GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל שוורץ: אם דובר על זה שזה לא הוכח כלכלית, אני רוצה להגיד שמספיק לדבר על נושא הפנסיה בשביל להבין כמה זה לא כלכלי לקלוט עובד בחברה וכמה זה כן כלכלי כביכול לקלוט עובד דרך חברת כוח אדם וכל שאר הצורות, וכמה זה לא כלכלי למדינה בסופו של דבר, שכל אישה שמגיעה לגיל 60 או 65 ואין לה פנסיה כי היא עבדה בכל מיני צורות לא מאורגנות ולפי דעתי גם לא חוקיות, היא נהיית אוטומטית ענייה, כי אם היא עובדת דרך כל חברה של מיקור חוץ או כוח אדם, אין לה פנסיה.
מיכל שוורץ: בנושא שלנו, נושא החקלאות, שנוגע בעיקר לנשים ערביות, אני רוצה להגיד ששם, מאז ומעולם, עבדו דרך כוח אדם.
מיכל שוורץ: אם היום באופן רשמי יש 64,000 עובדי חקלאות ו- 29,000 מתוכם תאילנדים, אז כל היתר הם עובדי חברות כוח אדם.
מיכל שוורץ: מאחר ונשים ערביות נמצאות בסדר העדיפויות האחרון, גם בחברה הישראלית בכלל וגם בחברה הערבית בפרט, אף אחד לא יתעניין בזה.
מיכל שוורץ: היום נשים עובדות בשביל 80 עד 100 ₪ ליום במקום 160 ₪ ליום ומעלה.
מיכל שוורץ: אין להן תלוש.
מיכל שוורץ: אם הן נפצעות אין להם בכלל שם.
מיכל שוורץ: אם הכיש אותם נחש אני לא יודעת מי אחראי לטפל בהם.
מיכל שוורץ: הדבר הזה מוביל לכך שהן לא מועצמות דרך העבודה אלא מרגישות כעבדים ששלחו אותם לעבוד, לאסוף כסף שייכנס לקופת המשפחה ובעצם העבודה מחלישה אותם במקום לחזק.
מיכל שוורץ: בעמותת מע"ן הצלחנו ונלחמים להכניס עובדות חקלאות ישירות דרך המעביד, אנחנו מתמודדים נגד מדיניות הממשלה שמייבאת פועלים עבדים מתאילנד והם עובדים ב- 13 ₪ לשעה וגם אנחנו מתמודדים כמו שנאמר עם מדיניות ממשלתית שהיא בעצמה מעודדת את כל המסחור של העבודה וידוע שבעיקר נפגעות נשים.
מיכל שוורץ: לכן אני מקבלת בברכה את מה שהוצע, שנושא עובדי ועובדות קבלן לא יוגבל רק לנושא של הסקטור הציבורי, שניכנס לסקטור הפרטי, נבדוק מה קורה במפעלי עוף, שנבדוק מה קרוה בתחום החקלאות, ששם אני אומרת שלא רק שצריכים להסתפק בשכר מינימום בלי זכויות אלא מגיעים ל- 80 ₪ ליום ומי שמזלזל במה שקרוה במגזרים האלה, לצערי בסופו של דבר זה גולש לאחיות לרופאים לאמנים למכללות ועוד.
ליה שמטוב: אנחנו עוד נעשה דיונים על הסקטור הפרטי ונקבל אתה המלצה של חבר הכנסת דב חנין ושלך.
ליה שמטוב: משרד השיכון, הכול בסדר?
משה סוברנוב: כן, יחסית למה שאני שומע פה הכול בסדר.
משה סוברנוב: יש לי התייחסות אחת שלא נוגעת לנושא של מעמד האישה, בהקשר של ועדה אחרת, ועדת הכספים נחשפנו אליה, וכן קיבלנו תגבור תקציבי בנושא של מאבטחים ויישמנו שם מכרזים הרבה יותר משופרים למרות שזה נושא אבטחה וברור שזו עבודה זמנית בכל זאת המכרזים היו עם תנאי שכר מינימום ובקרה צמודה הדוקה וטיפול פרטני כלפי כל עובד.
משה סוברנוב: אנחנו לא עוסקים במה שאני שומע פה, אין לנו עובדי חברת כוח אדם למעט בודדים.
ליה שמטוב: ועובדי קבלני שירות?
ליה שמטוב: אתם מתייחסים לאלה שבאים אליכם או שולחים לקבלנים.
משה סוברנוב: אני לא שולח אף אחד לקבלן בלי להתייחס, כל האנשים שעוסקים אתי גם במשאבי אנוש וגם אנשי עסקים מתייחסים ומטפלים בבעיות פרטניות.
משה סוברנוב: אנשים מוזמנים לקרוא לנו.
משה סוברנוב: אצלנו בעיקרון אין עובדי כוח אדם, אבל בגלל שאריות ובגלל הנושא של אבטחה, ומחשוב, שהשאלה לגבי המחשוב אם זה הסקטור שאנחנו נצמדים אליו או אל כי זה סגנון העבודה.
מיכל טביביאן מזרחי: מנתונים שמסרת לנו בזמנו דובר על כ- 344 עובדים המועסקים באמצעות קבלני שירותים בתפקידי שמירה ואבטחה.
