GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קריאה: לבדיקה, לא לטיפול.
אוהד כהן: בארץ לא, בעולם כן, זה עניין סמנטי וקוסמטי.
אוהד כהן: גם באירופה וגם בארצות הברית גם למעקב, ה- NDA רשם את זה ואני לוקח את זה באחריות מלאה.
ליה שמטוב: אתם רואים שהישיבות שאנחנו עורכים חשובות ולומדים משהו.
אוהד כהן: זה קצת היפותטי מה שאמרת אבל באופן עקרוני הסלחנות הזאת של חמישה שישה שבועות להישאר בבית, אני חושב שאולי יש כאן משהו שצריך לקחת את הנושא הזה גם לנושא שבו אנחנו יושבים בוועדה.
מיכל קינן-קורן: אני בת עשרים ותשע, הובחנתי כחולת בלוטת התריס כבר ב- שישה עשר לינואר 2007 בשעה 08:47 בבוקר, את זה אני כבר לא אשכח אף פעם, עברתי את הניתוח בינואר 2007, והמתנתי אחר כך לטיפול ביוד, לקראת הטיפול ביוד חוויתי את אותה הפסקה מפורסמת של העזר הכל כך פשוט של כדור בבוקר, בתקופה הזאת, וזה אולי הולך לנושא של חולי מכוון והארכת חיים או לא הארכת חיים, עליתי שלושה עשר קילוגרם שעדיין לא הצלחתי לרדת את כולם, שלא נדבר על רמות הכולסטרול שחגגו אצלי חגיגות מושחתות ושלא לדבר על מחוזרי ערות ושינה של לחזור לגיל התינוקות, להיות שלוש שעות ערה ושלוש שעות לישון, שלוש שעות ערה ושלוש שעות לישון, חולשות של קור ואני מדברת על חודש מאי ובישראל חודש מאי הוא לא הכי קר בעולם, אין לי ספק שלתקופה הזאת ישנם נזקים מצטברים על הגוף שלי, אני לא יודעת מתי אני אפגש איתם שוב אבל אין לי ספק שהם יבואו, אני בנאדם אופטימי מטבעי אז אולי אני פחות נוראית לגבי ההשלכות הנוראיות האלה, אבל ללא ספק הם שם.
מיכל קינן-קורן: עברתי את הטיפול ביוד, יצאתי ממנו והתחלתי לקחת את אלקטרוקסין, צריך לקחת בחשבון שזה לוקח זמן עד שהגוף מבין שהוא כן מקבל חזרה את התרופה שהוא מקבל, גם זה זמן הסתגלות, נכון שמקבלים כל בוקר כדור אבל הגוף לא זוכר מה לעשות איתו, זה גם לוקח כמה זמן, הצלחתי לרדת עד היום שבעה מתוך השלושה עשר הקילוגרמים, אנחנו כבר שנה אחרי, גם זה לוקח זמן, עודף משקל הוא המחלה של האלף הקרוב, שלושה עשר קילוגרם לעלות תוך חודשיים זה הרבה עודף משקל, לחוזר להתעמל זה לוקח זמן, הגוף לא יודע איך לאכול את ההתעמלות, זה בהקשר לזה.
מיכל קינן-קורן: בינואר האחרון יצא, מה שנקרא התמזל מזלי שאני מבוטחת בקופת חולים מכבי, יכולתי להיות גם מבוטחת בקופת חולים אחרת, אבל נתמזל מזלי ואני מבוטחת ב"מכבי", קיבלתי את התירוג'ן ועשיתי את הבדיקות שהייתי צריכה לעשות ויש לי אפילו, מה שנקרה למען הגילוי הנאות המקסימלי אני עוברת את המיפוי בשבוע הבא ויש לי כעת תירוג'ן במקרר, אני נראית כמו מישהו שסובל?
מיכל קינן-קורן: אני נראית כמו מישהו שיכול לישון שלוש שעות עכשיו כי הוא לא ישן אותן בלילה, אני לא הולכת לעבודה, אני ממשיכה מפה ישר למשרד אף אחד לא יפטר אותי כי הפסדתי חמישה שבועות של עבודה כי אני לא יכולה להחזיק יותר משלוש שעות ערות רצוף.
מיכל קינן-קורן: אם יש משהו שניתן לומר על הנושא של אם זה רק לאיכות החיים שלי או בשביל הארכת החיים שלי, אין לי ספק שההשלכות של התרופות האלה שהגוף, כל מערכת העיכול וכל מערכת השינה והערנות נפגעת, יש להן השלכות של יכולת הגוף להתמודד, פשוט לא מדדו אותן, אף אחד לא מדד מה קורה לגוף שעולה שלושה עשר קילוגרמים בחודשיים ואחר כך יורד אותם במשך שנתיים, אבל זה בטוח משפיע על משהו, אני מכירה באופן אישי כי יש לי במשפחה מישהי שמסרבת לעבור את המיפוי שלה כי היא מבוטחת ב"כללית" לה זה לא מתאים לה, יש לה ילד קטן בבית והיא שואלת מי יטפל בו כשאני אשן כל שלוש שעות וכשאני אהיה בדיכאון מי ישיר לו?
