GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ענבל: אני יצאתי, בתחנה המרכזית קרה המקרה הזה, אני לא מדברת על האמבולנס והמשטרה.
ענבל: יצאתי מהמקום של המקרה רק בגלל שהייתי זונה, נרקומנית, שוקלת 40 קילו בקושי, הייתי מה שהייתי, רק בגלל זה אנשים לא התייחסו אלי ברחוב.
ענבל: אני כולי דם ואני מתחננת לאנשים שיעצרו, לפחות שיחת טלפון.
ענבל: אני מבינה.
ענבל: אני לא יודעת איך הייתי מגיבה אם הייתי במקומם של כל אלה שראו אותי.
ענבל: את האמת אני לא יודעת.
ענבל: אבל זה לא בסדר.
ענבל: אני לא יודעת מה הפתרון.
ענבל: אני לא באתי לחפש תשובות.
ענבל: היום אני מקבלת את החיים שלי מה שקרה איתי, זה נס שאני יושבת פה.
ענבל: כי יש בחורות שנשארו שם.
ענבל: נשארו שם.
ענבל: ואנחנו פה המעט שבמעט של הנשים שבאמת בנס, באמת בנס יושבות פה.
ענבל: אחרי המקרה זה כמו שאמרתי שעה וחצי חיכיתי לאמבולנס.
ענבל: היחס שקיבלתי...
ענבל: ואני חשבתי כל זה קורה איתי ואני חושבת שזה בסדר.
ענבל: זה בסדר.
ענבל: אני צריכה להגיד תודה לאל בגלל שנשארתי בחיים.
ענבל: זה לא משנה איך מתייחסים אלי.
ענבל: כשהגעתי למשטרה מה אגיד לכם?
ענבל: אותו יחס.
ענבל: והיום אם הייתי כמו אז לבד ובלי התמיכה של האנשים האלה שעמדו לצידי, היום העניין הזה של האונס גם לא היה מתקדם.
ענבל: אני היום משתתפת בדיון של האיש הזה.
ענבל: אני היום יושבת פה, אני יכולה לספר לכם.
ענבל: אבל יש לי ילדה בת 16.
ענבל: לא בארץ וזה גם לא משנה.
ענבל: אני באמת לא חושבת שזה משנה באיזו מדינה היא.
ענבל: המצב שלה הוא בדיוק כמו שהיה המצב שלי בגיל 16.
ענבל: אני חושבת שאם לא זה שאני נסחרתי לזנות, יש מצב שהחיים שלי היו יכולים ללכת לכיוון אחר.
ענבל: אני גם לא רוצה לחשוב על זה כי כמו שאני אומרת אני כבר מקבלת את מה שיש לי היום ויש לי אסירות תודה.
אורית זוארץ: תודה רבה לך ענבל.
אורית זוארץ: אני חושבת שמה שאנחנו שומעות כאן בכנות ובפתיחות והנתינה שלכן היא מאוד מאוד מעצימה.
אורית זוארץ: אותי באופן אישי להמשיך ולפעול כדי למגר את התופעות האלה.
אורית זוארץ: אני אשמח אם וורד תדבר על התהליך שלה ממקום של מדריכה ומאמנת.
אורית זוארץ: דווקא מהמקום הטיפולי השיקומי איך את רואה את הדברים?
אורית זוארץ: לאו דווקא על החוויה האישית שלך אלא אולי באמת למקד על המקום הטיפולי והשיקומי והפעילות שאת עושה היום כדי לסייע לנשים אחרות לצאת ממעגל הזנות.
ורד: אני יושבת פה שעה, שעה וחצי.
ורד: אני 15 שנה נקייה.
ורד: הניצול בזנות כמו שענת עדכנה אותנו, אני רחוקה משם 15שנה.
ורד: כמובן זה היה מקשה אחת של זנות וסמים.
ורד: אני היום מדריכה בפרויקט "סלעית" וגם בנווה תרצה.
ורד: מעניין לעניין באותו עניין, אנחנו באותה ביצה.
ורד: הזכות הגדולה הזאת להיות חלק מכל השינוי והניסיון לעשות משהו אחר ממה שעברתי או לחשוף חוויה כהוא זה הכי קטנה שבעולם זו זכות גדולה בשבילי.
ורד: שמעתי את כל הבנות שדיברו ואני מכירה חלק מהמקרים.
ורד: אני אומרת בגדול מתוך הסיפור האישי שלי אין לי משהו מיוחד שיעשה לכם וואוו, גם זה.
ורד: זה מדהים עוד יותר לשמוע את הסיפורים ולהגיד כל אחת באה מעולם אחר, ממקום אחר, מנתונים אחרים, ילדות אחרת אבל ראש החץ הוא אותו ראש חץ: רחוב, זנות, התעללות, ניצול, קורבן, סמים וכל הרצף הגדול הזה של המושגים שכאשר אני מדברת עליהם הפה מתייבש לי.
ורד: לא ישנתי אתמול בלילה.
ורד: רץ לי בראש שנעמה אמרה לי שנגיע לכאן היום.
ורד: חצי לילה שברתי את הראש על מה אני הולכת לספר מהמקום האישי.
ורד: מה בעצם הציפייה שלי כוורד ניצולת זנות מהמפגש הזה.
