GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אידית בר: עשרים שעות כרגע זאת המתכונת, זה נקרא חונכות זעירה, חונכות ליזמים או לעסקים שמעסיקים עד ארבעה עובדים, כרגע לפי המתכונת שאנחנו מציעים ניתן לספק להם עשרים שעות ייעוץ בסיבסוד של 75% מהמדינה.
אידית בר: אנחנו בוחנים אפשרות להגדיל את סל השעות אבל התקציב נתון.
אידית בר: התקציב הוא נתון והתקציב בשנים האחרונות הוא במגמת ירידה, לכן ככל שנגדיל את השעות נוכל לעזור לפחות אנשים, זה לא שהתקציב שלנו יגדל.
אידית בר: כרגע אנחנו פועלים עם התקציבים שניתנו לנו מתחילת השנה, אמורה להגיע לנו תוספת תקציב מהאוצר.
אידית בר: במהלך החודשיים האחרונים היתה הפשרה של כל החונכויות שעמדו בצנרת, חוץ מהשבוע האחרון אין שום חונכות שלא אישרנו, אבל צפוי שבחודש הקרוב שוב נאלץ להקפיא את זה בגלל מחסור בתקציבים.
אידית בר: אני מקווה שלא נגיע למצב הזה.
שלומית ערגון-קרלין: מה היה התקציב השנה, עד עכשיו בשנת 2008, איזה סדר גודל?
שלומית ערגון-קרלין: כי המשאב הזה שגם ולריה התייחסה אליו הוא משאב שניתן גם למט"י וזה המשאב העיקרי שהמדינה נותנת תמיכה ליזמים ומה שקורה זה שבשנת 2007 היה תקציב לשעות חונכות אבל הוא כל פעם מוקפא ולמעשה לשטח מגיע מעט מאוד אז רציתי לשאול איפה זה עומד, יש כל פעם התראות שעוד מעט זה ישתחרר, אז מה שוחרר ואיזה סדר גודל כדי להבין מה הצפי.
אידית בר: התקציב של החונכות העיסקית מתוך תקציב המדינה לצערנו הוא מאוד קטן והוא גם הולך וקטן מדי שנה.
אידית בר: התקציב של כל מינהל המימון הוא 4.7 כשבמינהל המימון יש מספר תוכניות סיוע לעסקים קטנים ובינוניים שאחת מהם למרות שהיא מרכזית, אחת מהן היא חונכות עיסקית.
אידית בר: לכן מסדר גודל של תקציב בסיס לכל המינהל שהוא 4.7 מגיע לחונכות העיסקית רק 2.7 מליון מתקציב המדינה.
אידית בר: זאת נקודת הפתיחה שלנו שהיא נקודת פתיחה לא אידיאלית.
אידית בר: על התקציב הזה מתווספים תוספות שמגיעות מרזרבות תקציביות שהמנכ"ל מקבל.
אידית בר: כרגע אנחנו עומדים על סדר גודל של 11 מליון מתחילת השנה לחונכות עיסקית, נכון להיום, התחלנו והקפאנו את התוכנית מכיוון שהתקציבים לא היו רציפים, אבל נכון להיום כל החונכויות שהוגשו עד לפני שבוע אושרו למרות שחלקן אושרו לאחר תקופת זמן ולא ברגע שהן הוגשו, אבל כל החונכויות אושרו, אבל התקציב הזה צפוי להיגמר, אנחנו לא מאמינים שזה יספיק לנו עד סוף השנה לענות על כל הביקושים, אני מקווה מאוד שנקבל תוספת תקציבית כדי להמשיך לענות על הביקושים.
אידית בר: אנחנו מודעים לכך שזאת התוכנית המרכזית שמסייעת לעסקים קטנים ולכן אנחנו עושים את כל המאמצים הנדרשים כדי להגדיל את התקציב.
שלומית ערגון-קרלין: ה-11 מליון כבר מסתיימים?
אידית בר: כן, אנחנו לקראת ניצול כל התקציב, במהלך החודש הקרוב אני מניחה שנגיע לניצול.
ליה שמטוב: והאחוזים לא משתנים במשך עשר שנים כמו ששמענו היום.
