקע נקודת המוצא הרעיונית הזאת השאלה מה מקומם של ארגוני החברה האזרחית, של ארגונים הפועלים מחוץ למסגרת המדינה.
דב חנין: אני חושב שיש להם מקום מאוד גדול, אני חושב שתפיסה שרואה אחריות מרכזית של המדינה איננה גוזרת שאין מקום ליוזמה, אין מקום להתארגנות, אין מקום לעמותות, אין מקום לפעילויות - - -
ציפי חוטובלי: אולי נמקד את החלוקה, מה בעינך האחריות הראויה של המדינה, ואיפה המקום שבו העמותות נכנסות?
דב חנין: העמותות באות קודם כל מתוך הציבור עצמו, זה נכון גם לגבי נושאים נוספים כמו נושאים חברתיים, סביבתיים.
דב חנין: העמותות באות מתוך הציבור עצמו, מבטאות צרכים ורגישויות, יש להן ידע מצטבר מתוך הקהילה, מתוך הציבור, ידע שאין למוסדות המדינה, עם כל הכבוד והעיקר, שיש לגורמים המקצועיים של המדינה.
דב חנין: אני חושב, שהמתכונת בה אנחנו נמצאים בה, יחסי גומלין שבהם מקלטים לנשים מוכות מופעלים על ידי עמותות וארגונים אזרחיים שלא למטרת רווח, אני אינני רואה בתחום הזה תחום שיכול להיות תחום כלכלי, הוא לא יכול להישלט על ידי נורמות כלכליות, הוא צריך להישלט על ידי השקפת עולם, על ידי תפיסות ערכיות.
דב חנין: אני חושב שזה מודל שביסודו הוא נכון.
דב חנין: המדינה צריכה לסייע, לתקצב, לקחת אחריות כלכלית, להיות גיבוי כלכלי לארגונים האלה, אבל לא לבוא במקום היוזמה האזרחית מלמטה אלא בתאום איתה ושיתוף פעולה איתה.
דב חנין: בהקשר הזה אני רוצה לציין הצעת חוק שעולה הערב בקריאה ראשונה, הצעת חוק משותפת של חברת הכנסת זהבה גלאון ושלי בעניין הזכות של נשים במקלטים לנשים מוכות לקבל גמלת הבטחת הכנסה, התיקון הזה כדוגמה להתייחסות נכונה.
דב חנין: זו הצעת חוק שנוסחה במקורה על ידי ויצ”ו וזו ההזדמנות להביע הערכה על היוזמה הזאת - - -
ציפי חוטובלי: סליחה, ברשותך, אני רוצה לציין שבזכות חברת הכנסת זהבה גלאון, שטרחה לשתף אותי בכל הצעות החוק שלה כמישהי שפעילה הרבה שנים, גם לציין הצעת חוק חשובה שלנו להארכת תקופת ההתיישנות לעבירת הטרדה מינית בתביעה אזרחית, גם היא הצעת חוק מאוד חשובה.
דב חנין: אני נותן את הצעת החוק הזאת כדוגמה למנגנון לא נכון שהיה קיים.
דב חנין: אישה כבר הגיעה למקלט לנשים מוכות אז לא הייתה עילה למדינה להתנער מהאחריות לגביה, היא כבר מטופלת, היא כבר נמצאת במקלט לנשים מוכות.
דב חנין: זה שכל הכוונה וכל הרעיון הוא שהמקלט לנשים מוכות הוא לאפשר לאישה לחזור לשגרה של חיים ראויים, ההבנה שלנו שבפועל גם לאישה שנמצאת במקלט לנשים מוכות עדיין יש לחשבונות לשלם, גם לה עדיין יש עלויות על הילדים ועוד כל מיני דברים שאינם מטופלים על ידי המקלט.
דב חנין: כל הדברים האלה הושמו בצד באותה תפיסה שאמרה "מקלט לנשים מוכות מאפשר למדינה לסגת אחורה מהאחריות ומהמחויבות שלה".
דב חנין: אני חושב שהעברת הצעת החוק היום היא מהלך מאוד חשוב לתיקון בהיבט הזה.
דב חנין: מבחינתי התיקון הזה הוא הרבה מעבר לנקודתי - לדעתי הוא תפיסתי.
דב חנין: מקלט לנשים מוכות הוא מוסד חשוב, הוא מוסד ראוי והוא צריך להישאר מוסד אזרחי, אבל המשמעות של הדברים איננה נסיגה של המדינה מאחריותה.
דב חנין: איננה נסיגה של המדינה מאחריותה, איננה נסיגה של המדינה מהמחויבות שלה לתת מענה, ולתת מענה לצרכים של נשים.
דב חנין: אני רוצה לסכם ולברך את כולכן, אני חושב שהמאבק שלכן, הפעילות שלכן, ההתגייסות שלכן עם הלחץ הציבורי שאתן מפעילות על מערכות הפוליטיות השונות מאוד מאוד חשוב.
דב חנין: אני קורא לכן להמשיך במהלך הזה ביתר שאת.
דב חנין: ככל שקולכן ישמע יותר חזק אתן תוכלנה לקדם יותר פתרונות.
דב חנין: אני מבטיח לכן בשם לא מעט חברי כנסת לדעתי, שאנחנו נתגייס ככל יכולתנו למען הדברים החשובים שאתן עושות, לעזור ולהיאבק, לסייע ככל שנוכל.
דב חנין: אני גם מתנצל שאאלץ לצאת במהלך הדיון כי יש לנו דיון מקביל על התקשורת.
ציפי חוטובלי: תודה רבה חבר הכנסת דב חנין.
ציפי חוטובלי: בבקשה, חברת הכנסת זהבה גלאון.
זהבה גלאון: קודם כל אני רוצה להודות על שיתוף הפעולה בכל תהליכי החקיקה הקשורים בעניין.
זהבה גלאון: תודה לכל חברי הכנסת, לדב חנין על דבריו ולכל הנציגות, כמעט כולם נציגות, תודה לנציגי הארגונים שנושאים בנטל כל השנה.
זהבה גלאון: לגבי הדברים שאמרת בפתח דברייך, בנוגע ליחס של ההשקעה של המדינה בין הענישה, מניעה ושיקום.
זהבה גלאון: אני רוצה לומר, שיש דבר שהוא בלתי מתקבל על הדעת, אנחנו תומכים בכך שגברים אלימים יכנסו כמובן לכלא, שירצו את תקופת מאסרם.
זהבה גלאון: גברים אלימים מקבלים בכלא שיקום, טיפול, סיוע ואילו הנשים המוכות, הנשים הנאנסות, נשים מותקפות מינית לא זוכות לסיוע ולשיקום על ידי המדינה.