מיכל קינן-קורן: ומי ישמח אותו?
מיכל קינן-קורן: אז היא לא רוצה לעבור את המיפוי ואז היא תעבור את הניתוח הבא כשהגידול יהיה בחוץ ויראו אותו.
מיכל קינן-קורן: אנחנו מסתכלים על העולם בראיה נורא צרה של כמה כסף יש לנו בסל, אבל העולם קצת יותר רחב מזה.
אוהד כהן: עוד מלה אחת לקופת חולים כללית אם אפשר, זה לא רק לגבי הוצאות, כי השימוש בתירוג'ן, ראיתי שאפשר לקצר את הזמן אבל הוא מיתר את המיפויים הרדיואקטיביים, את המיפוי של השנה, כשזה מגיע וזה כבר בפנים וזה לא נכנס לשכלולים שצריך ברמה הלאומית שיש לעשות, זה לא רק הוצאות אלא זה גם חיסכון, וצריך לדעת לעשות את החשבון הזה כי כל החישובים הכלכליים מראים שזה משתלם להשתמש בזה ולכן המדינות האלה הכניסו את זה, זה לא רק הוצאות יש בזה גם חיסכון בהוצאות בעיקר במיפוי אחרי התשעה חודשים.
מיכאל דור: אני רק רוצה להבין מבחינת הפרוצדורה, אם הקופה תגיע למסקנה שפרופסור אוהד כהן הציג, הקופות יכולות להכניס את זה בלי שום קשר לועדת סל, ועדת סל זה רק כשזה עולה הרבה כסף, אם זה לא עולה הרבה כסף אז הקופות יכולות להכניס את זה לבד אם זה חוסך להן כסף אז קדימה.
יונתן ארבל: אבל משרד הבריאות לא יכול להגיד אל תעשה מיפוי לרופאים.
אוהד כהן: אפילו האגודה הישראלית לאנדוקרינולוגיה הכניסה את זה, אני רוצה שזה יכנס לקופה.
ליה שמטוב: אני ממליצה לקופת חולים כללית ואנחנו רואים את התשדיר בטלוויזיה ואנחנו רואים את הפרסום של קופת חולים כללית, אני חושבת שלפחות עשרה פעמים ביום וגם בעיתון מצולמים רופאים ורופאים ידועים של קופת החולים, זה עולה המון המון כסף הפרסום, ויכול להיות שאת הכסף הזה יש להעביר ובאמת להציל את.
מיכאל דור: "לאומית" עם החסידה הזאת שלהם שתביא את התירוג'ן.
ליה שמטוב: יש עוד מישהו שרוצה להתייחס כי אנחנו רוצים לסיים.
מוריאל מצגר: יש איזה סיכוי שההגדרה של התרופה שהיא רק משפרת איכות חיים תשתנה?
מוריאל מצגר: במי זה תלוי?
מיכאל דור: בועדת הסל, ועדת הסל והמומחים המופיעים בפניה הם מציגים את זה, ועדת סל שמתחילה עכשיו את הפעילות שלה, אני מציע שאיגוד האנדוקרינולוגיים, אני מניח שאתם תעלו את זה שוב, זה ככה מקובל ותדונו אצלכם על צמצום אינדיקציות או תציגו את הקייס שאתה אומר שזה חוסך כסף, אתם יכולים לפנות ל"לכללית" כבר עכשיו ולהגיד להם חבר'ה זה חוסך כסף ותחשבו על זה עוד פעם, ואז לא צריך לחכות לועדת הסל עד ינואר.
מוריאל מצגר: אבל אם זה חוסך כסף בגלל שמישהו הולך לעבודה חודש אז זה לא חוסך כסף לקופה.
יונתן ארבל: זה חוסך כסף בעיקר לכלכלת המדינה, חוסך כסף במידה והרופאים מחליטים לא לעשות את המיפוי אבל שוב בדיקה שהיא בסל כמו מיפוי, בואו ונאמר מהעבר רק לידע הכללי, בעבר היה נהוג לעלות את ה –THS, לעשות מיפוי ולעשות בדיקת של היתרוגלובולין, מה שפרופסור אוהד כהן אומר, מה שאני מבין שהוא אומר, שאפשר לעשות רק אולטרה סאונד בלי לעשות מיפוי ולבדוק את היתרוגלובולין שזה נכון במקרים שהם בסיכון נמוך, במקרים שהם בסיכון גבוה ממילא צריך לעשות גם את המיפוי, השאלה אם אתה יכול להכריח רופא במשהו שהוא לא.
