GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רן רידניק: לעניין מבחני התמיכה, בין משרדי האוצר והתמ"ת יש תמימות דעים לכך שהאתגר הכי גדול זה הרחבת היצע מעונות היום.
רן רידניק: אנחנו לא מספיק טובים בזה, אנחנו צריכים להשתפר.
רן רידניק: דווקא עכשיו פורסמו מבחני תמיכה שכן בוצעו התאמות מהותיות - 95 אחוז התאמה מהותית, אני חושב, ברמה אוצרית היא התאמה לא בנאלית, זה בוצע.
רן רידניק: הוגשו כ-230 בקשות – זה מספר עצום, זה לא משהו מבוטל, גם ברמה תקציבית, גם ברמת היצע.
רן רידניק: צריך להשלים את זה.
ציפי חוטובלי: יש לנו כאן בעיה אמיתית, שאתה בעצמך מדבר עליה.
ציפי חוטובלי: בוא נשתמש בישיבה הזאת כדי לראות איך אנחנו מקצרים תהליכים.
ציפי חוטובלי: היו תקדימים לזה שהממשלה בהחלטת ממשלה הצליחה לבנות מעונות יום בעוטף עזה.
ציפי חוטובלי: בוא ניקח את המודל הזה וניישם אותו על המצב היום.
ציפי חוטובלי: שנתיים נתנו לכם לעבוד, זה לא עבד.
ציפי חוטובלי: מה אנחנו יכולים לעשות כדי להעביר את זה להליך יותר מהיר, כדי שנראה בעיניים מעון יום נבנה במדינת ישראל?
ציפי חוטובלי: מה ביקשנו?
ציפי חוטובלי: זאת היתה המטרה של כל התהליך הזה.
ציפי חוטובלי: מה אפשר לעשות?
רן רידניק: אל"ף, אני מאוד מקווה שבעוד חודש תזמני לכאן עוד ישיבה, ושמבחני התמיכה, מספר הבקשות המאושרות גדול מהתקציב, ושיש לנו בעיה של כסף.
רן רידניק: לגבי הסטת עודפים, אני שמח שבסיכום בין המשרדים קלענו לדעת גדולים מאתנו.
רן רידניק: היצע מעונות היום זה האתגר הגדול ביותר.
רן רידניק: אנחנו משתדלים להסיט את עודפי התקציב לכיוון בינוי מעונות יום.
ציפי חוטובלי: כמה מהעודפים אתה מתכוון להקצות לבינוי?
אורלי אלמגור-לוטן: זה מתחלק בין השיפוצים, שזה התאמה לקריטריונים, לבין בינוי מעונות יום חדשים.
אורלי אלמגור-לוטן: מדובר על בערך 200 מיליון- - -
אליעזר שוורץ: אפשר הפוך – האם אתה יכול לומר שלא יהיו בקשות, אחרי שעברו את שלב הסינון, שייפסלו כי אין כסף?
רן רידניק: אם יאושרו 240 בקשות- - -
אליעזר שוורץ: אבל כל עוד תשתמש בתקציב ותשתמש בעודפים, תגיע למקסימום, אבל לא שתיקחו מעודפים לפני שמימשנו חלק- - -
רן רידניק: אני אשמח להפנות את כל העודפים לבינוי ולשיפוצים.
אליעזר שוורץ: מה זה שיפוצים?
ציפי חוטובלי: הנושא של השיפוצים, בעיניי, זה סוג של חור שחור; אי-אפשר בכלל להעביר את הכסף הזה – אין לי דרך בקרה, במיוחד שזה לא עובד, את אומרת שכמעט ואין בקשות.
ירון מלך: עוד לא יצאו הבקשות.
תמר אלמוג: אין תבחינים, כי אין לך הכסף הייעודי לזה.
ציפי חוטובלי: יש לנו כאן כסף – מדברים על 230 מיליון שקלים שנמצאים במערכת כרגע לנושא סבסוד הצהרונים.
ציפי חוטובלי: מתוך זה 100 מיליון שקלים נוצל, יש לנו 130 מיליון שקלים עודף.
תמר אלמוג: בסוף יוני נקבל הערכה נכונה.
אורלי אלמגור-לוטן: העמקת סבסוד הגיעה ממקור אחר.
רן רידניק: לא. הורחבו – גם באשכולות 1 עד 4, בגילאי 6 עד 9, בהחלטת ממשלה- - -
אורלי אלמגור-לוטן: בוא נתקן – זה מוצג בתור הרחבה.
אורלי אלמגור-לוטן: זה לא הרחבה אלא תיקון של הצמצום שהיה בתחילת שנת הלימודים הנוכחית.
אורלי אלמגור-לוטן: להציג את זה בתקשורת בתור הרחבה זה נחמד.
אורלי אלמגור-לוטן: ההרחבה מ-6 עד 9 ו-1 עד 4 היתה עד שנת הלימודים שעברה, זה היה עד גילאי 9, סבסוד לצהרונים.
אורלי אלמגור-לוטן: ביטלו את זה כשהרחיבו לאשכולות נוספים, ועכשיו ביטלו את הביטול.
אורלי אלמגור-לוטן: אז זה לא הרחבה.
רן רידניק: אז הרחיבו 5 עד 7 בשנה לפני.
ציפי חוטובלי: אני חוזרת לנושא הבינוי.
ציפי חוטובלי: 100 מיליון שקלים כרגע שנמצאים בחוסר ניצול בגלל הנושא של – יש התחייבות שלכם להעביר אותו לבינוי, כך שכל הבקשות שהוגשו בעניין הבינוי יוכלו לקבל אישור?
