GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גאולה כהן: כל הדברים האלה, כל כך חשובים גם למתקדמות ביותר, אין לזה שום שייכות לדת כזאת או דת אחרת, סתם לתרבות, וכמו שאני אומרת התרבות התחילה דווקא בכיסוי ולא בגילוי אז לדעתי אם אתן יכולות לעשות, ליזום, נכון, עוד, עוד כמה גרושים למשכורת זה חשוב ועוד כמה תפקידים יותר למעלה וכו', הכל זה חשוב אבל אם האישה, אם מה שעושה את הנשיות שלה ייפגע, אז כל הדברים האלה הם פחות חשובים ורציתי עוד הרבה דברים להגיד אבל אני רוצה להגיד לכן תודה ותודה לך על ההזדמנות וסליחה שגזלתי קצת יותר מדי זמן.
ציפי חוטובלי: לא, תודה רבה.
ציפי חוטובלי: אנחנו מוקירות כל כך את הפעילות שלכן לאורך השנים שבשבילנו כל מילה שאתן אומרות כאן היא חשובה ומשמעותית.
ציפי חוטובלי: לפני שאעביר את רשות הדיבור ליעל דיין אני אולי אעשה איזון מן הצד הזה של המפה, מן הצד הנוכחי, השרה סופה לנדבר, טוב שבאת.
ציפי חוטובלי: גם לך יש פעילות ארוכת שנים, גם בנושא של קליטת עלייה, התחלת במפלגת "העבודה", ב"ישראל ביתנו" - - -
סופה לנדבר: היום אני במקום הנכון.
ציפי חוטובלי: אמרי לנו כמה מלים בהקשר האתגרים שאת רואה לקידום מעמד האישה.
סופה לנדבר: אני קודם כל רוצה להגיד לכל אישה, זאת שנמצאת כאן וזאת שלא נמצאת כאן, לכל אישה במדינת ישראל, חג שמח!
סופה לנדבר: זה יום חג ולא ציון של דרך, זה קודם כל חג של אישה.
סופה לנדבר: אמנם אני לא חושבת שצריך לציין יום הזה במיוחד רק ביום אחד של שנה, בגלל שמגיע לכל אחת מאתנו הרבה יותר, מגיע לכל אחת מאתנו, בכל יום בלוח של השנה, להיות אישה ולהרגיש שאנחנו שייכות למין היפה הזה.
סופה לנדבר: קודם כל אנחנו כל יום שותפות לפעילות.
סופה לנדבר: בדרך כלל שלחו אותנו למטבח וגם את זה אנחנו יכולות לעשות מהר מאד וטוב מאד, כל אחת מאתנו נמצאת בחינוך ילדים, כמעט כל אחת מאתנו, בכל יום של שנה  אנחנו גם בנקיון וגם בטיפולים וגם בכל דבר שהיה מתמיד בעולמה של אישה אבל, בטוחה אני שלנו יש זכות לחגוג את היום הזה כמעט כל יום בשנה וזה מגיע לכל אישה, גם פרחים, כמו ששם, במקום בו נולדנו, כן, מרינה?
סופה לנדבר: נולדתי בלנינגרד ואני רוצה להגיד שאצלנו ברוסיה היו חוגגים את היום הזה עם המון אהבה, עם המון הערכה, עם המון פרחים ופינוקים ולכל אישה מגיע את זה.
סופה לנדבר: אני לא פמיניסטית אבל אני אוהבת לעשות מזה פראפרזה ולומר אני שוביניסטית, מן המילה "שווה", ואני חושבת שיש שוויון וחייב להיות שוויון בין גבר ואישה, המשרד לקליטת עליה אימץ את הפראפרזה וכתבו כך על חוברת שהוצאנו ליום הזה, להיות שווה זה שווה לכולנו, ביום הזה אני מאחלת לכולנו ברכות.
סופה לנדבר: אני נזכרת בימים שהיו ואני צריכה להגיד לחברות הכנסת ולשׂרות בממשלות שלפנינו, תודה רבה!
סופה לנדבר: גם את, גאולה, גם את, נאוה, גם יעל דיין וכל אחת, יש לה פינה בפוליטיקה הישראלית, יש לה פינה בלב.
סופה לנדבר: לגאולה ולנאוה אני רוצה להגיד שלי יש פינה עבורכן על המאבק שהובלתם למען עולים ממדינות חבר העמים ואני היום, בתור שרה לקליטת עלייה, רוצה להגיד תודה מקרב לב.
סופה לנדבר: בגלל שמה שאתן עשיתן, אתן הייתן אור שהרים את מסך הברזל ומאחורי המסך הזה היו מליון איש שהגיעו למדינת ישראל, המליון ששינו את מדינת ישראל והפכו להיות מנוף לכלכלה, לפיתוח של המדינה ותודה על כך.
סופה לנדבר: אתן פשוט נשארתן בלב, גם את יעל, אצל כל אחד שהיה לפנינו, היתה איזושהי פינה, היתה משמעות, היה משהו בדרך שהובלתן ואתן הייתן שותפות למאבק שבעצם פתח דרך גם עבורנו ויכול להיות שהיום בכנסת ישראל, נמצאות כל כך הרבה חברות כנסת, אמנם לא מספיק, אבל יותר מכל הכנסות שהיו לפנינו, גם בזכותן.
