GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דב חנין: למרבית הצער משרד האוצר שם עליה עין רעה וחושב שדרך כבשת הרש הזאת אפשר אולי לפתור את כל בעיות התקציב של מדינת ישראל.
דב חנין: לפיכך אני חושב שהייתה פה התגייסות מאוד יפה בכנסת.
דב חנין: חברת הכנסת נאדיה חילו שנמצאת אתנו, אני ועוד חברי כנסת יזמנו הצעת חוק בנושא הזה והצלחנו להעביר אותה בתמיכה מאוד מסיבית בכנסת בקריאה טרומית ובקריאה ראשונה.
דב חנין: אני מנצל את ההזדמנות שנמצאים פה מסביב לשולחן הרבה גורמים שעוסקים בנושא, המשימה שלנו היא המשימה הבאה.
דב חנין: אנחנו צריכים לעשות כל מאמץ ולהשלים את החקיקה הזאת מייד כשהכנסת מסיימת את הפגרה כי אחת המטרות של החקיקה הזאת היא לגרום לכך שהקרן הזאת תפסיק להיות בת ערובה של משרד האוצר במסגרת דיוני התקציב.
דב חנין: אם אנחנו מגיעים שוב לדיוני התקציב וחוק ההסדרים זה יהיה שוב חלק ממקח וממכר של האוצר עם משרדי הממשלה האחרים וזו בדיוק התוצאה שרצינו למנוע.
דב חנין: אנחנו רוצים להבטיח את המשך פעילותה התקינה, המסודרת והיפה של הקרן הזו.
דב חנין: הכסף הציבורי שניתן כאן הוא רק חלק קטן מהמשמעות של המעורבות הציבורית כי גם גורמים שמעורבים בעניין, ואני יודע את זה כי שוחחתי איתם, באים ותורמים לפרויקטים כאלה לא רק מכיוון שהמדינה נותנת איזשהו כסף ראשוני אלא מכיוון שהעובדה שהמדינה מעורבת נותנת להם תחושה שזה רציני, שיש פיקוח, שזה נמצא במסגרת.
דב חנין: לכן זה כלי כל-כך חיוני וכל-כך דרוש.
דב חנין: אני מקווה שנצליח להבטיח אותו בכנסת כפי שצריך.
נאדיה חילו: תודה רבה גברתי היושבת-ראש.
נאדיה חילו: אני חושבת שזה מאוד חשוב שאת יוזמת את הדיון הזה.
נאדיה חילו: אנחנו בוועדה לזכויות הילד יזמנו כבר דיון אחד והיום ביחד עם ועדת הפנים והגנת הסביבה יתקיים דיון נוסף בנושא.
נאדיה חילו: לצערי, מאז המקרה של הילדה הראשונה היו מקרים נוראים שני ושלישי, ואני לא בטוחה שלא יהיו עוד מקרים באותו סגנון.
נאדיה חילו: מצד אחד החשיפה התקשורתית מביאה להעברת דיווח ולתלונות ויש לנו סטטיסטיקות, אבל מצד שני המופרעות הנפשית של אמהות או של משפחות ששומעות פרטי פרטים של הרצח, וראינו את אותו סגנון, מהווה טריגר למופרעות נפשית ומקל לעבור את הגבול הדק ששומר את המשפחות.
נאדיה חילו: מאז המקרים האחרונים אני מקבלת טלפונים אישיים ומכתבים, את זה אני אומרת לד"ר יצחק קדמן, אני מניחה שגם אתה מקבל, גם מהורים, גם מאנשי מקצוע.
נאדיה חילו: הבוקר בחרתי להביא משפט של אמא שכתבה לי וביקשתי שתכתוב כי רבות פשוט מדברות איתי, הן אומרות: "גם אנחנו חשבנו על זה.
נאדיה חילו: אנחנו מטפלות בילדים, אנחנו במצוקה, גם אנחנו חשבנו לפגוע בילדים שלנו".
נאדיה חילו: יש לי מכתב של אֵם לילד אוטיסט בן ארבע, וכולנו יודעים מה זה אוטיסט ומה הצרכים שלו, זה מכתב בכתב ידה: "הייתה תקופה שחשבתי לפגוע בשם של הילד, אלעד שמו וגם בעצמי והייתי בסערת רגשות.
נאדיה חילו: חשבתי מי יטפל".
נאדיה חילו: יש לה עוד שני ילדים.
נאדיה חילו: "עלתה בי המחשבה הזאת לפחות פעם ביום".
נאדיה חילו: זה פשוט לא יאומן.
נאדיה חילו: ואז היא אומרת: "לא עשיתי זאת רק בשל מעורבות של פסיכולוגית מהמכון להתפתחות בקופת חולים מכבי שמנעה ממני את המעשה".
נאדיה חילו: כמובן המכתב הזה ארוך ומפרט את כל ההתלבטות, את חוסר האונים, מראה את הקושי של אותה אֵם ואמהות אחרות לקבל את המטריה של ההגנה.
נאדיה חילו: המכתב מראה את הקשיים בהתמודדות עם ילדים חריגים.
נאדיה חילו: מי שהולך לסטטיסטיקות, בישיבה הקודמת של הוועדה שלנו ד"ר קדמן הביא לנו נתונים, ואני מניחה שגם גב' סלוצקי יודעת אותם, על ההתעללות בילדים שהם חריגים שההתמודדות איתם יותר קשה.