ליה שמטוב: ההלוואות שניתנות לפתיחת העסק, באיזה ריבית הן ניתנות, בלי ריבית בכלל, בריבית נמוכה, לכמה שנים?
אידית בר: אי אפשר להתייחס לכל ההלוואות כסל אחד, יש מגוון רחב עצום של הלוואות שכל הלוואה מיועדת לקהל יעד מסויים, מציעה ריבית מסויימת, יש לה ערבונות מסויימים שצריכים להגיש, יש רשימה של למעלה מ-15 סוגי קרנות שונים שכל אחת מהן מופעלת בדרך שונה, רק הקרן שהיא ציינה שהיא קרן בערבות מדינה של תבור, זה משהו שמופעל דרך משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, אבל יש סוגים שונים.
טובה הילמן: הריביות הן גבוהות ולא נמוכות, אין ריביות מסובסדות, הריביות של ההלוואות האלה בדיעבד יוצאות כמו ריבית בנקאית ולפעמים אפילו מעט יותר.
טובה הילמן: הרבה פעמים הבנק אומר, יש לך בטחונות, אני אתן לך מחוץ לקרן ויהיה לך יותר טוב מאשר לקבל בתוך הקרן.
שלומית ערגון-קרלין: אנחנו מדברים על אוכלוסיה שאין לה בטחונות.
טובה הילמן: תחשבי שבאים לבן אדם ואומרים לו, הבנק, אל תיקח מהקרן הזאת, גם אם הוא עבר את המסלול שהוא קשה לקבל, כי זאת הלוואה לא זולה.
ליה שמטוב: אם יש דברים כאלה אז יכול להיות שהקרן צריכה לעודד עם מענקים.
אידית בר: אין מענקים, ההטבות זה הערבות מדינה.
סעיד מועדי: מענקים יש בתנאי שיהיה חלק מהייצור ליצוא.
טובה הלמן: אתה מדבר על מרכז ההשקעות, עסקים קטנים לא מגיעים למרכז ההשקעות.
טובה הלמן: עסקים קטנים נעצרים הרבה לפני.
סעיד מועדי: שלא נשכח שהשר אלי ישי כל ישוב ערבי הוא באיזור עדיפות א', לא משנה איפה הוא נמצא.
ליה שמטוב: מה זה עדיפות א', אם עסק קטן מגיע מעל למאה איש.
טובה הלמן: כל הפרוצדורות של מרכז ההשקעות - - -
סעיד מועדי: אני בא ממוצא ערבי ואני בא מכפר ערבי ואני מכיר את האוכלוסיה, אני לא חושב שהחסם של העסקת האישה הוא משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, ההיפך, משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה נותן את כל הסיוע והרשות לעסקים קטנים יש לה קשר הדוק כי היא נמצאת בתוך השטח, היזמות צריכה לבוא מהאישה להקים את העסק וברגע שהיא פונה למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה היא מקבלת את כל הסיוע.
סעיד מועדי: אני עוד לא שמעתי מישהי שבאה להקים עסק ומשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה לא סייע לה.
ליה שמטוב: מה לגבי ארנונה?
סעיד מועדי: אנחנו ממש מתערבים גם בזה אמנם שזה לא התפקיד שלנו.
סעיד מועדי: אנחנו הולכים לראש הרשות ומבקשים ממנו שיפרוס את אחוז הארנונה לחמש שנים, אמנם זה לא ערבות שלנו אבל אנחנו מעודדים את הנושא הזה וזה חשוב מאוד.
טובה הלמן: יש פה סוג של פיזור וביזור משאבים.
טובה הלמן: אומר איש האוצר שזה משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, כל אחד זורק את הכדור למקום אחר.
טובה הלמן: נניח שנותנים הלוואה ואנחנו פה מדברים על עסקים של נשים, כל נושא ההלוואות והמענקים נכון לכל עסק בין אם הוא של יהודי ובין אם הוא של ערבי גבר או אישה.