סופה לנדבר: אני רוצה להגיד שאתן עשיתן את זה ותודה רבה מקרב לב.
סופה לנדבר: ועוד אני נזכרת, שבטרם הייתי חברת כנסת, דגלתי בשוויון ומניעת אפליה ואני שמחה במהלכים שקרו במשך השנים, שכנסת ישראל תיקנה חוקים נגד אפליה של נשים.
סופה לנדבר: נשים בכנסת ישראל - יש לנו פריבילגיה שרוב חברות הכנסת לקחו על עצמן חקיקות שגברים לא לקחו בידיים ואלו חקיקות חברתיות, חקיקה למען החברה, לשינויים שבעצם קרו במשך שנים לפחות מאז שאני עליתי ארצה וזה קרה בשנת שבעים ותשע.
סופה לנדבר: אנחנו כולנו תמכנו וממשיכים לתמוך בשוויון זכויות, בשיפור תנאים בעבודה, בהגנה על אישה במקום העבודה, מתן מעמד, ייצוג בדירקטוריונים, בכל החוקים שעברו ובכל החוקים שנשארו בגדר של יוזמות.
סופה לנדבר: אבל אני רוצה להגיד שגברים במדינת ישראל תמיד היו מאמינים ויכול להיות שחלק עדיין מאמינים שהמקום של אישה הוא במטבח, ואני רוצה להגיד שהחברות הכנסת לפניי ואחריי הוכיחו, וכל הנשים שנמצאות כאן, שהמקום של האישה לא רק במטבח אבל, במטבח אנחנו טובות מאד.
סופה לנדבר: ביום הזה אני רוצה להגיד, נכון הדרך שהיתה לפנינו ותהיה אחרינו היא דרך לא פשוטה ובעצם לכולנו יש זכות להמשיך במאבק לגיטימי למען האישה אבל ביום הזה אנחנו כולנו צריכים לזכור שקודם כל אישה זאת אישה ולאישה במדינת ישראל מגיע הכל, מגיע חיבוק, מגיעה הערצה, מגיעה התקדמות ואנחנו נמשיך במאבקים.
סופה לנדבר: אני אמשיך במאבקים שלי, בקליטת עלייה, כי מכל התפקידים שהייתי בהם קליטת עלייה זו הדרך שלי.
סופה לנדבר: אני נלחמתי עבור עולים שהגיעו למדינת ישראל, אני ממשיכה ואתם יודעים מה, אני רוצה להגיד שאישה בקליטת עליה, מצליחה הרבה יותר מגבר ואתם יודעים למה?
סופה לנדבר: אחת מהעולות אמרה לי: את יודעת, סופה, למה אני הצלחתי?
סופה לנדבר: אמרתי: למה הצלחת?
סופה לנדבר: היא אמרה: אני הסתכלתי על אלו שהצליחו והיתה לי דוגמה טובה שגם אני חייבת".
סופה לנדבר: וכאשר אני הגעתי בעלי היה צריך להתפנק, היה צריך להיזכר במה שהיה במדינה לפני העלייה, על התפקיד שלו, על מה שהיה לו בחיים, על השאלה לאן הוא הגיע ואני?
סופה לנדבר: לא היה לי זמן להתפנק, אני הייתי צריכה להיכנס למאבק בעד ילדים, בעד התקדמות של משפחה ואני תפסתי את המקום בחברה הישראלית.
סופה לנדבר: אני ביום הזה רוצה לאחל לכל אישה להיות חזקה, להיות מיוחדת, בגלל שכל אישה היא מיוחדת, להמשיך להיות מיוחדת ולכל אישה אני רוצה לאחל משהו נשי פרטי, כדי שביום הזה כל אישה, שיהיה לה משהו כזה, חם, חיבוק חם, משהו שיהפוך עבורה לסימן בדרך, ומשהו אישי מאד, ביום הזה מגיע לכל אישה המשך של חיבוקים, הערכה ואהבה, לכל אישה מגיע את זה.
ציפי חוטובלי: אני רוצה לומר שיש כאן הרבה מאד רצון להתרפק על החגיגיות אבל אני באמת רוצה לשמוע לגבי הועדה הזאת, שהיא ועדה שאמורה לקדם דברים באופן מעשי ונמצאות אתנו כאן חברות הכנסת שרוצות לקדם דברים באופן מעשי, אז הייתי רוצה מאד לשמוע מחברת הכנסת לשעבר יעל דיין, איפה את רואה את האתגרים הבאים של הועדה לקידום מעמד האישה, מתוך ההיכרות שלך עם התחום הזה של המאבק למען זכויות נשים?
יעל דיין: קודם כל תודה, תודה על הנוכחות, תודה על ההזמנה.
ציפי חוטובלי: תודה שהגעת.
ציפי חוטובלי: מאד מעריכים ואני יודעת שאת בין הרבה מאד דברים.
יעל דיין: אנחנו מלאי אירועים בעיריה בתל אביב לרגל היום הזה ואני יודעת שכבר הפכנו אותו לשבוע ואתמול היו אירועים ומחר יהיו אבל, מנסים איכשהו להתכנס גם הנה.