מיכאל דור: לא להכריח אבל להוציא הנחיות כן לרופאים שלכם ולהגיד שזו הרפואה הנכונה, לא להכריח רופא.
ליה שמטוב: ראשית תודה רבה לכולכם שהגעתם לישיבה, זה היה מאוד מעניין, אנחנו נמשיך בעתיד ונראה את התוצאות והשינויים וכל מה שקורה בקופות חולים ומה שקורה בועדת סל התרופות, בכל זאת הועדה לקידום מעמד האישה ממליצה לועדת הסל להיות יותר ערה לבעיה ובכל זאת לעשות הכל כדי לכלול את התרופה בסל התרופות, הועדה קוראת גם לקופות החולים, "כללית", "לאומית" אלה שהוזמנו שלא הגיעו וגם את "מאוחדת", לקחת את הדוגמה מקופת החולים מכבי, והועדה לקידום מעמד האישה היום אחרי הישיבה היא תיקח את ההמלצה של דוקטור מיכאל דור ותפנה ליושב ראש ועדת הסל לתרופות במשרד הבריאות ותבקש לבדוק אפשרות להגדיר קבוצות בסיכון מיוחד עבור הבעיה המיוחדת של סרטן בלוטת התריס.
ליה שמטוב: יש משהו להוסיף לסיכום.
אורית נוקד: לא, כי בעצם הפניה היא להכניס, עכשיו והיה ואמת תהיה בעיה תקציבית אז אני חושבת שהקריאה ברוח הדברים שנאמרו כאן זה לעשות את ההבחנה כך שבאמת תהיינה זכאיות מי שמבחינתם כן תרופה מצילת חיים.
יונתן ארבל: אני רוצה להוסיף לסיכום בפועל שלמען החולות.
ליה שמטוב: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הועדה לקידום מעמד האישה, היום מציינים בכנסת את יום התעשייה במסגרת אירועי ה-60 למדינה, ובשיתוף התאחדות התעשיינים.
ליה שמטוב: בכנסת במסגרת יום זה בכל מיני וועדות ולא רק בוועדה שלנו מציינים את הנושא, ישיבה מיוחדת תתקיים במליאת הכנסת וגם בערב יתקיים טקס פרס התעשייה 2008.
ליה שמטוב: הבקשה לקיום דיון אצלנו בוועדה, הועברה אלינו על ידי מזכירות הכנסת, הוועדה נענתה בחיוב ובחרה את הנושא של קידום נשים לניהול בתעשייה.
ליה שמטוב: נשים מהוות כיום כארבעים ושבע אחוז מכוח העבודה בישראל, שיעור השתתפותן של נשים בשוק העבודה, ברמת ההשכלה, בעשורים האחרונים אנחנו רואים שזה עולה ואם להשוות את 1980 לשנות האלפיים רואים את ההבדל ובהדרגה הרמה עולה, למרות הנתונים האלה יש פער בין נשים לגברים בגובה השכר, בתנאי ההעסקה ובקידומן של נשים לתפקידים בכירים, כשמתסכלים על התופעה הזאת רואים שהפער הזה הוא כתוצאה של שוק העבודה שהוא לא תמיד מותאם לנשים ולאמהות.
ליה שמטוב: אם אנחנו מסתכלים על קידום נשים בעבודה, בדרך כלל נשים מתקדמות באותו מקום עבודה, יותר קל, מכירים אותן יותר, נשים בכלל צריכות להוכיח שהן יותר טובות, אני לא יודעת למה אבל זה קורה, גברים לעומת זאת עוברים ממקום למקום, מארגון לארגון, אם אנחנו נסתכל מה קורה בתעשיית ההייטק לדוגמה, בתעשייה הזו כמעט ולא קיימת הפליה אבל בכל זאת אנחנו רואים שרק שלושים וארבע אחוז של נשים עובדות בהייטק וגם שם הפער בשכר בין נשים לגברים בשנתיים האחרונות עלה, מנתונים נוספים אנחנו רואים את המספר הנמוך בדירוג הניהולי, זאת אומרת פחות מחמישה אחוז ברמת הניהול וברמת הניהול הביניים זה שישה עשר וחצי אחוז, ואם להסתכל על התעשייה כולה, אנחנו מדברים היום על תשעה וחצי מכלל המנהלות בתפקיד מנהלים כלליים לעומת עשרים וארבעה נקודה שמונה אחוז שהם מנהלים גברים.
