GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שלמה מולה: אני תיארתי לעצמי, אם היתה אשת חינוך שלוקחת את אותם ילדים שמשתתפים במעון, ונותנים להם את המעטפת החינוכית, אני מדבר על המעטפת החינוכית, לא רק לתת להם ארוחת צהריים ולהשאיר אותם להיות בסביבה, לפי דעתי אנחנו יכולים להגיע למצב של מהפכה חברתית אמיתית.
שלמה מולה: הדבר הנוסף, הנושא של העלויות, זה כל המאבקים של הנשים וכן הלאה.
שלמה מולה: אני לא חושב שזה המאבק של נשים שמסתובבות עם עגלה, זה לא רק המאבק שלהן.
קריאה: זה מאבק הורים, לא נשים שמסתובבות עם עגלה.
שלמה מולה: אמרתי, אמרתי.
שלמה מולה: אל"ף, אני מקבל את התיקון, אפילו מקבל את זה באהבה.
שלמה מולה: אבל המאבק הוא מאבק שבו באמת הגיעו באמת מים עד נפש, אי-אפשר.
שלמה מולה: זאת אומרת, דיברו על מעמד הביניים.
שלמה מולה: אני לא חושב שרק מעמד הביניים.
שלמה מולה: תראו מה אנחנו עשינו לפני שנתיים.
שלמה מולה: אפילו נקודות זיכוי לנשים שעובדות, שבג"צ בא ואומר – תכירו בנקודות הזיכוי.
אורלי לוי אבקסיס: פספסנו בגדול.
שלמה מולה: הפספוס התחיל שם, בעצם.
שלמה מולה: יכולנו להקל בהרבה מאוד.
שלמה מולה: היה ויכוח, אני זוכר את הוויכוח שהיה, האם אנחנו רק נלך על נשים או גם על גברים שעובדים.
שלמה מולה: למי נלך, או שניתן כפל הנחה וכן הלאה וכן הלאה.
שלמה מולה: כאן התפספס ואני זוכר, אמרנו לכם – אל תסכימו רק לקבל קמצוץ של 60 מיליון שקל, הזהרנו אתכם, מזה לא יצא כלום, האוצר ינפנף ויגיד – הנה, השתתפנו.
שלמה מולה: השתתפנו בעלויות.
אורלי לוי אבקסיס: מה גם שהיה על הגב של בג"צ.
שלמה מולה: זו היתה כזאת הזדמנות יוצאת דופן.
שלמה מולה: ואני מסכם.
שלמה מולה: מה אני רוצה לבוא ולהגיד?
שלמה מולה: אני חושב, אני חושב שאנחנו במיוחד כנבחרי ציבור, על נבחרי הציבור, אנחנו ניבחן בעמידות שלנו, בקביעת סדר העדיפויות, בזה שאנחנו נבוא ונגיד – אנחנו רוצים לייצר חברה בריאה עם שאיפה מלאה לשוויון חברתי, זה לא יכול ללכת אם העומס ייפול רק על ההורים בלבד.
שלמה מולה: ולכן, אני יודע שבסוף מגיעים לחלוקה תקציבית, סדר עדיפויות למי נותנים או לא, הנושא הזה חייב להיות נושא לא פחות חשוב מבעיית הדיור, לא פחות חשוב.
ציפי חוטובלי: הנה, אנחנו מדברים על זה.
שלמה מולה: בעיית הדיור זה עוד שנה-שנתיים, יפשירו קרקעות, ילכו ויפתרו.
שלמה מולה: אבל את הבעיה הזאת אם לא ניתן לה פיתרון מיידי, זה בעוכרינו.
שלמה מולה: זה לאו דווקא רק בתקופה הזאת בלבד, אלא ההשפעות של זה הן לטווח רחוק, השפעות הרסניות.
ציפי חוטובלי: יש לזה גם השלכות.
ציפי חוטובלי: תראה, בסוף הכל מתחיל מהבינוי.
ציפי חוטובלי: אין מעונות יום, אין מקומות לילדים.
ציפי חוטובלי: יש לנו כאן, לדעתי, יש לנו כאן הזדמנות.
ציפי חוטובלי: אני רוצה כאן לבקש את עזרת הארגונים.
ציפי חוטובלי: אם צריך ללכת כאן על איזו חקיקה או איזה מהלך מול הממשלה, אנחנו צריכים להגיש את זה בבקשה מסודרת.
ציפי חוטובלי: אני אומרת לכם, מכאן יצא מזכר לראש הממשלה.
ציפי חוטובלי: ואני מתכוונת לקחת אותו במלוא הרצינות.
ציפי חוטובלי: לכן, אני חושבת שאנחנו צריכים להתגבש אחרי הישיבה הזאת אצלי בחדר, כדי להחליט מה בדיוק הם התהליכים שאנחנו רוצים לקדם, כדי שבסוף יהיה שחרור של כל החסמים האלה בבינוי.
שלמה מולה: אני רק רוצה לסיים את דבריי.
שלמה מולה: תראו, לגבי הספינים שהיו לנו כאן, אמרו לנו – הנה, עכשיו יש מיליארד שקל בשביל הפיקוח למעונות.
אורלי לוי אבקסיס: כאילו זה הולך לאימהות.
שלמה מולה: אני רוצה לקבל את המיליארד, אבל בואו נפרוט את זה.
שלמה מולה: אל"ף, למה לשבע שנים?
