GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורית זוארץ: האם היתה השתתפות במסגרת ההדרכות של משרד המשפטים לאיתור קורבנות סחר
רחל גרשוני: כן, רננה כן השתתפה.
רחל גרשוני: ואנחנו בשיח עם רננה על הכשרה שטרם הוחלט אם זו תהיה הכשרה בשיתוף מרכזי הסיוע או הכשרה נפרדת על הסחר.
רחל גרשוני: ואני אשמח לראות את השאלות שראיתי רק בשלבים הראשונים.
רחל גרשוני: מה שרננה לא אמרה ואני חייבת לציין, מאז שרננה נכנסה לתפקיד היא מפנה מקרים.
רחל גרשוני: היא הפכה לצומת להפניית מקרים.
רחל גרשוני: כל הבעיות קיימות אבל מאז שהיא נכנסה, יש שיפור משמעותי.
רחל גרשוני: הבעיה היא שרננה אחראית רק על תחום הסיעוד.
רחל גרשוני: יש עובדות לא חוקיות או עובדות חוקיות, שהן עובדות אצל יהלומנים הודים ומאיזושהי סיבה שלא נראית לי, ולגבי זה רננה לא אחראית ויש פחות פיקוח.
רחל גרשוני: אין פיקוח למעשה.
רחל גרשוני: וזה דבר שלגמרי יש חור פה.
רחל גרשוני: עוד דבר שרציתי לציין.
רחל גרשוני: אתמול דווקא נתתי איזו הכשרה קצרה לעובדים סוציאליים שעובדים בחדר המיון באיכילוב.
רחל גרשוני: וזה באמת היה מעניין ביותר.
רחל גרשוני: כי הנשים האלה תגענה לחדרי מיון.
רחל גרשוני: הרי בדרך-כלל יש העדר טיפול רפואי או טיפול רפואי קלוקל.
רחל גרשוני: אבל כשיש מקרה חמור ואקוטי, הן תוכלנה להגיע לחדרי מיון.
רחל גרשוני: אז אני חושבת שזאת עוד נקודה שאנחנו צריכים לעשות את זה אולי יותר שיטתי לא רק באיכילוב, אלא הכשרות בחדרי מיון.
אורית זוארץ: מה קורה עם מהגרות עבודה שהן מגיעות לעבוד בחקלאות.
אורית זוארץ: מי אחראי עליהן?
23653: החברות שמביאות אותן.
רננה לוי: אני רציתי להוסיף עוד נקודה.
רננה לוי: כמענה לנושא שעלה בתחום ההדרכות, אני חייבת לציין.
רננה לוי: בעיניי חייבת להיות הדרכה אחת נפרדת על סחר; אחת על הטרדות מיניות ואחת על ההיכרות והמפגש הבין תרבותי עם עובדים זרים.
רננה לוי: ואלה הן התכניות שהגשנו באופן נפרש למנכ"ל הרשות שלנו, כדי לקבל תקציבים עבור הדרכות שונות.
רחל גרשוני: אני מאוד מקווה שלא יהיה בלבול.
רחל גרשוני: תרבות כן, אבל כשיש הדרכות נפרדות בהטרדות מיניות ואז סחר בבני-אדם, אז יכול להיות שזה קצת מבלבל, צריך לעשות מזה איזה משהו הוליסטי.
אורית זוארץ: הנושא הזה נמצא על הפרק ואתם מתכוונים לערוך הדרכות גם לעובדות סוציאליות ולעובדים הסוציאליים עצמם?
רננה לוי: אני יכולה להגיד לך שקיבלתי טלפון הבוקר, מאהרון ברזני, שהוא ראש מינהל שירותים.
רננה לוי: ואהרון אמר לי בפירוש תאמרי לוועדה שאני רואה את זה בחיוב את נושא ההדרכות, אני מאמין שיש מקום לתת הדרכות, ואני אפעל ככל שאני אוכל מול המרכז לקבל אישור תקציבי להדרכות.
אורית זוארץ: אני בהחלט מברכת על כך.
אורית זוארץ: אני חושבת ואני בטוחה שתסכימו אתי, שמאז שהתרחב מערך ההדרכה לגורמים שמטפלים בסוגיות הללו, ונפגשים עם מהגרי/מהגרות עבודה, עם קורבנות סחר וקורבנות עבירה שהגיעו הנה לארץ, המודעות התרחבה והטיפול בהם השתנה.
אורית זוארץ: תודה רבה לך, רננה.
אורית זוארץ: ואנחנו בהחלט רוצים לחזק את העבודה שלך.
אורית זוארץ: ואם יש ביקורת – הביקורת היא בונה במטרה לחזור הנה לוועדה ובאמת לדווח לנו בעוד מספר חודשים על העבודה עם השאלונים, תוך מיקוד, כי הבנתי בשאלונים יש מיקוד בנושאים שקשורים לבריאות, רווחה וסביבת העובד.
אורית זוארץ: אני מציעה שתהיינה גם שאלות קצת יותר ממוקדות כמובן תוך הדרכה בסוגיות התרבותיות, כדי לא לפגוע בה, אבל עדיין כדי להבהיר לה מהן זכויותיה ושאנחנו בעצם נמצאים כאן כדי להגן עליה ולא להפר את זכויותיה.
אורית זוארץ: גב' אדית לייבוביץ מ"קו לעובד", בבקשה.