רן רידניק: לא. אם יש 240, לא אגיד לך שהכול.
רן רידניק: כן הוסכם להסיט את העודפים.
ציפי חוטובלי: בוא ננקוב בסכום.
רן רידניק: 100 מיליון שקלים.
ציפי חוטובלי: 100 מיליון שקלים יועברו כרגע לבינוי.
אורלי אלמגור-לוטן: זה אמור להיות 100 לבינוי ו-100 לשיפוצים, בגדול?
אורלי אלמגור-לוטן: הרי נשארו כ-200 מיליון.
אורלי אלמגור-לוטן: אתה אומר שזה מתחלק חצי-חצי?
אורלי אלמגור-לוטן: בחודש הבא, כשהוועדה תידון במבחני התמיכה של הבינוי, כמה כסף יעמוד לרשותה להחליט שהיא יכולה להקצות?
אורלי אלמגור-לוטן: כמה הכסף כרגע הכוונה להקצות?
רן רידניק: עודפי צהרונים זה כ-100 מיליון שקלים מיועדים להסטה לכיוון מעונות יום.
רן רידניק: זה היה הסיכום בין המשרדים, בין מנכ"ל המשרד לאגף התקציבים.
ציפי חוטובלי: כרגע יש הבטחה שלכם ש-100 מיליון שקלים נוספים יוקצו לבינוי, שזה אומר שאנחנו נמצאים ב-160 מיליון שקלים.
ציפי חוטובלי: אני מסכמת: הסיכום של נושא הבינוי: אתם אומרים שהיום תוכלו לדעת, מי מבין 200 הפניות יאושרו.
תמר אלמוג: מי יקבל אישור עקרוני, מי ייפסל, ומי יקבל אישור הודעה להשלמה.
ציפי חוטובלי: בעצם, היום נדע – מן הסתם, כל מי שיקבל אישור להשלמת מסמכים, רוב הסיכויים שיעבור.
תמר אלמוג: אם הוא יביא את החומר.
ציפי חוטובלי: אנחנו למעשה נקבל מכם מחר את הדיווח?
ציפי חוטובלי: כמה זמן אתם צריכים?
ציפי חוטובלי: עוד שבוע נשמע כמה מהבקשות אושרו, ובהתאם לזה נבנה את תוכנית העבודה.
ציפי חוטובלי: גם בעניין הבינוי, אם יש אפשרות, כמה זמן בדרך כלל לוקח מהרגע שיש אישור של מבחני תמיכה עד השלב שבו מתחילים לבנות בפועל?
תמר אלמוג: זה תלוי ברשות.
תמר אלמוג: אנחנו מאשרים היום, הרשות מקבלת את האישור.
ציפי חוטובלי: אם רשות שהגישה בקשה קיבלה אישור – היא עברה את מבחני התמיכה, והמאצ'ינג שיש לאותה רשות, היא צריכה לשים 30 אחוז, והתמ"ת שם 70 אחוז, האם בשלב זה הרשות יכולה לומר: אין לי ה-30 אחוז, ואני נסוגה?
תמר אלמוג: בהסכם שהרשות המקומית חותמת עם המשרד, היא גם מוכיחה את המקורות למימון העצמי.
תמר אלמוג: זה אחד התנאים.
ציפי חוטובלי: במילים אחרות, אם כבר יש אישור למבחני תמיכה, זה אומר שגם המאצ'ינג כבר כלול.
תמר אלמוג: אם היא לא מוכיחה את המימון, אז יש בעיה, כי אנחנו לא רוצים למצוא את עצמנו במצב שניתן לה חלק מהכסף, והמבנה ייתקע ולא יגמרו אותו.
יעל שמרגד: אני רוצה לתת דוגמה, אני כארגון מפעיל פונה לרשויות ומציעה להן להשתתף במאצ'ינג כדי לקבל את המעון.
יעל שמרגד: יש מקרים שאנחנו פונים לרשויות, חותמים על התחייבות שנשלים את המאצ'ינג, העיקר שיתחילו.
ציפי חוטובלי: אם אני מבינה נכון, בשלב שבו יש אישור, פרויקט הבינוי יוצא לדרך – הוא לא אמור להיתקל בעוד קשיים וחסמים בירוקרטיים.
תמר אלמוג: מבחינת המשרד – לא.
אליעזר שוורץ: עכשיו הם מאשרים.
אליעזר שוורץ: אחרי זה הם צריכים לחתום חוזה מולם.
אליעזר שוורץ: לא מחר החוזה נחתם.
ירון מלך: מרגע שנחתם החוזה מול התמ"ת, ונניח זה הליך מהיר, הבור הראשון שיחפרו באתר ייקח - כחצי שנה לתוכניות וחצי שנה להיתרים.
ירון מלך: בנייה - לא יותר משנה, כלומר שנתיים.
ציפי חוטובלי: איך בכל זאת בעוטף עזה הצליחו לעשות את התהליך הזה הרבה יותר קצר?
תמר אלמוג: הם עוד לא בנו, רק נתנו את האישור.
תמר אלמוג: אפילו שזה בהחלטת ממשלה.
תמר אלמוג: זה לוקח זמן.
תמר אלמוג: חלק מהרשויות שם גייסו מימון עצמי והתחילו לבד, לפני אישור המשרד.
תמר אלמוג: הם לקחו סיכון.
אליעזר שוורץ: איך בונים בתי ספר?