יעל דיין: בחיבוקים אני הייתי רוצה קודם כל לחבק את ההפגנה עם גברים ונשים שבחוץ, העובדים ובעיקר העובדות הסוציאליות, מדברים על מלחמות צודקות, אני לא יודעת אם יש מלחמות צודקות אבל יש האמא של האמא של השביתות הצודקות והיא השביתה של העובדות והעובדים הסוציאליים, והיא מתרחשת ברגע זה ואני חושבת שביום האישה, כמו שאנחנו חייבים לזכור את הגברים ואת הנשים ואת כל המקצועות ואת כל המינים, אז זה מדליק מולנו אור אדום, וגם אור ירוק של תקוה מסויימת שהשביתה הזאת תשיג את מטרותיה וגם זרקור על המושג שאולי נשכח, שהוא המושג הפשוט של צדק והשאלה היא למי לא נעשה צדק בחברה הישראלית?
יעל דיין: הועדה, במונחים אולי אבסטרקטיים, כי אני יכולה להגיש רשימה של חוקים ורשימה של דברים שצריך לעשות אבל ב"גדול", יש חוסר צדק, אני לא קוראת לזה אפליה אלא חוסר צדק, במעמדה של האישה באי- השוויון, באפליה, האישה היהודיה והאישה הערביה והאישה הדרוזית והאישה הבדואית עוד יותר, ביחס לכל מקופחת יש מישהי שמקופחת יותר, והחד הורית והאישה החולה והאישה הנכה, בכל התחומים ובראש ובראשונה האישה העובדת, זאת אומרת, הקיפוח ואי השוויון זה האתגר שלנו.
יעל דיין: אנחנו מדברים על שוויון, אנחנו כל כך רחוקים, אנחנו לא מתקדמים בעולם, זו טעות לחשוב שאנחנו בין הארצות המפותחות בנושאי מעמד האישה - ממש לא, אפילו כשמדובר על העולם השלישי במובן הכללי, בדרום אמריקה ובאסיה וכן הלאה, בבקשה תבדקו וכאן יש לנו מחקר של מרכז המידע, אבל בהקשה קלה על המקלדת אנחנו מקבלים נתונים שגורמים לנו להשפיל מבט, ולהשפיל מבט זה לא להימנע מלהסתכל קדימה אלא להתבייש במידה מסויימת במה שיש.
יעל דיין: אני לא מדלגת על ההישגים, לא מדלגת על ההישגים, זה לא משנה לי אם זה מתנחלות או שזה סבתא שלי מנהלל שסללה את כביש נצרת-חיפה, או אמא שלי, את ילדה לידה, גאולה, אמא שלי היתה אתמול בת תשעים וארבע אז יש לך עוד דרך ארוכה והיא פעילה, היא מופיעה היום בנושא מעמד האישה, תחת הכותרת "אני לא פמיניסטית", היא ככה משתעשעת באמירה הזו.
יעל דיין: ברשפון או במקום אחר שהיא נוהגת אליו, אז אני מציעה ביום הזה, מלבד החיבוקים והפרחים, לא קיבלתי פרח, קיבלתי באיחור, באמת להסתכל קדימה.
יעל דיין: ואני רוצה דוקא לענות על שאלה המקורית שלך.
יעל דיין: אני נכנסתי לפוליטיקה ב 92', היו אז פריימריס ב"עבודה" והיו נשים שבפירוש הצהירו לבוחרים: "אני לא רוצה להיכנס על ticket פמיניסטי", מן הצהרה כזו שהיא מאד צדקנית, היא אומרת: "אני אסדר לכם את הכלכלה ואת הצבא ואת כל הדברים, אל תחשבו שאני אעסוק רק בענייני נשים", כאשר ענייני נשים נתפס בערך כמשהו בין וסת לחיתולים חד פעמיים זאת אומרת, ענייני נשים.
יעל דיין: אני רוצה לומר שביודעין, אני רצתי לכנסת וכל אחת עשרה השנים שאני בכנסת ה ticket שלי היה ticket של זכויות אדם שבתוכו, אולי במעמד הראשון, לפני מיעוטים, לפני גזע והשאר, עומד הענין של זכויות הנשים, שהן יותר ממחצית האוכלוסיה, שהן יותר מקופחות ויש עלינו אזיקים שעד היום הם על ידינו, חלקם אפשר לפרק בחקיקה וחלקם צריך לפרק בחינוך, ובכל הארגונים ומהשטח ומכל הכיוונים.
יעל דיין: אבל מעולם לא חשבתי שניתן להפריד בין היותי אישה לבין היותי לוחמת לזכויות אדם או לשלום.
יעל דיין: אני הולכת רחוק, אני רוצה לומר שתפיסה של סוציאל-דמוקרטיה ושל פלורליזם ושל דמוקרטיה, לא יכולה להיות חסרה את מה שנקרא ה  ticketהנשי, אני לא יכולה להיאבק על שום דבר שהוא בתחום האנושי של זכויות אדם, זה לא משנה אם זה עולים חדשים או אם זה מיעוטים או אם זה אנשים עם מוגבלות, מבלי להיות באותו הזמן פלורליסטית ודמוקרטית.