טובה הלמן: מה מאפיין עסק של אישה שהיא פותחת אותו, הבעיה הראשונה שהיא צריכה להצדיק את ההוצאות הנוספות שהיא מטילה על המשפחה כתוצאה מהעבודה שלה וזה לא רק המשפחתונים כי יש ילדים בגיל בית ספר יסודי ובגיל תיכון שמסתובבים ברחובות כי יש חופשות, כי בית ספר נגמר בשעה 11, אז אנחנו צריכים פה את משרד החינוך שיתן את הצד שלו ואנחנו צריכים את משרד האוצר שאמנם לא רוצה לתת נקודות זיכוי על טיפול בילדים וכאשת מקצוע אני יכולה להבין את העמדה, אבל יש הקלות אחרות שאפשר לתת, אפשר לתת הקלות לעסק קטן שפועל מהבית שלא קיים, הקלות לעסקים משפחתיים בבעלות משפחתית שהיום יש קנס מס מאוד גבוה על עסקים כאלה, אני חושבת שצריך להגיד בואו נאגד משאבים לא רק בתוך הרשויות המתנדבות אלא כל המשרדים שיפעלו ביחד ויתנו תשתית כדי שאותו עסק שקיבל הלוואה גם יוכל לפעול בהמשך.
ברוריה סלפון: אני מנהלת אגף שיקום במוסד לביטוח לאומי.
ברוריה סלפון: אנחנו מטפלים בעיקר בנשים עם מוגבלות, כמובן גם באוכלוסיה אחרת, גם גברים עם מוגבלות אבל כרגע הנושא הוא נשים ואלמנות שזכאיות לשיקום.
ברוריה סלפון: אני שומעת פה מידע רב שהוא מפוזר, שהוא לא ידוע לכולם והעובדה שהוא לא ידוע לכולם כאנשי מקצוע והעובדה שהוא לא ידוע לכולם כאנשי מקצוע והעובדה שהוא לא ידוע בוודאי לחלק גדול מהנשים, לדעתי הוא גורם מעכב מאוד משמעותי כדי לתת תנופה לנושא.
ברוריה סלפון: חייבת להיות רשות או גורם אחד שיקח על עצמו לרכז את כל המידע בחוברת או דפי מידע כדי שהאישה, אתה אמרת שזה חייב לבוא מצד האישה, אני מסכימה איתך אבל בידי האישה צריך להיות מידע שלא תתחיל לרוץ ממקום למקום.
ברוריה סלפון: חלק מהמוטיבציה הולכת לאיבוד כשאדם מתרוצץ ממקום למקום במיוחד כשמדובר באדם שעושה את דרכו בתחום לא פשוט.
ברוריה סלפון: לכן לא רק בתחום של מרכז ההשקעות ולא רק בתחום של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה אלא בכל התחומים, לרכז את הכל ולהפיץ את המידע הזה.
ברוריה סלפון: אני חושבת שזה לכשעצמו יתן תנופה גדולה לנשים וגם יגייס את העובדים המקצועיים לעזור ולבנות תוכניות מותאמות לאוכלוסיה הזאת.
ברוריה סלפון: אני בטוחה, אני אומרת את זה גם באופן אישי אבל גם בשם חלק גדול מהעובדים, שחלק גדול מהעובדים במוסד לביטוח לאומי שמטפלים באוכלוסיה הזאת לא יודע על האפשרויות האלה.
ברוריה סלפון: אז אם אנחנו לא יודעים אז וודאי שהנשים הן האוכלוסיה היותר פגיעה.
סעיד מועדי: אני ברשותך אתייחס לשתי נקודות.
סעיד מועדי: יש לנו תוכנית כמו שהיתה ויסקונסין ואנחנו מנסים לעשות כל מיני מפגשים בין דורש העבודה למספק העבודה.
ברוריה סלפון: נגעת באוכלוסיה מאוד מסויימת, אז אולי הנשים שמגיעות לתוכנית הזאת יודעות, אבל יש עוד נשים שלא מגיעות לתוכנית הזאת ויכלו ליהנות מהתוכנית.
סעיד מועדי: לחלק מהשאלה שלך נתתי פתרון.
סעיד מועדי: אנחנו עכשיו מכינים כנס תעשיינים ובעלי עסקים של המגזר הערבי שיקום בנצרת, יום דיון שלם, ישתתפו בו יותר מאלף איש, עם השר והמנכ"ל וראשי האגפים, שיהיה דיאלוג.
סעיד מועדי: נשמע את הבעיות שלהם, נרכז את הכל ואנחנו נעשה לפתרון רוב הבעיות.