תמר אלמוג: חשוב לי להדגיש את ההבדל המהותי שקיים בין מערכת מעונות היום לבין מערכת גנים ובתי ספר.
תמר אלמוג: גנים ובנתי ספר זו מערכת ממוסדת שפועלת מתוקף חוקים.
תמר אלמוג: ראש רשות שלא ייתן מענה לילד שיהיה לו גם מקום בגן ובבית ספר, הוא לא עושה תפקידו, ואסור לו להיות במצב כזה, בעוד שמערכת מעונות היום זו מערכת פרטית, שקמה ביוזמה של ארגונים ועמותות, והמובילים שבהם היו ארגוני הנשים, שהחליטו מלפני קום המדינה לתת את המענה לילדים עם צרכים מיוחדים.
ציפי חוטובלי: אז זה כשל היסטורי.
תמר אלמוג: במדינת ישראל לא החליטה הממשלה שגיל לידה עד 3 נכלל בתוך מערכת של חוק חינוך חובה או חינם.
תמר אלמוג: זה תהליכי.
תמר אלמוג: פעם ראשונה שהממשלה הודיעה על החלטתה לשלב אמהות במעגל העבודה, והתחילה להקצות תקציבים יותר גדולים למשרד התמ"ת, זו החלטת הממשלה מ-2005, בתקופה שביבי נתניהו היה שר האוצר, והחליטו את ההחלטה הזאת על רקע הוצאת החד-הוריות למעגל העבודה, ומשם התחיל התהליך.
תמר אלמוג: יש כאן תהליך שמתחיל לקבל תנופה של גידול והרחבת המערכת באופן אינטנסיבי, אבל שותפים לזה גורמים רבים, לא רק הממשלה – ארגוני הנשים, העמותות, הרשויות המקומיות.
תמר אלמוג: שאלתם: למה רק 108 רשויות מקומיות הגישו בקשה?
תמר אלמוג: יכול להיות שבסדרי עדיפויות של רשות מקומית, בגלל שאין חובה לבנות מעון יום, הם בכלל לא מקצים לו את המאצ'ינג לא של 5 אחוז ולא של 30 אחוז – הם לא רוצים לבנות מעון.
תמר אלמוג: הם אומרים: אנחנו סומכים על נעמ"ת, ויצ"ו וכל אלה שיבנו לנו ויפעילו את המעונות בעיר שלנו, ואנחנו לא בונים.
תמר אלמוג: ויש רשויות שאומרים: קודם כל אנחנו רוצים מעון יום.
תמר אלמוג: אז זה סדרי עדיפויות.
תמר אלמוג: עיריית ירושלים, לצורך הדוגמה, לא הגישה בקשה.
רחל עזריה: קודם כל, אני מסכימה אתך לגבי תיאור המהלך ההיסטורי.
רחל עזריה: אני מסכימה אתך, ושמחה שהחברה שלנו מתפתחת ומבינה שילדים לא נולדים בגיל 3, וצריך לדאוג גם ל-0 עד 3. ודרך אחרת זה לומר: בואו נעשה מערכת תבחינים, שיגישו טפסים, נראה איזו רשות מעוניינת, ודרך אחרת זה לומר: אנחנו אחראים על אחוז מסוים של הילדים, שבכל עירייה צריך להיות אחוז מסוים של מעונות יום ביחס למספר הילדים, ואנחנו יודעים מה מספר הילדים, ואז את מוותרת על כל המהלך, ואת צריכה לעבוד הרבה פחות קשה, והכסף יעבור, ולא יהיה לך תקציבים שלא תצליחי להעביר, אלא פשוט תעבירי לפי מספר הילדים בכל רשות, תגידי שדואגים ל-10 אחוז מכל הילדים, הכסף יחולק, אין בעיה.
רחל עזריה: זה דרך אחת, שעובדת במשרד החינוך.
רחל עזריה: את שואלת למה לא הוגש.
רחל עזריה: אספר לך את הסיפור שלנו עם הצהרונים: אחד החסמים הכי גדולים בעניין הצהרונים זה של הטופסולוגיה.
רחל עזריה: משום מה, משרד התמ"ת מצטיין בטופסולוגיה מרשימה.
רחל עזריה: טופסולוגיה לצהרונים זה שני שלבים: אחד, שאתה צריך להיות מוכר לצורך צהרון, ואחר כך ההורים צריכים להגיש טופסולוגיה.
רחל עזריה: הטופסולוגיה של ההורים היא כל כך בלתי-אפשרית - חתימת עורך דין – זה בערך כמו להתקבל ללהיות צוער במשרד החוץ כדי להתקבל לצהרון, וזה מהלך שהרבה מאוד הורים וגנים ורשויות לא מסוגלים לעמוד בהם.
רחל עזריה: אממה – לפחות בירושלים, לנו יש מערך של בדיקת ההנחות בגני הילדים באופן ברור: כל מי שנרשם לגן, בודק האם הוא זכאי להנחה, אנחנו יודעים לומר כמה ההכנסות של ההורים, ואנחנו יכולים גם לבדוק את ההנחה לצהרונים.
רחל עזריה: ניגשתי לאיטה, שאחראית על הצהרונים בתמ"ת, ואמרתי: בואי נבדוק כמה כסף אנחנו זכאים לקבל.
רחל עזריה: עזבו את כל מהלך הטופסולוגיה – אנחנו לא איזה עמותה, אנחנו עירייה.