מיכל טביביאן מזרחי: זו קבוצה די נכבדת.
משה סוברנוב: כן, זו קבוצה נכבדה והם ממש לא עומדים בדוגמאות ששמענו.
מיכל טביביאן מזרחי: משרד בריאות הוא משרד מאד גדול.
משה סוברנוב: אלה מאבטחים שרובם באים על בסיס זמני.
משה סוברנוב: הצגתי את זה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ אחרי דיון בוועדת הכספים, כיסינו את זה מכל הכיוונים.
משה סוברנוב: אני לא מאמין שלמישהו יש טענה, זה אופי אחר של העסקה.
נתן שקרצי: אני פעיל חברתי הייתי פה בנושא של קלדניות, עובדות קבלן של הדואר, שנמצאות עכשיו בתביעה נגד חברות כוח אדם והדואר.
נתן שקרצי: זו תביעה שרק 70 מתוך 2000 עובדי קבלן שיש בדואר, לפי דעתי כל המספרים שיש הרבה יותר נמוכים כי זה מאד נפוץ, גם בתחומים של סיעוד.
נתן שקרצי: האחרים שלא בתביעה נקלטו ורק בין חמש לשבע שנים הם יקבלו קביעות.
נתן שקרצי: אנשים, אחרי עשרים שנה יצטרכו לחכות עוד שבע שנים לקבל קביעות.
נתן שקרצי: לשם השוואה, אתמול, באיחוד האירופי התקבלה החלטה לגבי עובדי קבלן, ההחלטה אומרת שתוך יום עובד הקבלן יקבל תנאים זהים, חוץ מאנגליה שזה יהיה שם 12 שבועות, האנגלים נלחמו הרבה כדי לדחות את ההחלטה הזו ואתמול היא נכנסה לתוקף.
נתן שקרצי: זה אומר שתוך יום, עובדי קבלן מקבלים זכויות שוות לעובד קבוע.
נתן שקרצי: מבחינתי זה גומר אתה ענף הזה, ואין צורך בענף הזה כי הוא לא יעיל כלכלית.
נתן שקרצי: החברות האלה לא נמצאות במשרדי הממשלה ובגופים הציבוריים בגלל אהבתם לגופים ממשלתיים אלא בגלל שהם מרוויחים הרבה כסף על גבם של העובדים האלה, זה לא יעיל כלכלית ולא צריך להיות גאון גדול להוכיח את זה.
נתן שקרצי: יש לי מסמך של הלובי של חברות כוח אדם שמוכיח את זה ומספר לחברות כוח אדם ששייכות אליו איך הצליח לדחות את הכניסה של תוקף הקליטה מסוף ספטמבר דאז ל- ספטמבר 2009, זה נכתב 2004, נתנו להם עוד 45 חודשים של ניצול.
נתן שקרצי: בשבוע הקרוב אני אפרסם הרבה חומרים שהגיעו אלי בעקבות ייצוג הקלדניות, שיוכיחו את כל מה שאני טוען.
רות מזרחי: אני מייצגת את משרד החינוך ועובדי ההוראה.
רות מזרחי: מאחר והמורים היו על המדוכה אני רוצה להגיב.
רות מזרחי: כמשרד החינוך אנחנו מעסיקים באופן ישיר את עובדי הוראה במוסדות חינוך רשמיים, דהיינו בגני ילדים, בתי ספר יסודיים וחטיבות הביניים.
רות מזרחי: מבחינתנו הם עובדי מדינה לכל דבר ועניין.
רות מזרחי: אלא שבתוך בתי הספר ישנם פעילויות שמתבצעות על ידי המנהלים וההורים.
רות מזרחי: כאם יש עובדי עמותה, כפי שציינה חברת הכנסת יחימוביץ, עובדי עמותה עובדי קרנות שממומנים על ידי ההורים, שאלה שעות תגבור וההעשרה לתלמידים.
רות מזרחי: מעבר לכך יש בתי ספר תיכוניים שאנחנו מתקצבים אותם, המורים אינם עובדי המדינה, אינם עובדים של משרד החינוך והם של הרשויות לכל דבר ועניין.
מאירה בסוק: למה הם לא עובדים שלכם?
ליה שמטוב: בגלל תקנים.
מאירה בסוק: מורים בתיכון, למשל מורה להיסטוריה שלא עובדת משרד חינוך אלא עובדת עמותה, למה?
רות מזרחי: עובדי ההוראה של בתי הספר התיכוניים של החטיבות העליונות הם לא עובדים של משרד החינוך, הם מתוקצבים על ידינו באמצעות הרשויות והבעלויות, אבל הם עובדים שלהם.
ליה שמטוב: אני רוצה לסכם את הישיבה.
ליה שמטוב: הוועדה רואה בחומרה רבה את התנהלות המדינה בנוגע להעסקת עובדי קבלן, בדגש על העסקת נשים.
ליה שמטוב: הוועדה תפנה לוועדת העבודה הרווחה והבריאות בבקשה לקדם את כל החקיקות בנושא שדובר עליהם היום.
ליה שמטוב: הוועדה מקבלת את ההמלצות של חברי הכנסת ושל המשתתפים ותקיים סדרה של דיונים בנושא נשים העבודות באמצעות כוח אדם גם בחינוך, בבריאות ואת ההמלצה שנדון על העסקת העבודות במגזר הפרטי.