נאדיה חילו: הם בעצם אוכלוסייה יותר פגיעה.
נאדיה חילו: שמענו את נציגי משרד הרווחה ומשרד החינוך ואולי כל אחד עושה וממלא חלק מהאחריות שלו, ולחלק אחר צריך להקדיש עוד חשיבה איך לשפר, אבל החברה כולה, וצריך להגיד את זה חד-משמעית, העמותות למיניהן, ואני מסתכלת כמובן בעיקר על האחריות הממשלתית, לא עושה מספיק בענייני ילדים.
נאדיה חילו: אני הולכת להגיד דבר יותר קשה.
נאדיה חילו: אני חושבת שהחברה בכלים שהיא נותנת לנו היום באמצעות כל המשרדים משאירה כמה טריטוריות שהן בעצם ריקות.
נאדיה חילו: הטריטוריות האלה ריקות ולפיכך החברה לדעתי מתעללת אף היא בילדים.
נאדיה חילו: החברה שותפה לפשעים שמתבצעים כנגד ילדים.
נאדיה חילו: חייבים לפתור את זה.
נאדיה חילו: יש קבוצת ילדים שלא רשומה באף מקום.
נאדיה חילו: ילדים נכנסים לארץ ויוצאים מן הארץ.
נאדיה חילו: יש מחלקות משפטיות, יש מחלקות בין לאומיות, היו שותפים, היה ידוע.
נאדיה חילו: יש מחלקות למשמורת על הילדים האלה.
נאדיה חילו: למה זה לא עבר?
נאדיה חילו: איפה זה נתקע?
נאדיה חילו: איפה זרימת האינפורמציה הזאת?
נאדיה חילו: איפה הוועדות הבין משרדיות?
נאדיה חילו: איפה הדרכת הורים?
נאדיה חילו: הצעתי כבר הצעת חוק ואני קוראת לכל החברים להציע אותה הצעה או להצטרף להצעה שהנחתי להכשרת הורים.
נאדיה חילו: אנחנו מדברים על אוכלוסייה שחלקה לא מוכר.
נאדיה חילו: השאלה איך היא תהיה מוכרת ואיך בטיפות חלב יוכלו לסייע.
נאדיה חילו: משרד האוצר מקדיש חשיבה כל שנה, סיעור מוחות איך לבטל את טיפות החלב ואיך לפגוע באחיות.
נאדיה חילו: את אותו פוטנציאל חשיבה חייבים להקדיש לשאלה איך לתגבר את טיפות החלב, שם נוצר המגע הראשוני בין המדינה להורה והקשר אינו סטיגמטי אלא אוניברסלי.
נאדיה חילו: נרצה או לא נרצה, הקשר עם הרווחה הוא קצת סטיגמטי, ואני מגיעה מהרווחה, שאף אחד לא יטעה, אבל יש הורים שאומרים כאשר הם עוד בשלב ראשוני, בדיכאון: אנחנו לא רוצים לגשת לרווחה.
נאדיה חילו: למה בבתי-חולים אין עובדות סוציאליות ופסיכולוגים שיאתרו את הנשים בדיכאון?
נאדיה חילו: זה מתחיל כבר שם פעמים רבות.
נאדיה חילו: למה אין הדרכת הורים?
נאדיה חילו: כל מקצוע צריך הדרכה, כולם משלמים כדי להשתתף בקורסים כמו סידור פרחים, היי-טק, קוסמטיקה, אנשים צורכים שירות של כל מיני קורסים ומשלמים עבורם, אז שיצרכו את השירות של קורס להורוּת.
נאדיה חילו: אמרו לי: מי יממן את קורס ההורות?
נאדיה חילו: שההורים יממנו, הם מממנים את כל הקורסים.
נאדיה חילו: אם תהיה בעיה של האוצר הביטוח לאומי ייכנס ויממן.
נאדיה חילו: לא מזיק שמשפחה תשלם 400, 500, 600 שקל ותקבל את הכלים הראשונים איך להתמודד עם הילדים.
נאדיה חילו: זה עוד פן, אך זה לא יפתור את הבעיות.
נאדיה חילו: יש 300,000 ילדים בסיכון.
נאדיה חילו: מי מטפל בהם?
נאדיה חילו: אני יודעת כמה תיקים מונחים על שולחנם של העובדים הסוציאליים.
נאדיה חילו: הבוקר התקשרו אליי בעניין אֵם שברחה עם שני ילדיה.
נאדיה חילו: אנשים מתקשרים ופעמים רבות אין לי תשובות.
נאדיה חילו: אומרים, האמא לקחה את שני הילדים וברחה, מה לעשות?
נאדיה חילו: והם מתקשרים ולא עונים להם.
נאדיה חילו: דיברה אתי אֵם בבית-חולים ואמרה: התביישתי, הייתי במצוקה, לא ידעתי איך לדבר, חשבתי שאני חריגה בעניין הזה.
נאדיה חילו: שיהיו פלקטים בבתי-חולים במחלקות יולדות.
נאדיה חילו: אם שמרגישה כך – זה לגיטימי, תפיצי את מה שיש לך, תדברי על המצוקה שלך.
נאדיה חילו: אחרי שאת יוצאת שבית-החולים ידווח למחלקה הסוציאלית באזור המגורים, שידווח לטיפת חלב.