עדית לייבוביץ: אני רוצה קודם לפתוח ולהגיד שעד היום לא הגיע למשרדי "קו לעובד", למעט מקרה אחד, אף עובדת שמטרת הגעתה היתה להתלונן על הטרדה מינית, על אונס, על תקיפה מינית או על כל דבר אחר.
עדית לייבוביץ: העובדות מגיעות בשביל לברר מה הזכויות שלהן, בדרך-כלל לאחר שהן סיימו לעבוד.
עדית לייבוביץ: מתוך שיחה עם העובדת בדרך-כלל שהולכים לפתח את הנושא ולשאול למה בעצם היא סיימה לעבוד, אנחנו מגיעים לסיפור וזה אם היא בכלל מעוניינת לספר.
עדית לייבוביץ: אני יכולה לתת לכם דוגמה מאוד טרייה מאתמול בבוקר של עובדת שהגיעה אחרי שסיימה לעבוד לאחר חמישה חודשים אצל מעסיקה, והיא אומרת "קשה לי מאוד, זה כבר מעסיקה שלישית שאני עובדת אצלה רק כמה חודשים ומפטרים אותי, חוץ מהראשון שעזבתי לבד".
עדית לייבוביץ: למה עזבת?
עדית לייבוביץ: אז היא התחילה לחייך ככה קצת בחוסר נוחות, אמרה "לא משנה זה לא חשוב, אבל חשוב לי רק שאני אמצא עבודה קבועה".
עדית לייבוביץ: אמרתי לה אז בואי תספרי לי, קרה משהו, רבת, היא אומרת: "לא, הוא רצה שאני יישן אתו במיטה והוא ביקש כל מיני דברים, ואמרתי לבת שלו והיא אמרה שהיא תגיד לו שיפסיק אבל הוא לא בדיוק הקשיב".
עדית לייבוביץ: היא מספרת את הסיפור ואני אומרת לה, את רוצה לעשות עם זה משהו?
עדית לייבוביץ: "לא, לא, אני לא רוצה לעשות שום דבר אני רק רוצה למצוא עבודה קבועה, אני רוצה לדעת אם מגיע לי משהו".
עדית לייבוביץ: ואמרתי לה ועבור העבודה אצלו קיבלת את הזכויות שמגיעות לך?
עדית לייבוביץ: "אני לא רוצה, אני לא רוצה, הוא גר ואני פוחדת והוא יעשה לי משהו, מישהו יעשה לי".
עדית לייבוביץ: זאת אומרת, הסיטואציה כולה היא כזו שמלכתחילה הן לא מעזות להתלונן.
עדית לייבוביץ: שכבר מגיעות תלונות – לצערי הרבה מאוד מהסיפורים שאנחנו שומעות, הם סיפורים מאוד קשים והן לא מוכנות שנעשה אתם כלום.
עדית לייבוביץ: אני שואלת אפילו ברמה הבסיסית של בקשה לביטול היתר למעסיק או הגבלה לעובד ממין זכר, שלא נדבר על משטרה חס וחלילה או איזשהו סיוע משפטי, הן לא מוכנות.
עדית לייבוביץ: הן לא מוכנות, זה מבייש אותן, זה מביך אותן, זה עלול להוציא להן שום רע.
עדית לייבוביץ: הן פוחדות שתהיה להן איזושהי אות קין של מתלוננת.
עדית לייבוביץ: ולכן זה רק ממחיש כמה המקרים שכן מדווחים וכן מועברים לטיפול – כמה המקרים האלה הם כל-כך נדירים וכמה צריך לתת עליהם את הדעת.
עדית לייבוביץ: אם יש משהו שמשותף לכל העובדות שכן מספרות, בין אלה שהן מוכנות להתלונן ובין אלה שלא – זה שכולן תמיד היו תחת איום כלשהו.
עדית לייבוביץ: בין אם איום פיזי או איום פסיכולוגי.
עדית לייבוביץ: או שהן כבר מיצו את תקופת השהייה בישראל והן יודעות שאם הן יעזבו הן יגורשו.
עדית לייבוביץ: או שהן מעוניינות לצאת לביקור מולדת והן פוחדות שאם הן יתלוננו – המעסיק לא יאשר להן.
עדית לייבוביץ: הרבה מאוד מהסיפורים וגם מהעדויות שהכנסנו במסמך שלנו תמיד היו: "אבל אמרתי לפחות אני אסע הביתה לבקר ואז אחר-כך כבר אני אטפל בזה" "או לפחות אני אחסוך עוד קצת כסף" "או לפחות אני אחזיר את מה ששילמתי דמי תיווך ואז אני אסע".
עדית לייבוביץ: זאת אומרת, משהו תמיד מחזיק אותן שם, לרוב זה שיקולים כלכליים.
עדית לייבוביץ: ובגלל זה אני חושבת שאם הן מראות נכונות להתלונן – זה צריך להגיד לנו משהו על המצוקה הכל-כך קשה שהן נמצאות בה, שהן מעזות אפילו לסכן את המעמד שלהן ולהגיש את התלונה.
עדית לייבוביץ: לגבי מה שרננה אמרה.
עדית לייבוביץ: אנחנו אכן ישבנו כאן בשבוע שעבר וראינו את השאלון והוספנו את ההערות שלנו.
עדית לייבוביץ: לדעתי זה דבר שהוא מאוד חיובי ואני מאוד שמחה על זה שזה שנעשה.