ליה שמטוב: הלוואי שהפתרונות אחרי הכנס הזה יהיו, כי הכנס של פורום הגליל היה בנצרת עילית וזה היה כל כך מרשים וכל כך יפה וחוץ מוי לא היה שום דבר.
סעיד מועדי: כי השר אלי ישי לא היה שם.
ליה שמטוב: אם זה היה חשוב הוא היה מגיע.
ליה שמטוב: אבל היה יוסי פרחי.
מרגנית קלוגמן: אנחנו בעלות יוזמה חדשה שהוקמה על ידי מט"י לב גליל, נתמכנו ואנחנו עדיין נתמכות בחונכות על ידי משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, זכינו לתמיכה רבה מאוד מהרבה מאוד משרדי ממשלה וכולל כאלה שהם לא משרדי ממשלה.
מרגנית קלוגמן: היוזמה שלנו היא עסק שנקרא לחוש חשבון והוא עוסק בהקניית מקצוע חדש לנשים משכילות.
מרגנית קלוגמן: נשים משכילות, ויש כאלה רבות מאוד בפריפריה , גם יהודיות וגם שאינן יהודיות, למדו ובתכלס אין להם עבודה.
מרגנית קלוגמן: המקצוע החדש הוא להדריך, להנחות ולהפעיל ילדים קטנים בגנים בנושא של חשבון בדרך חווייתית, בדרך מאוד דינמית ומאוד יפה.
מרגנית קלוגמן: עד היום היו לנו חמישה קורסים שקיימנו לנשים, מתוכם שני קורסים היו בישוב מרר ושלושה קורסים אחרים היו בהם נשים ממגזרים שונים, קורסים מעורבים, קורס אחד היה בבני ברק מיוחד לנשים חרדיות, כל הנשים שהשתתפו בקורסים שלנו כולן עובדות היום בשטח.
מרגנית קלוגמן: לא רק בעבודה אצלנו אלא נקלטו לתוך מערכת החינוך כי הכירו בכך שהן מאוד מוכשרות, מאוד מוצלחות בעבודה שלהן.
ליה שמטוב: אתם ממליצים עליהן?
מרגנית קלוגמן: אנחנו מכשירים אותן והיוזמה שלהן היא שהן יכולות בכוחות מחודשים לעמוד על הרגלים, ללכת לדפוק בדלת ולהגיד יש לי מומחיות כזאת וכזאת, אני יודעת ללמד חשבון בגן ואני מוכנה לעשות את זה, בואו תקחו אותי במקום חוגים אחרים שמפעילים בגנים.
ליה שמטוב: את אומרת שאלה נשים עם השכלה גבוהה ולפני שהן הגיעו לקורסים שלכם הם לא מצאו עבודה.
מרגנית קלוגמן: לא מצאו את עצמן.
ליה שמטוב: מה הן קיבלו?
מרגנית קלוגמן: הן קיבלו מודולה אחת של יזמות עיסקית דרך מרכזי מט"י.
מרגנית קלוגמן: יזמות עיסקית שדוחפת אותן יותר לכיוון של פרזנטציה.
מרגנית קלוגמן: לא פתיחת עסק, לא מע"מ וכל הדברים שדרושים לפתיחת עסק עצמאי אלא עצם העמידה והצגת עצמי, מי אני ומה אני יודעת לעשות ואולי אתם רוצים אותי.
ליה שמטוב: ומה עם התקנים, לא תמיד יש תקן.
מרגנית קלוגמן: זה לא קשור בתקנים.
מרגנית קלוגמן: מכיוון שזה נכנס בקטגוריה של תוכניות העשרה בגנים אז הן לא עובדות דרך משרד החינוך, חלק מהן כבר עברו את השלב הזה, הלכו נרשמו וחזרו הביתה, חוץ מזה לא יצא שום דבר, כי אין תקנים, התקנים מצומצמים במערכת החינוך וכו', אבל באמצעות המודולה של יזמות עיסקית הן למדו הרבה מאוד כלים של עמידה על שתי רגלים.
מרגנית קלוגמן: זה תחום אחד שהן למדו אצלנו.
מרגנית קלוגמן: התחום השני שהוא מאוד חזק ואנחנו מלמדים אותו בדגשים חדשניים, חינוך מתמטי.