נאדיה חילו: ילד שנכנס למשמורת ומתעוררים ויכוחים בין מקום למקום כמו במקרה של רוז, הוא היה מוכר, המחלקה המשפטית הבין-לאומית הייתה שותפה לעניין הזה.
נאדיה חילו: היום נקיים דיון עם ועדת הפנים והגנת הסביבה כדי לנסות לבדוק.
נאדיה חילו: מישהו ידע שהילדה הזאת במשמורת, בוויכוח, שהיא לא הובאה סתם אלא היה ויכוח בין האב לאם.
נאדיה חילו: מישהו ידע שהוציאו אותה אחרי שחזרה.
נאדיה חילו: למה זה לא דווח?
נאדיה חילו: למה המקרה הזה לא הובא למערכות הרגילות ונבדק?
נאדיה חילו: איפה המקרים הנוספים?
נאדיה חילו: הילדים האלה לא נמצאים בגנים או במעונות, ששם אני יכולה עוד קצת לישון בשקט ולהגיד: הגורמים המקצועיים יזהו, יש איזו מסגרת.
נאדיה חילו: אבל אנחנו מדברים על חתך מאוד צעיר.
נאדיה חילו: הפשע הרבה יותר גדול שם כי אנחנו לא רק אמורים לטפל, אנחנו אמורים לזהות ואנחנו אמורים להגיע לילדים האלה ואנחנו אמורים לשמש להם פה ואנחנו אמורים לחשוף, וזה לא נעשה.
נאדיה חילו: והמשאבים עבור הילדים משנה לשנה קטֵנים.
נאדיה חילו: מ-2002 ועד היום התקציב שמדינת ישראל מקצה לילד בכל התחומים הולך ונהיה יותר מצומצם ומסייע לפחות ופחות ילדים, ואין ועדות בין משרדיות.
נאדיה חילו: קראתי להקים את הוועדה כי חייב להיות טיפול הוליסטי מערכתי כולל שישלב את כל המערכות.
נאדיה חילו: יושבים פה אנשי מקצוע מכל השירותים שאני מאוד מכבדת, כל אחד בטריטוריה שלו וכל אחד באחריות שלו, אך כשמדובר על הילדים אין חיבורים.
נאדיה חילו: אולי הגיע הזמן לחשוב גם על בייבי סיטרים כמו שיש בארצות-הברית, לאמהות לילדים בגילאי שנה-שנתיים, גם אם הן לא עובדות, אם הן במצוקה נפשית, שיוכלו לשים את הילד למשך שלוש ארבע שעות ואז לקחת אותו, ובאותו מקום גם האם תקבל התייחסות.
נאדיה חילו: ראיתי פרויקט כזה.
נאדיה חילו: צריך להקדיש לכך חשיבה.
נאדיה חילו: לא מספיק שהחברה מביאה זוועה.
נאדיה חילו: האחריות שלנו לא מתחילה ומסתיימת בכעס שלנו, וכולנו כעסנו, ובזוועה שלנו, וכולנו הזדעזענו, ובהתבטאות שלנו שזה חמור ומזעזע, וכל אחד חיפש את המילים היפות והקשות שיוכל להתבטא בהם.
נאדיה חילו: האחריות שלנו לא נגמרת בזה.
נאדיה חילו: אם לא נשכיל, לא רק אני, גם גברתי היושבת-ראש וכל חברי הכנסת וכל משרדי הממשלה להגיד מה אנחנו עושים, מה כל אחד עושה, כמו שגברת חנה סלוצקי הציגה פה מה המשרד שלה עושה בכלים שיש ברשותו, והיא אמרה שצריך לעשות יותר, ואני מברכת על הגישה הזאת.
נאדיה חילו: שמעתי את זה מעוד כל מיני אנשים.
נאדיה חילו: לעשות עוד כדי ליצור את המעגל האמיתי והכולל שאליו יוזרם המידע.
נאדיה חילו: זה צינור, זה צריך להיות משפך שאליו מגיעה כל האינפורמציה מכל המשרדים ומשם יוצאת במסלולים לאגפים הנכונים.
ליה שמטוב: תודה חברת הכנסת נאדיה חילו.
ליה שמטוב: אני רוצה לחזור לשני המקרים האחרונים.
ליה שמטוב: בשניהם אנחנו רואים שמדובר בעולים חדשים.
ליה שמטוב: במיוחד במקרה האחרון שמענו על המצוקה של המשפחה, על מצוקת הדיור, על הצפיפות, על סבתא חולה וסבא שאוסף גרוטאות ומוכר אותן, ועל בעלה שגר ממול עם אישה אחרת, והמקרה הזה כן היה מוכר לכל מיני גורמים.
ליה שמטוב: למה קרה המקרה השני?
ליה שמטוב: יכול להיות שעקב זה שהיא שמעה בתקשורת שמישהי הרגה את הילד שלה.
נאדיה חילו: אנשי מקצוע, ואני מרגישה לעצמי כאשת מקצוע מומחית לתחום הגיל הרך, והרבה פסיכולוגים אמרו שהפרסום של פרטי פרטים – ואני לא מאשימה פה את התקשורת – למוחות מעוותים, אנחנו מדברים על מוחות מעוותים ועל אישיות ונפש חולנית – עבורם זה טריגר.
נאדיה חילו: שלושת הילדים נרצחו באותה שיטה.
נאדיה חילו: זה לא במקרה.