עדית לייבוביץ: לצערי, אני יודעת שמדווח על ביקורים רבים, השאלה אם מדובר גם בכמה מהמקרים העובדת לא היתה בבית בזמן הביקור.
רננה לוי: מבחינתנו ביקור שעובדת לא היתה בו בבית – זה לא ביקור.
רננה לוי: מבחינתנו זה לא קיים.
עדית לייבוביץ: כל התלונות האחרונות שלי, למעט שתיים, הן תלונות של עובדות שטוענות שמעולם הן לא ראו עובד סוציאלי.
עדית לייבוביץ: לא רק זה, אין להם מושג מי הלשכה שהן רשומות בה.
אורית זוארץ: כדי לפתור את הבעיה יש לי פתרון מאוד פשוט.
אורית זוארץ: אדית, אני אשמח מאוד אם תשבי עם רננה ותעביר לה את המקרים האלה ובאמת תעשו בדק בית אם יש כאן איזשהו פספוס שלא הגיעו אליהן מסיבה כזו או אחרת.
אורית זוארץ: בסך הכל מדובר פה בוועדה שהגורמים בה משתפים פעולה וזו ישיבת צוות ביניכן, אם יש תלונות כאלה, יש לך כאן אוזן קשבת שמוכנה לשמוע ולטפל.
אורית זוארץ: חבל לפתוח את זה עכשיו.
עדית לייבוביץ: עוד דבר אחד.
עדית לייבוביץ: במסמך א' למסמך שהגשנו לוועדה, יש כאן רשימה של 12 או 13 מקרים של תלונות שהועברו למשרד הפנים בבקשה לביטול ללא הגבלת היתר ממעסיק, בצירוף תצהיר של העובדת, זה לא הסיפור של "קו לעובד".
עדית לייבוביץ: תצהיר של עובדת שמתאר מה בדיוק קרה.
עדית לייבוביץ: כמובן זה חתום על-ידי עו"ד.
עדית לייבוביץ: תלונות מנובמבר 2009 ועד ספטמבר 2010, תלונות שלהערכתי היה פרק זמן סביר לטפל בהן.
עדית לייבוביץ: למעט שני מקרים, כל התלונות נכון לסוף ינואר השנה, נמצאות בטיפול.
עדית לייבוביץ: תשובה שקיבלנו ממשרד הפנים בסוף ינואר: "בטיפול במחוז" "בטיפול" "בבדיקה".
עדית לייבוביץ: יש כאן מעסיקים שמנובמבר 2009 נותרו עוד עשר תלונות.
אורית זוארץ: או-קיי, אנחנו נבקש את תשובתם.
עדית לייבוביץ: להגיד בפניה מנובמבר 2009 שהיא נמצאת בבדיקה במחוז, נשמע לי קצת תמוה.
אורית זוארץ: נמצאת אתנו חברת הכנסת מרינה סולודקין, והצטרף אלינו חבר הכנסת ניצן הורוביץ.
אורית זוארץ: אנחנו נעבור ל"כח לעובדים" ולאחר מכן אנחנו נשמע את הגב' שמחה בניטה, ונעבור לנציגי משרדי הממשלה.
נוגה שפר: ארפיטה היא חברת ארגון "כח לעובדים", היא תספר קצת על הבעיה ואז אוסיף כמה נקודות.
ארפיטה מיקואן: אני רוצה לספר איך העובדות סובלות מהבעיה הזאת.
ארפיטה מיקואן: יש לי הרבה סיפורים, אני שמעתי מהרבה חברות אבל אני רוצה לספר על אחת.
ארפיטה מיקואן: חברה שלי שעבדה בגבעת שאול במשפחה דתית, והיא עבדה רק ביום ובלילה היא חזרה לדירתה.
ארפיטה מיקואן: והיא עבדה עם אישה והיה גם הבעל שם.
ארפיטה מיקואן: ומתי שהיא היתה מגיעה לעבודה, הבעל פתח את הדלת במערומיו.
ארפיטה מיקואן: ומתי שחברתי היתה רוצה ללכת לשירותים או משהו, אז הוא היה כל הזמן אחריה והוא כל הזמן רצה לנשק אותה ולגעת בה.
ארפיטה מיקואן: והיא היתה כל הזמן בוכה והיא אמרה גם למשרד לכח-האדם.
ארפיטה מיקואן: והם אמרו: "עזבי אותו הוא משוגע".
ארפיטה מיקואן: הם לא פתרו את הבעיה.
ארפיטה מיקואן: לאחר מכן היא עזבה את העבודה.
ארפיטה מיקואן: אני רוצה להגיד שזה לא פתרון.
ארפיטה מיקואן: אם היא עוזבת את העבודה אז מישהי אחרת הולכת לשם.
ארפיטה מיקואן: אז צריך לדאוג לאותן עובדות.
ארפיטה מיקואן: עוד נקודה נוספת.
ארפיטה מיקואן: אתם דיברתם על העובדים הסוציאליים.
ארפיטה מיקואן: מתי שהם באים לביקור בבית, הם רק שואלים "איך אני" "אנחנו בסדר אתם".
ארפיטה מיקואן: הם לא שואלים אותנו מה אתי, מה הבעיה שלי.
ארפיטה מיקואן: מה שאני רוצה שהעובדים הסוציאליים ישאלו גם את העובדת מה הבעיה והאם היא סובלת שם.
ארפיטה מיקואן: צריך שאלון שהיא יכולה לפרט מה הבעיה של אותה עובדת.