ליה שמטוב: היום נמצאת פה הגברת ליאורה לנגר ואני רוצה לברך אותה לקבלת התפקיד, היא יושבת ראש של פורום מנהלות בתעשייה, ראשית יש לך את הניסיון הרחב בנושא ואולי טוב יותר שאת תסבירי לנו מה קורה בתעשייה ובתפקידי ניהול בתעשייה.
ליאורה לנגר: תודה רבה, אני מברכת את היוזמה הזאת של יום התעשייה בכנסת בכלל, חלק מהדיונים בוועדות השונות של הכנסת קשורים לתעשייה ואחר כך במליאה, ובמסגרת זאת אנחנו מאוד שמחות שאנחנו בוועדה לקידום מעמד האישה.
ליאורה לנגר: איתי נמצאות חברותיי מפורום מנהלות בתעשייה, רות גורנשטיין מלרוש השקעות, יונה אושפיז שהיא מנהלת כללית ובעלים של אושפיז תעשיות, אילנה קולורדו שהיא מרכזת פורום המנהלות בתעשייה, אנחנו כאן מייצגות את כל פורום מנהלות בתעשייה, חברותיי כאן הן חברות הנהלה של פורום מנהלות בתעשייה.
ליאורה לנגר: פורום מנהלות בתעשייה, אני רוצה לומר, זה לא פורום נשים בתעשייה כי יש הרבה מאוד נשים בתעשייה והשאלה באיזה תפקידים, ואנחנו מכירים את הבעיות והן עולות וצצות מדי פעם, אבל אנחנו פה בפורום הזה שבחר להתמקד בנושא של מנהלות בתעשייה, בעצם בואו נדבר על תקרת הזכוכית של כל נושא ניהול ותפקידים בכירים של נשים ואיך הן מגיעות ואיך הן פורצות את אותה תקרת זכוכית.
ליאורה לנגר: הפורום הוקם בשנת 1994, יושב ראש הפורום הראשונה היא היוזמת והצטרפו אליה חברות מהתחלה, יונה אושפיז מההתחלה, אני באותו זמן לא הייתי בתעשייה, אבל הן הכירו את הזה, המטרות האלה שאני תכף אומר, באמת לתת איזו קבוצת תמיכה לנשים מנהלות, יש הרבה בעיות, כפי שאמרתי, לנשים עובדות, נשים עובדות בתעשייה, ישנן הרבה מאוד נשים שכמו פערי השכר וכל הדברים בתפקידים, אבל במיקרו יש בעצם בעיות דומות גם למנהלות בתעשייה, ואחוז המנהלות, לפחות הסקר שנעשה, אנחנו מאז שהקימו את הפורום ביצענו מספר סקרים והסקר האחרון נעשה בשנת 2003, זאת אומרת שהוא לא כל כך מעודכן, אנחנו מתכוונות לבצע סקר עוד השנה, אני מקווה שנזכה להביא את זה בפני הוועדה, אבל גם בסקר האחרון נמצא שעשרים אחוז מהמנהלים בתעשייה - נשים.
ליאורה לנגר: זה נע, אני לא בטוחה בכלל שזה עלה, אני לא חשה את זה, חברותיי ואני לא חושבות את זה בכלל, אנחנו לא מרגישות, שתדעו שגם בסקר כזה, מה היא ההגדרה של מנהל?
ליאורה לנגר: הגדרת מנהל זה מישהו שכפופים לו מספר עובדים או שהוא מנהל תחום מסוים, זו הגדרה של מנהל, לכאורה עשרים אחוז נשמע גבוה, בעבר הינו רגילים לשמוע על עשרה אחוז וכך הלאה, אבל אם אנחנו בודקים ברמות העליונות, זאת אומרת מנהלות כלליות, סגניות מנהלים כלליים, מנהלי תפעול ואנחנו מדברים פה על התעשייה, אז המספר שם הוא נמוך ביותר, רוב המנהלות אם כבר בודקים ובוחנים, הן מנהלות כספים, מנהלות סגני מנהלים כלליים למשאבי אנוש, להפתעתי מעט מדי בשיווק שלדעתי זה תפקיד שאישה בהחלט יכולה להצטיין ולעשות אותו, לכן זה מפתיע אותי שבכלל בתחום הזה, כלומר זה לא תחום, אומרים תפעול מתחילים לחשוב על המכונות, נשים ומכונות, יונה אושפיז תבוא ותספר שזה לא נכון.
ליאורה לנגר: אם אנחנו רוצות לספור מנהלות כלליות, אפשר לספור על עשר אצבעות, מנהלות כלליות מה שנקרא של חברות גדולות, עופרה שטראוס כבר אמרנו?