ליה שמטוב: תודה רבה לכולם הישיבה נעולה.
מרינה סולודקין: שלום לכולם.
מרינה סולודקין: אני מתחילה ישיבה משותפת של שתי הוועדות, ועדת עלייה וקליטה בראשות חברי, פרופ' מיכאל נודלמן, ובמקום יושבת הראש של ועדת מעמד האישה, ליה שמטוב, שאנחנו מאחלים לה בריאות, שביקשה ממני לנהל, יחד עם פרופ' נודלמן, את הישיבה הזו.
מרינה סולודקין: זו לא ישיבה ראשונה שמוקדשת לנושא מאוד מאוד כאוב, אלימות כלפי נשים בקהילה האתיופית, זו ישיבה אני חושבת שרק השנה הזו, היא השנייה, ובמשך שנים אנחנו יושבים בוועדות מעמד האישה ועלייה וקליטה ויש דיונים בנושא הזה.
מרינה סולודקין: בישיבה שלנו נוכח שר הרווחה והשירותים החברתיים, חברנו, מר יצחק הרצוג ואנחנו פותחים את הישיבה הזו, כשאנחנו מבקשים מהשר לומר את דברו ואחר כך פותחים את הדיון.
יצחק הרצוג: אני גם רוצה לציין שנמצא איתי המשנה למנהל הכללי של משרד הרווחה, מנחם וגשל, הגב' דפני מושיוב שמרכזת את כל התחום של הטיפול בעולי אתיופיה וראש המטה שלי, עורכת הדין מיכל חומסקי.
יצחק הרצוג: זה בגלל שאנחנו מייחסים חשיבות מרבית לדיון.
יצחק הרצוג: אני מפריד בין הדיון הזה לדיון הקודם ורוצה להתמקד בסוגיית האלימות כנגד הנשים האתיופיות, כפי שמוצג פה גם במסמך המרתק של עמותת ל"א, העמותה הראשונה שהקימה את המקלטים לנשים מוכות בישראל.
יצחק הרצוג: לכולנו ברורה התופעה שכאשר עלייה נקלטת בארץ חדשה, ואנחנו מכירים את זה מדורי דורות, אתה עוקר אנשים מביתם ומעביר אותם לסביבה חדשה, יש תהליכים בתוך המשפחה שהם תהליכים קשים מאוד ויש תהליכים של המשפחה כלפי הקהילה, שהם תהליכים קשים, ויש תהליכים של הקהילה כלפי שאר המדינה.
יצחק הרצוג: והכל, הייתי אומר במונח 'ניכור'.
יצחק הרצוג: כלומר אחת הבעיות הקשות בהתמודדות עם התופעה זה ההשתלבות בחברה, ההשתלבות במעגלי חיים חדשים.
יצחק הרצוג: אנחנו נתקלים בבעיה ברורה וידועה ומוכרת, ונמצאים פה אנשים שעוסקים בזה עשרות שנים, שאחד החסמים העיקריים בקליטה והשתלבות של עולי אתיופיה זה כמובן תחושת הניכור, תחושת אי ההשתלבות, תחושת התקרות וחומות הזכוכית וזה מוביל לתופעות של מתח בתוך המשפחה, אובדן המבנה הפטריארכלי, הרבה יותר נשים חד הוריות ולצערנו, באמת, שלא ישתמע חס וחלילה באיזה שהיא צורה שאני חושב שיש איזה סיבה לדבר הזה שהיא מוצדקת, אבל לצערנו תופעות קשות מאוד של אלימות בתוך המשפחה.
יצחק הרצוג: כשאני מנתח את הפעילות של המרכזים למניעת אלימות במשפחה בישראל ב-2007, אנחנו טיפלנו ב-2007 ב-8,600 מקרים, היתה לנו עלייה של 10% בפעילות של המרכזים, היא נובעת גם מהעלייה, כמובן, שמוכרת לנו, באלימות בישראל, אבל היא גם נובעת משני דברים נוספים; שכלול ושיפור השירות של המרכזים ומודעות הרבה יותר גדולה של משפחות.
יצחק הרצוג: ואני חייב לציין שאחוזים ניכרים מאוד מהמשפחות שבהן יש אלימות הן משפחות עולים והמרכיב של העולים מחבר העמים וכמובן העולים מאתיופיה הוא מרכיב דרמטי וזה ברור מאליו.
יצחק הרצוג: זה ברור שאיפה שיש לך חברת מהגרים, יש לך, לצערנו, מתחים בלתי נסבלים.
יצחק הרצוג: בהקשר הזה, נגזרת נוספת זה הבעיות של הנוער.
יצחק הרצוג: נוער וילדים בסיכון, אבל נוער וצעירים, דהיינו מעל גיל 18.
יצחק הרצוג: גם כאן אנחנו רואים את אותו קו.
יצחק הרצוג: אחוז ניכר מהנערים שנמצאים בטיפול אצלנו, במעונות חסות הנוער, בטיפול באלימות בתיקים של קציני מבחן, אלה נערים מעליית יהודי אתיופיה.
יצחק הרצוג: אותה תופעה ברורה של התפרקות התא המשפחתי, חוסר יכולת להתמודד עם סביבת החיים המודרנית, המתחים הבלתי נסבלים, היעדר תעסוקה וכולי וכולי, גורם למצב שהילד מאבד את זהותו, לעתים מאבד את סביבתו ואני פוגש את הנערים הנפלאים הללו בהרבה מאוד מקומות.