ארפיטה מיקואן: אם אתם שואלים הם לא אומרים מיד.
ארפיטה מיקואן: צריכים להכיר קודם את העובדת.
ארפיטה מיקואן: ובפגישה אחת היא לא תגיד כלום.
אורית זוארץ: יש כאן שני נושאים שעלו.
אורית זוארץ: מה קורה עם חובת הדיווח?
רחל גרשוני: על חובת דיווח יש לכל עובד סוציאלי, אם נעברה עבירה של סחר בבני-אדם על-ידי האחראי על חסר יש"ע.
רחל גרשוני: עכשיו לא חוק הביקורים האלה של הטרדה מינית הם סחר בבני-אדם, הם דברים נוראיים, הם דברים פסולים, אבל לגביהם לא תמיד יש חובת דיווח.
רחל גרשוני: יש חובת דיווח במקרים מסוימים אבל שוב, צריך להבין האם זה אחראי, האם זה חסר יש"ע.
רחל גרשוני: אם הדיור והאוכל והכל חל על המעביד, ואין לה מוצא אחר – אז כן.
רחל גרשוני: אבל המקרה שאת מתארת שהיא עבדה ביום והיא חזרה הביתה, אני לא בטוחה שזה נכנס.
רחל גרשוני: יש חובת דיווח של עובדים סוציאליים לגבי עבירות מין כלפי קטינים וחסר יש"ע אחרים.
רחל גרשוני: לגבי סחר בבני-אדם, לא לגבי כל העבירות.
רחל גרשוני: ושנית, לא תמיד זה אחראי ולא תמיד זה חסר יש"ע.
רחל גרשוני: וחובת הדיווח לעצמם לא תפתור את הבעיה.
רחל גרשוני: וגם ההיתרים של רבקה מקובר היתה אחראית, וזכתה בפרס השנה בשל הנחישות שלה, אני מאוד מקווה שהיחידה הזאת תתחיל לפעול בצורה שרבקה מקובר פעלה אתה.
נגה שפר: אני אוסיף לדבריה של ארפיטה.
נגה שפר: יש לנו גם שתי הצעות קונקרטיות שהיינו רוצים לשתף אתכם.
נגה שפר: אנחנו במסגרת הפעילות של הארגון קיימנו סדנא לעובדות בנושא של הטרדה מינית, בשיתוף עם מוקד סיוע בירושלים, שהיתה מוצלחת.
נגה שפר: החלק הראשון של הבעיה שלעובדות אין מושג שהדברים האלה הם אסורים, הן לא יודעות שיש חוק שמגן עליהן.
נגה שפר: הן לא יודעת מה הצעדים שהן יכולות לנקוט.
נגה שפר: לכן המקרים האלה לא מדווחים ולא מגיעים לשום מקום.
נגה שפר: ואנחנו חושבים שחלק אחד של הפתרון חייב לחול על הלשכות המורשות.
נגה שפר: הן חייבות לפעול בהתאם לחוק מניעת הטרדה מינית ולספק כמו כל מקום עבודה אחר, מענה וכתובת לפניות של עובדות.
נגה שפר: צריך להיות אדם שהוא מוגדר בעל תפקיד שהוא אחראי או היא, עדיף, קודם על יידוע העובדות על זכויות.
נגה שפר: הן צריכות לדעת שהאדם הזה הוא כתובת והוא צריך לשמש כמקום לתלונות שגם נותן להן אחר-כך הכוונה מהן יכולות לעשות.
נגה שפר: בנוסף לזה, אני רוצה לציין שזכותונים כמו שנאמר כאן, זה חשוב אבל זה לא מספיק, בטח לא אם זה באנגלית, אבל גם אם זה בשפתה של העובדות.
נגה שפר: ולדעתנו חייבים שכל עובדת תעבור סדנא שעוסקת בהטרדה מינית והפתרונות האפשריים.
נגה שפר: כי אחרת העובדות יראו את הנייר שמונח על השולחן אבל הן לא תדענה מהן תוכלנה לעשות עם הזכותון.
אורית זוארץ: הן עוברות הכשרה בארץ או בחוץ-לארץ?
נגה שפר: הן אמורות לעבור הכשרה בחוץ-לארץ, והרבה מהעובדות לא עברו אף פעם.
נגה שפר: היום זה אולי נמצא קצת בשיפור.
נגה שפר: ויש הרבה לשכות שמקיימות סדנאות מקצועיות בארץ ללא חובה.
נגה שפר: וגם לעשות הכשרות שהן מיועדות ספציפית לנושא.
אורית זוארץ: אנחנו רשמנו לפנינו את ההצעות שלך ואת ההצעות שקיבלנו מהארגונים האחרים.
אורית זוארץ: גב' שמחה בניטה, נציגת עמותת "מזור" וארגון הנכים, בבקשה.
שמחה בניטה: קודם כל אני רוצה להגיד לך תודה רבה למרות שהודענו ברגע האחרון על הגעתנו לדיון.
שמחה בניטה: אנחנו הנכים אף פעם לא חשבנו שנושא של סחר בנשים נוגע לתחום שלנו.
שמחה בניטה: זה נראה לנו תמוה מאוד כי לא זה הטיפול בנו ולא זה מה שאנחנו משדרים למטפלים שלנו.