שלמה מולה: שניים – כמה יעלה כל שנה, ובסוף בסוף בסוף, אני אגב, עשיתי חישוב בטלפון יחד עם אורלי, הגענו לסביבות של 130 מיליון שקל בלבד לשנה, מי ערב לי לשבע שנים?
אורלי לוי אבקסיס: זה יוצא בערך 30 שקל לילד.
שלמה מולה: בדיוק, זה הסיפור.
שלמה מולה: לכן, אני רוצה שאנחנו נובן.
שלמה מולה: אנחנו רוצים לתמוך, אנחנו תומכים בחוק, אנחנו רוצים להעביר את החוק.
שלמה מולה: יש גיבוי תקציבי על הפיקוח, אבל בשום אופן, בשום אופן, אגורה אחת לא תיפול על הנשים או הגברים או המשפחות.
טליה לבני: אני רוצה להגיד רגע לחבר הכנסת מולה משהו אחד.
טליה לבני: יש משהו שמטעה את האימהות, מה שנקרא מחאת העגלות, היא גם על זה שאין מקום במעונות וגם על זה שאין חינוך חינם לגיל הרך.
טליה לבני: חוק הפיקוח, לצערי, לא בא לתת להם מענה, אלא בא להכביד עליהם.
טליה לבני: זה מכביד עליהם.
טליה לבני: כאילו אומרים יש מיליארד, תאמינו לי, לא.
אורלי לוי אבקסיס: אולי זו נקודת הזמן, אם נמצא מיליארד גם לזה ויש כבר מיליארד ומשהו בתמ"ת ויש עוד כמה ברווחה, וכשאנחנו עשינו את החלוקה, תשמעו, זה לא כזה סיפור בשמיים.
אורלי לוי אבקסיס: כמה נשאר?
קריאה: כלום, מיליארד וחצי.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לשבת עם כלכליסט שיעשה לנו בן-אדם באמת, נעשה Outsourcing לשירותי ייעוץ, שנעשה חשבון באמת נכון ואנחנו נציג את הצד שלנו, לא ניקח את מה שהאוצר אומר כתורה מסיני, אלא באמת.
ציפי חוטובלי: רגע, רגע, יש לנו כאן מחלקת מחקר של הכנסת, שהתפקיד שלה בין השאר, הוא לתת לנו הערכות תקציביות לדברים.
אורלי לוי אבקסיס: תוך כדי לקחת בחשבון אם והשירותים האלה יצטרכו לעבור, למשל, לקחת בחשבון את הכסף שכבר נמצא במשרדים השונים, ואת הכסף שייחדו למשל לחוק הפיקוח, כי זה כסף שהוא כבר נמצא, לא צריך לחפש לו מקורות תקציביים.
אורלי לוי אבקסיס: לדוגמה.
אורלי לוי אבקסיס: העניין הוא, איך הכל ביחד יכול להוזיל את העלות הכוללת, תוך אולי באמת לנסות לראות אם יש מקור נוסף שהוא משמש את המשרדים לדברים מקבילים או דברים שנוגעים בנושא הזה.
אורלי לוי אבקסיס: ולאגד אותם תחת קורת גג אחת ואז נבין כמה באמת חסר.
אליעזר שוורץ: מה שאני רוצה לציין, אנחנו את החישוב של השמונה מיליארד שקלים, זה חישוב מאוד פשוט.
אליעזר שוורץ: מה השכר לימוד היום במעונות, כפול מספר הילדים.
אליעזר שוורץ: זה לא כולל את הבינוי ולא כולל שום דבר נוסף.
אליעזר שוורץ: כל השמונה מיליארד שקלים, צריך להוסיף כמה לבנות.
אליעזר שוורץ: ה- 200 מיליון שקל שאנחנו מדברים עליהם עכשיו לבנות, יקלטו שם 5,000 ילדים, אולי.
אליעזר שוורץ: כלומר, לא מדובר פה בכלל על אותם סדרי גודל שאנחנו מדברים עליהם פה.
אורלי לוי אבקסיס: לכן זה יכול להיות בהדרגה ובחלק מזה אפשר להשתמש.
אורלי לוי אבקסיס: שייכנסו מתחת לגג.
ציפי חוטובלי: אני רוצה לקבל נתון, מתוך 150,000 ילדים, כמה כרגע נמצאים במעונות היום הציבוריים?
אליעזר שוורץ: 85,000 ילדים במעונות ומשפחונים, וזה לא 150, זה כנראה קרוב יותר ל- 200.
אליעזר שוורץ: כי גם הגנים הפרטיים, שזה חוק הפיקוח, המיליארד שקלים שמדברים על חוק הפיקוח, נועדו להעביר את המעונות הפרטיים לסטנדרטיים של המעונות הציבוריים.
אליעזר שוורץ: אם נסתכל עליהם, זה 200,000 ילדים, 190,000 ילדים, זה יוצא באזור השלושה-ארבעה מיליארד שקלים, השכר לימוד שלהם.
אליעזר שוורץ: על זה נוסיף את המיליארד שקלים.
ליאורה מינקה: אגב, אם זו המטרה, זה לא מה שכתוב בחוק.
טליה לבני: אף אחד לא יעביר, המעונות הפרטיים נמצאים במבנים שכורים, אף מדינה לא תשקיע במבנים השכורים.