יעל דיין: ב 92' חצינו קוים פוליטיים אבל הקווים האלה לא נחצו עד הסוף כי הלויאליות של אישה חברת כנסת לשולחיה, לבוחריה, למפלגתה, למוסדות של מפלגתה ולדין התנועה, תמיד גברו על מה שנקרא ה ticket הנשי וככה הגענו לשינויים שלא היו מופלגים.
יעל דיין: המאבק היה בשני תחומים: והיום חשוב להזכיר את ההבדל בין תפיסת האישה כקרבן, זה נושא, ציפי, ליום המאבק באלימות כלפי נשים, ותפיסת האישה - - -
ציפי חוטובלי: אנחנו נמצאים ביום שבו נרצחה אישה והדבר הזה לצערי מלווה אותנו - - -
יעל דיין: נרצחה אישה בתל אביב, בתחנה המרכזית הישנה
ציפי חוטובלי: שתי נשים נרצחו על ידי בני זוגן בשבוע שעבר והיום הרצח הזה, וכל הזמן נעים במעגלים שבין - -
יעל דיין: נכון אבל הפרדה אני עשיתי, ועשיתי את זה גם בפועל בכנסת, שכן היתה לי הסכמה עם יושב הראש, לצערי הסכמה מצערת, שביום שבו נרצחת אישה -ואם זה סוף שבוע אז ביום שני, אני מקבלת דקה או שתי דקות במליאה כדי לציין את זה, לא משנה מה היה על סדר היום, קודם לדברים אחרים ובשתי מלים לתעד את הנסיבות.
יעל דיין: אני חושבת שההפרדה הזו בין האישה כקרבן והאישה כשווה, כזכאית לשוויון, כזכאית לסגור את פערי השכר האיומים שנמצאים כאן, לא רק אצל העובדים הסוציאליים, כזכאית לכל התנאים הטובים ביותר בעבודה, גם כאם אבל גם בתקופה שהיא לא בתקופת הפריון, ההפרדה הזו היא חשובה.
יעל דיין: ואוסיף בהקשר של תקופת הפריון, אנחנו הרבה שנים הסתכלנו על האישה כעל רחם, השנים שבהן היא היתה פוריה זיכו אותה במיטב הזכויות, אפילו נשים חד הוריות, לא רק בתא המשפחתי, חופשות למשל וכל החוקים שנוגעים להקלות בזמן הריון ואחרי ההריון והנקה, זאת אומרת האישה כמייצרת דור ומקיימת "פרו ורבו" היתה במרכז, היינו צריכים להעלות על פני השטח - - -
ציפי חוטובלי: יש לזה מקום בוועדה הזאת, הועדה הזאת כן רואה את הנושא הזה של משפחה כנושא מרכזי מאד בהוויה שלה, כי בסופו של דבר אי אפשר לנתק את העובדה שנשים מתחילות לייצר את הפער הזה בינן לבין הגברים בתקופה שבה הן הופכות להיות בעלות משפחה.
ציפי חוטובלי: השאלה אם החברה שלנו רואה את הנושא של המשפחה כנושא נשי או כנושא חברתי?
יעל דיין: אני לא רואה את זה כנושא שהוא שונה מנושא חברתיים אחרים אבל הנקודה שאישה זכאית לכל גם בלי שהיא תהיה חלק מתא משפחתי.
יעל דיין: היא יכולה להיות אישה לסבית ויכולה להיות אישה שהיא בוחרת באמהות ואישה שהיא הרה עם הפריית מבחנה ותורמת זה בכלל לא משנה לי, מוכרחה להיות הפרדה, אנחנו לא אוונגליסטים והענין הזה של המשפחה וערכי המשפחה זה חשוב וזה נלמד וזה חשוב במערכת החינוך אבל, זה לא קודם לפרט, זה לא קודם לאישה כשווה, היא צריכה להיות קודם כל שווה ושוות הזדמנויות ואחר כך נטפל בכל המסגרות, במסגרת העבודה ובמסגרת המשפחה ובהיותה קשישה או גימלאית, עם המחלות הנילוות לזה, הרי לא הכירו לא באנורקסיה ולא באוסתיאופורוזיס, שהם שני קצוות של גילאים, לא הכירו בהן כמחלות, אז אני אומרת, הענין הזה של להסתכל על האישה כבן אדם וכאל רוב, ולהבטיח את השוויון שלה הוא לא נגמר והוא בקידום וברכותי לכל מי שקדמו לי.
יעל דיין: אני מציעה שלא תהיה לעולם חברת כנסת שתשמוט או שתגיד בתפקיד, שהיא לא עוסקת בענייני נשים.
יעל דיין: הבוחרות שלנו – אני רוצה שהן תהיינה נשים, אני רוצה שנשים לא תבחורנה ברשימה שאין בה נשים, זה דבר קשה ואולי לא נגיע אליו אבל, כשאני רצה במסגרת מפלגה אני פונה לבוחרות ונוסף לזה שאני פונה לבוחריי.
יעל דיין: בנושא הפוליטי ללא ספק אני לא יכולה להפריד, אני לא יכולה לתפוס את האישה כשווה ולא את העם הפלשתיני כשווה.
יעל דיין: אישה יהודיה לא שווה יותר מאישה ערביה או מאישה פלשתינית.
יעל דיין: אנחנו נמצאים במסגרת עולמית שבה הנושא הזה של קידום ושל שוויון הוא מובן מאליו מבחינת זכויות העמים.