שמחה בניטה: לי יש תחושה ולכל החברים שהגיעו הנה, שיש כאן איזה שימוש ציני בכנסת, משתמשים בחברי-כנסת כאן איך להרוס את הנושא, את המפעל חיים הזה, שהביאו לנכים איזושהי תקווה לחיות בקהילה ולקשישים.
שמחה בניטה: סוטים יש בכל הארץ.
שמחה בניטה: אנחנו הרי שומעים השכם וערב על הטרדות מיניות, על סוטים.
שמחה בניטה: ועל מקרה פרטני כזה או אחר או חולה כזה או אחר, אי אפשר להקיש על כולם.
שמחה בניטה: במיוחד לאור הרפורמה הגדולה שעשו משרד הפנים, שהתחילו עם ביקורים של ארבע פעמים בשנה, כאשר אנחנו הנכים צריכים לממן את העובדים סוציאליים.
שמחה בניטה: בעקבות ביקורי הבית האלה כל נכה משלם 70 ₪ לחודש.
שמחה בניטה: אז הם באים לביקורי בית.
שמחה בניטה: עכשיו כשמדברים אתך על עובד זר שנעדר כשעובד הסוציאלי מגיע – זה אומר שהעובד הה לא נמצא בבית כי הוא נמצא בבית בהרצליה, אצל היהלומנים בבורסה ובכל המקומות שהם לא צריכים להיות.
שמחה בניטה: הם בורחים מהנכים כי אם הם יהיו בבתים של הנכים – אז לא תהיה להם סיבה לא לראות את העובד סוציאלי.
שמחה בניטה: הלוא העובד סוציאלי מתאם אתי להגיע אלי כי אולי אני לא בבית.
שמחה בניטה: ואם אני לא בבית – המטפלת שלי בבית, היא תענה לו שאני לא בבית.
שמחה בניטה: זה אומר שהעובד לא נמצא במקום שהוא צריך להיות.
שמחה בניטה: אם הוא בורח והוא רוצה לעבוד אצל העשירים, והוא נמצא במקום שאין פיקוח עליו – מן הסתם גם יטרידו אותו שם מינית.
שמחה בניטה: אותם האנשים שמעסיקים אותו בצורה לא חוקית.
שמחה בניטה: אצל הנכים כמונו היום, הורידו את זה מארבע פעמים לפעמיים.
שמחה בניטה: כי אמרנו אנחנו נכים מוכרים, אנחנו לא יכולים להיות כאן בביקורת כל הזמן של העובדים הסוציאליים.
שמחה בניטה: והחליטו להוריד את זה לפעמיים, כדי לצמצם לנו את העלויות.
שמחה בניטה: אצל הקשישים זה עובד אחרת.
שמחה בניטה: יש להם את חוק הסיעוד.
שמחה בניטה: יש פיקוח גם של עובדים סוציאליים של הביטוח הלאומי.
שמחה בניטה: הביקור שמה אחד לחודש, אחד לחודש וחצי.
שמחה בניטה: חברות כח-אדם לא מקבלות אישור אם כל שלושה חודשים הן לא מדווחות על ביקורי הבית של כל המטופלים שנמצאים במאגר.
שמחה בניטה: עושים להם את המוות.
אורית זוארץ: מה זאת אומרת "עושים להם את המוות"?
שמחה בניטה: הם משגעים אותנו.
שמחה בניטה: עובדת יכולה לבוא אלי שלוש פעמים לראות אם אני בבית.
שמחה בניטה: עובדת סוציאלית שהגיעה לבית וראתה את החולה לבד, היא מתקשרת לשאול איפה העובדת.
שמחה בניטה: ואז מתברר שהמטופלת היתה חולת נפש ולא נתנה לעובדת להיכנס.
שמחה בניטה: אז המצבים הם שונים.
שמחה בניטה: ואתם לא יודעים את הצד השני של המתרס.
שמחה בניטה: מי ששבוי בידיהם והוא בני ערובה של אותם עובדים שאמורים לטפל בנכים ולהיות בבית של הנכה, זה אנחנו.
שמחה בניטה: וכל הזמן קמים ארגונים שמגינים עליהם.
שמחה בניטה: סוף סוף יש להם ארגונים, עמותות, כסף למכביר.
שמחה בניטה: אין דבר כזה שחברת כח-אדם שולחת עובד סוציאלי מפה ועד להודעה חדשה.
שמחה בניטה: "איפה היא תישן" "איזה חדר".
שמחה בניטה: לא מביאים לחולה אם אין לו חדר נפרד לעובד.
שמחה בניטה: הם צריכים לבוא לעבוד וגם אם הוא צריך לישון על-יד הקשיש באותו חדר, כי חדר של הערבים כל חדר 5X5, אז יחלקו את החדר?
שמחה בניטה: היום ב-2011 הם יודעים, ברגע שהם נוחתים מהמטוס, הם קודם כל משפחות שלמות.
שמחה בניטה: אז הותיקים מכשירים אותם ואומרים להם מה מגיע להם ומה יש ו"קו לעובד" נותן להם "דע את זכויותיך".
שמחה בניטה: ואיפה הם יכולים להתלונן.
אורית זוארץ: אנחנו לא רוצים להקל ראש.
שמחה בניטה: אני לא מקילה ראש בכלום.
23653: אבל נשמעת פה אוכלוסייה שלמה שמגיעה לעבוד, לפרנס משפחות.
אורית זוארץ: סליחה, שמחה, את לא יכולה לשבת כאן ולהשמיץ קבוצה שלמה של עובדים.
שמחה בניטה: ולנכים זה כן.