אורלי לוי אבקסיס: אבל את צריכה להבין שהשלטון המקומי, צריך לשמוע גם את דעתו של השלטון המקומי.
אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שהוא יכול לספק לנו השלמה לפתרונות מסוימים.
אורלי לוי אבקסיס: חלקם כבר נשמעו, אני חייבת להגיד.
אורלי לוי אבקסיס: אל תשכחי שכבר היום השלטון המקומי משתתף.
אורלי לוי אבקסיס: לכן אפשר להעמיק את ההשתתפות שלו בצורה כזו או אחרת.
ציפי חוטובלי: כן, אבל אני רוצה להגיד לך, אורלי, שכאן בוועדה ראינו שהשלטון המקומי הוא לא מענה.
אורלי לוי אבקסיס: לא לא, לא כמענה, כחלק מפיתרון כולל.
חנן דגן: אני רוצה לומר משהו, כי יש פה טעות בסיסית לדעתי בתפישה הכוללת.
חנן דגן: כיום, כמו שאמרה טליה, יש רק 1,600 מסגרות מפוקחות, מה שקורה היום, מתוך 15,000 פרטיים.
חנן דגן: אנחנו, איפה שהוא, כי המגזר הפרטי קודם כל, אנחנו כן תומכים בחינוך חינם ואני טוען שאפשר לשלב את כל המסגרת הפרטית בתוך המתכונת הזאת.
חנן דגן: ואני לוקח את זה בחשבון.
חנן דגן: כל ההליך של החינוך חינם, לדעתי זה דבר שייקח זמן.
חנן דגן: ואנחנו צריכים לחשוב קודם כל על הפרקטיקה, כי יושבות פה אימהות שרוצות לצאת לעבודה ולפרנס את המשפחה בכבוד, ואם האימהות האלה ישבו בבית, המשפחות יגיעו למעגל המצוקה כי לא ניתן היום לפרנס משפחה ממשכורת אחת.
חנן דגן: והפיתרון המיידי הוא, ואני אומר, מדינת ישראל לא רק שהיא לא נותנת היום חינוך חינם לגיל הרך, היא גם לוקחת כסף.
חנן דגן: שכר הלימוד בגנים הפרטיים הוא גבוה, כי המדינה לוקחת את זה כמיסוי עקיף.
חנן דגן: אם זה מע"מ, ארנונות, בעל הנכס שמשכיר היום לגן ילדים, משלם 30% מס הכנסה והוא גובה את זה מהגן.
חנן דגן: כל העלויות יכולות לרדת 30% במיידי, דבר שיקל על ההורים.
חנן דגן: לא צריך לחכות זמן, צריך לעצור את זה, אפשר את זה כבר לשנת הלימודים הבאה ולא לחכות זמן עד שזה יימשך.
חנן דגן: כולנו מסכימים שהמחיר הוא פשוט מטורף וצריך לעצור אותו ואנחנו צריכים לבוא ולהבין את המצוקות והעלויות היום שסופגים גני הילדים בצורה איומה וצווי סגירה ומגרשים אותם מבית לבית וכל פעם צריך להשקיע מחדש ולשפץ מחדש, מאות אלפי שקלים, שזה מתגלגל בסופו של דבר על ההורים.
חנן דגן: זה גם עסק פרטי והוא צריך להרוויח.
חנן דגן: בואו נעצור את זה וניתן להם להתפרנס בכבוד ולקיים בכבוד, זה נשים ברובן ולהוריד את המסה הזאת מההורים, רק נחסוך מיסוי ונקל על המנגנון שנופל היום על הגנים.
חנן דגן: זה מספיק, לדעתי.
ציפי חוטובלי: אני רוצה להגיד בהקשר הזה, תראה, יש לנו כאן לדעתי בעיה.
ציפי חוטובלי: כי מצד אחד, אנחנו יודעים שאין מספיק מקומות בעצם בהצעה של החינוך הציבורי והגנים הפרטיים, אני לא מוכנה כמדינה, לסבסד גן שעולה 3,000 שקל, 4,000 שקל.
ציפי חוטובלי: אני לא רוצה לסבסד עכשיו גנים אנתרופוסופיים וכל מיני גנים אקסלוסיביים.
חנן דגן: זה לא לסבסד, זה פשוט לא לקחת.
חנן דגן: זה פשוט לא לקחת.
חנן דגן: כי ההורה, 16% מע"מ ההורה משלם.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה, מנין לנו גם הביטחון שאתם תגלגלו את הרווח שלכם על ההורים?
אורלי לוי אבקסיס: מנין לנו הביטחון שהמדינה שתוותר על חלק מההכנסות שלה, אותן הכנסות יגיעו בדיוק אליהם?
אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שדווקא הפוך צריך להיות הגלגל.
אורלי לוי אבקסיס: דווקא מה שאתם נותנים, להיות צבוע ולעבור ישירות אליהם.
אורלי לוי אבקסיס: למה היא צריכה להקל עליכם?
אורלי לוי אבקסיס: זה כמו עם הקבלנים והבניין.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נקל על הקבלן והוא ישית את זה על הדייר.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא קורה בדרך-כלל, בדרך-כלל זה מביא לעליית מחירים.
אורלי לוי אבקסיס: כי מה, הוא מסתכל על זה כבר בתור עוד איזה שהוא רווח.