ציפי חוטובלי: האם את רואה את הנושא המדיני חלק מ - - -
יעל דיין: כחלק, אני לא יכולה לקדם נשים ולהגיד: בסדר, אלו שתחת כיבוש יש להן פחות זכויות כי אנחנו עליונות עליהן או עליונים עליהם.
יעל דיין: אני רוצה לסיים כי אני יודעת שכולנו גזלנו יותר זמן בסבב הזה ואני רוצה לומר שב 92',  הכנסנו את המהפיכה הפמיניסטית -גם אם אמא שלי אומרת בהתחנחנות "אני לא פמיניסטית", הכנסנו אותה אל הבמה, כשם שעוד נושאים כמו הקהילה ההומולסבית נכנסו, אבל הכנסנו אותה על הבמה.
יעל דיין: אני רוצה להוסיף ולומר שכשנכנסנו ב 92' היו כבר שולה אלוני, היתה תמר גוז'נסקי, נכנסתי אני מ"העבודה" כפמיניסטית מוצהרת, בוגרת השדולה וכן הלאה, ובוגרת הככרות בנושאים הפוליטיים, ובאותו הזמן נכנסו גם נעמי בלומנטל ולימור מ"הליכוד" מתוך ידיעה שהמספר בליכוד –אם לא יהיה שריוּן, הוא חייב לעלות והגיע והיה בקו עלייה, ויצרנו לא רק את הוועדה לקידום מעמד האישה, אלא היינו גם בעוד ועדות, אני הייתי כל השנים בועדת חוץ ובטחון, הייתי כל השנים בוועדת חוקה חוק ומשפט, דאגתי להעביר לוועדה שלי, לקידום מעמד האישה, חקיקה ראשית, נכבדת, בשיתוף לפעמים עם ועדת חוץ ובטחון בנושאי נשים בצה"ל אבל, הקבוצה הזו שינתה את המפה, שינתה את המפה כי אמרנו: מה שהיה לא יהיה.
ציפי חוטובלי: את בעצם מדברת על שיתוף פעולה בין חברות כנסת, מכל גווני הקשת הפוליטית.
יעל דיין: אני רוצה להגיד איפה זה נשבר, זה נשבר בשני מקומות: זה נשבר כמובן בנושא הפוליטי, שזה טרור- - -
אורלי לוי אבקסיס: אבל זה הגיוני שזה יישבר שם.
יעל דיין: אני מצפה לזה, זה גוף פוליטי, המפלגות יש להן 'אני מאמין' פוליטי.
יעל דיין: ניסינו לשבור את זה בדברים שקשורים באישה כקרבן והצלחנו.
יעל דיין: כל מה שקשור למרות שעלה חבר כנסת ואמר: אז מה אם היא  חוטפת סטירה מדי פעם, מגיע לה, והיה חבר כנסת אחר על חוק איסור הטרדה מינית שעלה ואמר: יעל דיין רוצחת את הפוליטיקה, את הרומנטיקה ואת החיזור והצביע נגד, היו שני גברים שהצביעו נגד.
גאולה כהן: באמת רצחת במידה מסויימת.
יעל דיין: רצחתי במידה מסויימת, אני נושאת באשמה, אני מוכנה להתחרות בבית משפט, אני לא רוצה כאן להיכנס לתחום של האלימות אבל, אם נבדוק, מי הולך לבית משפט עבור כל מיני דברים, ואולי רצחתי משהו אבל לא עמדתי לדין אלא כנתקפת בענין של התה בחברון.
יעל דיין: אני רוצה לומר שכל הדברים האלה נתקלים בקיר אחד, הקיר הראשי היה ענין של שמירת דינים.
יעל דיין: ולא משנה אם מדובר על נישואין אזרחיים או על הפלות בבחירה, ביטול סעיף 5 לחוק ההפלות, או על פונדקאות או על כל נושא של דיני אישות, לא משנה מה היה שם החוק, בשביל חוק שוויון זכויות האישה הייתי חייבת ובחרתי, בחרתי לוותר בהרבה מקומות כדי להשיג את המירב אבל, הכניסו בו סעיף שמירת דינים וכל החקיקה, לא משנה, גם איסור מניעת הטרדה מינית, מניעת הטרדה מאיימת, חוק שמשנה את הגדרת האינוס, חוקים בפלילי, כל דבר באיזושהי צורה הייתי חייבת לקבל שתהיה שמירת דינים כלומר, הקטע הזה של האישה כנתונה לשלטון ההלכה לא יצלח, רבותי,  חייבים לעקוף את זה, כי לא יהיה שוויון, לא יהיה שוויון, אני מוכרחה להדגיש את זה - - -
מלי פולישצ'וק: לא יצלח אם הולכים הרבה אחורנית
יעל דיין: לא יהיה שוויון בין נשים וגברים במדינת ישראל כי האישה לא נתפסת כשווה.
יעל דיין: אין שוויון באף דת, הדת בהגדרה היא מפלה בין נשים וגברים, זה לא משנה אם זה האיסלאם או הקתוליות או היהדות.