ורד: בתוך תוכי אמרתי, המפגשים האלו וכל השינויים העתידיים שאני מאוד מאמינה שהם יקרו, בתחתית הלב שלי אני מאמינה שאנחנו בדרך הנכונה לשינויים.
ורד: אני מאמינה בשינויים איטיים ויסודיים.
ורד: אבל אני כוורד, 15 שנה אחרי יציאה מעולם הזנות, בת 54, לא נשואה, ללא ילדים, עדיין מנסה למצוא את הקובייה הקטנה שלה בחיים.
ורד: כנראה אני כבר לא אזכה ליהנות מפרי השינוי.
ורד: מצד שני, ככה שחשבתי על זה עם עצמי אתמול בלילה נזכרתי בסיפור ילדות שלי, כשהייתי בכיתה ח' בבית ספר יסודי, עוד לא סיימתי, והיה ט"ו בשבט.
ורד: ביקשו מאיתנו להביא כסף לקנות שתיל.
ורד: כל אחד קיבל שתיל והיה צריך לטעת אותו בחג.
ורד: לי לה היה אומץ לבוא ולהגיד למורה, לי אין כסף להביא לקנות שתיל ובמקום זה התמרדתי.
ורד: אמרתי לה, למה אני צריכה לשתול שתיל?
ורד: ממילא בסוף השנה אני עוזבת ועוברת לתיכון?
ורד: ואז היא אמרה לי דבר שאני הולכת איתו כל החיים ועכשיו אני מחוברת אליו יותר מאי פעם.
ורד: היא אמרה לי, את תשתלי את השתיל היום ויהיו מחזורים בבית ספר שיהנו מהצל שלו.
ורד: זה מה שאני מרגישה שאני עושה פה היום.
ורד: אולי לא אני אשב תחת אותו עץ ואיהנה מהצל שלו אבל אני אהיה חלק מאותו שתיל שכרוך במאמץ לשתול אותו.
ורד: הזנות היא לא מקצוע.
ורד: זנות היא לא בחירה.
ורד: כמו שעבדות היא לא מקצוע, עבדות היא לא בחירה.
ורד: אני מגדילה ואומרת כמו ששכול הוא לא מקצוע ושכול הוא לא בחירה זה יושב מבחינתי באותו רצף.
ורד: אתמול ראיתי תוכנית בטלוויזיה על אב שכול.
ורד: סיפרתי את זה לנעמה בדרך.
ורד: מאוד ריגש אותי.
ורד: אף פעם לא ישבתי עם עצמי וניסיתי...
ורד: פתאום היתה לי איזושהי הארה והבנה שהתחושות שלי הן תחושות של אישה שכולה.
ורד: הוא אמר אתמול בתוכנית, הוא איבד את בנו באחת המלחמות, הוא אמר, נכון, אני עושה מאמץ לחזור לחיים רגילים, למצות את עצמי.
ורד: מעלי יש עננה.
ורד: עננה מלאה עצבות וכאב ולאן שאני הולך העננה הזו הולכת איתי.
ורד: לאן אני שהולכת ומה שאני לא אעשה העננה הזאת של עצבות וכאב הולכת איתי.
ורד: טווח החיים שלי היום והקרקע שאני עומדת עליה תמיד אותה עננה.
ורד: לי אין שמיים כחולים.
ורד: לי יש עננה.
ורד: היא תלווה אותי עד סוף חיי.
ורד: מה שאני מנסה להגיד כאן, הזנות היא נוראית.
ורד: הזנות היא שואה.
ורד: הזנות היא פשע לאנושות.
ורד: אין מצב שניצול שואה או ניצולת שואה יוכלו לקום.
ורד: אני בכל אופן לא אוכל לקום שום בוקר ולהגיד אני חזרתי לשורות.
ורד: וזה המסר שלי.
ורד: עוד משהו ששמעתי היום ברדיו.
ורד: דיברו על פיצויים לניצולי שואה.
ורד: ההסבר היה בשביל הצדק החברתי.
ורד: אני לא זוכרת מה היה ההמשך אבל המילים צדק חברתי היו שם בתוך ההסבר למה צריך להגדיל לניצולי שואה את הפיצויים.
ורד: לא התעמקתי.
ורד: אותו צדק חברתי שאנחנו מחויבים לו מול ניצולי השואה אנחנו כחברה, וזה לא קלישאות וזה לא אמירות, אני מרגישה מחויבות ללוות את עצמי וכל בחורה שיצאה מעולם הזנות עד היום שאני אעצום עיניים.
ורד: אני זקוקה לליווי הזה.
ורד: אני לא יודעת, אני לא מדברת על ליווי חומרי.
ורד: אני מדברת על ליווי שייתן לי כל בוקר לקום מחדש ולהגיד, כן, הייתי שם ואני כבר לא חייבת לחזור לשם.
ורד: בשביל זה אני צריכה כוח.
ורד: אני צריכה מישהו שיזכיר לי את זה.
ורד: כי מבחינתי אני עדיין שם.
ורד: הצלקות והקעקועים.
ורד: מישהו ניסה פעם למחוק קעקוע?
ורד: גם אם הולכים ומנקים אותו נשארת צלקת על הקעקוע.
ורד: קעקוע לא חוזר להיות חלק בחיים.
ורד: זנות היא קעקוע.
ורד: היא קעקוע בנשמה.
ורד: אני מדברת על שכול.
ורד: ואני אומרת אני מרגישה כמו אישה שכולה.