נאדיה חילו: לכן הפרסום של התקשורת בעניין הזה צריך להיות עם מגבלות, לא לפרסם פרטי פרטים.
ליה שמטוב: נכון, כי האישה חשבה בדיוק כך: לא רק אני אלא גם מישהי אחרת עשתה את זה, עוד מישהו חשב על זה.
ליה שמטוב: מה שאני רוצה עכשיו לעשות לא רק אני חושבת עליו.
ליה שמטוב: הייתי רוצה לשמוע את גברת שרה כהן מן המשרד לקליטת העלייה, בבקשה.
שרה כהן: אני מבקשת בתחילת דברי להקדים ולומר שאני מבקשת להיזהר מאוד ביצירת הקשר שבין המקרים האלה ובין נושא העולים.
שרה כהן: בשני המקרים מדובר באנשים שהם ותיקים בארץ, שעלו ב-1993 וב-1997.
שרה כהן: אנחנו לא מדברים על אוכלוסייה שהגיעה בעת האחרונה.
שרה כהן: קל מאוד ליצור חיבור אך צריך להיזהר בזה מאוד.
שרה כהן: יחד עם זה, אנחנו לא מתעלמים מהיקף הצרכים שקיימים בקרב אוכלוסיות שעוברות ממדינה אחת לאחרת, אוכלוסיות מקרב העולים שמגיעים למדינת ישראל.
שרה כהן: מזה כמה שנים אנחנו עורכים במשותף ביחד עם המועצה לשלום הילד שנתון שמשקף את תמונת המצב של ילדים עולים בישראל, בדיוק כדי שנוכל לקבל תמונת מצב על מאפייני הצרכים והיקפם בקרב אוכלוסיית הילדים העולים.
שרה כהן: אנו ערים לזה גם מתוך הנתונים שמופיעים בשנתון, ולקראת חודש פברואר אנחנו אמורים להוציא את העותק המעודכן השלישי של השנתון.
שרה כהן: אנו ערים להיקף גבוה יותר של אוכלוסיות של ילדים עולים שנמצאים בטיפול של פקידי סעד לחוק הנוער.
שרה כהן: אנו ערים בהחלט למצוקות שקיימות בקרב משפחות עולים שהם הורים לילדים.
שרה כהן: אנו נמצאים כעת בתהליך משותף ביחד עם משרד הרווחה, עם השירות לילד ולנוער וביחד עם גברת חנה סלוצקי, כדי לקיים חשיבה משותפת שתוביל לכיוון של התערבויות אפקטיביות יותר, גם בהתייחסות לצרכים של ההורים.
שרה כהן: אחת מהנחות העבודה שלנו שהאוכלוסייה, בעיקר זו שנמצאת פחות שנים בארץ, בעיקר זו שפחות מכירה ודוברת את השפה, זקוקה ליותר ידע וליותר אוריינטציה לגבי החקיקה במדינת ישראל.
שרה כהן: אנחנו יוצרים כרגע מהלך לאור ניסיון חיובי שיש לנו עם עמותה מקרב האוכלוסייה העולה.
שרה כהן: מדובר בעמותה שנקראת "פורום הורים עולים" שהתמחתה בסיוע למשפחות של הורים שנקלעים למצבי מצוקה שונים.
שרה כהן: כבר היום אנו עושים איתם פעולה משותפת בליווי של הורים של בני נוער שהם עוברי חוק.
שרה כהן: גם כאן היה לא מעט קושי בקשר עם המשטרה ובהבנה של החקיקה.
שרה כהן: אנחנו רואים שבשלב שיש ליווי ותמיכה של ההורים יש הפחתה של הניכור מול המערכת ונכונות רבה יותר לקשר ולשיח עם פקידי הסעד ועם קציני מבחן, על אף שבחלק מן המקרים יש תחושה שמנסים להתנכל להם.
שרה כהן: אנחנו נמצאים בשלבי פעולה מתקדמים יותר באותה תוכנית, בשותפות עם "אשלים".
שרה כהן: אני מקווה שנוכל לצאת לדרך בתוכנית הזאת עוד השנה.
שרה כהן: זה כיוון אחד.
שרה כהן: דבר שני שאני רוצה לציין, שכחלק משמעותי מאוד מתוך התוכניות שאני מקיימת במסגרת שירות הרווחה במשרד נושא ההורים מבחינתי מקבל משקל שווה לנושא העבודה עם אוכלוסיית הילדים ובני הנוער.
שרה כהן: כאשר אני בוחנת את מרבית התוכניות שפיתחנו בשנים האחרונות, ההורים הם קהל יעד שעומד בפני עצמו ולא רק כנספח.
שרה כהן: יש לנו תוכניות שמכוונות להורים.
שרה כהן: בכל תוכנית שאנחנו עושים לגבי כל התנהגויות הסיכון בקרב ילדים ובני נוער עולים, ההורים הם חלק אינטגרלי מהתוכנית.
שרה כהן: גם באשר למניעת שימוש לרעה באלכוהול ובסמים יש לנו תוכנית שמבוצעת גם בקרב ההורים, גם בקרב הילדים ויוצרת גם את ה-setting המשותף של ההורים ושל הילדים.
שרה כהן: את מרבית התוכניות אנו עושים עם עמותות ועם ארגונים כי אנו סבורים שיש להם ערך מוסף שבא מתוך ההכרות עם האוכלוסייה והירתמות שלא תסולע בפז בקשר ובהפחתת המתחים שבין האוכלוסייה העולה ובין מערכות השירותים.