אורלי לוי אבקסיס: לכן, השאלה, מנין הביטחון גם שמה שאנחנו נותנים, כי באיזה שהוא אופן זה גם כן אתה חותך מההכנסות שלך, יגיע לאן שאמור להגיע.
חנן דגן: קודם כל, להוריד מע"מ זה לא לתת, זה פשוט לא לקחת מההורה.
אורלי לוי אבקסיס: אתה מוותר על הכנסה מסוימת.
אורלי לוי אבקסיס: איך אתה מגלגל את זה עליהן, אני בטוחה.
אורלי לוי אבקסיס: אתה מגלגל, בעל המעון הבא בתור לא יגלגל.
חנן דגן: בצורה מאוד מאוד פשוטה, חברת הכנסת אורלי לוי.
חנן דגן: ברגע שאנחנו ניצור, נקל את המנגנון, ייפתחו לנו עוד גני ילדים.
חנן דגן: יש פה ביקוש והיצע.
חנן דגן: היום המצב הוא שאין למצוא גם גני ילדים, גם המחיר עולה.
חנן דגן: גם במחיר שהוא היום גבוה, אני יכול להגיד לך שרק אצלי בשנה האחרונה, בסוף שנה אחרונה, כ- 60 גני ילדים נסגרו.
חנן דגן: זה המכה וזה עליית מחיר עתידית.
חנן דגן: אם אנחנו לא נאפשר להם להתקיים.
אורלי לוי אבקסיס: ואם חוק הפיקוח יעבור, ייסגרו עוד אלפים.
חנן דגן: ייסגרו עוד אלפים ואז כן יהיה, זה יהיה חינוך לעשירים בלבד.
חנן דגן: אנחנו מייצרים את החינוך לעשירים בלבד.
חנן דגן: אני אראה לך.
אורלי לוי אבקסיס: לא זה המנגנון, לדעתי.
חנן דגן: אני אראה לך גננות שבקושי מסיימות את החודש.
ציפי חוטובלי: חנן, תודה רבה.
אליעזר שוורץ: אני רוצה לחדד רק נקודה אחת.
אליעזר שוורץ: מדברים על חוק חינוך חינם לגיל הרך, יש שתי אופציות.
אליעזר שוורץ: אופציה ראשונה, זה כמו החינוך הרגיל – המדינה בונה כיתות, היא בונה מעונות, מסבסדת את השכר של המורים.
אליעזר שוורץ: אופציה שנייה זה המדינה מממנת את שכר הלימוד במוסדות אחרים.
אליעזר שוורץ: אם רוצים משהו ריאלי שיקרה בזמן הקרוב, גם אם זה יעבור לאחריות משרד החינוך, אף אחד לא מדבר על לבנות מסגרות חדשות, כמו בתי-ספר, ולכן צריך להשלים עם המסגרות הקיימות.
אליעזר שוורץ: חוק הפיקוח נועד להתאים את המסגרות הקיימות, הלא רשמיות, הפרטיות, לסטנדרטים שהמדינה דורשת.
אליעזר שוורץ: עכשיו, יש שאלה גדולה אם בכלל אפשר לעשות את ההתאמה הזאת.
אליעזר שוורץ: יכול להיות שאחוז גדול מהגנים הפרטיים בכלל לא יעברו את ההתאמה הזאת.
אורלי לוי אבקסיס: חצי מהם זה בשימוש חורג.
אליעזר שוורץ: אני יכול לציין רק שהוועדה לזכויות הילד שדיברה על העלויות, היא כן ניסתה למצוא פתרונות להקל על העלויות של הגנים הפרטיים, לפטור אותם מארנונה, לפטור מהיטלי השבחה, חשמל, תעריף מוזל.
אליעזר שוורץ: כן מנסים לחשוב על כל הפתרונות איך להוזיל את העלויות.
אליעזר שוורץ: עדיין, העלויות בגנים הפרטיים כיום, גדולות יותר מהמעונות המסובסדים.
אליעזר שוורץ: ולכן, החשש הגדול הוא שאם כולם ייכנסו למערכת, השאלה אם זה לא יגרום לעליית מחירים.
ליאורה מינקה: יגרום גם יגרום.
אליעזר שוורץ: וזו השאלה שצריך לחשוב עליה גם.
אליעזר שוורץ: כלומר, זו לא חוכמה להגיד בואו נכניס את כל המעונות פנימה, בלי לחשוב על הצד של המחיר.
אליעזר שוורץ: וזה מוסיף עלויות.
אליעזר שוורץ: ההנחה שלי היתה, שהמסגרות הציבוריות היום משקפות את המחיר הריאלי.
חנן דגן: אפשר להקנות להורים ואוצ'ר.
אליעזר שוורץ: חשוב לי להדגיש שאני לא מציג עמדה, חשוב לי להדגיש שאני לא מציג עמדה, אבל מחירי השוק היום שונים ממקום למקום.
אליעזר שוורץ: חשוב שידעו.
ליאורה מינקה: אני הייתי מעוניינת, אם אפשר, גברתי היושבת-ראש, לשמוע עוד מהקשיים שהנשים מעלות ולראות כיווני פיתרון.
ציפי חוטובלי: אני מסכימה, אני מסכימה.
ציפי חוטובלי: אני חושבת שזאת נקודה חשובה.
ציפי חוטובלי: את רוצה להעיר על הנושא הזה?
שירלי בבאי: אני רוצה להרחיב טיפה ואז אולי זה יהיה מתאים שתשלימו.