רחל עזריה: כל משרדי הממשלה יודעים להתייחס אלינו כמו אל עירייה אחראית, שיודעת להתמודד עם הכספים.
רחל עזריה: תנו לנו את הכסף, זה יהיה מרוכז אצלנו, ואז לא רק שנוכל לתת את ההנחות - נוכל לתת הנחות גדולות יותר, כי נחסוך את כל המהלך.
רחל עזריה: אמרו: מה פתאום?
רחל עזריה: אי-אפשר לתת שום תקציב, אצלנו זה לפי אמהות – לא יודעת למה משרד התמ"ת צריך לבדוק כל ילד במדינת ישראל – נראה לי הזוי, אבל בסדר.
רחל עזריה: ולא רק זה, אלא שגם כל עירייה במשרד החינוך גם בודקים כל ילד, כי מדובר בילדים בגילאי 3 עד 6.      ואז אמרנו: אז בואו נבדוק מערך אחר: תנו לנו כמו במשדר החינוך, שהמחשבים שלנו בעירייה ישדרו למחשבים של משרד התמ"ת, אנחנו נבדוק את ההנחות לפי הכללים שלכם, אנחנו נעשה את הבדיקה, אל תעבירו לנו את הכסף, אבל תנו לנו לעשות מימון ביניים, כי סיבה מרכזית שהורים לא מגישים, זה שהם מקבלים את ההנחה כמעט שנה אחרי שהם נרשמו לגן – בסביבות אפריל-מאי מקבלים את ההנחה, ואם אתה יודע מראש שאתה הולך לשלם- - -
אנסטסיה מיכאלי: מספטמבר לפעמים.
אנסטסיה מיכאלי: אני חושבת שצריך להגיש עוד חשבוניות של ילדים קטנים, אם יש לך ילדים קטנים יותר.
רחל עזריה: אתה מקבל את זה נורא מאוחר.
רחל עזריה: אחת הסיבות שאנשים לא מגישים, זה שהם לא רואים את ההנחה, כי הם משלמים את ה-850 שקל, ואת ההנחה הם רואים במקרה הטוב תשעה חודשים מאוחר יותר.
רחל עזריה: יש הבדל עצום בין זה שאתה משלם מראש 450 שקל לבין זה שאתה משלם 850, ומתחיל להתפלל חזק שאולי תקבל את הכסף.
רחל עזריה: אמרנו: תנו לנו לעשות את מימון הביניים.
רחל עזריה: אנחנו, העירייה, מוכנה לשים את מיליוני השקלים של מימון הביניים כדי לוודא שאנשים יגישו.
רחל עזריה: גם זה לא – הם הוסיפו סעיף שאסור לעמותות ולעיריות לעשות מימון ביניים.
רחל עזריה: זה סעיף חדש, שנכנס עכשיו לתבחינים.
רחל עזריה: אנחנו מוכנים לקחת את הסיכון.
תמר אלמוג: הגברת פה מציעה מנגנון אחר לגמרי של התנהלות המשרד, ולמשרד יש הזכות לקבוע את המנגנונים ואת ההתנהלות שלו, כיוון שאנחנו לא מדברים על רמת מיקרו של התנהלות משרד התמ"ת מול עיריית ירושלים אלא של משרד התמ"ת מול עשרות-אלפי- - -
רחל עזריה: המנגנון מקשה על כולם.
אנסטסיה מיכאלי: מי אחראי על בניית המנגנון?
תמר אלמוג: משדר התמ"ת – אגף מערכות מידע, ההנהלה הבכירה של המשרד, קבענו כללים.
תמר אלמוג: עם תקציב של כמעט מיליארד שקל שמחולק תמיכה להורים, בנינו מבחני תמיכה, שגם מחויבים להם, לפי הכללים והנהלים, לתת אותם רק למי שעומד על-פי דין במבחנים הללו, ובנינו מנגנון שייתר את הצורך בלחכות הרבה זמן.
תמר אלמוג: למשל, הורים מתחילים להירשם למעונות – הם יכולים כבר להגיש את הבקשות שלהם, כך שבספטמבר-אוקטובר יש לאנשים את הדרגות, מה הם משלמים בפועל.
ציפי חוטובלי: ראינו את סיפורי הדרגות.
ציפי חוטובלי: אני לא רוצה לומר מה הלך השנה בנושא הדרגות.
תמר אלמוג: אי-אפשר להעביר כסף לעיריית ירושלים, לעיריית חיפה.
תמר אלמוג: המשרד הממשלתי הזה עובד אחרת.
ציפי חוטובלי: יש פה עניין עקרוני.
ציפי חוטובלי: כמות הצהרונים לא הורחבה.
ציפי חוטובלי: מה את עושה כדי שבשנה הבאה יהיו לנו יותר צהרונים מוכרים?
תמר אלמוג: מספר הצהרונים עובדתית גדל מהיום שנפתח להיום – התחלנו עם 4,000 ילדים, סיימנו את תשע"א עם 14 אלף, והשנה יש 19 במערכת.
תמר אלמוג: אני מניחה שנגיע אפילו ל-22 אלף.
ציפי חוטובלי: אלה מספרים קטנים לעומת הביקוש.
תמר אלמוג: זה תלוי בכדאיות הכלכלית של המפעילים.
תמר אלמוג: איפה שאנשים מקבלים את המבנה ולא משלמים עליו שכירות, וחוסכים את העלות הזאת, כמו בגני ילדים, אז יש יותר ויותר פעילות של צהרונים.