יצחק הרצוג: סליחה שאני אומר, זה לא מפתיע אותי שלצערי אנחנו רואים תופעות כל כך קשות, כמו אלימות כנגד נשים בקרב עולי אתיופיה.
יצחק הרצוג: מה אנחנו עושים, מעבר לדיון הקודם, ועוד מעט המשנה למנהל הכללי, מנחם וגשל, יסקור את הפעילות וחלק ממנה ציינו פעם שעברה וחלק שדרגנו ועיבינו השנה בגלל שהוספנו תקציבים משמעותיים למרכזים למניעת אלימות במשפחה, למקלטים לנשים מוכות, לטיפול פרטני בילדים ונוער בסיכון ועוד ועוד ועוד.
יצחק הרצוג: מה בנוסף עשינו?
יצחק הרצוג: ראשית, הממשלה העבירה תכנית מקיפה ומשמעותית מאוד, כמעט מיליארד שקל על ציר הזמן להתמקדות בשכונות אתיופיות ברחבי הארץ, כי כמובן הרבה מאוד מהעולים מרוכזים בשכונות שאני לא רוצה לכנות אותן בכינויים, מהמון סיבות, סיבות של יכולת מימון והון עצמי וקניית דירות והכל נמצא כמעט באותן שכונות.
יצחק הרצוג: התכנית היא פנטסטית, היא היתה מוסכמת עם מטה פעולה רחב מאוד של עולי אתיופיה.
יצחק הרצוג: לצערי היא לא מופעלת.
יצחק הרצוג: אני מציע שהוועדה תזמן את המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה ומשרד האוצר לבירור מדוע היא לא מופעלת.
יצחק הרצוג: אנחנו, מהתקציבים שהיו מיועדים אלינו, 40 מיליון שקל לשנה לתכנית, 40 מיליון שהיו מיועדים לעולי אתיופיה, קיבלנו עד עכשיו רק מיליון.
יצחק הרצוג: אז אני מציע שיקויים דיון בנושא הזה.
יצחק הרצוג: אבל התכנית היא נהדרת ושווה שהיא תוצג גם בוועדה.
מרינה סולודקין: זאת תהיה אחת המסקנות של הישיבה הזאת.
יצחק הרצוג: הנושא השני זה כמובן העובדה שאני ישבתי לדיון, בעקבות הדיון שהיה כאן, עם שר הקליטה, יעקב אדרי וצוותו, וסיכמנו להתמקד בתכניות למניעת אלימות ובמיוחד לנוער ואלימות במשפחה.
יצחק הרצוג: אנחנו בונים מסד נתונים משותף, כי הנתונים הם לא לגמרי זהים, סמנכ"לים משני המשרדים יושבים ביחד ובונים מה שנקרא איגום משאבים ושיתופי פעולה.
יצחק הרצוג: הנושאים הנוספים שיפרט מר מנחם וגשל יציגו בהמשך הדרך את הפעילות הפרטנית.
יצחק הרצוג: לא קשור לזה, אבל בכל זאת נקודה קטנה וחשובה מבחינתי, איזה שהוא סמל, אנחנו שמחים מאוד, קלטנו לפני חודשיים עורך דין מקרב העלייה האתיופית, בלשכה המשפטית של המשרד, זה מאוד מאוד עוזר לנו.
יצחק הרצוג: והערה אחרונה שאני אציין זה בכובע של השר לענייני תפוצות – אנחנו הצענו שיתופי פעולה, ה-UJC, איגוד הקהילות היהודיות בארצות הברית, יחד עם לי קורמן, יחד עם הפרויקט הלאומי, משתפים פעולה כבר כמה שנים עם משרדי הקליטה והחינוך.
יצחק הרצוג: אני אפגש עם הקבוצה הזאת היום ובסוף החודש, לבדוק אפשרות שגם אנחנו ניכנס לשיתופי הפעולה של הפרויקט הלאומי, שאנחנו מאוד מברכים אותו.
יצחק הרצוג: כאן אני נמצא בבעיה מסוימת, ובזה אני אסיים, שהעובדים הסוציאליים היום, דרך הפרויקטים שממומנים באמצעות הפרויקט הלאומי, או בעצם באמצעות לשכות הרווחה העירוניות היום ולא מתוקצבים על ידִי, אנחנו לא הצלחנו לגייס משאבים עדיין לעניין הזה של קליטת העובדים הסוציאליים הממומנים על ידי הפרויקט הלאומי האתיופי.
מיכאל נודלמן: את זה אני רציתי לשאול.
מיכאל נודלמן: כי הישיבה הקודמת היתה ב-13 ביוני 2007.
יצחק הרצוג: לא, לא, הישיבה הקודמת היתה נובמבר 2007.
יצחק הרצוג: אני מדבר על הישיבה שאני הייתי בה.
מיכאל נודלמן: אני אומר, פה היה ב-17 ביוני.
יצחק הרצוג: התשובה שלי, שנה לא הצלחנו והתשובה היתה 'יש תכנית לאומית, זה ישתלב בתכנית הלאומית', מר מנחם וגשל מרכז את זה.