ליאורה לנגר: אנחנו מאוד שמחות עם עופרה שטראוס, אני נתתי אותה בתור דוגמה, אבל כשאנחנו בודקים בחברות גדולות מולטי לאומית, זה כבר לא, אני מדברת על התפקידים האלה זה מעט מאוד, גם יונה אושפיז היא מנהלת כללית בתעשייה, יש גם אסתר אלדן שהיא מנהלת כללית וקודם היא היתה מנהלת הכללית של כימיקלים לישראל.
ליה שמטוב: ופנינה רוזנבלום.
ליאורה לנגר: פנינה רוזנבלום בהחלט, פנינה שהקימה את תעשיית התמרוקים שלה, את נאוה רביד, אבל אין הרבה ואין מספיק, והמטרה של פורום מנהלות בתעשייה זה לתת את הכלים ולתת ליותר נשים להתקדם ולא רק להתקדם לתפקידי ניהול בכלל אלא לעשות את המקפצה הזאת מתפקידי ניהול מהרמה הבינונית לרמה העליונה, להיות מנהלות כלליות ולאו דווקא שזה יהיה בתוך חברה משפחתית, זאת אומרת שמתוך הכישורים, וכשמדברים על כישורים אנחנו תמיד מביאות את זה לדוגמה, היום אם אנחנו הולכים לאקדמיה, אני בטוחה שכל מי שיושב מסביב לשולחן הזה יודע שיותר נשים מסיימות תואר ראשון, ויותר נשים היום נשים מסיימות תואר שני, ועם כל זאת ועם כל הכישורים האלה, אנחנו בכל התחומים, אבל אנחנו מתמקדים פה בנושא של מנהלות בתעשייה, אנחנו עדיין בחוסר גדול, אנחנו מאמינות שהעולם הזה היה נראה טוב יותר אם היו יותר נשים מנהלות.
ליאורה לנגר: מה זה פורום מנהלות בתעשייה?
ליאורה לנגר: הדבר הראשון שרצינו לעשות זה הרבה מאוד רישות networking פנימי, חיצוני, אנחנו מקיימות באופן מסורתי מפגשים, אנחנו הולכות למפעלים ואנחנו בדרך כלל מקיימות את יום האישה, יום האישה הבינלאומי, משתדלות להגיע למפעל שבו או שיש אישה מנהלת או שיש מספר גדול של נשים כדי שנוכל ללמוד מזה, אנחנו מנסות לקיים מפגשים בין המנהלות בתעשייה עם עוד גורמים במשק, בכלכלה כדי להביא למודעות, אנחנו היינו שותפות לכל הנושא של קידום החקיקה של מינוי נשים בדירקטוריונים ואנחנו מנסות לדחוף יותר נשים לשם, הנה אני אומרת את זה כאן, יש לנו רשימות, מחפשים נשים?
ליאורה לנגר: היום הרחיבו את החוק, שיבואו אלינו יש לנו הרבה מאוד נשים להציע.
ליה שמטוב: יודעים על זה?
ליה שמטוב: זה מפורסם?
ליאורה לנגר: כן בהחלט, אבל אנחנו נמשיך ונעשה את זה ונקדם את זה.
ליאורה לנגר: שתי פעילויות עיקריות שקיימנו בפורום מנהלות בתעשייה, ואתם קיבלתם כאן נייר שמדבר על זה, אחד מהם היה אות המעסיק המתקדם, שחלק מהחברות שיושבות כאן הן שותפות לנושא הזה, זו אולי אחת מהפעילויות הראשונות של פורום המנהלות, כפי שאמרתי מי שהקימה אותו היתה רונית סילון.
ליאורה לנגר: היום המנהלת יושבת ראש פורום מנהלות, נכון להיות היא רונית שקלאר שלצערי לא יכלה להיות כאן, מחר אנחנו נעסוק בחילופין, רונית שקלאר עוזבת את התפקיד, היא ניהלה שתי קדנציות בתפקיד והיא עוזבת בגלל relocation לשמחתנו - קידום, רונית שקלאר היא למשל דוגמה של אישה מנהלת מאוד בכירה בתעשייה ישראלית שעוברת לתחום הבינלאומי והולכת להיות מנהלת של כל התחום הבינלאומי והיא הולכת לנהל את כל הנושא של אפריקה מדרום אפריקה, ואנחנו מכאן מאחלות לה את כל ההצלחה וגאים בה מאוד, אבל לפני זה הדבר הראשון, אחד המיזמים הראשונים שנעשו היה אות המעסיק המתקדם שכבר בשנת 1994 זה התחיל, היום, נכון להיום הפעילות הזאת היא משותפת להתאחדות התעשיינים לפורום מנהלות בתעשייה, לשדולת הנשים, לנציבות שירות המדינה, והצטרפו בשנים האחרונות לשמחתנו עוד גורמים, עוד גופים, מרכז השלטון המקומי, משרד ראש הממשלה הרשות לקידום מעמד האישה, אגוד לשכות המסחר, פורום הנשים הבינלאומי, כל אלו חברו יחד כדי לנסות מה שלא נעשה בצורה פורמלית, בצורה אי פורמלית לנסות ולתת איזה אות הוקרה למעסיקים שמעסיקים יותר נשים, אבל בעיקר יותר נשים מנהלות.