ורד: ושאלתי את עצמי ורד, מה אני מרגישה ששכלתי?
ורד: אני שכלתי את הנשמה שלי.
ורד: אתמול ישבתי בקבוצה בנושא זנות.
ורד: תמיכה בנשים שיצאו ממעגל הזנות.
ורד: אחת המטופלות אמרה, אני זקוקה לגירויים חיצוניים כי אני בתוכי מתה.
ורד: אני בתוכי מתה.
ורד: אני שכלתי את הנשמה שלי והיא מתה, ואני אישה שכולה בגללה.
ורד: בגלל איבוד הנשמה.
ורד: אני זקוקה שמישהו כל בוקר יבוא וגיד לי, יש עדיין נשמה באפך.
ורד: כי המוות הזה יכול להיות 800 שנה.
ורד: כמו עם בני אדם.
ורד: אוקיי, השואה היא מאחורינו.
ורד: So what? .
ורד: טריקת דלת מזכירה לי את זה.
ורד: גבר משתין מזכיר לי את זה.
ורד: אף אחד לא ייקח לי את זה ואף אחד לא יכול לעקור את זה.
ורד: מה שאני כן אומרת, ומאמינה מאוד מאוד מעמקי לבי מה שאני אומרת, בואו נוציא את זה ונשים את זה על השולחן.
ורד: בואו נשים את זה בכל מקום שאפשר.
ורד: שאבא שלי התעלל ואנס את אימא שלי.
ורד: בי הוא לא נגע.
ורד: הוא עשה את זה בחדר סגור.
ורד: כשהדלת בחדר של ההורים שלי היתה נטרקת אני הייתי קופצת.
ורד: ועד היום דלת נטרקת גורמת לי לקפוץ.
ורד: מה הקשר?
ורד: אני בת 54.
ורד: זה שם יושב.
ורד: לי לא היה למי להגיד שאני לא ישנה כל הלילה.
ורד: למה איחרתי לבית ספר?
ורד: כי לא קמתי.
ורד: אני עד היום אישה מאחרת.
ורד: פה אני צריכה עזרה ותמיכה.
ורד: ופה אני מוכנה לעזור ולתמוך בכל אחת שנתקלת בטיקים הקטנים האלה במשך היום.
ורד: שמי שלא היה שם לא יכול להבין.
ורד: זה לא נגמר.
ורד: זה משתפר.
ורד: אני יכולה לעבוד.
ורד: אני גרפיקאית במקצועי.
ורד: עבדתי שבע שנים במשרד פרסום.
ורד: סבבה לגמרי.
ורד: חשבון שלי מאוזן.
ורד: כבר לא מחפשים אותי במשטרה.
ורד: אני יודעת מה זה.
ורד: את זה אנחנו צריכים לזכור.
ורד: אז אני 15 שנה ושנה ועוד חצי שנה.
ורד: הרצף של התמיכה צריך להיות מהיום עד אינסוף.
ורד: וזה יהיה שינוי.
ורד: רצף של תמיכה.
אורית זוארץ: תודה רבה לך ורד.
אורית זוארץ: אנחנו יכולים לצאת מכאן עם התייחסות נוספת לנושא של הזנות, על קורבנות הזנות ממקום של חוסר בחירה וחוסר שליטה, ומערכות ממסד שהן מלוות ותומכות ועושות כמיטב יכולתן אבל יש לנו הרבה מאוד חומר למחשבה.
דוברת: אנחנו שומעות את העדויות.
דוברת: אפילו אם זה לא נכון.
דוברת: הן חושבות שהמשטרה משתפת פעולה עם בעלי בתי הבושת.
דוברת: אנחנו לא יכולים להגיד, זה היה ב-97.
דוברת: אפילו זה לא נכון.
דוברת: למה נשים רואות את המשטרה יוצאת ונכנסת ואז הן מאמינות שאין להם טעם להגיש תלונה?
דוברת: זה הסיוטים שאחר כך אנחנו צריכים לשאול למה נשים לא נעזרות.
דוברת: למה התופעה הזאת ממשיכה להתקיים?
ורד: כי זה נעשה מול העיניים שלנו ולא יכולנו לדבר.
נעמה ריבלין: מה שהן אומרות לנו, אם לא נשמע לנקודות האזהרה עוד לפני שהן מגיעות לחברי הכנסת, בואו לא נקל ראש.
נחמן שי: במילים אחרות הן לא רואות במשטרה מגן אלא.
דוברת: אויב.
ענת גור: לא.
ענת גור: המשטרה משתפת פעולה עם זנות.
אורית זוארץ: יש לנו מה לומר למשרד לביטחון פנים ויש לנו עוד מה לעשות.
אורית זוארץ: אנחנו נמשיך לעבוד בשיתוף פעולה עם המשטרה וזה הרעיון המרכזי.
אורית זוארץ: נכון להעלות את הקשיים, להעלות את הליקויים, להעלות את הדברים שהם לא תקינים ולטפל בהם.
ענת גור: ענת גור.
ענת גור: אני כתבתי את הספר "מופקרות, נשים וזנות".
ענת גור: אני עובדת ומטפלת בנשים בזנות כבר קרוב ל-30 שנה, וחוקרת גם את כל הנושא של זנות.
ענת גור: אני רוצה לברך על הנושא של הדיון היום שזה זנות וסחר בנשים, הפרת זכויות אדם בחסות המדינה.