תמר אלמוג: איפה שהמפעיל צריך גם לשלם סכומים נכבדים לשכירות, בעלות שהוא גובה מכל הורה, פלוס תמיכת המשרד, אין לו כדאיות כלכלית.
תמר אלמוג: אנחנו לא יכולים להיכנס לחישוב של כל ארגון וארגון.
תמר אלמוג: הפרסום של המשרד הוא נרחב, בשבוע הבא אנחנו מפרסמים את הנוהל של השנה הבאה, זה מופיע בתקשורת, מעודדים אנשים לבקש מאתנו הכרה, אבל זה עדיין תלוי במי שיגיש ויקבל את ההכרה.
אורלי אלמגור-לוטן: לא הבנתי את הקשר של הכדאיות הכלכלית.
אורלי אלמגור-לוטן: את מדברת על צהרונים שבכל מקרה פועלים; זה לא שהצהרון מוקם כדי לקבל את הסבסוד.
אורלי אלמגור-לוטן: לא גדל מספיק עובדתית, וזה נשאל פה כבר לפני שנה.
תמר אלמוג: אני אומרת מה יכולות להיות הסיבות לאי-הגידול המהיר שהיינו רוצים.
אורלי אלמגור-לוטן: הסיבות שעלו בשנה האחרונה לפחות, קודם כל עלה קשיים בירוקרטיים.
אורלי אלמגור-לוטן: היה גם מישהו שדיבר בוועדה, שמעונות, כולל בעיריית ירושלים, סיפורים של מינהלים קהילתיים שלא הגישו בקשות בגלל שהמקום לא רצה.
רחל עזריה: היה בלתי-אפשרי להגיש.
תמר אלמוג: איך יכול להיות שבלתי-אפשרי להגיש, כש-1,600 גופים הגישו וקיבלו?
רחל עזריה: מתוך כמה?
אליעזר שוורץ: כמה בשוק יש חוץ מה-1,600?
אורלי אלמגור-לוטן: יש הרבה יותר ממה שמגישים, כי הילדים האלה נמצאים באיזושהי מסגרת; זה לא שההורים חוזרים הביתה ב-13:00.
אורלי אלמגור-לוטן: יש מענה, וכנראה, יש קושי בירוקרטי, שאולי לקראת שנת הלימודים היה צריך לצאת טיפה מהמסגרת ולומר: אולי צריך לתת מישהו שיעזור לעשות את זה.
אורלי אלמגור-לוטן: שתיים, הם מדברים היום רק על אשכולות 1 עד 7. אם נשארו תקציבים בשנה שעברה, למה לא לדבר על 8 עד 10?
אורלי אלמגור-לוטן: לא אמורה להיות לזה עלות מטורפת, כי רוב האנשים באשכולות האלה לא יקבלו סבסוד בכל מקרה.
אורלי אלמגור-לוטן: יפו, למשל, שכלולה בעיר תל-אביב-יפו, לא האזור הכי עשיר בישראל, אבל נמצא באשכול 8, אם איני טועה, כי תל-אביב היא באשכול 8. יש כאן סוג של אפליה של ילד, לפי האזור שהוא גר בו, שהיא לא בהכרח נכונה.
אורלי אלמגור-לוטן: יכול להיות ילד שגר ביפו, ההורים שלו מרוויחים כלום, והוא לא יהיה זכאי לסבסוד, כי זה שייך לאזור 8.
תמר אלמוג: בנושא הזה אנחנו פועלים לפי המתווה של החלטת ממשלה.
ציפי חוטובלי: יש דרכים נוספות לממש כרגע את הסכום הזה שלא ממוצה.
אורלי אלמגור-לוטן: האשכולות זה דינמי.
אורלי אלמגור-לוטן: אתם הרחבתם את זה, ואז אמרו: אם יישאר עודף תקציבי, אפשר לשקול להרחיב את זה בשנת הלימודים הבאה לכל הארץ.
אורלי אלמגור-לוטן: נשאר עודף תקציבי.
אורלי אלמגור-לוטן: שאלה נוספת – ילדים בגילאי 5 עד 9 בכל האשכולות – שוב, נשארתם עם עודף תקציבי.
אורלי אלמגור-לוטן: מה שנשאר מהשנה – בסדר, זה הולך לבינוי.
ציפי חוטובלי: מה העודף התקציבי שיש בנושא הזה של הצהרונים?
תמר אלמוג: 100 מיליון.
אורלי אלמגור-לוטן: זה השנה.
אורלי אלמגור-לוטן: בשנת הלימודים הבאה, בהנחה שלא יהיה לך גידול מטורף ומפתיע במספר הצהרונים המוכרים, שוב יהיה לך עודף תקציבי.
אורלי אלמגור-לוטן: אשכול 1 עד 4 כבר יהיה שנה הבאה עד גילאי 9. את יכולה לקחת גם את אשכולות 5 עד 7, או אם מישהו יחליט להרחיב את זה לכל הארץ, גם אשכולות 5 עד 10, ולתת את זה לילדים עד גיל 9. אלה ילדים שנמצאים בצהרון, ושוב – עד החלטת הממשלה הסבסוד הנורמטיבי.
אורלי אלמגור-לוטן: הרגיל, המקובל היה עד גיל 9. במקביל להחלטת הממשלה פתאום קיצצו את זה.
אורלי אלמגור-לוטן: ההחלטה היא דינמית – יש ההחלטה, וכל שנה באוגוסט מוציאים הודעה: זה מה שהולך להיות בשנה הבאה.