ציפי חוטובלי: אני חולקת- - -
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שהפרשנות הגברית, כסוג של מונופול על הפרשנות של המקורות שלנו, זה מה שהופך אותנו למה שאמרת, כי הדת כדת, הרי אנחנו יש לנו את החלוצה הראשונה בתחום המשפט והמנהיגות, דווקא אצלנו בדת, אם אנחנו לוקחים את דבורה הנביאה, עזבי מה שגם דיברו קודם על שרה, אבל דבורה הנביאה ואמנם היום אנחנו כל כך הרבה שנים אחרי, אבל דבורה הנביאה היתה לא רק מנהיגה ושופטת בישראל אלא היתה גם מצביאה ולכן, אני חושבת שהיא הדוגמה הטובה ביותר ואגב שוויון זכויות, אפשר להזכיר את הענין של בנות צלפחד וההלכה שנקבעה על ידי משה, שנשים יירשו את אביהן ולכן, אנחנו אולי מובילות במקורות שלנו, אבל הפרשנות היא לדעתי הפוגעת והמחבלת במסורת שלנו.
ציפי חוטובלי: אני רוצה עכשיו להעביר את רשות הדיבור חברות הכנסת הצעירות שנמצאות אתנו, גם צעירות וגם מייצגות את הכנסת הזאת, כמי שמגיעה מעולם דתי, אני רק רוצה לומר משהו על מקומה של האישה בעיניי, בחברה המערבית יש הרבה מאד צביעות ביחס לנשים, מצד אחד יש רוממות של זכויות אדם ורוממות של שוויון אבל מצד שני, בנושא של כבוד האישה יש ניצול ציני של נשים בכל מה שנוגע לפרסום ובכל מה שנוגע להצגת נשים בעולם הטלויזיוני ואני חושבת שזו צביעות מערבית לומר שיש כבוד לאישה ובהרבה מובנים אני חושבת שאם היינו חוזרים לעולם הערכים הישן והטוב שלנו, לעולם ערכים שבאמת שׂם את האישה במקום שראוי לה, במקום שבו היא שׂמה ונותנת לחברה את הכישורים שלה, כאישה, כאדם, זה המקום שהייתי רוצה לראות את רוב הנשים ולכן האמירות האלה, בעיני, חוטאות לעובדה שהיהדות הביאה איתה את הקידמה בנושא נשים ומנהיגות נשים, קידמה שנמצאת תמיד בחזית של התפיסה היהודית שלנו.
ציפי חוטובלי: זה דבר שחשוב שייאמר כאן כי בעיניי יום האישה הבינלאומי הוא גם יום שמשקף את המקום של האישה כאן במדינת ישראל כמדינה יהודית ולא רק משהו בינלאומי.
ציפי חוטובלי: חברות כנסת צעירות, הגעתן לכאן רצופות במוטיבציה והרבה מאד רצון טוב להשפיע, אני רוצה לשאול אתכן, מה הדברים המרכזיים שאתן מוצאות לנכון לעשות כאן ביחד, אנחנו כאן חברות כנסת, אנחנו צריכות לפעול בשיתוף כדי לקדם את מעמד האישה.
ציפי חוטובלי: באיזה נושאים אתן חושבות שהועדה שלנו צריכה לעשות כאתגרים לשנים הבאות בקידום מעמד האישה?
אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת לומר משהו ביחס באמת לדברים שנאמרו פה על ידי חברות הכנסת הוותיקות.
אורלי לוי אבקסיס: ראשית, באמת תודה, אתן החלוצות בתחום ובזכות הדברים שעשיתן, שאנחנו יודעים שהיו במאבק קשה והרבה פעמים גם לא מתגמל, אנחנו יכולים לשבת היום ובאמת, יעל, להגיד, ואני תיכף אגיד חוויה אישית שיכול להיות שלא תתקבל פה באהדה אבל אני מעדיפה להיות אמיתית עם הזכרונות שלי, שזה היה לא מזמן, אז אנחנו יכולות להגיד שאנחנו לא צריכות להיות בוועדה הזאת, לא חייבות להיות.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר שאלו אותי איזה ועדות מן הועדות הן מעניינות בעיניי אז כמובן שמיד הציעו לי את מעמד האישה, נפגעתי "בקטנה", אני אגיד לכן למה, לא מפגיעות אלא מהענין שאנחנו עדיין שבויות, או, החברה שלנו עדיין שבויה בענין של להכניס אותנו לתוך משבצות.
אורלי לוי אבקסיס: אבל, זו פריבילגיה שיש לנו, שאולי בלעדיכן לא היינו יכולות להרשות את זה לעצמנו.
אורלי לוי אבקסיס: בכל צעד ובכל שעל שאני עושה, אם זה בענין הפוליטי, אם זה בענין האישי, אם זה בענין של דוגמה לילדים שלי, אם זה בענין החברתי שבו אני עוסקת, אני חושבת שאני מייצגת נשים, אפילו כמעסיקה, כיוון שחרטתי על דגלי, לא בגלל היותן נשים אבל העובדות שלי הן שתיהן עובדות ואמהות ואמרתי שלרגע, כאשר אני אעשה ראיון עבודה, אני לא אקח את היותן אמהות כגורם מכשיל.
אורלי לוי אבקסיס: הקידמה גם נתנה לנו את האפשרות להרשות לעצמנו לעשות דברים נוספים ועדיין להיות גם קצת יותר עם הילדים אז באמת, בחלק מהמקרים כן אבל בחלק מהמקרים לא.