ענת גור: כל מי שמכיר את הזנות מבפנים, כמו שאתם אמרתם, שהזנות היא הפרת זכויות האדם הקשה ביותר שקיימת היום בחסות באמת המדינה.
ענת גור: בחסות המדינות.
ענת גור: אז יש פה שני דברים.
ענת גור: יש חברה באמצעות צרכנות זנות שמתוך חוסר הבנה וגם כל מיני מיתוסים מעלימה עין מהמשמעות הקשה מאוד של זנות.
ענת גור: המשמעות של זנות היא בעצם אונס ממוסד, תחת מסווה מאוד דק של חילופי כסף.
ענת גור: מאוד מאוד דק.
ענת גור: למרות שמספרים לנו את כל הסיפורים האלה על סטודנטיות שעושות כסף קל וכולי וכולי, שאני במשך 30 שנה טיפלתי במאות אולי באלפי נשים שהיו שם מכל הסוגים של הזנות, עוד לא פגשתי את הסטודנטית הזאת.
ענת גור: אבל הקושי הגדול באמת, מה שהכי כואב גם לי זה כל הנושא הזה של חסות המדינה.
ענת גור: זה לא רק העלמת עין מצד שוטרים.
ענת גור: אני חייבת להגיד את זה.
ענת גור: שבוע שעבר היה מאמר ב"דה מרקר" על חוקרים אמריקאים שטענו שהמשטרה בארצות הברית משתפת פעולה עם הזנות כש-30% מהזמן של נשים בזנות מוקדש לתת שירותי מין לשוטרים.
ענת גור: לפני שבועיים היינו אצל משנה למנכ"ל השר לביטחון פנים.
ענת גור: היינו שם 5 נשים.
ענת גור: סוף סוף לשמחתי פעם ראשונה במדינת ישראל הם הסכימו לדבר על זה.
ענת גור: אני את העדויות האלה שומעת כבר קרוב ל-30 שנה.
ענת גור: שוטרים מקבלים כשיטה לא במקרה ולא לפני 20 שנה ולא בשנת 97 עד לעצם היום הזה בצורה שיטתית ולא אפיזודית שירותי מין מילדות.
ענת גור: מילדות.
ענת גור: אני שמעתי מילדות.
ענת גור: עכשיו כל פעם שאנחנו באים עם זה למשטרה המשטרה אומרת לנו תביאו הוכחות.
נחמן שי: אי אפשר להאשים 20 אלף שוטרים.
ענת גור: זה לא להאשים 20 אלף שוטרים.
נחמן שי: אם יש ראיות, אם יש הוכחות.
ענת גור: יש הוכחות.
דוברת: שהמשטרה עצמה תבדוק למה הנשים חושבות שהם משתפי פעולה עם בעלי בתי הבושת.
אורית זוארץ: מאוד חשוב שהדברים נשמעים כאן.
אורית זוארץ: שוב אני לא סנגור של השר לביטחון פנים אבל היתה פה נכונות כנה לבוא, לשמוע ולטפל.
אורית זוארץ: אנחנו צריכים למנף את זה.
אורית זוארץ: אנחנו צריכים לדאוג שזה לא יקרה.
מיכל רוזן: אין אפשרות.
מיכל רוזן: נשים מושתקות.
מיכל רוזן: הן בחיים לא יגישו תלונה.
אורית זוארץ: מחובתי לאפשר לרענן כספי ממשטרת ישראל להתייחס.
רענן כספי: זה נוגע לכל אחד ואחד כולל אותנו הסיפור האישי והרס החיים שהיה לכם.
רענן כספי: התופעה הזאת של קורבנות, לפעמים נשים לא מבינות אותה כהן נמצאות בזה והן רק מבינות אותה לאחר מכן.
רענן כספי: אני מתחיל להכיר בעובדה שככל שעולים סיפורים כאלה הפתרון לטיפול בכל התופעה הוא לאו דווקא משטרתי.
רענן כספי: אלא בדיוק מה שנעמה ריבלין עושה.
רענן כספי: אם המדינה יהיה לה תקציב שיקימו עוד מקלטים כאלה.
רענן כספי: אני אישית מטפל באג ף לחקירות ומודיעין בתחום של סחר בנשים וצדק כל מי שהפריד את זה.
רענן כספי: יש לנו בחטיבת החקירות מדור שלם שמתעסק בנפגעי עבירה.
רענן כספי: יש לנו גם שוטר שעובד עם נעמה ריבלין.
רענן כספי: עם ענת גור אני יכול להתווכח.
רענן כספי: אני מציע שזה לא יהיה כרגע.
רענן כספי: אני גם אמרתי בדיון שהיה אצל השר לביטחון פנים היא הופיעה עוד בוועדה אצל זהבה גלאון לפני יוחנן דנינו ובפני, וטענה את אותן טענות.
רענן כספי: אנחנו הזמנו אותה להגיש כל תלונה כל מידע שיש לה ועד היום היא לא פנתה בשום מקרה.
רענן כספי: אני מניח שעשבים שוטים קיימים בכל מקום.
רענן כספי: אכן היו שוטרים ששיתפו פעולה עם סרסורים.
רענן כספי: זו היתה תופעה שרווחה בעיקר בסוף שנות התשעים, תחילת שנות האלפיים.
רענן כספי: כשהנושא עלה הוצאה הנחיה מפורשת בשנת 2002 על ידי האגף לחקירות ומודיעין שאסור יותר להפעיל סרסורים כמקורות.