שרה כהן: אני רוצה לסיים במשפט אחד בהתייחס לתוכנית הלאומית לילדים ולנוער בסיכון, תוכנית שמיד.
שרה כהן: אני מסכימה מאוד עם גברת חנה סלוצקי שנכון להביא לכאן את יושב-ראש התוכנית ולשקף את העשייה כולה, אך מכיוון שאני נציגת המשרד לקליטת העלייה במטה ההקמה של התוכנית ואני נוטלת חלק שוטף בתוכנית עצמה, הייתי יושבת-ראש ועדת המשנה של המגזרים המיוחדים בדוח שמיד המקורי וכרגע מייצגת את הפן של האוכלוסיות המיוחדות במטה ההקמה של התוכנית, אני רוצה לחדד שתי נקודות שרלוונטיות לדיון כאן.
שרה כהן: האחת, נושא הגיל הרך קיבל באופן מובנה העדפה בתוכנית.
שרה כהן: בתוך התוכנית שמיועדת לגילאים מלידה ועד 18 שנים יש מרכיב מובנה של תוכנית "התחלה טובה" שעוסקת בנושא הגיל הרך מתוך חשיבה שהתחום הזה - - -
שלמה מולה: מתי התוכניות יוצאות לפועל?
שרה כהן: תיכף אתייחס גם לזה.
יצחק קדמן: כבר 3 שנים גוזרים סרטים.
שרה כהן: כרגע התמנתה מנהלת לתוכנית, גברת טלל דולב.
שרה כהן: התוכנית נמצאת בשלבי התארגנות סופיים.
שרה כהן: זאת תוכנית לא פשוטה, שמדברת על הצורך בעבודה מערכתית בין-משרדית.
שרה כהן: שותפים בה כל הגורמים.
שרה כהן: אפשר בהחלט לציין כאן גם את המקום של המשרדים השונים שנוטלים בה חלק.
שרה כהן: בהקשר של העולים, בנוסף לדגש המרכזי על הגיל הרך יש גם העדפה מתקנת לגבי אוכלוסיות של עולים, חרדים ומיעוטים.
שרה כהן: ההנחה כאן שיש צורך בהתערבות שהיא רגישת תרבות לגבי האוכלוסיות האלה.
שרה כהן: זה נכנס באופן מובנה כחלק מתוך מרבית התוכניות שנכללות בספר הפרויקטים.
שרה כהן: בפועל, חבר הכנסת מולה, התוכנית נמצאת כרגע בשלבים סופיים של גיוס כוח-האדם.
שרה כהן: מגויסים כרגע מנהלי התוכניות בישובים השונים.
שרה כהן: יש כרגע תהליכי הכשרה של כל מי שנכנס לתוכנית, שזה הרבה מאוד גורמים.
שרה כהן: אנו מניחים שבפועל התוכניות יתחילו לפעול בראשית שנת 2009.
שרה כהן: התקציב הוא של כ-200 מיליון שקל בשנה.
שרה כהן: הנחת העבודה אחרי מאמץ לא מבוטל של תשתית לעבודת ההכנה, שגם התוכנית - - -
שלמה מולה: בתקציב 2008 הוקצבו 27 מיליון שקל.
שלמה מולה: מתוך זה 25 מיליון שקל כבר הוצאו ונותרו רק 2 מיליון שקלים.
שלמה מולה: בשבוע שעבר הצבענו על כך בוועדת הכספים.
שלמה מולה: כלומר ב-2008 אין תוכניות, זה המשמעות.
שרה כהן: המהלך ב-2008 – ואת זה כדאי שתשמעו מיושב-ראש התוכנית – שהתוכנית מצויה בשלבי התארגנות לקראת ההפעלה שלה.
שרה כהן: היא תתחיל לפעול בשנת 2009 במלוא המרץ.
שרה כהן: על-פי הראייה שלי את הדברים ומתוך העמידה שלי על הצרכים של אוכלוסיית העולים, אני סבורה שניתן בתוך התוכנית דגש משמעותי מאוד גם לגיל הרך וגם לעולים.
שלמה מולה: אני רוצה לחלק את הדברים שלי לכמה נושאים.
שלמה מולה: ראשית, הערה לידידתי חברת הכנסת נאדיה חילו באשר לטיפת חלב.
שלמה מולה: צריך להגיד את האמת ואפילו לתת קרדיט למי שנתן.
שלמה מולה: ראש הממשלה באופן אישי התערב בשנה שעברה.
נאדיה חילו: בשנה שעברה – נכון בהחלט.
שלמה מולה: התוכנית היתה אמורה להיגנז, אך תמשיך לפעול.
שלמה מולה: אני מקווה שנהיה ערים ושמשרד האוצר לא יחזור בו.
שרה כהן: תוכנית חומש.
שלמה מולה: תוכנית חומש זה אופרה אחרת.
נאדיה חילו: הם הכניסו את זה גם השנה לחוק ההסדרים.
שרה כהן: ההתחלה הטובה היתה חלק מתוכנית שמיד.
שרה כהן: לתוכנית כולה יש אישור ל-5 שנים.
שלמה מולה: הבעיה של טיפת חלב היא ספציפית ונקודתית.
שלמה מולה: אני מקווה שנמשיך כמו בשנה הקודמת.