אורלי אלמגור-לוטן: כלומר יש כאן דברים שאפשר לשחק אתם עם הצהרונים מאוד בקלות יחסית לבינוי מעונות יום חדשים כדי להרחיב את מספר הילדים.
ולריה סייגלשיפר: - - -
אורלי אלמגור-לוטן: מהצהרונים.
אורלי אלמגור-לוטן: זה עודפים של השנה הזאת שלא נוצלו.
תמר אלמוג: מה שהוזכר כאן, צריך לא להתעלם מהעובדה שתחום הצהרונים הוא תחום חדש, בכלל – במשרד, באגף, ומדי שנה נעשה מערך של הפקת לקחים, סיכום השנה.
אורלי אלמגור-לוטן: לכן זה נאמר פה עכשיו לקראת הדיונים על השנה הבאה.
תמר אלמוג: כל שנה אנחנו משנים דברים.
תמר אלמוג: גם לגבי הנוהל, יש מחשבה גם לאפשר לגופים ותיקים שקיבלו הכרה, אולי לא בשנה הקרובה אלא בזו שלאחר מכן, כבר לקבל את ההכרה לשנתיים רצופות, אז זה ייתר מהם את הצורך לחדש את האישור הזה כל שנה, אלא רק כנגד מסמך אחד או שניים.
תמר אלמוג: בכל זאת, בנושא הבטיחות המשרד חייב להיות בטוח שהילדים נמצאים במקום עם תנאים.
אנסטסיה מיכאלי: תמי, מ-240 בקשות שהגישו לבינוי כמה אושרו?
תמר אלמוג: אמרתי היום בתחילת הדיון שהוועדה יושבת היום על כל הבקשות, וצריכה לקבל שלוש החלטות: מי מהבקשות אושרה ועומדת בכללים, מי נפסלת על הסף, ולמי צריך לשלוח הודעה- - -
אנסטסיה מיכאלי: אין כרגע תשובה סופית.
אנסטסיה מיכאלי: עכשיו, רן, לבנות זה לוקח שנה – לקבל את כל האישור.
אנסטסיה מיכאלי: אנחנו עכשיו ב-2011.
אנסטסיה מיכאלי: תוכל להסביר את המנגנון של העברת הכספים בשנה הבאה?
אנסטסיה מיכאלי: כי אני יודעת שעד סוף השנה הכסף הולך לכיוון אחר.
אנסטסיה מיכאלי: לאן הכסף הולך?
רן רידניק: חלק קטן ממנו יבוצע השנה.
רן רידניק: זה עודף מחויב.
אנסטסיה מיכאלי: וזה כתוב כחוזה?
תמר אלמוג: ברגע שמאושרות הבקשות נחתם חוזה עם הרשות, והכסף משוריין, גם אם זה לוקח עוד שלוש שנים, עד שמעבירים לו את כל הכסף.
רן רידניק: בשביל שהם יוכלו לחתום על חוזה חייבת להיות התחייבות.
אנסטסיה מיכאלי: אז ב-2012 האם יש לכם תכנון של תקציב לנושא הזה?
רן רידניק: אם חלק מהכסף יעבור מהשנה, יבוצע בשנה הבאה.
רן רידניק: לגבי השנה הבאה, יש להם סכום מסוים לבינוי – הוא הרבה יותר נמוך מאשר זה.
רן רידניק: 2011 נועדה להיות שנה חד-פעמית עם בינוי גדול.
רן רידניק: זה באזור 30 מיליון שקלים לבינוי שנה הבאה, שיתוסף.
רן רידניק: או יחויב או ייתן כהרשאה – זה הפרוצדורה.
ציפי חוטובלי: ולריה, בבקשה.
ולריה סייגלשיפר: אני מפנה בעיקר לוועדה.
ולריה סייגלשיפר: ראינו כבר כמעט שנתיים, אני רואה את נכונות הוועדה – היא השיגה הישג משמעותי של 320 מיליון שקלים, והיא עובדת כל הזמן כדי שיעבור.
ולריה סייגלשיפר: ותמיד אנחנו מקבלים תשובות לא מספקות.
ולריה סייגלשיפר: אני מציעה לוועדה, שנתחיל לעבוד בצורה עוקפת את המנגנון, כי עכשיו ה-180 מיליון שקלים שלא נוצלו והם לא רלוונטיים לשנה הזאת, הבטיחו לנו שהם מועברים לבינוי.
ולריה סייגלשיפר: אחר כך יהיה לבינוי עוד סיפור.
ולריה סייגלשיפר: אז כמו שאליעזר אמר, שהיה מקרה של מעונות בעוטף עזה, והצליחו לבנות בלי כל התהליך, אנחנו צריכים להתחיל לעבוד מהמשרד, מה אנחנו עושים כדי לעקוף את המנגנון, כי זה לא עובד.
ולריה סייגלשיפר: אני רואה איך שחברת הכנסת חוטובלי עובדת כדי שמה שאת השגת יבוא לידי ביטוי, ולא בא לידי ביטוי.
ולריה סייגלשיפר: הכסף כבר הובטח, ויש החלטת ממשלה.
ולריה סייגלשיפר: אני חושבת שאנחנו צריכים לעזוב, לצערי, את המנגנון במשרד התמ"ת, ולהתחיל לחשוב אחרת.
ציפי חוטובלי: תמי, אני מדברת בעיקר אליך, כי את נציגת המשרד כאן.
ציפי חוטובלי: יש חלון זמן מאוד קצר מבחינתנו, שבו תינתן הזדמנות אחרונה למשרד להוכיח את עצמו בדרך שבה הוא עבד עד כה.