ליאורה לנגר: ובאמת זה מתקיים כבר די הרבה שנים הדבר הזה, ואנחנו מאוד שמחות, בדרך כלל יש מועצה ציבורית, יושב ראש המועצה הציבורית הוא בדרך כלל שר התעשייה, מסחר ותעסוקה, בטקס האחרון שנערך, כי בסופו של התהליך , אחרי שיש בחירה יש טקס, בדרך כלל הטקס היה בבית הנשיא, הנשיא זה שהיה מחלק, וכל זה כדי להאדיר את אות האות הזה ולתת לו את החשיבות שאנחנו מאמינות שהוא מאוד חשוב, בפעם האחרונה זה היה בנובמבר 2006 ולאור הנסיבות של מה שהיה עם הנשיא לא נראה שהיה אפשר לערוך אירוע כזה בבית הנשיא והוא הועבר כאן לכנסת, ויושבת ראש הכנסת היתה גם ממלאת מקומו של הנשיא, ואנחנו מאוד שמחנו להתכבד באכסניה הזאת, אנחנו גם מאוד שמחות שיושב ראש הוועדה הציבורית, ישנה ועדה ציבורית, יש פורום, כמובן שיש וועדת שיפוט, וועדת היגוי ויש ועדה ציבורית, זו עבודה של שנה שמנקזת בסופו של דבר, יושב ראש הועדה הציבורית הוא שר המסחר, התעשייה והתעסוקה אלי ישי, והוא בהחלט נתן את ברכתו, מוכרחים להגיד שלפעמים היו היסוסים, באמת בצורה יוצאת מהכלל הוא ברך על הנושא הזה.
ליאורה לנגר: אנחנו כמובן ממשיכות בזה גם השנה.
ליה שמטוב: אני רוצה לומר שהועדה שלנו קידמה הצעת חוק של חברת הכנסת עמירה דותן בנושא עידוד מעסיקים, גם במענקים, זה עבר בקריאה שנייה ושלישית, למעסיקים לעודד נשים ולתת להם תנאים.
ליאורה לנגר: אנחנו נשמח לקבל את הצעת החוק.
ליה שמטוב: זו לא הצעת חוק, זה כבר חוק.
מאירה בסוק: זה חוק חדש והוא כבר מתוקצב, זו הצעת חוק שהיתה ביוזמת נעמ"ת של טליה לבני ואנחנו קידמנו אותו, זהו חוק שעבר, ומשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה הוא שיעשה את זה.
ליאורה לנגר: כמובן שאני מברכת את הועדה ואת עמירה דותן, את נעמ"ת וכל מי שעשה לחוק הזה, זה נהדר לשמוע.
ליאורה לנגר: בפעם האחרונה, רק שתבינו מי זכה?
ליאורה לנגר: במגזר הציבורי משרד הבריאות זכה בתואר הזה ובאמת כשרואים את אחוז הנשים במשרד הבריאות המנהלות, הלב מתרומם, למשל שעור הנשים בפורום הנהלה במשרד הבריאות הוא ארבעים ואחד אחוז, והנוכחות של נשים מנהלות בקהילה בחמש מחוזות, ארבע נשים מחזיקות בתפקיד של רופאה מחוזית, אני לא אפרט עכשיו, אין ספק שהם קיבלו את הפרס של מעסיק מתקדם בשנת 2006, או המועצה המקומית שוהם שם רוב התפקידים הבכירים הוא של נשים, גם "טבע", זו תעשייה מכובדת שכולם מכירים ומעריכים וגם שם יש הרבה מאוד נשים.
ליאורה לנגר: על ידי הדבר הזה אנחנו מאירים, מראים את הדברים החיובים, זאת אומרת אם אנחנו להלין שאין מספיק נשים, אות המעסיק המתקדם עוזר לנו להאיר ולהראות שבכל זאת יש אור, יש אור בקצה ויום אחד התקרה הזאת תישבר.
ליה שמטוב: אולי יש לך נתונים בחברת טבע למשל, לגבי השכר, תנאי שכר.