שלמה מולה: דבר שני באשר לנושא שאנו מדברים עליו, הביטחון הסוציאלי של החברה שלנו נמצא בסיכון.
שלמה מולה: אנו מצויים בתהליך של ריקבון חברתי ועלינו להודות בכך.
שלמה מולה: איך אנחנו יכולים לעשות את התיקונים האפשריים תוך כדי המצב הלא טוב שבו אנו נמצאים?
נאדיה חילו: על-ידי קביעת עדיפויות.
שלמה מולה: ידידתי גברת שרה כהן, אני חסיד גדול של קיום דיונים מקצועיים.
שלמה מולה: אבל ככל שמתקיימים יותר מדי דיונים, עוד ועוד ישיבות וסימפוזיונים, המצב הולך ומחמיר.
שלמה מולה: זאת הבעיה שלי.
שלמה מולה: זה נכון לאו דווקא בתחום שבו אנו דנים כעת אלא גם בתחומים אחרים, כמו למשל בתחום החינוך, בתחום הקליטה, בתחום הדיור, בכל נושא ונושא.
שלמה מולה: מתקיימים יותר מדי דיונים ואני לא רואה עשייה.
שלמה מולה: גם בתוכנית הנקודתית שדיברתם עליה לטיפול בנוער בסיכון – ואני אומר לכם, אני חוזר על זה כמו מנטרה שוב ושוב, כאשר אני רואה שיש נוער בסיכון עם בעיות קשות, ואני רואה שהכסף לא מנוצל זה עושה לי רע בלב.
שלמה מולה: אתם לא יכולים להמיר את התוכנית לדבר אחר שנועד לכיבוי שרפות כדי לנצל את התקציב?
שלמה מולה: באמת חבל.
ליה שמטוב: וגם אם ניצלו את התקציב, אולי לא ניצלו אותו נכון.
שלמה מולה: יחד עם זה, הנושאים החברתיים בוערים בעצמותינו כחברי הכנסת.
שלמה מולה: אני מציע לכל החברים, ובמיוחד לארגונים החברתיים, תעירו ותאירו לנו (גם ב-ע' וגם ב-א') לקראת דיוני התקציב למשל בנושא קרן לנוער בסיכון ודברים אחרים.
שלמה מולה: אנחנו יכולים להיות קטליזטורים כדי למנוע עוולות.
שלמה מולה: חבר כנסת שאומר לכם שהוא שולט בכל סעיפי התקציב שמסתכמים ב-200 ומשהו מיליארד שקל פשוט משלה את עצמו.
שלמה מולה: אני מזמין אתכם לפנות בנושאים חברתיים, הנושאים הבוערים שמעסיקים אותנו.
שלמה מולה: אם יש נושאים שאתם סבורים שאנחנו יכולים לסייע בהם, אדרבה ואדרבה, בוודאי ובוודאי נושאים שיכולים להיקבע בתיקוני חקיקה.
שלמה מולה: את דיברת למשל על אפשרות לשילוב ידיים של כל מיני גופים, של כל מיני תהליכי עבודה שעליכם לעשות בתוך המשרדים כדי ליצור רצף טיפול, וכן הלאה וכן הלאה.
שלמה מולה: אם אתם נתקלים בחסמים כלשהם, שגוף כלשהו לא נותן לכם לפעול, אם למשל אתם לא יכולים להעביר מידע אם גוף כלשהו לא חותם לכם, ואם על-ידי התערבותנו נוכל למנוע סיכון של ילד או חס וחלילה רצח של ילד, אם יש נושאים שכרוכים בתיקוני חקיקה אדרבה ואדרבה, אנחנו רוצים לדעת.
שלמה מולה: בשביל זה אנחנו כאן.
שלמה מולה: אני מודאג יותר מן התפיסה הכללית על נושא הביטחון הסוציאלי שלנו שמתערער מיום ליום.
שלמה מולה: אנחנו מידרדרים מיום ליום.
שלמה מולה: זה מדאיג אותי מאוד.
שלמה מולה: לכן אנחנו נמצאים איפה שאנו נמצאים.
שלמה מולה: גברתי היושבת-ראש, גם אני רוצה לשבח אותך על קיום הדיון על אף שאנו בתקופת הפגרה.
ליה שמטוב: אני מודה לחברי הכנסת שהגיעו בימים אלה לכנסת כדי להשתתף בדיון.
ליה שמטוב: רציתי להתייחס בכל זאת לדבריה של גברת שרה כהן מן המשרד לקליטת העלייה.
ליה שמטוב: את מציעה לא להתייחס לזה כתופעה שמאפיינת עולים חדשים.
ליה שמטוב: הייתי רוצה מאוד לא להתייחס לזה כך.
ליה שמטוב: את אומרת שאחד הגיע ב-1993, השני ב-1997, אלה עולים ותיקים.
ליה שמטוב: הלוואי שהיו ותיקים בארץ.
ליה שמטוב: אולי העלייה שהגיעה בשנות השבעים או השמונים אחרי חודש או אחרי שנה היו כבר ותיקים.
ליה שמטוב: אני לא רואה את העלייה משנות התשעים כוותיקים.
ליה שמטוב: הם עדיין עולים חדשים.
ליה שמטוב: במקרה הספציפי שלפנינו למצוקת הדיור היה חלק באסון.
ליה שמטוב: אם לאישה הזאת כאם חד-הורית היה פתרון דיור, אם היה לה סיוע מוגדל בשכר דירה אולי זה לא היה קורה.