שירלי בבאי: כי הדיון הזה באמת מדבר על מחיר ההורות ועל הנושא של הגיל הרך, הוא בפירוש שם ומאוד מאוד כאוב וההוצאות הן מאוד רבות, אבל ההורות לא נגמרת בגיל חמש, ההורות ממשיכה וממשיכה ויש עוד המון הוצאות אחר-כך.
שירלי בבאי: הנושא של גיל חמש, שגם נקודות הזיכוי שהיא דיברה עליהם ניתנות רק עד גיל חמש, זה פשוט אבסורד.
שירלי בבאי: ילד היום לא מסוגל להישאר בבית לבד, יום החינוך הוא קצר, הוא נגמר בסביבות 12 וחצי, 12:45, הילד הולך הביתה או נשאר בצהרון וגם עלויות הצהרון הן מאוד גבוהות ומטורפות.
ליאורה מינקה: יש עלויות לקייטנת סבתא, תאמינו לי.
שירלי בבאי: אני חושבת, אפרופו הדיונים על גיל הפרישה, סבתות יכולות להמשיך לעבוד, לא צריכות רק לעבוד בבתים.
שירלי בבאי: יש משמעות לעבודה של נשים ולתעסוקה שלהן ולכן זה נפלא ונהדר וכל הכבוד, אבל זו לא הנקודה.
שירלי בבאי: ולכן, אני מחזירה את העניין למה שחבר הכנסת מולה דיבר עליו לפני שנתיים, הנושא של הכרה בהוצאות טיפול, הכרה בהוצאות טיפול, הטענה שזה מדבר רק לאוכלוסיות החזקות היא לא נכונה, מה גם שיש מעטפת שלמה של מענה, נקודות זיכוי לא רק עד גיל חמש, הכרה בהוצאות טיפול, כל הנושא של מטפלת, של מעון, גם של צהרון שצריך להיכנס שם, האוצר מכר איזה שהוא דיל לפני שנתיים, הוא לא עומד בו, הסיפור הזה לא זז.
ציפי חוטובלי: שירלי, אני רוצה להגיד לך כיושבת-ראש הוועדה, יש בינינו מחלוקת אידיאולוגית בעניין הזה.
שירלי בבאי: זה נכון, אבל עוד משפט אחד.
ציפי חוטובלי: ואני לא מתכוונת, באמת, אני לא מתכוונת, במשאבים מאבקיים מוגבלים, במשאבים תקציביים מוגבלים, אני לא מתכוונת להכניס את הנושא של חינוך סביב המעטפת של מיסוי.
ציפי חוטובלי: אני חושבת שזה לא רלוונטי.
ציפי חוטובלי: צריך להכניס את זה תחת הנושא של חינוך חינם.
ציפי חוטובלי: אני חושבת שיותר נשים ייהנו מזה.
שירלי בבאי: גם לצהרונים וגם להמשך החינוך, יום לימודים ארוך, בסדר?
שירלי בבאי: נורת אזהרה, הכותרות של העיתונים, לנוכח צעדת העגלות ואני מברכת על זה באמת, כי סוף סוף האוצר מקשיב ויש איזה רחשים, פורסם שיש הכרה בהוצאות.
שירלי בבאי: שאלתי את נציגת האוצר, אין לה מושג על מה מדובר ולכן אני אומרת.
ציפי חוטובלי: אני אומרת לך שאני דיברתי אתמול עם ראש הממשלה, יצא עיוות תחת ידיהם, הם בכלל לא התכוונו לזה.
ציפי חוטובלי: הם לא התכוונו לזה.
שירלי בבאי: עוד נושא שצריך להעלות בנושא הזה זה גם הנושא של הסדרי עבודה גמישים.
שירלי בבאי: אנחנו דיברנו על זה גם בוועדה הזאת, הנושא שבאמת הורים היום, לא רק אימהות, עובדים בצורה מטורפת.
שירלי בבאי: שוק העבודה מטורף, הדרישה, התובענות של העניין הזה היא בלתי אפשרית ולכן גם נגרם כל הצורך הזה במערך תפעולי שהוא לא נגמר, גם אחר הצהריים, גם בשעות אין סופיות וגם לזה צריך לתת את הדעת.
ליאת ורדי בר: אני רוצה בדיוק מהנקודה הזאת להמשיך.
ליאת ורדי בר: קודם כל, הנושא הזה של היום באמת מערך העבודה הוא בלתי אפשרי, זה בין 12 ל- 14 שעות ביום, במקרה הטוב והרחבה למעבר לגיל חמש, מה שנאמר, ימי חופשה, ימי חופשה לילדים מול ימי חופשה של הורים, יש 12 ימי חופשה להורים בשנה, אני לא צריכה להגיד לכם כמה ימי חופשה יש לילדים.
ליאת ורדי בר: ימי מחלת ילד, מוכרים שמונה ימי מחלת ילד בשנה, תראו לי ילד אחד שחולה שמונה ימים וזה לכל הילדים.
שירלי בבאי: לילד יש שני הורים ואם זה הורה יחיד, יש לו 16 ימים.
שירלי בבאי: מה שלא יודעים, שזה מימי המחלה שלנו.
שירלי בבאי: לא מוסיפים עוד ימים.
שירלי בבאי: זה מימי המחלה הצבורים של העובד עצמו.
שירלי בבאי: אימא או אבא לא יכולים להיות חולים, אם הם רוצים גם להישאר עם הילד החולה.