ליאורה לנגר: לגבי שכר לא, הנתונים הם רק מבחינת ההון האנושי ועל זה אנחנו מדברות, אנחנו רואות בנשים הון אנושי, הנשים מהוות שם כשישים אחוז מכלל העובדים בכלל, ועובדות רבות ב,טבע" מובילות תחומים משמעותיים בחברה ומנהלות יחידות מרכזיות המהוות נדבך חשוב בתרומה להישגיה של החברה ולמעמדה כחברה הגנרית המובילה בעולם, בין תפקידי המפתח בחברה המאוישים על ידי נשים ניתן למצוא את סגן המנהלי הכללי למשאבי אנוש בארגון, מנהלת היחידה לפיתוח ומחקר הייחודי הגלובלי, מנהלת חטיבת טבע ישראל, מנהלת הפיתוח והמחקר הגנרי ישראל, מנהלת מפעל הטבליות, מנהלת מערך השיווק והמכירות של חטיבת הכימיה ועוד, בהחלט תפקידים בכירים שמראים שאפשר, זאת אומרת שאין סיבה שלא תהיינה בתעשייה יותר נשים מנהלות, מצליחות שהוכיחו את ההצלחה שלהן.
ליאורה לנגר: אני לא רוצה להרבות במילים כי אני רוצה לאפשר לחברותיי לדבר, כפי שאמרתי היו לנו שני עניינים עיקריים בתחום מנהלות בתעשייה, והמיזם שבעיניי היה החשוב ביותר, זה דור העתיד להייטק בתעשייה, שחברתי רותי גורנשטיין יזמה את זה, היא הרוח החיה שעומדת מאחורי זה, והיא שתספר על זה, וכמובן רותי גורנשטיין אם את רוצה להוסיף משהו, בבקשה.
ליה שמטוב: תודה לך ליאורה לנגר, הצטרפה אלינו חברת הכנסת מרינה סולודקין, עכשיו חברי הכנסת רצים מוועדה לוועדה.
ליה שמטוב: כשאנחנו מדברים על קריירה אנחנו מדברים גם על נשים וגם על גברים אבל לנשים יש הקלות, הן נישאות, יולדות וגם מנהלות את משק הבית וגם עובדות, וגברים נדרשים קודם כל לפרנס ורק אחר כך להיות הורים ושותפים לניהול משק הבית.
ליה שמטוב: איך ראינו תמיד את האישה?
ליה שמטוב: אנחנו ראינו שהאישה יושבת בבית, היא מבשלת, היא מטפלת בילדים והיום אנחנו נשמע על פרויקט שדיברה עליו הגברת ליאורה לנגר, הפרויקט הזה זה דור העתיד להייטק, כשקראתי את הפרויקט מאוד התרשמתי כי בבית הספר התיכון וגם עוד בחטיבת הביניים בדרך כלל בנות בוחרות את הכיוון ההומני והבנים יותר את התחום הריאלי, זאת אומרת שאין מספיק הסברה ועידוד שלהם, זאת אומרת להסביר לתלמידים בכלל מה הולך בשוק בתעשייה ואיך אפשר לשלב אותן ואיזה מקצוע לבחור, אם אנחנו מסתכלים על בגרות במתמטיקה אז רואים שאחוז גבוה של בנים ניגשים לבחינה במתמטיקה בחמש יחידות.
ליה שמטוב: אני אבקש מרות גורנשטיין, אחת ממייסדות הפרויקט הזה לספר על הפרויקט הזה.
רות גורנשטיין: תודה רבה, אני רוצה להקדים והשלים כמה דברים שאמרה ליאורה לנגר, וזה מתחבר לנושא שאני אמורה לדבר עליו.
רות גורנשטיין: אחת ממטרות הקמת הפורום היתה ליצור רשת תמיכה לנשים בתעשייה שעוסקות בתפקידי ניהול, כדי שנוכל לאפשר להן, לעודד אותן ולחזק אותן לפרוץ את תקרת הזכוכית, כל אחת באותו מפעל שהיא מעורבת בו, והעשייה סביב הנושא הזה היתה מאוד אינטנסיבית במשך כל השנים מראשית הפורום, אגב אנחנו הכרזנו שאנחנו מקוות שהיום שבו נוכל לפרק את הפורום ונשים תגענה למעמד כזה בתוך התעשייה, שהפורום הזה שמאגד אותן ומהווה להן את אותה מסגרת מחזקת לא יהיה בו צורך, אני מקווה שהיום הזה יגיע, אבל בדרך לשם אנחנו עושות את כל המתחייב.