אורית זוארץ: אני חושבת שיש כאן איזשהו פספוס.
אורית זוארץ: המטרה שלנו בוועדה היא להגן על זכויות האדם וכמובן לשמור על זכויותיהם.
אורית זוארץ: אין כאן ולא שמעתי פה אף לא אחד מהדוברים בוועדה.
שמחה בניטה: תקראי את החומר של "קו לעובד".
אורית זוארץ: בואו נמקד את הדיון באלה שנפגעו.
אורית זוארץ: אנחנו לא רוצים להתעסק עם אלה שלא נפגעו ועובדים וזכויות האדם שלהם מוגנות, ואתם מעסיקים אותם בתנאים הטובים ביותר.
אורית זוארץ: אתם דואגים להם.
אורית זוארץ: כי הרוב המקרים הם כאלה.
אורית זוארץ: וזה גם עלה בדוח.
אורית זוארץ: אבל יש גם מקרים שצריך לטפל בהם.
אורית זוארץ: זה תפקיד הוועדה גם אם יש מקרה אחד או עשרה מקרים או חמישה עשר מקרים, הוועדה תתכנס ותדון.
אורית זוארץ: אתם מקבלים את זכות הדיבור.
אורית זוארץ: ומלכתחילה דיברו פה על מקרים שקורים והתפקיד שלנו בוועדה לדון במקרים האלה ולדאוג לכך שרשויות המדינה שמביאות הנה את העובדים האלה, ומשבצות אותם בבתים האלה.
אורית זוארץ: וכשהם נמצאים במצב של חוסר אונים הם פה לבד ותלויים באופן טוטאלי במעסיקים, אנחנו חייבים להגן על זכויות האדם שלהם.
אורית זוארץ: אנחנו לא באים לפגוע בנכים.
אורית זוארץ: אנחנו לא באים לפגוע בקשישים שצריכים עזרה.
אורית זוארץ: אנחנו באים להגן על מי שנפגע.
אורית זוארץ: ואם יש באותה מידה קשיש שנפגע או נכה שנפגע ממהגר עבודה – הנושא הזה מטופל וצריך להיות מטופל.
אורית זוארץ: יש את הוועדה לעובדים זרים.
שמחה בניטה: יש כאן נכים שנפגעים ולנו אין במה.
אורית זוארץ: זאת לא הוועדה, אני מצטערת.
שמחה בניטה: זו הוועדה שכרגע אני שומעת על כל מיני סוטים שמסתובבים ערומים בבית.
אורית זוארץ: עוד פעם אני חוזרת, יש את הוועדה לעובדים זרים.
אורית זוארץ: אנחנו לא נקיים כאן את הדיון הזה כי זה לא המנדט שלי בוועדה.
אורית זוארץ: הוועדה לעובדים זרים וועדת העבודה והרווחה והבריאות, אלה הוועדות ששם לקיים את הדיון בנושאים שקשורים לנכים ולקשישים.
אורית זוארץ: ואני אשמח מאוד לסייע לקיים דיון בוועדה הרלוונטית.
גלעד נתן: הנושאים האלה עולים כאן בוועדה לעובדים זרים.
גלעד נתן: וכמה שתבקשו, ואתם יודעים לפנות אלי.
גלעד נתן: ולבוא לפה היום לוועדה שעם כל הכבוד, היא דנה בנושא אחר.
גלעד נתן: לכן, הנושא של היום הוא נושא ההטרדות.
גלעד נתן: יש נטייה, אף פעם לא מגיעים לוועדות גם על עובדים זרים.
גלעד נתן: המעסיק שמפר את החוק לא מגיע.
גלעד נתן: את מגיעה לכאן ובצדק, את מעסיקה שמעסיקה כדין ובצורה מסודרת וכל האנשים שכאן אתך.
גלעד נתן: אבל יש מעסיקים שהם לא כאלה ואנחנו יודעים את הנתונים האלה.
גלעד נתן: והדיון הזה היום בעבירות שנעשות והן נעשות.
גלעד נתן: התיקים נפתחים והתיקים נידונים הכל קיים.
גלעד נתן: אז להגיד שאין בעיה ולמה לא דנים בזה – זה לא נכון.
אורית זוארץ: חברת-הכנסת סולודקין, בבקשה:
מרינה סולודקין: תודה רבה, היושב-ראש.
מרינה סולודקין: אני רוצה להתייחס בכמה משפטים למה ששמחה אומרת.
מרינה סולודקין: אני נתקלתי במקרים דומים שדווקא זה היה עובד זר שהאשים רופאים עולים בעבירות מיניות וזה היה לשווא.
מרינה סולודקין: זה גם קורה.
מרינה סולודקין: ואני חושבת לפעמים צריכים לשמוע גם עוד צד.
מרינה סולודקין: אבל בנושא שלנו שאנחנו מדברים אני רוצה לומר שאם לא מכירים את הזכויות שלהם בארץ בנושא של עבירות מין והטרדות מיניות, אני חושבת שאנחנו חייבים כשהם מגיעים אולי פלייר, אולי חוברת עם כמה משפטים באנגלית מה אסור בארץ, מה זה עבירה ופשע, ולאן לפנות.
אורית זוארץ: משרד הפנים, שמענו כאן את רננה שמטפלת בעובדות סיעוד.
אורית זוארץ: מה קורה עם העובדים האחרים ברמה של פיקוח, זכויות האדם שלהם, על תקיפות מיניות.