רענן כספי: אחת הבעיות היתה המקורות מצד אחד נתנו מידע למשטרה ואז הרכזים שעבדו מולם, אני לא אתן לכם שמות אבל היו שמות.
קריאה: עד היום אפשר לראות ארבע סרסורים יושבים בבתי קפה עם שוטרים.
רענן כספי: על מי את מדברת?
רענן כספי: על ג'קי אבני?
רענן כספי: אני לא רוצה להיכנס לשמות.
רענן כספי: אני יכול לתת לך עוד שמות.
רענן כספי: אז היו מקורות והיו מדובבים של המשטרה.
רענן כספי: ההנחיה יצאה במפורש להפסיק עם זה.
רענן כספי: נוצרה לנו בעיה אחרת.
רענן כספי: כי ברגע שאין לך מקורות מאיפה יהיה לנו מידע?
רענן כספי: האופציה השנייה זה תלונות של נשים של קורבנות שעסקו בזה.
רענן כספי: היו כמה פניות במחלקה לחקירות שוטרים.
רענן כספי: אני זוכר בעפולה שוטר שהפעיל בית בושת.
רענן כספי: היו כמה מקרים אבל זה מקרים ספורדיים.
רענן כספי: נכון שזה חמור עוסק בפלילים בערב ובבוקר הוא עושה את עבודתו.
רענן כספי: אני מדבר בשם ראש לחקירות ומודיעין, אנחנו באמת מבקשים, לא צריכה להיות לא יראה ולא פחד.
רענן כספי: המחלקה לחקירות שוטרים לא שייכת בכלל למשטרת ישראל.
רענן כספי: היא שייכת למשרד המשפטים.
רענן כספי: אני מציע שאולי תזמיני לוועדה את ראש המחלקה לחקירות שוטרים.
רענן כספי: יזמינו ואם יש יטופל בחומרה.
רענן כספי: אנחנו לא רוצים שזה יהיה .
רענן כספי: אני הייתי בזמנו בימ"ר תל אביב.
רענן כספי: היו שניים שלושה מקרים ששוטרים באמת בסופו של דבר נעצרו.
רענן כספי: שיתפו פעולה והודיעו לסרסורים על מקומות שיהיו בהם פשיטות.
רענן כספי: כשראינו את זה טיפלנו בזה בשיא החומרה.
רענן כספי: יכול להיות שמקרים בודדים היו גם ב-2006-2007.
רענן כספי: אנחנו נלחמים בתופעה.
רענן כספי: זה לא עוזר לנו.
שרונה: היום אפשר לעשות דבר אחר.
שרונה: איך אמרה החברה, אנחנו כמה שניצלנו ואנחנו בנס.
שרונה: שמה בקור הזה, בגשם הזה עוד עומדות אולי מיליון.
שרונה: וגם בבתים.
שרונה: למה לא לשבת עם הקצינים הבכירים הגבוהים ולהסביר להם שכאשר זונה נכנסת לתחנה לבקשת עזרה שלא ינפנפו אותה.
שרונה: יזמינו את הרווחה באותו רגע, יזעיקו את "סלעית" באותו רגע, יכניסו אותה לדירת חירום באותו רגע, יעטפו אותה.
שרונה: זאת הכוונה.
שרונה: מה שנעשה נעשה לנו כבר.
שרונה: איך אמרה החברה?
שרונה: הצלקות הן בנשמה.
אורית זוארץ: מה שהנשים האלה אומרות, תתייחסו אלי כאל קורבן.
אורית זוארץ: החוויה הזאת של נשים מוכות אנחנו מכירים את זה.
אורית זוארץ: לפני 20 שנה היו אומרים, תחזרי הביתה, תשכבי עם בעלך.
אורית זוארץ: זה צריך להשתנות.
אורית זוארץ: אנחנו לפעמים מתייחסים בקהות חושים ובשוויון נפש כאשר באותה עת יש כ-12 אלף פניות חדשות לארגוני סיוע של אלימות כלפי נשים בשנה.
אורית זוארץ: וזה אכן נעשה בחסות המדינה.
רענן כספי: אני מוחה על זה שלוקחים ארגון של 27 אלף שוטרים ומכתימים אותו.
רענן כספי: במיוחד הגברת ענת גור.
רענן כספי: אני מייצג את האגף לחקירות ומודיעין.
רענן כספי: האגף הזה בדרך שגרה לא הוא שמגיע פיזית לבתים ולדירות.
רענן כספי: יש אגפים אחרים במשטרה.
רענן כספי: יש את ראש אג"ם.
רענן כספי: אפשר להזמין אותו.
ענת גור: זה מראש נדון לכישלון.
ענת גור: זה לא ריאלי מה שאתה אומר.
ענת גור: אף אחת לא תבוא להעיד.
ציפי נחשון: אני ציפי נחשון, עובדת משרד הרווחה.
ציפי נחשון: מפקחת ארצית לטיפול באלימות במשפחה ומרכזת את התוכנית הבין משרדית לטיפול בנשים שזנות שסלעית זה חלק מזה.
ציפי נחשון: אני רוצה להציע הצעה פרקטית.