מיכאל נודלמן: אנחנו ביקשנו ש---
יצחק הרצוג: אנחנו לא הצלחנו, אבל---
מיכאל נודלמן: אדוני השר, אתה פה בוועדה, לא צריך---
יצחק הרצוג: אני רק עונה לאדוני.
מיכאל נודלמן: אתה לא עונה, אתה אפילו לא שומע מה אני רוצה לשאול.
יצחק הרצוג: אני שומע, אתה חוזר על אותה שאלה.
יצחק הרצוג: אתה גם חבר כנסת, אני חבר כנסת, צריך להיות איזה סדר וכבוד אחד לשני.
יצחק הרצוג: אני מכבד את היושב ראש מאוד.
מיכאל נודלמן: אני אומר שב-13 ביוני 2007 היתה ישיבה בנושא זה ושם במיוחד היתה נקודה, בקשה אליכם להכניס עובדים סוציאליים ממוצא אתיופי.
מיכאל נודלמן: בשנה אי אפשר היה לעשות שום דבר?
יצחק הרצוג: לכן אני אומר, יציג את זה מר מנחם וגשל, והתשובה היא שלילית, אין לנו קליטת עובדים סוציאליים במערכת.
יצחק הרצוג: כולם מבינים שאנחנו בתוך מאבק גדול מאוד בנושא כח האדם בשירותי הרווחה, בשביל זה יש עיצומים כבר כמה חודשים.
יצחק הרצוג: את הפרויקט הזה מימן הג'וינט והפרויקט הלאומי וגורמים אחרים, והוא אמור להסתיים ואין לנו כרגע תקנים לעובדים סוציאליים אתיופים במערכת.
מרינה סולודקין: זה חבל מאוד.
מרינה סולודקין: אנחנו, עם חבר הכנסת נודלמן, הרבה שנים במאבקים להכניס---
יצחק הרצוג: בסדר גמור, חבל שלא העליתם את זה ערב ההצבעות על תקציב המדינה, יכולתם מאוד להשפיע, אני בטוח.
מרינה סולודקין: אני עשר שנים לא אצביע חיובית בעד התקציבים, בגלל הרבה סיבות.
מרינה סולודקין: מה שאני רוצה לומר, שלא מכניסים דוברי שפה, לא רוסית ולא אמהרית, לא בביטוח לאומי ולא כעובדים סוציאליים וזה, אני חושבת, הגרעין של הבעיה, כי בלי דוברי שפה, אי אפשר להביא את השינוי---
יצחק הרצוג: אני חייב לענות, ברשותו של היושב ראש.
יצחק הרצוג: גם בביטוח לאומי נקלטו וגם בלשכות הרווחה השונות נקלטים עובדים סוציאליים בוגרי בתי הספר לעבודה סוציאלית.
יצחק הרצוג: לגבי העובדים הסוציאליים של הפרויקט הלאומי, הם מועסקים על ידי הפרויקט הלאומי ולא מועסקים על ידינו.
מיכאל נודלמן: אולי זה בנושא, אנחנו ביקרנו באשדוד, בסניף ביטוח לאומי החדש, 50 עובדים ורק אחד בחצי משרה זה בשפה הרוסית.
יצחק הרצוג: אני אשמח מאוד לקבל פנייה מכבוד היושב ראש על הנושא הזה וייערך בירור נוקב ומיידי.
יצחק הרצוג: בסדר, אני אשמח לקבל פנייה מסודרת.
מרינה סולודקין: בשלב זה חברי כנסת רוצים לומר משהו?
קולט אביטל: אדוני היושב ראש---
יצחק הרצוג: אולי אפשר לאפשר למר מנחם וגשל להשלים רק לשתי דקות, כי כדאי שכולם ישמעו את התוספת של מנחם, אם אפשר, ברשותך.
מרינה סולודקין: מר מנחם וגשל, בבקשה.
מנחם וגשל: אני רק רוצה להשלים את הסקירה שנתן כאן השר, ויושבות כאן חברותיי, גב' דפנה מושיוב, שאחראית על הנושא של הקליטה, וגב' ציפי נחשון גליק, שאחראית על הנושא של אלימות במשפחה במרכזי אלימות במשפחה, ואני חושב שחשוב מאוד לקבל את התמונה.
מנחם וגשל: קודם כל, צריך להיות ברור שאין כאן אפליה הפוכה.
מנחם וגשל: אנחנו בכל מצב שבו התקנים שלנו מתפנים וניתן לקלוט עובדים שהם עובדים מהעלייה, ובמיוחד יוצאי אתיופיה, אנחנו מעוניינים לקלוט אותם.
מנחם וגשל: אני רוצה שיהיה ברור, גם אם יהיו לנו את התקנים, ויש לנו כרגע תקן ב-3/4, שאנחנו הקצינו אותו מהתקציב שלנו למרכזי האלימות במשפחה, ובשלב זה מחפשים עובד.
מנחם וגשל: זה לא כל כך פשוט.
מנחם וגשל: שיהיה ברור, קודם כל, שלא לכל תקן שאנחנו מקצים גם יש לנו עובד.
מרינה סולודקין: מר וגשל, בקטע הזה אנחנו מכירים.