ציפי חוטובלי: נראה כמה בסופו של דבר מהבקשות יאושרו, ונעלה על המסלול הזה, שהוא מסלול הבינוי.
ציפי חוטובלי: אם אנחנו רואים שהמסלול הזה לא עובד, אנחנו נפנה לשר, ונראה מה אפשר לעשות, כי אנחנו לא יכולים פעם אחר פעם להרגיש שהכסף מתמסמס ולא מגיע ליעד הנכון שלו.
ציפי חוטובלי: לגבי נושא הצהרונים, יש לנו כאן כמה אפשרויות העמקת סבסוד: יש לנו האפשרות של הרחבת הגילאים ושל הרחבת האזורים ברחבי הארץ.
ציפי חוטובלי: אני מציעה שכבר עכשיו תשקלו את מימוש הכסף.
ציפי חוטובלי: הכסף קיים ומגיע להורים, אז שיגיע להורים.
ציפי חוטובלי: תמי, אני רוצה לשמוע את הנכונות שלכם לקבל את ההרחבה גם לתחומים בארץ שבהם אין עדיין סבסוד – כל מה שקשור להעמקת הסבסוד.
תמר אלמוג: בקטע הזה אנחנו כפופים להחלטת הממשלה.
ציפי חוטובלי: הרי אתם עושים את זה.
אליעזר שוורץ: תמליצו לממשלה.
אורלי אלמגור-לוטן: עכשיו אתם מוציאים עדכון שבשנה הבאה ירחיבו שוב ב-3 עד 9. זה משתנה.
רחל עזריה: ומה עם הקלה של הבירוקרטיה בנושא הצהרונים, מה שאוטומטית יגדיל את העמקת הניצול?
רחל עזריה: הקלת הבירוקרטיה.
רחל עזריה: גם לגבי הבנייה וגם לגבי הצהרונים יש לנו דגמים אלטרנטיביים שעובדים מעולה, ואני מציעה להעתיק את הדגמים של משרד החינוך למשרד התמ"ת, אין בעצם סיבה שלא.
רחל עזריה: לא סביר שיושב משרד שעובר ילד-ילד, בקשה-בקשה.
רחל עזריה: זה כמו שבמשרד הבריאות יבדקו כל ביצה של תנובה.
רחל עזריה: תפריטו את זה, תעבירו את זה לרשויות המקומיות.
אליעזר שוורץ: בתור נציגת רשות מקומית, אנחנו שמענו השנה על בעיות בירושלים, של כל מיני מינהלים וגנים וצהרונים שלא הגישו בקשה.
אליעזר שוורץ: אנחנו הצענו בשנה שעברה למשרד, בשיתוף אתכם, שהמשרד יעסיק סטודנטים שיבואו לעירייה, למינהלים, יפנו ישירות לצהרונים, יעזרו להם בכל הבירוקרטיה.
אליעזר שוורץ: השאלה היא אם זה אפשרי.
רחל עזריה: אתן לך את אחת הדוגמאות לגבי הצהרונים.
רחל עזריה: מבקשים מאתנו אישורי בטיחות עם חתימת פקיד עירייה בכיר לכל עניין אישורי הבטיחות בגני הילדים.
רחל עזריה: זה משהו שמשרד החינוך לא מבקש מאתנו; מבקשים מאתנו כזאת רמת בטיחות, שאנחנו לא מסוגלים לעמוד בה.
אליעזר שוורץ: יש שהצליחו לעמוד בה.
רחל עזריה: ועדיין, זאת בעיה משמעותית.
רחל עזריה: לא הגיוני שכדי לבנות גן ילדים במדינת ישראל - משרד החינוך יכול לחתום על גן הילדים, העירייה יכולה לחתום, אבל התמ"ת צריך תקנים שאנחנו לא עומדים בהם.
אליעזר שוורץ: זה שינוי לטווח ארוך, שייקח הרבה זמן להעביר את האחריות או לשנות את המנגנון.
אליעזר שוורץ: איך אנחנו עושים את זה כרגע, לקראת שנת הלימודים הבאה?
אליעזר שוורץ: האם יש מקום לשיתוף פעולה יזום?
רחל עזריה: דבר אחד אפשרי, זה לאפשר לנו לעשות את מימון הביניים.
רחל עזריה: ראש העיר מעוניין, עיריית ירושלים מעוניינת לתת מימון ביניים כדי לתת את ההנחות בשלב מאוד מוקדם.
רחל עזריה: הרי זה לא רק מספר המפעילים אלא גם מספר ההורים המגישים.
רחל עזריה: כשאתה לא רואה את ההנחה, ואומרים לך: אולי בסוף תקבל קצת כסף, אז אתה לא מגיש כל כך מהר.
תמר אלמוג: מי מונע?
רחל עזריה: אתם הוספתם סעיף שאסור למפעילים לעשות מימון ביניים; אסור למפעילים לתת עכשיו את ההנחה, אלא צריך לחכות עד שאתם עוברים ילד-ילד, מחליטים מה גובה ההנחה, ורק אז מותר לנו את ההנחה.
רחל עזריה: אני אומרת: תנו לנו, אנחנו מוכנים לקחת את הסיכון הזה של הכמה אחוזים לכאן ולכאן.
רחל עזריה: אנחנו יודעים הרי מה נוהלי התמיכות ומה גןבה התמיכות.
רחל עזריה: לא הולך להיות שינוי דרמטי.