אורלי לוי אבקסיס: אם צריך להשלים משהו, אני יכולה להבין שיש את האפשרות היום, עם הטכנולוגיה והמחשבים והאינטרנט וכד' ואפשר להשלים דברים נוספים.
אורלי לוי אבקסיס: יחד עם זאת, עצם הנסיון לקבע אותנו למשבצות ואני חושבת ומייחלת לעצמי, כפורצת מסגרות, כי איך שלא נהפוך את זה, לעולם סירבתי להיות באותה תדמית שרצו שאני אהיה בה, לא מוכנה לראות את עצמי במראה או בעיניים שמישהו אחר רואה אותי וזה החסם העיקרי, אנחנו צריכות לראות את עצמנו, לשים את החסמים בפני עצמנו, אז אני מגלמת בתוכי לא רק את היותי אישה אלא גם את היותי באה מהפריפרייה, בת למשפחה מרובת ילדים, מזרחית, אמא לילדים בעצמי אז גם כשנכנסתי לפוליטיקה לא אמרו: המשפטנית, או, לא אמרו: מגישת הרדיו או הטלוויזיה אלא אמרו: הדוגמנית.
אורלי לוי אבקסיס: נכון, הייתי דוגמנית.
אורלי לוי אבקסיס: חברים, זו היתה הכנסה לסטודנטית שצריכה ללמוד לא מעט שעות ובין היתר גם להביא ילדים בזמן הלימודים, תאמינו לי זה לא כזה קל אבל אתן בטח יודעות את זה, הענין הוא שאנחנו לא צריכות לבחור, בזכות אותן חלוצות, כי היום אנחנו יכולות להיות גם נשים וגם - - -
דוברת: היום אף אחד לא יגיד עלייך שאת דוגמנית.
יעל אבקסיס: אני חולקת עלייך כי תמיד ימצאו אלה שיחפשו וזה בסדר, אני גם אין לי בעיה עם זה, חברים, אבל תבינו, הענין הוא שאנחנו, ואני באמת חייבת להעלות פה איזשהו נתון, דיברנו פה הרבה על מעמד האישה ועל הנתונים ועל השכר ועל משרות בכירים במשק, ישנו נתון שבהיותי מתעסקת בתחום, ובאמת בחרתי את ועדת העבודה והרווחה והבריאות והוועדה לזכויות הילד, שזה הדברים שאני חושבת שבהם היכולת ואלה באמת מעגלים במכפלות של מעגלים כי זה מגלם בתוכו גם את העתיד של המדינה שלנו, ובאמת כשאנחנו מדברים על הזדמנויות אז באמת חשוב לתת לאותם ילדים שיצאו מבתים הרוסים, או שהגיעו מבתים שאתם יודעים מה, ההורים שלהם באמת טובים אבל אין להם את היכולות לתת להם את כל ההזדמנויות שלהם ולנצל את הפוטנציאל שלהם בצורה כזו, שתניב רוח לא רק לילד מבחינה אישית אלא למדינה, אז שוויון ההזדמנויות שדובר פה קודם הוא לא רק שוויון הזדמנויות בין גברים ונשים אלא באמת בין אוכלוסיות שנקודת הפתיחה שלהן היא שונה בגלל אירועים כאלה ואחרים בחיים שלהם, או שאפילו קדמו לעצם הגיעם לעולם, אז אני רוצה לתת לכם נתון שהוא בעיניי כמסמן ביום הזה את דמות האישה כמובילה חברתית, כמובילה, כאחראית ורגישה.
יעל אבקסיס: ואם אנחנו מסתכלים על זה אז יש מחקר חדש, באמת יצא לכבוד יום האישה כי היום, מי שלא יודע, זה יום שהוחלט בו להתרמה ארצית בכל מה שנוגע לילדים ובני נוער בסיכון, עמותת "ילדים בסיכוי", "על"ם", "על"י", "יד ביד" ו"אל סם" אז כל זה מתואם עם משרד החינוך וילדים בני נוער מתרימים למען אותם ילדים, בתי הספר יוצאים, אנחנו מבקשים גם לפתוח את הכיס ואת הלב, ואני יודעת שזה נותן הזדמנויות לאותם ילדים שהם למעלה משלוש מאות אלף ילדים אבל, הנתון לאותם ילדים מגיעים לאותם ילדים - - -
דוברת: לפנימיות?
אורלי לוי אבקסיס: אז "ילדים בסיכוי" זה פנימיות, "יד ביד" זה ילדים שנמצאים במסגרות חוץ ביתיות, ואני חייבת להגיד משהו בתשובה, ילדים שמגיעים לפתרון של השמה חוץ ביתית אלה ילדים שהם בדרך כלל הוחלט בעניינם על ידי בית משפט או על ידי ועדת החלטה, כשבועדת החלטה ההורים מסכימים להוצאת הילדים.
ציפי חוטובלי: אורלי, אורלי, אורלי, יש לשים את מרכז הכובד של הדיון כאן למקום הנכון.