ליאת ורדי בר: זה גם לא דבר שהוא לגיטימי היום, להישאר עם ילד חולה בבית זה לא לגיטימי.
ליאת ורדי בר: זה משהו שנראה למעסיקים כי המעסיקים סובלים מזה בעצמם, אבל זה נראה להם לא לגיטימי.
ציפי חוטובלי: רק להסביר את העניין הזה, של ימי מחלה לעומת ימי חופשה.
ציפי חוטובלי: ימי מחלה של הורים, אחת הבעיות לדעתי, זה שאין קשר בין מספר הילדים לבין ימי המחלה שמותר לך לקחת.
ציפי חוטובלי: אני כן רוצה להגיד משהו על עניין המס.
ציפי חוטובלי: רגע, רק תגידו כהצעה מעשית שלכם לגבי כל סעיף כי זה חשוב לי.
ליאת ורדי בר: אני רוצה לענות לגבי העניין של ההצעה המעשית.
ליאת ורדי בר: אנחנו, לא תפקידנו להסתכל בתקציב המדינה.
ציפי חוטובלי: לא דיברתי על תקציב.
ציפי חוטובלי: דיברתי על נושא חופשות.
ליאת ורדי בר: רוצים להגיע לאיזון בין ימי חופשת הורים לבין ימי חופשת ילדים.
ליאת ורדי בר: כלומר, להוריד את ימי החופשה לילדים ולהעלות את ימי החופשה למבוגרים, באותה מידה.
ליאת ורדי בר: להגיע לאיזון בין ימי מחלת ילד לבין מחלת הורה.
ליאת ורדי בר: זה נשמע די פשוט, בסופו של דבר, אנחנו רוצים להפסיק להיות שוק עבדים.
ליאת ורדי בר: להמשיך לעבוד ולעבוד לעבוד ולא לראות את הילדים, וצריכים, זה גורם בעצם למעגל קסמים שכזה, שבעקבותיו צריך ליצור עוד ועוד מערכות שעולות עוד ועוד כספים ועוד ועוד מטפלות.
ליאת ורדי בר: תראו את החופש הגדול הזה.
ליאת ורדי בר: הוא בלתי אפשרי.
ליאת ורדי בר: זה אימה של כל הורה.
ליאת ורדי בר: זה ממש אימה.
ליאת ורדי בר: אני לא אומרת את זה בצחוק, אני אומרת את זה בלי ציניות.
קריאה: אז במסגרת חינוך חינם אפשר גם במשרד החינוך אפשר גם לדאוג לזה, לכיוון הזה.
ליאת ורדי בר: ואני כן רוצה, סליחה, פיקוח על מוצרי יסוד לתינוקות.
ליאת ורדי בר: קריטי חיוני מחר בבוקר.
ליאת ורדי בר: פיקוח על מוצרי יסוד לתינוקות, בסופו של דבר השוק הזה פרוץ לחלוטין, גוזרים עלינו קופונים בלי בעיה.
ליאת ורדי בר: גם על עלויות חיתולים, גם על עלויות תחליפי חלב.
ליאת ורדי בר: אנחנו לא מדברים פה על מותרות, אנחנו לא מדברים פה על צעצועים ולא מדברים פה על עגלות, למרות שגם שם, יש בהחלט שכבה נדיבה מאוד של שומן שנגזרת על הגב שלנו.
ליאת ורדי בר: אבל לא לשם אנחנו מכוונים, אנחנו מכוונים למוצרי יסוד.
ליאת ורדי בר: הרי חיתולים אי-אפשר לקנות יד שנייה.
ציפי חוטובלי: כן, אבל יש הבדל אחד שאני חושבת שחשוב שנזכור אותו.
ליאת ורדי בר: אין תקרת מחיר לדברים האלה.
ציפי חוטובלי: OK.
ציפי חוטובלי: אני רוצה לדבר על הנושא הזה של פיקוח על מוצרים.
ציפי חוטובלי: יש כאן את נציגת המועצה הישראלית לצרכנות, עו"ד סלעית קולר, בבקשה.
סלעית קולר: קודם כל, צריך להבין משהו לגבי פיקוח על מחירים.
סלעית קולר: זה לא מתאים לכל דבר ויש לזה סיבה מאוד ברורה.
סלעית קולר: קחו את גני הילדים, למשל, עסק בפיקוח צריך להיות רווחי.
סלעית קולר: פיקוח מחירים לא אומר אני נותן את המחיר הכי זול שאפשר, אלא הוא משקלל בתוכו רווח ולכן, גני ילדים, למשל, אם ההוצאות שלהם מאוד מאוד גדולות, עדיין יצטרכו לשקלל להם איזה שהוא מרווח רווח, ורק אחר-כך לקבוע את המחיר, את התקרה, ומי ששם לב, למשל, בעניין הדלק, רואים שעכשיו אמרו – אנחנו נוריד קצת מהמרווח של החברות, שזה אומר שיש להם איזה שהוא רווח שהמדינה נותנת אותו, אומרת – חייבים.
סלעית קולר: לגבי תחליפי חלב, שם יש בעיה שצריך לבדוק את עניין הפיקוח.
סלעית קולר: מכיוון שבפועל, שתי חברות שולטות על השוק, מאז 2003, סיפור פרשת רמדיה, הורים נורא נורא חוששים לעבור לתחליפי חלב אחרים, אם יש, יש עכשיו חברה יחסית חדשה, שלא מצליחה להיכנס לתוך השוק ברמות שתשפיע.