אורית זוארץ: למי הן פונות.
אורית זוארץ: מה הנהלים שלכם בנושא הזה?
שושנה שטראוס: אין לנו כאן נציג מהחקלאות או בנין.
אורית זוארץ: אבל יש נציגות ממשרד הפנים.
אורית זוארץ: השאלה היתה איזה מענה ניתן למהגרות עבודה שהן לא מגיעות לעבודה בתחום הסיעוד.
אורית זוארץ: שמדובר בתקיפה מינית, בהטרדה מינית והפרה של זכויות אדם.
אורית זוארץ: מי הגורם שמטפל.
רחל גרשוני: כל עובד זר שהותקף מינית או שנעברה נגדו עבירה כלשהי, פונה למשטרה.
רחל גרשוני: המשטרה הגישה כתבי אישום נגד גם מכלול של מעסיקים על עבירות מין נגד עובדות זרות.
אורית זוארץ: יש איזשהו פיקוח או איזושהי פעולה יזומה שלכם במשרד המשפטים לעובדים, כפי שנעשה לעובדי הסיעוד?
מוטי ברקוביץ: אני נציג האכיפה של משרד הפנים.
מוטי ברקוביץ: עלו כאן כמה נקודות שאני אתייחס אליהן.
מוטי ברקוביץ: אל"ף, כל העובדים של האכיפה שזו יחידת עוז והאגף לזרים והנציגים של תמ"ת, עוברים כולם בלי יוצא מהכלל, הכשרה שמתואמת עם משרד המשפטים, יום הכשרה מרוכז.
מוטי ברקוביץ: וכל קורס הכשרה כזה או אחר כולל באופן אוטומטי יום הכשרה שהוא יום הכשרה של משרד המשפטים, שהוא מעביר אותו, התכנים הם שלו, המרצים הם שלו.
מוטי ברקוביץ: בי"ת, לא יוצא אדם לשטח, איש אכיפה, בלי שעבר קודם יום הכשרה מרוכז ומסודר.
מוטי ברקוביץ: מעבר לזה, כל הפקחים שלנו עברו הדרכה באיתור של קורבנות, גם סחר וגם תקיפה מינית.
מוטי ברקוביץ: עד כמה שזה אפשר.
אורית זוארץ: אתם עובדים בשיתוף פעולה עם מוקד סיוע לקורבנות תקיפה מינית.
אורית זוארץ: מי מעביר לכם את ההכשרות?
מוטי ברקוביץ: אנחנו לא עובדים בשיתוף פעולה, ההכשרות שלנו הן הכשרות של משרד המשפטים.
אורית זוארץ: אבל זה סחר.
אורית זוארץ: יש גם תכנים של תקיפות מיניות?
רחל גרשוני: יכול להיות שאפשר לשלב להרצאה את מרכזי הסיוע.
רחל גרשוני: אני חושבת שזה דבר ששווה לשקול.
מוטי ברקוביץ: אין לנו בעיה להכניס במסגרת ההכשרה גם את הארגונים.
מוטי ברקוביץ: רננה עדכנה אותי כאן שהיא כבר עשתה תכנית מעודכנת עם הארגונים.
מוטי ברקוביץ: אין לנו התנגדות.
מוטי ברקוביץ: כל צוות שיוצא לשטח מודרך לנסות ולאתר קורבנות.
אורית זוארץ: כמה פקחים יש לכם?
מוטי ברקוביץ: ליחידת עוז יש בערך 200 פקחים; לאגף הזרים יש 50 פקחים.
מוטי ברקוביץ: באכיפה של התמ"ת בסביבות עוד 70.
רחל גרשוני: אני חייבת לציין שיחידת עוז באה למשרד שלי ויזמה שארבע פעמים בשנה יהיו הכשרות, וגם לוקחים אותי לסיור שטח כל חודש.
רחל גרשוני: ומזה יוצאים דוחות לכל העולם.
מוטי ברקוביץ: אנחנו ערים מאוד לתופעה הזאת.
מוטי ברקוביץ: אנחנו משתדלים לטפל בכל מקרה שמובא לפתחנו.
מוטי ברקוביץ: צריך לזכור שאנחנו גוף אכיפה.
אורית זוארץ: השאלה היא איזה פעולות יזומות אתם עושים.
אורית זוארץ: אם רננה תיארה ארבעה מפגשים עם העובדת הזרה בתחום הסיעוד, ודיברה כאן שמחה אצל קשישים של פעם בחודש.
אורית זוארץ: מה קורה עם מהגרות עבודה שמגיעות לעבודה בחקלאות.
מוטי ברקוביץ: בחקלאות אנחנו מבצעים ביקורות יזומות, ביקורות פתע במשקים חקלאיים שאנחנו יודעים שיש שמה עובדות חוקיות.
מוטי ברקוביץ: מן הסתם או לא חוקיות שהובא לידיעתנו.
מוטי ברקוביץ: ודיברו על המעסיקים ההודים היהלומנים, זה דברים שאנחנו לא מכירים.
מוטי ברקוביץ: שוב, מה שלא חוקי – לא הכל אנחנו מכירים.
אורית זוארץ: אתה מדבר באופן כללי.
אורית זוארץ: אנחנו נשמח מאוד אם תרד לרזולוציה יותר קונקרטית, כמה פעמים מהגרת עבודה נפגשת במשך שנה עם נציג האכיפה, ואיך בעצם דואגים לרווחת חייה.