ציפי חוטובלי: אורלי, יש לי הרבה מאד הערכה לפעילות הפרלמנטרית שלך בנושא של נוער בסיכון, אני פשוט רוצה, בגלל שישנן חברות כנסת מן העבר שטרם דיברו ואני רוצה גם לאפשר - - -
אורלי לוי אבקסיס: אז רק הנתון האחרון, והייתי שמחה אם היית אומרת את הדברים גם למי שהתפרצו פה אבל, אחד הדברים, כשמדובר בילדים שאנחנו גוזלים מהם את העתיד שלהם, הוא חלק מהיותי אישה, אמא, בת למשפחה מרובת ילדים אבל אחד מהנתונים הוא ש 77% מכלל המתנדבים בכל העמותות שמתעסקות בנושאים הכל כך חשובים האלה הם מתנדבות, והמתנדבות האלו מכניסות את זה לסדר היום שלהן גם בהיותן נשים עובדות, בהיותן אמהות ובהיותן עוסקות בעוד דברים של החיים, הן מוצאות באופן שיטתי את הזמן לתת מעצמן כי זה משהו מבורך ועל כן אני גאה ביום הזה להגיד שאני שייכת אליהן ושאני חלק מהן ולהצדיע לאותן נשים.
אורלי לוי אבקסיס: הן כח חזק בחברה שלנו.
ציפי חוטובלי: אעביר את רשות הדיבור לחברת הכנסת מֶלי פולישוק, מֶלי, את בעצם הגעת לכאן כשהכנסת עוד טריה בעינייך, את לא שייכת לעבר של הבית וכאן, באמת חשוב לי לשמוע ממך מה האתגרים שאת רואה לנגד עיניך שהועדה הזו צריכה לקדם.
מלי פולישוק: הכנתי רשימה.
מלי פולישוק: אגיד לכם מה לעשות אבל הייתי רוצה לתת לזה כותרת "לעשור הבא".
מלי פולישוק: "מקרבנות למנהיגות", כך הייתי קוראת לזה, שלא נצטרך לדבר יותר מדי על הדברים שעדיין מלווים אותנו, כמו הטרדות מיניות, כמו רצח נשים או כמו אלימות נגד נשים אלא שיותר נדבר על מנהיגות של נשים והובלה של נשים כפי שכבר שמענו פה.
מלי פולישוק: אני חושבת שזו המשימה לעשור הבא, בלי לזלזל בשום נושא אחר שהוזכר פה, שהכל חשוב.
מלי פולישוק: אני מחלקת את זה לארבעה נושאים ואתייחס אליהם תוך כדי תזכור דברים שעשיתי, חוץ מלזכות בתכנית טלויזיה על שמי.
מלי פולישוק: ובכן, יש לנו כאן ארבעה נושאים: הראשון, שוויון ייצוגי בתהליכי קבלת ההחלטות, שאנחנו מאד מאד רחוקים עדיין משוויון ייצוגי.
מלי פולישוק: חברת הכנסת לשעבר יעל דיין הזכירה את זה, הנושא שאין לנו את המילה שוויון בחוק יסוד והכל נובע מזה כידוע לנו אבל, אני מדברת על הכנסת, מתלהבים מעשרים ושלש חברות כנסת וזה בהחלט יפה, יותר טוב משש עשרה אבל, אני היום חברת מועצה ברעננה ואני עומדת בראש איגוד של חברות מועצה בכל הארץ, איגוד נבחרות הצבור בישראל ויש לנו ברשויות מקומיות בערך עשרה אחוז נשים בלבד.
מלי פולישוק: דוקא ברשויות מקומיות אתן מצפות שתהיינה יותר נשים, קרוב לבית, עוסק בענייני חינוך, ברווחה, בנשים פעילות בהקהילה שלהן כמו שאמרת 77% מתנדבות, אז הכי מתאים היה שתהיינה לפחות כמספרן באוכלוסיה אם לא יותר אפילו, ברשויות המקומיות.
מלי פולישוק: התוצאה העגומה זה בערך עשרה אחוז.
מלי פולישוק: אחד החוקים שחוקקתי בכנסת ומופיע פה בדוח שיש לכן על השולחן זה ייצוג הולם בוועדות ציבוריות, זה חוק שאני גאה לעמוד מאחוריו, שאני חוקקתי אותו - - -
ציפי חוטובלי: בכנסת הזאת אנחנו דנים בהצעת חוק של חברת הכנסת דליה איציק בנושא של ייצוג נשים בוועדות חקירה ובוועדות פרלמנטריות.
מלי פולישוק: בסדר, ויש עוד הצעת חוק שכראש האיגוד אני מסרתי לחברת הכנסת זוארץ ואני יודעת שאני הניחה את זה על שולחן הכנסת, ואני מצטערת שלא עשיתי את זה כחברת כנסת, פשוט לא הייתי עדיין מודעת לזה שגם ברשויות מקומיות החוק הזה יחול, כי יש לנו הרבה מאד ועדות מקומיות כמו תכנון ובניה, ועדות מכרזים, ועדות כספים שאין בכלל נשים שם, אז אם אין חברות מועצה - אז אין אבל, אם יש – אז אנחנו רוצים לראות אותן גם בוועדות האלו ולא רק בוועדת הרווחה, עם כל הכבוד שיש לי לאלו שמפגינות בחוץ ואני בהחלט תומכת בהן.