מרינה סולודקין: אם לא רוצים לקבל את העובד דובר השפה, אפילו אם יש לו השכלה אקדמאית ויש לנו בקרב הקהילה האתיופית, אנחנו במשרד הקליטה דאגנו שיהיו בוגרי אוניברסיטאות, אבל מה אתם עושים?
מרינה סולודקין: אתם לא מקבלים אותם לעבודה.
מנחם וגשל: סליחה, רגע.
מנחם וגשל: אדוני היושב ראש, אני אומר את הדברים---
מרינה סולודקין: יש שני יושבי ראש.
מנחם וגשל: גברתי ואדוני יושבי הראש, אני מבקש קודם כל שיהיה ברור, זה נשמע כאילו יש במשרד הרווחה אפליה הפוכה, שגם אם מתפנים תקנים בשדרה המרכזית של המשרד---
מנחם וגשל: כך זה נשמע ואני רוצה את זה לתקן.
מיכאל נודלמן: אנחנו לא מדברים על אפליה, אנחנו מדברים על זה שאתם לא עושים מספיק כדי שיהיו.
מנחם וגשל: אז על זה אני רוצה לדבר.
מנחם וגשל: תיכף גב' ציפי נחשון גליק תסקור את העניין ואתם תשמעו.
מנחם וגשל: קודם כל צריך לדעת שלגבי הפרויקט הלאומי, אנחנו מדברים כרגע על אותם עובדים שהם עדיין מועסקים ויש עדיין חצי שנה ונכון שלא צריך לחכות לסוף הדרך ואני תיכף אומר מלה על מה שהשר אמר, על העובדה שאין כרגע תקנים.
מנחם וגשל: לגבי עובדי משרד הקליטה, שייקלטו, שהם נמצאים גם במרכזי האלימות, הם קיימים.
מנחם וגשל: לגבי התקן, חצי, שאנחנו הקצינו לעניין הזה, מתוך התקנים שלנו אנחנו הקצינו אותו, ואנחנו כרגע מנסים לאתר עובד.
מנחם וגשל: זה לגבי המרכזים.
מנחם וגשל: נעשות פעולות ואם תרשו באמת בארבע מלים גם לגב' דפנה מושיוב וגם לגב' ציפי גליק נחשון, תהיה לכם את התמונה הכוללת של משרד הרווחה, אבל אני רוצה לומר משפט אחד שצריך להיות ברור – אנחנו הגענו למסקנה, אני גם מרכז את הוועדה ואמרתי את זה בפעם הקודמת, לבדיקת מקרי רצח של נשים בידי בני זוגן, ואנחנו יודעים היום להגיד שכל מה שאמר השר, אני חותם עליו בשתי ידיים, אבל יש עוד נקודה אחת נוספת, והיא שכאשר בעדה האתיופית אנחנו עושים העצמה של הנשים וחובתנו לעשות העצמה של הנשים, ולא עושים במקביל העצמה של הגברים, הרבה פעמים יש לנו בעיות קשות מאוד של אלימות שכתוצאה מזה אנחנו מגיעים גם עד מקרי הרצח ושלושת הנושאים האלה, גם העצמת האישה, גם הטיפול במשפחה וגם הנושא של הילדים, מחייב תכנית מערכתית, ואני מצטער לומר שישבנו תקופה מאוד ארוכה עם יוצאי העדה האתיופית, ואני אמרתי קודם לחברים כאן, היתה לי חוויה לשבת איתם בדיונים, עם בחורים מדהימים, שהבינו בדיוק את הבעיה ביחד עם כל משרדי הממשלה, והכנו תכנית שהיתה אמורה להתמודד עם 15 ישובים והתכנית הזאת היא תכנית מערכתית שאמורה להתמודד עם כל הבעיות, גם בני נוער, גם צעירים, גם המבנה המשפחתי וגם כל אלה שנמצאים בשירותי הרווחה שלא צריכים להיות בשירותי הרווחה, ונמצאים שם וצריך להוציא אותם משם, ולצערי, נכון לכרגע התקציב לתכנית הזאת לא אושר, למרות שהיא מונחת לפנינו ואני עוד מקווה שיהיה על זה דיון מסודר.
מנחם וגשל: יש היום מטרה להיכנס למספר ישובים בכמות מצומצמת של העניין ובאותם ישובים אנחנו גם נוסיף את העובדים שהם תוצאה של הפעילות שאנחנו נכניס אותה.
מנחם וגשל: אבל אם מישהו מצפה כרגע שבמצב היום של 1,000 עובדים סוציאליים במשרד, מעבר כרגע לעובדה שאנחנו משתדלים בכל מקום שיש דובר שפה ומתפנה תקן, להכניס אותו, גם להקצות תקנים מיוחדים משלנו לאותם 10 או 8 עובדים בפרויקט הלאומי, זאת משימה מאוד קשה, אנחנו משתדלים לעשות ככל שאנחנו יכולים, במסגרת המשאבים הנתונים.
מיכאל נודלמן: זאת ישיבה שלישית שאני הייתי יושב ראש, דבר ראשון, אני לא רוצה שתהיה הרגשה, שתהיה סטיגמה על יוצאי אתיופיה.
מיכאל נודלמן: יש לי מספרים משנת 2003 עד שנת 2008 אפילו, שנרצחו בקהילת יוצאי אתיופיה עשר שנים.