אורית זוארץ: זו השאלה.
מוטי ברקוביץ: יש בחקלאות, אם אני זוכר נכון, 1,200 או 1,300 עובדות בחקלאות.
מוטי ברקוביץ: אין נוהל של מפגש עם עובדת סוציאלית כמו בסיעוד.
מוטי ברקוביץ: מגיעות אליה במסגרת הפיקוח שלנו, אני לא יודע להגיד במדויק אם זה פעם בשנה או פעמיים בשנה.
מוטי ברקוביץ: אבל אני חושב שיוצא לנו לבקר לפחות בכל משק חקלאי לפחות פעם בשנה.
מוטי ברקוביץ: לפחות משתדלים לבקר בכל משק חקלאי פעם בשנה ולפגוש את העובדים, אלא אם כן זה מידע שאנחנו מקבלים.
אורית זוארץ: האם אתם מתעדים את הביקורים שלכם?
מוטי ברקוביץ: כן.
אורית זוארץ: אתם יכולים להוציא דוח מסודר על מספר הביקורים - אנחנו נודה לכם מאוד.
אורית זוארץ: מה שחשוב לנו בוועדה זה כמה משקים מעסיקים מהגרי עבודה, מה מספר מהגרי העבודה, ואיך באמת אתם מגיעים לשם ונותנים מענה לעובדים, לא רק ברמה של בדיקה האם הם כאן נמצאים ברשות או לא ברשות, דווקא במקום הזה שעברתם הדרכות.
אורית זוארץ: אני בהחלט מברכת על העבודה המדהימה שנעשתה פה לפחות בשנה וחצי האחרונות, מאז שהתחלתם לארגן מחדש את רשות ההגירה ומינהל האוכלוסין.
אורית זוארץ: חשוב לנו שהעבודה תהיה שיטתית ומבוקרת, כדי שתוכלו להגיע לוועדה ולומר יש 200 משקים בישראל, אנחנו ביקרנו בכל משק פעם אחת ואלה הממצאים שלנו.
רחל גרשוני: אני רק רציתי להוסיף, בתחום הבנין גם.
רחל גרשוני: כי בתחום הבנין יש סיניות.
רחל גרשוני: מה קורה שם.
רחל גרשוני: אני חוששת שיכול להיות שקורים שם דברים לא חיוביים.
אורית זוארץ: זה עלה בדיון הקודם כשדיברנו על שינוי בדפוסי הסחר, כנתון של מספר מהגרות העבודה שהגיעו לארץ ונמצאות כאן עם היתר לעבודה בבנין.
אורית זוארץ: למען הסדר הטוב, מוטי, אני אודה אם תוכלו להעביר לוועדה דו"ח מסודר שמהווה את מספר מהגרי העבודה שנמצאים כאן ברשות וההיתרים שנכנסו לארץ בגינם.
אורית זוארץ: ואחר-כך הציר השני שאנחנו מבקשים בוועדה, ואנחנו נאפשר לכם פרק זמן סביר להכין את הנושא של הביקור.
אורית זוארץ: חשוב לנו למפות את מספר המעסיקים שמעסיקים מהגרי עבודה וכמה פעמים כל מהגר עבודה פגש גורם פורמלי מהרשות, שבדק את זכויות האדם שלו וזכויות העובד שלו.
אורית זוארץ: ואם זה לא נמצא ולא קיים – אנחנו נשמח לשמוע ואז נבקש מכם בקשה של ייעול או נפנה לראש מינהל האוכלוסין ולמחלקת ההגירה, ולשר, בבקשה להקצות לזה משאבים כי הפיקוח והבקרה חשובים.
אורית זוארץ: וכפי שאמרה כאן שמחה קודם, בנושא הפיקוח על הנכים, על האוכלוסיות עם הצרכים המיוחדים והמוגבלים והקשישים, הפיקוח שם הוא הדוק ואינטנסיבי באופן יחסי, במקרה הזה אנחנו רוצים לראות את התמונה ולהבין באמת עד כמה קיים פיקוח ובדיקה.
אורית זוארץ: כדי שאותם עובדים ועובדות לא יופקרו בחסות המדינה.
שמחה בניטה: יפקירו את הנכים.
אורית זוארץ: זה ציר אחר.
שמחה בניטה: דואגים בחסות הארגונים.
אורית זוארץ: אנחנו רוצים לטפל בכולם ולכן אני מעלה את זה שוב, לא ייתכן שמהגרי עבודה באמת יהיו בקשר עם נציגים מהממסד בתחום הסיעוד ובתחום הטיפול בקשישים, ובתחומים אחרים הם יופקרו כאן.
אורית זוארץ: גם בנין, גם חקלאות, גם תעשייה וגם מסעדות.
אורית זוארץ: זה לא נגמר פה.
אורית זוארץ: וזה נושא הוועדה, שמחה.
אורית זוארץ: העובדה שמהגרי העבודה מגיעים הנה בחסות המדינה והם מופקרים בחסות המדינה, לא בתחום שלכם.
23653: אולי הגורמים האחראים על האכיפה אולי יגידו מה קורה כשמגיעה התלונה על הטרדה מינית.
אורית זוארץ: עלתה פה טענה על תלונות שהועברו אליכם ותלונות שלא טופלו מאז 2009 ומה קורה עם העובדים, העובדים נשארים אצלם או בורחים?
23653: עובדים שמתלוננים הם לא עובדים יותר.