ציפי נחשון: אם אנחנו רוצים לחולל מהפכה בנושא הטיפול בזנות אז נאמץ את הרעיון שהיה בטיפול בנשים נפגעות אלימות בשנת 96, שהמשטרה חשבה שמצוקות של הנשים נפגעות אלימות הן מאוד קשות והציבה 180 שוטרים חוקרי אלימות במשפחה וזה חולל מהפכה.
ציפי נחשון: כי אז נשים העיזו, בטחו ובאו להגיש תלונות במשטרה על הבעלים שלהן.
ציפי נחשון: זה לא אותו שוטר שאמר, תלכי הביתה למען שלום בית.
ציפי נחשון: מה כבר קרה?
ציפי נחשון: נתן לך סטירת לחי.
ציפי נחשון: אם אנחנו רוצים שנשים בזנות יהיה להם האומץ והביטחון להגיש תלונה כנגד שוטר זה רק אם המשטרה תציב חוקרים מיומנים שעברו הכשרה, שאין להם מיתוסים, שאין להם דעות קדומות שמדובר פה במקצוע שכולנו טועים בו.
ציפי נחשון: זה לא מקצוע שבוחרים.
ציפי נחשון: אפשר להתחיל בשלושת הישובים ששם פועלת התוכנית שזה חיפה, תל אביב ואילת.
ציפי נחשון: זה לא אמור לעלות הרבה כסף.
ציפי נחשון: ממילא השוטרים יוצאים לפשיטות.
ציפי נחשון: ממילא השוטרים עסוקים בחקירות אבל אם יסמנו בכל תחנה שוטרים ספציפיים אנחנו מוכנים להעביר להם את ההכשרה.
ציפי נחשון: ואז כשצריך לעשות פשיטה רק אלה יעשו את הפשיטה.
ציפי נחשון: הם יגיעו לנשים שם.
ציפי נחשון: הם נמצאות ערומות.
ציפי נחשון: הוא לא יצעק לה, לכי, לכי להתלבש.
ציפי נחשון: הוא יבין באיזו סיטואציה רגישה היא נמצאת.
ציפי נחשון: אם הוא יטע בה אמון אז יכול להיות שאחרי יומיים היא תאזור אומץ ותבוא להגיש תלונה כנגד כלשהו, נגד סרסור, כנגד מי שאנס אותן.
עודד ברוק: עורך דין עודד ברוק מהמשרד לביטחון פנים.
עודד ברוק: אין סתירה בעצם בין מה שאומר רענן ומה שאומרות נעמה וענת גור.
עודד ברוק: הצוות יציע המלצות בתחום הטיפול בראיה הרחבה.
עודד ברוק: להערכתי עוד חודש וחצי מסיימים את העבודה.
עודד ברוק: אם רוצים לפעול בצורה ספציפית כנגד שוטר שסרח חייבים לקבל תחילת ראייה, משהו שאפשר ממנו לפתח את החקירה שאם לא כן לא יעלו על הבן אדם.
רענן כספי: אני מוכרח לציין שהגיע מידע אנונימי על מקום בפתח תקווה.
רענן כספי: ישר אחר כך פעלנו ועצרו חשודים שמה.
אורית זוארץ: רונית מצליח מפקדת כלא נווה תרצה.
רונית מצליח: הדיון כאן מוסט לשוטרים סורחים.
רונית מצליח: אני רוצה להתחבר למה שנשים כאן אמרו.
רונית מצליח: הזנות התחילה כי לא היו שם לא לשכות הרווחה ולא גורמי טיפול אחרים.
רונית מצליח: המשטרה בוודאי צריכה להתייחס לנשים האלה כבני אדם.
רונית מצליח: הדבר הוא שצריך לטפל בנשים האלה לפני שהן מגיעות לתחנת המשטרה ולפני שהן מגיעות לכלא נווה תרצה.
רונית מצליח: צריך ללחוץ על שר האוצר.
רונית מצליח: יש לי תחושה מאוד לא נוחה, יש עליהום כזה.
רונית מצליח: הרשות לשיקום האסיר עושה את עבודתה נפלא.
רונית מצליח: אני בפינתי משתדלת לעשות מה שאני יכולה.
רונית מצליח: שאני משחררת בנות מהכלא כמעט ואין מי שיקלוט אותן כי אנחנו חברה אטומה, כי אנחנו חברה שאין בה מספיק מוסדות, כי אנחנו לא מתקצבת נכון את הדברים האלה.
רונית מצליח: חייב להיות רצף טיפולי.
רונית מצליח: זה לא אשמת המשטרה.
אורית זוארץ: כשאנחנו מדברים על חסות הממסד אנחנו מדברים על מטריה מאוד רחבה שנותנת לזה לגיטימציה ומעגנת את זה ואם את מעיזה להרים ראש אז את מותקפת.
אורית זוארץ: משטרת ישראל עשתה כברת דרך בנושא אלימות במשפחה.
אורית זוארץ: אני אאפשר למיכל רוזין להתייחס.
23653: אני מנכ"לית מרכזי הסיוע לנפגעות תקיפה מינית.
23653: אני גאה להיות חברה בוועדה הזאת כי זו הוועדה היחידה בכנסת שיש לה ראיה מקצועית על הדברים.
23653: הסתכלות על אותן קרבנות כמסכנות שלא שפר עליהן גורלן ואנחנו צריכים למנוע את התופעה לפני שאנחנו מטפלות במסכנות.
23653: זנות וסחר הם על הרצף של הפגיעה המינית שמתאפשרת.