ליה שמטוב: אולי צריך לחשוב על זה.
ליה שמטוב: היום 90% מהדיור הציבורי נמכר, שום דבר חדש לא נבנה, שום דבר חדש לא מתכוונים לבנות.
ליה שמטוב: לאן הלך כל הכסף שהצטבר ממכירת הדירות?
ליה שמטוב: האם בנו משהו חדש?
ליה שמטוב: אני כבר לא מדברת על עולים חדשים, בזה נכללים גם עולים חדשים וגם ותיקים, גם אימהות חד הוריות.
ליה שמטוב: אני לא יכולה להגיד על מי שהגיע לישראל ב-1997 או ב-1993 שהוא לא עולה חדש.
ליה שמטוב: ומה עם התעסוקה?
ליה שמטוב: הכול כבר בסדר, הכול כבר טוב?
ליה שמטוב: כאן יושבת אֵם עם 5 ילדים.
ליה שמטוב: איפה היא גרה?
ליה שמטוב: בשכר דירה?
ליה שמטוב: היא הגיעה לארץ ולא יכולה להרשות לעצמה לקנות בית.
ליה שמטוב: אבל היא צריכה לגדל 5 ילדים.
ליה שמטוב: כמו כל אמא אחרת היא רוצה שכל אחד מן הילדים שלה יילך לחוגים וילמד טוב.
ליה שמטוב: רשות הדיבור לגברת שושנה רון ממועצת ארגוני העולים, בבקשה.
שושנה רון: קודם כול, אני רוצה לחזק את דברי היושבת-ראש לגבי ההערה של נציגת המשרד לקליטת העלייה שהציעה לא לראות את המקרים הללו כמקרים סטריאוטיפים של עולים.
שרה כהן: אמרתי: להיזהר מלקשור את זה לנושא העולים.
שרה כהן: אני רוצה לדייק.
שושנה רון: הסוכנות היהודית נותנת סיוע לעולים שהגיעו ב-5 השנים האחרונות.
שושנה רון: המשרד לקליטת העלייה נותן סיוע לעולים לכל היותר 10 שנים מיום עלייתם.
שרה כהן: פוטנציאלית.
שושנה רון: כנציגה של מועצת ארגוני העולים אני מבקשת לחדד ולומר, הבעיות לא רק שלא נעלמות, אלא הולכות ומחמירות עם השנים ומחריפות כך שאין לראות את המצוקה של העולים אך ורק לפי מספר השנים שהם בארץ.
שושנה רון: לעתים הבעיות הרבה יותר חמורות בהמשך ולא ניתנות לפתרון.
שושנה רון: באשר לדברים שנאמרו כאן על-ידי נציגת משרד הרווחה, הנחת יסוד של כל מינהל תקין היא שיש תיאום בין המשרדים.
שושנה רון: היום אנו שומעים איזו מין זעקה שבוקעת מפי נציגת משרד הרווחה, שאומרת שאין תיאום ועכשיו מנסים לתאם בין כל הזרועות.
שושנה רון: בשני המקרים האחרונים דובר בשתי נשים, עולות חדשות שלפי אמצעי התקשורת נאמר שסובלות מדיכאון.
שושנה רון: מה זה דיכאון?
שושנה רון: אני לא רופאה, אני אזרח פשוט, הדיוט מן השורה.
שושנה רון: דיכאון זה אדם שקם בבוקר ובוהה בקיר, פסיבי לגמרי, לא רוצה לעשות שום דבר, זו המחלה שלו.
שושנה רון: הכדורים שניתנים לו הם בדרך כלל ממריצים.
שושנה רון: אם נותנים תמריץ לאדם כזה על רקע מצב משפחתי רעוע, מערכת יחסים גרועה עם בן הזוג, שלא לדבר על קשיי קליטה שיש לה כעולה חדשה, שלא נעלמים – היא בסביבה זרה, בלי משפחה, בלי שום דבר, לא שפה ולא תרבות שקרובה אליה – היא מגיעה למצב כזה.
שושנה רון: האם הסיוע לאישה מלווה בטיפול פסיכיאטרי?
שושנה רון: האם הטיפול היה לא רק של משרד הבריאות אלא גם של פסיכיאטר?
שושנה רון: הנה דוגמה לחוסר תיאום.
שושנה רון: שמעתי כאן את חברת הכנסת נאדיה חילו שמדברת בדם ליבה.
שושנה רון: מה יותר חשוב, מה הרמה היותר גבוהה של חבר כנסת שיכול לגלות מעורבות ורצון להזיז דברים במדינה?
שושנה רון: אם היא נשמעת כך, מה אנו האזרחים מן השורה נגיד?
שושנה רון: היא נשמעת מיואשת מאוד.
שושנה רון: היא הצביעה כאן על שורה של מכשולים.
שושנה רון: לכן אני סבורה שהקריאה מכאן לא צריכה להיות קריאה, אלא זעקה ופנייה לא רק למשרדי הממשלה אלא לראש הממשלה, ככל שהוא עוד יכול לתפקד.
שושנה רון: צריך לפנות בזעקה.
שושנה רון: מדובר בילדים שלנו.
שושנה רון: אני גם מנכ"לית ברית יוצאי בוכרה.
שושנה רון: אני מוציאה בכל חודש עיתון.
שושנה רון: אחת המטרות שלנו לעודד עולים פוטנציאליים להגיע לארץ.