סלעית קולר: שם יש איזה שהוא כשל שוק שנוצר בין מהסרת הפיקוח ב- 1999 ל- 2003, מה שקרה עם חברת רמדיה, התוצאה היא שבאמת מדובר פה בשתי חברות בלבד ושם יש מקום לבחון את שאלת הפיקוח.
סלעית קולר: שם יש מקום לשאול את שאלת הרווחיות.
סלעית קולר: זה מקום שבהחלט צריך, אנחנו קוראים לבדיקה של הנושא של הפיקוח בעניין הזה.
ציפי חוטובלי: זאת נקודה שממש חשוב לי להבין אותה.
ציפי חוטובלי: את מדברת שבנושא תחליפי החלב יש כשל שוק?
סלעית קולר: נראה לנו שיש כשל שוק.
ציפי חוטובלי: והייתם ממליצים להחזיר את תחליפי החלב לפיקוח?
סלעית קולר: מה שאנחנו ממליצים זה קודם כל לעשות בדיקה אמיתית לגבי עניין כשל השוק ואם אכן כן יימצא כשל שוק, לעשות, להכניס את החלב לפיקוח מהסיבה שתחליפי חלב זה לא מוצר, מה שקוראים לזה מוצר בסיסי, זה מים, זה בלתי אפשרי לחיות בלי זה וכל מי שחושב שאם הוא יכריח אנשים להיניק זה יעזור יותר, זה לא יעזור, זה עדיין יש שלב מסוים שבו זה נגמר.
סלעית קולר: גם אם הייתי יכולה, OK?
סלעית קולר: אז צריך להבין את זה וזה כל-כך, זה מוצר יסודי וחיוני, שצריך לבדוק אותו במשקפיים אחרות, גם בגלל העובדה שאין שם תחרות, מדובר בעצם בשתי חברות ששולטות בשוק.
קריאה: ויש גם עניין של בתי-החולים, נכון?
סלעית קולר: אני שוב אומרת, כן פרסום, לא פרסום דרך בתי-החולים, הדברים האלה זה דברים שהם קצת פחות, לדעתי קצת פחות משפיעים, גם מהניסיון האישי שלי, כי כשיצאתי מבית-החולים וכולה הייתי שם שלושה ימים או שבוע, כמה שאנשים נשארים היום, ויכולתי לבחור אחרת, האופציות שהיו קיימות בפניי, האמיתיות, שסמכתי עליהן, היו רק שתיים.
סלעית קולר: זאת אומרת, גם אם יש חברה אחרת, היא לא מצליחה.
סלעית קולר: אולי עכשיו חברת טבע תצליח עם השם הרפואי שלה לעשות איזה שהוא שינוי בראש של ההורים, יגידו – אולי בכל-זאת ננסה, כי טבע זה חברת תרופות אז אולי אני אתייחס לאוכל הזה כאל תרופה ואולי הם בכל-זאת מקפידים יותר מחברות אחרות.
סלעית קולר: אבל אל תשכחו, שב- 2003 נפל דבר והדבר הזה מפחיד את כולנו ומקשה מאוד על כניסה של תחליפי חלב נוספים לשוק.
סלעית קולר: צריך לקחת את זה בחשבון ולכן מה שאנחנו ממליצים זה קודם כל לבדוק את הנושא ואם אכן יש כשל שוק כזה, כן את המוצר הזה להכניס לפיקוח.
ציפי חוטובלי: מה הדרך לבדוק את זה, אבל?
סלעית קולר: יש משרד התמ"ת ויש הממונה על הגבלים עסקיים, יש לו את הכלים לבדוק את העינין הזה.
סלעית קולר: היתה איזה שהיא החלטה לגבי מטרנה וההשתלבות של נסטלה אם אני לא טועה, עם חברה אחרת, והשאלה איך אפשר לחשוב לייבא משהו של נסטלה מבחוץ, אף אחד לא ייבא של נסטלה, כשנסטלה מוכרת את תוצרת הארץ פה בארץ.
ציפי חוטובלי: מה לגבי הטיטולים?
סלעית קולר: לגבי הטיטולים זה כבר עניין יותר מורכב.
סלעית קולר: קודם כל, יש יותר חברות.
סלעית קולר: האיכות של החיתולים, אני לא יכולה לדעת אם זה איכות יותר טובה או זה איכות פחות טובה, אני יודעת שהנטייה הצרכנית שלנו היא, יש לנו איזה שהיא התנהגות צרכנית שאנחנו רואים מילים באנגלית, חברות מפורסמות מחו"ל ופרסומות, אנחנו נוטים יותר ללכת לכיוון הזה, רגע, אני לא אומרת שאין שם כשל, אני רק אומרת שיש יותר חברות, יש יותר אפשרויות והאם יש שליטה של גוף מסוים או שתי חברות יותר מאשר אחרות על השוק, את זה באמת צריך לבדוק במשקפיים של כלכלה, האם זה באמת המקום בכלל להכניס שם פיקוח.
ציפי חוטובלי: יש לי רק שאלה חשובה בנושא הזה.
ציפי חוטובלי: עשיתי סקר בין חבריי וחברותיי ההורים הצעירים.