23653: המחקר של ענת מראה שכמעט מאה אחוז מאותן נשים נסחרות.
23653: הן נשים שנפגעו בילדותן.
23653: אחד מכל שישה ילדים נפגעים פגיעה מינית.
23653: לאן אותם ילדים מגיעים?
23653: הם כמובן לא מטופלים.
23653: העדויות קרעו את ליבי כמו את כולם אבל הוא מצביע במיוחד על החיבור בין אי השוויון בחברה בין נשים לגברים וזו אחת התוצאות.
23653: ניצול מיני וזנות הם חלק מתופעה של אלימות מינית שהיא לא משיכה מינית והיא לא צרכים מיניים אלא שליטה וכוח שמתבטאת באמצעים מיניים.
23653: היה תחקיר של אורלי וגיא בטלוויזיה.
23653: ישב שם קצין שישב איתי בהרבה ישיבות בנושא הסחר ואמר שלצערו מאז ומתמיד תופעת הזנות היתה קיימת ויש בה צורך והיא תמשיך להתקיים לעולמי עד.
23653: אם כך חושב קצין שעסק במיגור תופעת הסחר זה מראה שיש סטיגמות חברתיות.
23653: עד שלא מקבלי ההחלטות והמדיניות בממשלה והמשטרה תשתנה שהתופעה הזו היא חלק מאלימות היא לא תיגמר.
רענן כספי: כל עוד יש צורך התופעה הזאת תתקיים.
רענן כספי: נשתדל למגר אותה.
אורית זוארץ: למול תופעות בזויות צריך לחוקק חוקים כדי למנוע אותן.
שרונה: אם היו הולכים לזונה ונהנים מזונה כמו שרוצים זה משהו אחר.
שרונה: אתם לא מבינים שהולכים לגוש בשר בלי רגש, בלי כלום.
שרונה: הכול קר בנשמה.
שרונה: את זה הקצין שהיה בטלוויזיה לא יודע.
שרונה: את זה עם כל הכבוד אתה גם לא יודע.
שרונה: צריך להסביר להם מה זה זונה שעומדת בכביש בלי רגש עם ניתוק טוטאלי מהנשמה שלה שלא מרגישה גם מי נוגע בה.
שרונה: גם אם אני אשים אקונומיקה...
אורית זוארץ: בואו נסגור את כל בתי הבושת.
רענן כספי: ומה נעשה עם כל המסכנות?
אורית זוארץ: נטפל בהן.
שרונה: לי יש כתם כבר.
שרונה: הלך עלי.
שרונה: תתחילו לעזור לעצמכם, לילדים שלכם.
שרונה: יא עיוני.
שרונה: לפעמים אני מתעצבנת.
שרונה: אל תעזרו לי.
שרונה: היום אני חיה ב-1400 שקל.
שרונה: אני צריכה לאכול, לשלם את ההוסטל.
שרונה: אני צריכה לטפל בעצמי.
שרונה: לפעמים ב-50 שקל אני רוצה לקנות אוטו צעצוע לילד ואני לא מצליחה.
שרונה: אני קונה פחות סיגריות, אוכלת פחות, מתלבשת פחות.
שרונה: לקנות משהו לילד.
שרונה: לפחות אני לא מסתכלת על עצמי.
שרונה: אלוהים.
שרונה: תסתכלו על עצמכם, יש לכם גם ילדים, גם אתן אימהות.
שרונה: מחר מחרתיים חס וחלילה אני לא מאחלת, חס וחלילה יקרה משהו.
שרונה: .. יש לי כמה חברות מאוזבקיסטן.
שרונה: שלוש שנים הן שמה.
שרונה: גם כשאני רוצה לעזור אני יודעת שאני אקבל איזו דקירה בבטן.
שרונה: זה מה שאני יודעת.
נעמה ריבילין: אנחנו כולנו חטאנו לנשים האלה.
נעמה ריבילין: לא אמרנו המשטרה אשמה ולא אמרנו משרד הרווחה אשם.
נעמה ריבילין: כשנשים מדברות בואו לא נגיד 2007 או 2008.
נעמה ריבילין: בואו ניקח אחריות, נבדוק את עצמנו.
נעמה ריבילין: לכל אחד מהגורמים יש אחריות.
נעמה ריבילין: לי כבן אדם יש אחריות.
נעמה ריבילין: גם אני לפני 5 שנים הייתי עוברת בצומת ולא הייתי מסתכלת על הנשים האלה כי לא היה לי נוח לראות אותן.
נעמה ריבילין: אני אעשה את הבדיקה שלי בכל אופן כל יום מחדש.
אורית זוארץ: תודה רבה נעמה.
ידידה וולף: אני עורכת דין ידידה וולף מהמטה למאבק בסחר בנשים.
ידידה וולף: אני רציתי דווקא לסגור בנימה אופטימית.
ידידה וולף: אנשים פה מדברים על הצורך במהפכה אבל המהפכה כבר התחילה.
ידידה וולף: עצם העובדה שהוקצו התקציבים, ועצם העובדה שקיים ההוסטל ושיש נשים שמעיזות לבוא, יש להן את כל האומץ שבעולם שהן באות ומדברות ואומרות.
ידידה וולף: זה כבר חלק ממהפכה שלמה.
ידידה וולף: גם במשטרה באמת כבר היה שינוי.