מרגנית קלוגמן: מה עושים עם ילדים קטנים, גילאי שלוש עד שש, במתמטיקה בגן.
מרגנית קלוגמן: דרך הגוף, דרך המשחק, דרך הריקוד והתנועה, את כל זה הם למדו, אפשר לומר שזה מקצוע חדש לחלוטין.
ליה שמטוב: מי משלם להן את המשכורת?
מרגנית קלוגמן: חלק ממשלמי המשכורת הם גופים חיצוניים.
מרגנית קלוגמן: למשל אם הן עובדות דרך קרב אז קרב משלם להן את המשכורות.
מרגנית קלוגמן: אם הן עובדות דרך הרשות אז הרשות משלמת, חלק מהתקציב מועבר דרך הרשות.
מרגנית קלוגמן: יש גם תוכניות שקונים אצלנו ואז הן המועסקות שלנו כי אנחנו כעסק מקבלות את התקציבים ואנחנו משלמות להן.
מרגנית קלוגמן: מה שרציתי כאן להעלות כקושי זה עצם הענין של קיום הקורסים האלה שבתחילה קיבלנו תמיכה של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, בשלב מסויים משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה שיתף פעולה עם הג'ויינט דרך טבת, כל מיני בעיות בבירוקרטיה של הזרמת הכספים שנכון להיום קשה מאוד לקבל את אותה הקצאת משאבים להכשרת הנשים האלה.
מרגנית קלוגמן: ופה אני מפנה בקשה, אני לא יודעת מי בדיוק אחראי על התחום הזה של הכשרת הנשים האלה לקבלת אותו מקצוע חדש שהוא נושא חדש בשוק העבודה ויש בו מקום להרבה מאוד נשים, יש ביקוש רב מאוד, הם פשוט נחטפות.
מרגנית קלוגמן: אני לא יודעת מי יכול לעזור לנו בתחום הזה אבל אני אשמח מאוד אם מישהו יוכל לתת לנו מענה כיצד ניתן לקיים את הקורסים האלה של הכשרת נשים.
מרגנית קלוגמן: חלק מהנשים שאנחנו הכשרנו הפכו להיות עובדות בכירות שלנו שהן היום מדריכות בקורסים כאלה.
ליה שמטוב: אולי משרד החינוך.
מרגנית קלוגמן: זה לא בדיוק משרד החינוך, משרד החינוך מעוניין שאנחנו נכשיר את הגננות שלהם אז אנחנו גם את זה עושים אבל זה סיפור אחר, פה אנחנו מדברים על נשים שאינן בשוק העבודה מסיבות שונות, יש להן הכשרה מתאימה והן דרך הקורס הזה שלנו יכולות להתקבל.
ליה שמטוב: והשכלה גבוהה זה?
מרגנית קלוגמן: אקדמאיות, תעודת הוראה, ברוב המקרים גם וגם.
ברוריה סלפון: מדובר בתעסוקה ארוכת טווח?
מרגנית קלוגמן: בהחלט.
מרגנית קלוגמן: זה שנה שלמה, בחורה שנכנסת לעבודה היא עובדת שנת לימודים שלמה ובשנה שאחר כך אם היא טובה רוצים אותה שוב, ובדברך כלל זה מה שקורה.
מרגנית קלוגמן: או לחילופין שחוטפים אותה להיות אחת העובדות במערכת העירונית או אחרת.
דינה חסידוב: אני רציתי להוסיף שמכיוון שהתקציבים הם צרים ואני רוצה להציג סיפור חיובי נאלצנו לעשות איגום משאבים.
דינה חסידוב: פנינו למשרדים שונים, הן משרדי ממשלה, הן גופים וולונטריים, ועשינו איגום משאבים שזה משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, משרד הקליטה, דורית נובק בזמנו שהיתה עזרה לנו להקים את התוכנית הזאת, ג'וינט ישראל, מה שאנחנו עשינו מכיוון שראינו שהמקצוע הזה מאפשר לבחורות האלה פריצת דרך, אני מדברת על שלוש שנים של עבודה מעל 120 נשים שהכשרנו שזה לא מעט נשים ורובן עובדות היום, בחורות שלפני כן גמרו עם השכלה גבוהה הן אקדמאיות והיו בלי עבודה.