שושנה רון: כשהם קוראים על המקרים האלה, זה יעודד אותם לעלות לארץ?
שושנה רון: מישהו חשב איך אנחנו מצטיירים בעולם?
שושנה רון: ואני כבר לא מדברת שהפכנו להיות למדינה פושעת, כפי שמתארים אותנו בכותרות בעיתונות היומית.
שושנה רון: אבל מדינה שבה במשפחות של עולים חדשים – ואי אפשר להימנע מכך, זה בכל זאת משפחות של עולים חדשים, ובשבילי הם חדשים – האמא רוצחת את הילדים שלה.
שושנה רון: איפה נשמע דבר כזה?
שושנה רון: צריכה לצאת מכאן זעקה להעלות את הנושא ולקדם אותו בסדר העדיפויות הלאומי.
שושנה רון: מישהו כאן שאל איפה הארגונים הוולונטריים.
שושנה רון: אני אומרת כנציגה של מועצת ארגוני העולים, אנו ביחסים מצוינים עם המשרד לקליטת העלייה.
שושנה רון: אבל אני רוצה להציג לכם דוגמה.
שושנה רון: אנחנו מנסים לטפל בנוער בסיכון ובמצוקה.
שושנה רון: קיבלנו peanuts מבחינה תקציבית.
שושנה רון: אולי שיטת הניקוד לא ערוכה כל-כך.
שושנה רון: אני לא רוצה להיכנס לפרטים, אבל עבור טיפול בנוער בסיכון ובמצוקה קיבלנו השנה, לאחר כמה שנים, כמה גרושים.
שושנה רון: כאשר התחלנו להיכנס לעובי הקורה גילינו שהמצב איום ונורא.
שושנה רון: לכן אני מבקשת שוב, גברתי היושבת-ראש, שלא תצא מכאן קריאה, אלא זעקה.
שושנה רון: מדובר בילדי ישראל.
ליה שמטוב: רבים נרשמו ומבקשים לדבר.
ליה שמטוב: נציגת משרד הבריאות, בבקשה.
ישראלה דנינו: אני מתחברת מאוד למה שנאמר כאן על המצוקה הקשה שבה אנו נמצאים, אבל אני מבקשת לדבר בקצרה על העשייה שלנו בטיפות החלב.
ישראלה דנינו: אנו יודעים היום שיש פרמטרים שמגבירים את הסיכון אצל נשים, למשל אם חד הורית, או דיכאון אחרי לידה, או אישה נפגעת אלימות.
ישראלה דנינו: היום אנו מכשירים את צוותי טיפת חלב ואת האחיות לעשות screening לכל אישה שמגיעה אליהם כדי לאתר אישה נפגעת אלימות או אישה שלוקה בדיכאון אחרי לידה.
ישראלה דנינו: לצערנו, כפי ששומעים כאן מכל המשרדים, חסר לנו כוח-אדם.
ישראלה דנינו: נכון שראש הממשלה ברך על המשך עבודתן של טיפות החלב, אבל שכחו שהפריטו חלק מן האחיות של בתי-הספר, לקחו כל מיני תקנים ושכחו להחזיר אותם בדרך.
ישראלה דנינו: אנחנו ממליצים מאוד ורוצים, נעשה הכול גם אנחנו במשרד שלנו כדי לעבוד בשיתופי פעולה ובאיגום משאבים עם המשרדים האחרים.
ישראלה דנינו: זה מילת המפתח.
ישראלה דנינו: צריך לראות את רצף הטיפול ולקבל דיווחים כאשר מתעוררים חשדות על נשים בסיכון, וכך גם לגבי ילדים.
ישראלה דנינו: תודה.
ליה שמטוב: שמענו כאן את הקריאות.
ליה שמטוב: אנחנו לא יכולים להישאר אדישים.
ליה שמטוב: כל אחד דיבר על ראש הממשלה, על משרד ראש הממשלה.
ליה שמטוב: נמצאת אתנו גברת ורד סויד, יועצת ראש הממשלה לענייני חברה ורווחה.
ורד סויד: אני רוצה להתייחס לנושא מרכזי אחד.
ורד סויד: גם אם לא נתייחס להגדרה של גבול של תאריך העלייה, יש מאפיינים בספרות המקצועית של אוכלוסייה שעוברת תהליך הגירה הרבה יותר קשה, וזה לא רק שני המקרים האחרונים אלא שלושתם, גם אם הן לא בסטטוס של עולה.
ורד סויד: המשותף, שלא היתה להם רשת תמיכה חברתית.
ורד סויד: אלה הדברים שהנציגה של משרד הרווחה כיוונה אליהם.
ורד סויד: גם אם באוטופיה יהיה לנו עובד סוציאלי פר משפחה עדיין רשת תמיכה חברתית היא חלק מן האחריות של החברה.
ורד סויד: נושא שצריך לעבוד עליו הוא חובת דיווח.
ורד סויד: יש מגזרים – ושוחחתי עם אנשים רבים מאוד מתוכם – שאמרו לי: אצלנו חובת דיווח, ללכת ולהלשין, יש לזה קונוטציה של משהו נורא, זמ מזכיר לנו ימים שילד היה צריך להלשין על הדעות הפוליטיות של אבא שלו.
ורד סויד: בשום פנים ואופן אנחנו לא מוכנים להגיד, גם אם יש צרה לשכן.