רחל עזריה: אז תעבדו אתנו.
רחל עזריה: תמי אמרה שעכשיו נוצרים תבחינים חדשים ומהלך חדש שיקל על זה.
רחל עזריה: המצב הוא הפוך: עכשיו נוצרים תבחינים ומהלך שאחד הכללים הוא שלא מאפשרים לנו לתת מימון ביניים, ולא מאפרים לנו לומר מראש מה הגובה, ולומר: אנחנו מעוניינים לאסוף מכל אחד 400 שקל, נניח – מכל מי שאנחנו יודעים לבדוק לפי המנגנון העירוני, או לשדר במחשבים או לאפשר לנו לעשות את המהלך לפי הכללים שלכם במשרד התמ"ת.
רחל עזריה: זה הפרטה – תפריטו את זה אלינו, לעיריות, לרשויות המקומיות.
תמר אלמוג: מימון ביניים אפשר לעשות בלי לשאול את המשרד?
תמר אלמוג: אם ההורים לא יהיו זכאים אחר כך, מישהו יצטרך להתמודד מולם.
ירון מלך: זו היתה הצעה שעלתה ונדחתה על-ידי המשרד, שהארגונים או העיריות או הרשויות – הרי ממילא יש להם מערך רישום שלהם.
ירון מלך: הרי כל ילד נרשם פעמיים – פעם בארגון ופעם בתמ"ת.
רחל עזריה: שלוש פעמים: בגן הילדים, אחר כך לצהרון ואחר כך בתמ"ת.
ירון מלך: הכוונה היתה בהצעה שהארגונים ייתנו את הדרגה, שהמשרד יפעיל מנגנון פיקוח על הארגון ולא על ההורה.
ירון מלך: שהארגון יעשה- - -
ציפי חוטובלי: סליחה, המטרה של הישיבה הזאת היא קודם כל לראות איפה הכסף שכרגע אמור להיות מועבר.
ציפי חוטובלי: הרעיונות האלה הם רעיונות חשובים; יש לי עדיין כמה שאלות לגבי הכסף שנמצא בתהליך, ואני רוצה לקבל עליו מענה, ואז נחזור לזה יותר מאוחר.
ציפי חוטובלי: לגבי העמקת הסבסוד, היתה הקצאה של 110 מיליון שקלים שהיו אמורים להגיע להרחבת הסבסוד של ילדים חדשים שייקלטו במעונות היום, לא נקלו כמעט ילדים חדשים במעונות היום, לא היתה הרחבה, לכן יש לנו שוב 110 מיליון שקלים שלא מנוצלים לצורך העמקת סבסוד.
ציפי חוטובלי: ההורים שילמו השנה יותר מבשנה שעברה.
ציפי חוטובלי: עקרונות ההסכם דיברו על הרחבת היצע מעונות היום והעמקת הסבסוד.
ציפי חוטובלי: אלה היו שני הדברים שהשגנו דרך 320 מיליון השקלים.
ציפי חוטובלי: לאן הולכים 110 מיליון השקלים האלה, שמטרתם היתה להעמיק את הסבסוד לכל ההורים שהילדים שלהם כבר נמצאים במעונות היום?
תמר אלמוג: לגבי ה-75 מיליון להרחבה – הרחבה של פוטנציאל שהמשרד מציע, והשטח צריך להיענות.
תמר אלמוג: היום אני עדיין נמצאת במצב של אי-ודאות לגבי הנתונים המלאים שיהיו השנה, כי הקליטה היתה מאוחרת השנה.
תמר אלמוג: בסוף אוגוסט 2011 אנחנו נדע סופית את המספר של הילדים שנקלטו במערכת.
ציפי חוטובלי: השטח לא נענה כי אין היצע.
ציפי חוטובלי: אתם לא יכולים להחזיק את כל הכסף אצלכם בגלל- - -
תמר אלמוג: אנחנו לא מחזיקים כסף אלא משלמים את השטח באופן שוטף לפי הקליטה ויכולת השטח.
ציפי חוטובלי: לא. כל הרעיון של העמקת סבסוד היה כדי למנוע מצב שבו אתם תגידו: אם אין עדיין מעון חדש, אנחנו לא משתמשים בכסף.
ציפי חוטובלי: יש הורים היום שמשלמים הרבה מאוד כסף כדי שהילדים שלהם יהיו במעונות.
ציפי חוטובלי: ככל שיש לכם כסף עודף, הכסף הזה צריך ללכת להעמקת הסבסוד – שאותו הורם שהיום משלם 300 שקל, ישלם פחות.
תמר אלמוג: אבל אין ודאות שה-75 מיליון או חלק מהם לא ינוצלו לצורך הרחבה.
תמר אלמוג: למשל, בצהרונים נכון לעכשיו יש גידול של 6,000 ילדים בצהרונים.
ציפי חוטובלי: אל תערבבי.
ציפי חוטובלי: הצהרונים קיבלו הקצאה נפרדת.
ציפי חוטובלי: אנחנו מדברים על הכסף שהוא נטו להעמקת הסבסוד במעונות היום, לא בצהרונים.
תמר אלמוג: אלה דברים שאני יכולה לתת עליהם את התשובות רק בסוף אוגוסט – כשתיגמר הקליטה.
אליעזר שוורץ: אבל אז הכסף כבר לא ינוצל השנה להעמקת סבסוד.
תמר אלמוג: זה 2011.
תמר אלמוג: זה שנת לימודים אחרת, אבל זה עדיין שנה קלנדרית 2011.