מיכאל נודלמן: בכלל הנרצחים בישראל – 55 נשים, לא מהעדה האתיופית.
קולט אביטל: כלומר עשר מתוך 55.
מיכאל נודלמן: לא, 55 בנפרד, עשר זה בנפרד.
מיכאל נודלמן: אבל זה גם, זה לא אומר שזה משהו יוצא מן הכלל.
מנחם וגשל: הנתונים שלנו מצביעים על 15% וזה אחוז גבוה מאוד.
מיכאל נודלמן: דבר שני שאני רוצה להגיד.
מיכאל נודלמן: חבל לי מאוד כי במסקנות קודמות היה שצריך להיות פה גם שר הקליטה.
מיכאל נודלמן: אתמול הוא הודיע שהוא לא יכול להיות.
מיכאל נודלמן: יש הרבה שאלות והרבה בקשות למשרד הקליטה.
נאדיה חילו: אני חושבת שצריך למחות על זה גם.
נאדיה חילו: זה מאוד חשוב וצריך למחות על זה שהוא לא כאן.
מיכאל נודלמן: דבר שלישי.
מיכאל נודלמן: אתם דיברתם פה לגבי תכנית לאומית, זו תכנית חומש, על חמש שנים.
מיכאל נודלמן: אתם יודעים שבאר שבע לא נכנסת לשם ובבאר שבע חיים 9,000 יוצאי אתיופיה.
מיכאל נודלמן: אתמול אני קיבלתי מכתבים שאין שם תכנית.
מיכאל נודלמן: איך זה יכול להיות בבאר שבע, עיר גדולה, גרים שם 9,000 יוצאי אתיופיה והם לא שייכים לתכנית.
מיכאל נודלמן: אנחנו לא צריכים עוד ישיבות, ועדת הקליטה כמעט כל שבוע דנה על התכנית הזו, אנחנו יודעים ששם יש את נושא שיקום שכונות.
מיכאל נודלמן: כל שנה במשך חמש שנים צריך לתת 100 מיליון שקל, 20 מיליון בשנה.
מיכאל נודלמן: בשנה הזו יש רק 2 מיליון.
מיכאל נודלמן: כך הממשלה מקבלת תכניות, מאשרת תכניות, אבל כסף בתוך התכניות אין ובגלל זה אני לא רוצה שפה הרבה ידברו על תכנית.
מיכאל נודלמן: תכנית שאין לה כסף, זה לא תכנית, זה רק על הנייר.
מרינה סולודקין: עכשיו השלב של חברי הכנסת שרוצים לדבר בנושא.
קולט אביטל: תודה רבה, גברתי ואדוני היושב ראש.
קולט אביטל: גברתי היושבת ראש, אני אנסה לתמצת את דבריי.
קולט אביטל: אמנם נכון הוא שמאז שאתה נכנסת לתפקיד, פרופ' נודלמן, אתה כבר ניהלת שלוש ישיבות על זה, אנחנו גם בכנסת הקודמת הקדשנו לזה הרבה הרבה ישיבות ואני אומרת את זה רק מסיבה אחת, כי אני לא רואה שמאז דברים באמת השתנו או התקדמו.
קולט אביטל: אנחנו אז ניסינו להבין מה קרה, איך קרה, מדוע בקהילה כזו שבעצם באה לארץ עם רקע לגמרי שונה, דווקא המשבר של המעבר לארץ מביא אותם לנשירה מבתי ספר, לפעולות אלימות וכולי, שלא היו קיימים קודם ואני חושבת שכולנו כבר יודעים את הנושא הזה, כולנו עשינו את האבחנות הנכונות של מה צריך לעשות כדי לנסות למנוע, לחנך את בני הקהילה.
קולט אביטל: אני אגב פה רוצה להזכיר, בצער רב, שלפני כמה ימים הוגשה הצעת חוק על ידי אחד מחבריי בכנסת, שאם היא תתקבל, ואני מעריכה שהיא לא תתקבל כי כולנו נתנגד לה, החוק יגלה הרבה מאוד סובלנות כלפי אלה שמפעילים אלימות כלפי נשותיהם בגלל הבדלי תרבות.
קולט אביטל: אני חושבת שלא זה העניין.
מרינה סולודקין: חברת הכנסת אביטל, חבר הכנסת שלמה מולה הסביר היום בטלוויזיה שהוא מדבר על דברים אחרים.
קולט אביטל: שלא הבינו אותו.
קולט אביטל: אני חושבת שבמה שנוגע לאלימות במשפחה ולאלימות כלפי נשים, אי אפשר להפעיל קנה מידה תרבותי אחר, אי אפשר לסלוח לזה.
קולט אביטל: אנחנו מדינה אחרת, עם נורמות אחרות, ואני מזהירה את כולנו קודם כל לא ללכת בקולא, אלא גם לדאוג לעונשים מתאימים, אבל גם לדאוג לפעולות מנע.
קולט אביטל: אדוני השר, אני שמחה שאתה נמצא כאן היום.
קולט אביטל: בתכנית שהתקבלה על ידי הממשלה, כולנו יודעים שיש לפחות 3,000 בני העדה האתיופית שגמרו אוניברסיטאות, אקדמאים שלא מוצאים עבודה ושבדרך כלל חלק מהתסכול הוא גם זה.