ידידה וולף: היחס של המשטרה היום לנשים בזנות ונשים קורבנות סחר היא שונה לחלוטין ממה שהיא היתה לפני חמש שנים.
ידידה וולף: יש כבוד.
ידידה וולף: אמנם יש לא מעט מקרים עצובים ביותר של נשים שמגיעות לתחנות משטרה ומזלזלים בהן.
ידידה וולף: וכואב הלב שזה קורה.
ידידה וולף: אבל המצב שונה לחלוטין ממה שזה היה לפני חמש שנים.
ידידה וולף: חייבים לראות את ההתקדמות ולהודות בכך כי אנחנו עברנו כברת דרך מאוד חשובה.
ידידה וולף: בהקשר של המשטרה, לפעמים נוצר רושם והוא רושם בעייתי שהמשטרה היא חלק מהבעיה.
ידידה וולף: היא חלק מהבעיה במובן מסוים אבל במובן אחר ממש לא.
ידידה וולף: אני מסתובבת לפעמים באזור התחנה המרכזית הישנה ורואה את השוטרים נכנסים ויוצאים מבתי בושת שם.
ידידה וולף: בהחלט נוצר רושם שהם חלק מהסיפור כי הם נכנסים , בודקים מסמכים, ואז יוצאים, לא עושים כלום.
ידידה וולף: עכשיו איך אישה אמורה באמת להבין מה קורה?
ידידה וולף: היא לא יודעת.
ידידה וולף: הסרסור אומר לה שיש לו את השוטר בכיס שלו.
ידידה וולף: מה היא אמורה להבין אחרת?
ידידה וולף: היא לא יכולה להבין שמשהו אחר קורה שם.
ידידה וולף: היא לא מכירה את הנהלים הפנימיים של המשטרה.
ידידה וולף: היא לא יודעת מה קורה מאחורי הקלעים.
ידידה וולף: אז היא מאמינה שהמשטרה חלק מהסיפור.
ידידה וולף: וזה חייב להשתנות.
ידידה וולף: חייבים להשתמש בכלים הקיימים ובמקביל אולי לחדש כלים נוספים.
ידידה וולף: אבל חייבים להכיר בהתקדמות הניכרת שהיתה בחמש שנים האחרונות כי המשטרה עברה כברת דרך מאוד חשובה.
אורית זוארץ: בוקר טוב למשתתפים ולמשתתפות ולצופים הבית.
אורית זוארץ: ישיבת הוועדה היום משודרת.
אורית זוארץ: על סדר-היום דיון על הטלת אחריות פלילית על לקוחות "תעשיית" המין והזנות.
אורית זוארץ: יש כאן נציגים מהאקדמיה, מהארגונים וממשרדי הממשלה.
אורית זוארץ: אני רוצה לפתוח את הדיון ולומר שנקודת המוצא שלנו צריכה להיות בראש ובראשונה ההסתכלות על זכויות האדם - זכויות האדם של קרבנות הסחר והזנות.
אורית זוארץ: אסור לנו להתעלם מהסיבות והגורמים שדרדרו או הביאו כל אחת ואחד מהמנוצלים בתעשיית הזנות למקום הזה.
אורית זוארץ: זנות היא לא בחירה.
אורית זוארץ: בדיון הקודם שקיימנו כאן בוועדה, ביום זכויות האדם הבין-לאומי, הציגו מספר נשים, שהן קרבנות זנות שנסחרו גם בתוך הארץ וגם נשים שהובאו ממדינות אחרות בעולם, והן דיברו בצורה מאד ברורה וחד-משמעית על כך שהן הידרדרו ונוצלו, ואף לא אחת מהן עשתה זאת מבחירה.
אורית זוארץ: כך גם רבות אחרות שנמצאות אתנו ועם נציגי הארגונים בקשר.
אורית זוארץ: אני רוצה לשים סימן-שאלה גדול מאד על התפישה שזנות היא המקצוע העתיק בעולם - אמירות שאני שומעת בשבועות האחרונים, ככל שאנו מעוררות את הדיון ואת השיח סביב הסוגיה הזאת.
אורית זוארץ: סימן-השאלה שלי הוא על מי כתב את הספר ואת האינטרסים של מי הספר הזה משרת, ואלו מטרות לאותו גורם שכתב את הסרט: מה בדיוק הוא רצה וכיצד הוא ניסה ורצה לשמר את הכוח והשליטה בגופה של האשה כמו גם בנפשה ותחומים אחרים שהוא שלט?
אורית זוארץ: האמירות שהנושא מעוגן גם בתורה וגם באסלאם כנישואי מוטעא, שמותרים נישואי תענוג - מנקודת מבטי באות לשרת אינטרסים פטריארכליים ושליטה בגוף האשה.
אורית זוארץ: הטיעון הזה קצת בעייתי, ואנו צריכים גם לשאול את עצמנו האם אנו מוכנות לקבל את הטיעון הזה כ"ראה וקדש" או שאנו מציבות איזה שהוא תגר על האמירות האלה.
אורית זוארץ: הציר הנוסף, שחשוב מאד לדון בו, זה התמודדות הממסד והמערכות עם נשים צעירות ונערות; במקרים רבים, אנו מזהים איזו שהיא עזובה מינית, הידרדרות לסמים, התנהגות לא נורמטיבית, ולפעמים גם נערות שבעצם עוזבות את מערכת החינוך הפורמלית.
אורית זוארץ: אני חושבת שגם כאן