ציפי חוטובלי: מה שאני, הרושם שאני קיבלתי זה שכמעט בכל סופר יש אפשרות להשיג טיטולים במבצעים מאוד מאוד טובים ולכן הם חוששים מפיקוח.
ציפי חוטובלי: הם אומרים בעצם – תכניסו את זה לפיקוח.
סלעית קולר: יהיה מחיר אחיד.
סלעית קולר: צריך עוד לקחת בחשבון ששוב, כשמדברים על רשתות השיווק, יש את היצרנים ואת הרווח שהם גוזרים ואת זה, ויש גם את כל העניין הזה של רשתות השיווק.
סלעית קולר: יש לנו בעיה בכלל במוצרי מזון ומוצרי בסיס בעניין רשתות השיווק.
סלעית קולר: יש מעט רשתות שיווק, מעט מאוד יחסית, שהן שולטות על כל השוק, ושאר הנקודה היא הרבה יותר מהותית מבחינת הבעיה של ההגבלים העסקיים, בעניין רשתות השיווק וזה נושא שהולך לאורך כל הדרך בכל מיני סוגיות של החלב, בסוגיות של זה, זה לא רק בעניין טיטולים ואת הנקודה הזאת צריך להסתכל יותר בהיבטים האלה, כי עובדה שהם יכולים להוריד את הרווח שלהם ולמכור טיטולים שהם מכרו קודם ב- 70, 80, 90 שקלים, הם מוכרים פתאום ב- 45 שקלים ו- 39 שקלים, אז אתה אומר לעצמך – יש פה איזה שהוא משהו שנראה לי לא ברור.
סלעית קולר: אבל אני שוב חוזרת ואומרת, יש הבדל מאוד מהותי בין שוק שבו ברור לנו לחלוטין שיש רק שתי חברות ומשום מה לא מצליחים זה, לבין שוק שבו הסוגיות הן יותר מורכבות וצריך לבחון אותן בראייה כוללת.
סלעית קולר: אני למשל, אם הם דיברו על עגלות, זה לא שאי-אפשר לקנות עגלות, אבל זה עניין של יש אופציות זולות יותר.
סלעית קולר: כמה הן יעילות, כמה חיתולים יעילים יותר של חברה כזאת או של חברה אחרת, אני לא חושבת שזה האחריות של המחוקק.
סלעית קולר: אני לא חושבת שזה התפקיד של המחוקק, הכנסת לבדוק.
ציפי חוטובלי: התפקיד של המחוקק, בעיני, זה לדאוג לכך שאם לצורך העניין אנחנו מגישים הצעת חוק על פיקוח, שזה לא יפגע בסופו של דבר בצרכן.
ציפי חוטובלי: אני, התפקיד שלי לדעת זה שאני לא מונעת ממנו בסופו של דבר, הרי זה ימנע הוזלת מחירים.
סלעית קולר: זה הרבה יותר רחב.
סלעית קולר: הסיפור של הטיטולים הוא נופל יותר בגדר הסיפור של כלל מה שקורה ב-כביכול שוק חופשי במדינת ישראל כשמדובר ברשתות שיווק ובקשר בינן לבין משווקים מסוימים.
ציפי חוטובלי: אם הפיקוח הוא מחיר מקסימום.
סלעית קולר: לא לא, הפיקוח הוא לא מחיר מקסימום, לא לא לא.
סלעית קולר: הפיקוח אמנם נותן איזה מחיר מקסימום ומישהו יכול להוריד מזה.
סלעית קולר: יש חברות, יש תחנות דלק שמוכרות לך את הדלק במחיר קצת יותר זול ממה שהמדינה קובעת כמחיר המקסימום, אבל בתחום שבו הביקוש הוא קשיח, הביקוש הוא קשיח, אין לי ברירה, אני חייבת לקנות חיתולים, זה לא משהו שאני יכולה לבחור, המשחק הזה הוא הרבה יותר קטן.
סלעית קולר: ולכן התמונה של טיטולים היא תמונה כוללת של בכלל מוצרי צריכה בסיסיים של אזרחי ישראל, להבדיל מהנושא הזה של תמ"לים, שזה, אני חושבת שמים ותמ"ל זה בערך שני הדברים שאי-אפשר להתווכח.
ציפי חוטובלי: בשורה התחתונה, האם היית ממליצה לנו ללכת על נושא של פיקוח בשני המוצרים האלה?
סלעית קולר: אני, שוב, לגבי התמ"לים, אנחנו ממליצים ללכת לבדוק את זה ברצינות.
סלעית קולר: לגבי החיתולים, אנחנו אומרים שצריך להסתכל בראייה כוללת על הוצאות משפחוה שכוללות גם את העניין הזה, במסגרת בחינת נושא הרשתות, רשתות השיווק והחברות שמשחקות בתוך מדינת ישראל לגבי מוצרים בסיסיים בכלל.
סלעית קולר: הדבר הנוסף שאנחנו רוצים להכניס זה כמובן, כמו שאני אומרת, העניין של הפיקוח על גני הילדים.
סלעית קולר: אתם מדברים על איזה שהוא משהו מקסימאלי, אופטימאלי, יום אחד יהיו לנו גנים מגיל אפס עד זה, זה ייקח, אם נצליח להעביר את זה ושיהיה לכם ושיהיה בהצלחה, זה ייקח עוד הרבה שנים עד שדבר כזה יעבור ובינתיים יש את הגנים הפרטיים.