קולט אביטל: האנשים האלה, העבודה היחידה שהם יכולים לקבל ושמוצעת להם, עובדים סוציאליים רובם, זה להיות מאבטחים בכל מיני מוסדות.
קולט אביטל: אני חושבת שאם אתה מדבר היום עם ארגונים---
יצחק הרצוג: יש שינוי גם בנושא הזה, דרך אגב.
קולט אביטל: אם יש ארגונים שאתה תיפגש איתם היום, ומדובר על איגום משאבים, אפשר לעשות שני דברים בבת אחת; אפשר לקחת מהמאגר העצום הזה, של 3,000 אקדמאים, שאנחנו מחפשים להם עבודה, ולהפעיל אותם בתכנית הזו שהיא צריכה להיות תכנית מנע.
קולט אביטל: היא צריכה להתחיל כבר במרכזי הקליטה שבדרך כלל חשופים לגמרי ואין בהם מספיק עובדים סוציאליים, ושם צריך לשים את האצבע, ואנחנו חוזרים על זה עד עייפה כאן בוועדה הזאת.
קולט אביטל: אחרון אחרון חביב, אני חושבת שטוב עשה היושב ראש שהזכיר את העיר באר שבע.
קולט אביטל: גם אני קיבלתי אתמול ושלשום פניות מסגן ראש העיר שם, שהתכנית הזו, שמטפלת בעולי אתיופיה, פסחה על העיר באר שבע וזה לא נכון.
יצחק הרצוג: מה שקורה זה שהורידו את זה לשכונה אחת או שתיים.
יצחק הרצוג: מפעילים כרגע שכונה אחת, אני לא יודע איפה.
יצחק הרצוג: איפה זה מופעל?
קולט אביטל: לכם יש שני יתרונות עליי.
קולט אביטל: היתרון הראשון שלמרות שאנחנו חברי כנסת, אתם ראיתם את התכנית, והיתרון השני שאתם גם יודעים שהיא לא מופעלת, וזה בשידור חי.
קולט אביטל: אז אני לא יודעת בשביל מה ממשלה יושבת, מאמצת תכנית ולא מפעילה אותה, אבל בהנחה שהיא תופעל ביום מן הימים, אני מבקשת מהשר לעשות כל מה שצריך, ואני אפנה גם לשר הקליטה, שיכלול גם את באר שבע בתכנית הזאת.
יצחק הרצוג: רק חייבים להעיר הערה על התכנית, שכולם יבינו.
יצחק הרצוג: התכנית מרוכזת על ידי משרד ראש הממשלה והוויכוח הוא בין משרד ראש הממשלה למשרד האוצר ומשרד הקליטה, יכול להיות שהוטל עליו לרכז את התכנית, אז כדאי שהוא יציג איפה היא נמצאת.
יצחק הרצוג: אנחנו לא הצד ש---
קולט אביטל: הביורוקרטיה הזו לא מנחמת אותנו.
יצחק הרצוג: בסדר, לא הוזמנתי לדון בתכנית, הוזמנתי לדיון על נושא הטיפול באלימות בקרב יוצאי אתיופיה.
קולט אביטל: אבל זה אתה העלית אותה, לא אני.
יצחק הרצוג: אני הזכרתי שזה הכלי שאמור להיות הכלי הנכון לטיפול בבעיה.
נאדיה חילו: גברתי היושבת ראש, אדוני היושב ראש, אני גם השתתפתי כאן בדיונים קודמים באותו נושא ולצערי אני הולכת להגיד משהו שאולי חלק לא יסכימו, אני ממש לא אופטימית, כי אני חושבת שאנחנו יושבים ודנים, ואני שמעתי את כבוד השר ש אני מאוד מעריכה, הוא ניתח את הגורמים ואת המצב אפילו הרבה יותר טוב מעובד סוציאלי, את הנושא של התנגשות תרבויות, ניכור.
נאדיה חילו: זה טוב להסבר, זה לא מקדם אותנו לקראת פתרון ואני חושבת שבהחלט נוכחותו של השר, עם כל הצוות שלו, היא מאוד חיובית, אבל הטיפול בנושא הזה הוא טיפול מערכתי והייתי רוצה לראות פה גורמים נוספים, כמו משרד הקליטה, כמו משרד החינוך.
נאדיה חילו: הנושא הזה לא ייפתר רק בטיפול של הסימפטום, כי האלימות היא הסימפטום ויש פה הרבה לפני.
נאדיה חילו: צריך להחליט על תכנית ויש תכנית, אני עכשיו שומעת שלא הופעלה, כן הופעלה, אנחנו אמנם דנים בנשים, אבל התופעה, וזה גם נאמר על ידי השר, כוללת גם קטינים באלימות וגם אצלי, כיושבת ראש ועדת זכויות הילד, יש לי גם בקשות כאלה ונתונים כאלה שצריך---
מיכאל נודלמן: גם הגברים שם.
נאדיה חילו: כן, אני בהחלט מסכימה עם זה ואני חושבת, עם כל ההערכה שיש לי ואני ממש מכבדת את השר ואת הצוות שנותן חשיבות גדולה לעניין הזה והופיע עם כל ההרכב, אבל הייתי רוצה לראות שרים נוספים שקשורים לעניין, נמצאים באותה אכפתיות ובאותו מצב פה.