רות גורנשטיין: בשנת 1997 כשנגלה החוסר הגדול מאוד בכוח אדם מיומן במקצועות ההייטק אז אמרנו, כל השנים, אבל במיוחד באותה נקודת זמן, שהמשק לא יכול להרשות לעצמו לוותר על הפוטנציאל של חמישים אחוז מההון האנושי במקצועות הללו וחיפשנו דרכים כיצד לשפר את התמונה, אמרנו שזאת נקודת הזדמנות משום שהמשק נזקק לכוח אדם מיומן, זאת יכולה להיות מקפצה לשנות את האקלים במשק ובמפעלים בהתייחסות לפוטנציאל הזה מצד אחד, זאת אומרת שהפעילות היתה והתחילה סביב מנהלי משאבי אנוש במפעלי ההייטק והאלקטרוניקה ויצרנו פעילויות פנים מפעליות שנועדו לשנות את העמדות של המפעלים עצמם לגבי קידום נשים, ולא משנה כרגע לאיזה מהתפקידים ובאיזו רמה וכמובן המטרה היתה תפקידי ניהול, קראנו לפעילות הזו "טכנולוגיה נישה לנשים", והנגזרת הנוגעת לנושא החינוך בתוך הפעילות הזאת היתה בעצם, תחת הנהגתי בתור מי שהיתה יושבת ראש ועדת חינוך בהנהלת פורום מנהלות בתעשייה, יזמתי אז את הפעולה הזאת מול תלמידים, הרעיון היה ליצור באמת קאדר של דור עתיד שיראה את עתידו במקצועות הללו, וחברנו אז למפקדת קצינת חיל נשים, מי שהיתה אז בתפקיד ישראלה אהרון, ויפה ביגוט כשעמדה בראש המינהל למדע וטכנולוגיה במשרד החינוך, וביחד קבוצת הנשים הזאת יזמה והובילה, אנחנו ביחד חברנו כי לחפש את הדרכים בהן נוכל לפעול בתוך הנושא החינוכי בדרך הראויה, במשך השנים, אני רוצה לציין שכל קצינות חיל נשים הראשיות לדורותיהן, כולן היו מאותו צוות שפעל אז בנושא הזה.
רות גורנשטיין: בתום ישיבות רבות שדשנו בסוגיה, בוועדה רחבת הקיף של כל הגורמים השותפים שהיו מיוצגים בה על פני חודשים רבים, גובש המיזם שקראנו לו "דור העתיד להייטק בתעשייה" וכותרת משנה "תכנית לתרבות עומק בחטיבות הביניים לעידוד תלמידים בכלל ותלמידות בפרט לבחור במקצועות של מדע וטכנולוגיה", הרעיון הראשוני, אני מוכרחה לומר, היה לפעול מול בנות בלבד, והחודשים הארוכים שהועדה ישבה על המדוכה לבנות את התכנית נבעו מהתהליך הארוך של הבדיקה אם אומנם זו הדרך הנכונה, לבסוף הגענו למסקנה שאנחנו פועלים מול בנים ובנות כאחד עם דגשים גלויים וסמויים לבנות, וכך אומנם עשינו.
רות גורנשטיין: התכנית הזאת גדלה וצמחה, שותפים היו לה, בואו ונאמר שותפים אז מעבר לתעשייה עצמה, גם הזרוע, שהיא של התאחדות התעשיינים, עמותה שקוראת לעצמה היום, העמותה לחינוך מתקדם או משהו כזה, יושבת כאן מי שמנהלת את זה אביבה מישאל, אמרתי, התעשייה, מערכת החינוך כשבראש מערכת החינוך מינהל המדע וטכנולוגיה וצבא ההגנה לישראל, זה אחד המיזמים היחידים שכל הגורמים האלה חברו יחד כדי לשתף פעולה למטרה אחת.
ליה שמטוב: ומשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה?
רות גורנשטיין: משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה, לא, זה בדיוק מי שחבר אז ולא היה משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה, אנחנו בהחלט נשמח אם הוא ייתן את ידו לעניין, נכון להיום הוא עדיין לא שותף לפעילות הזאת.
רות גורנשטיין: כשהגענו לשיתוף הפעולה המאה בין התעשייה לבתי ספר חתמנו על אמנה שנמצאת כאן, מי שתרצה תוכל אחר כך לראות את זה, על האמנה הזאת חתומים עליה מי שהיה נשיא התאחדות התעשיינים עודד טירה ושרת החינוך דאז לימור לבנת ויפה גודצקי, ובאותו שלב קצינת חינוך דאז סוזי יוגב הגיע למסקנה, כשהיא היתה יועצת הרמטכ"ל לענייני נשים, היא החליטה שהנושא הזה ראוי וחשוב מספיק כדי שהוא יעבור לאגף התכנון של צבא ההגנה לישראל וזה גם מה שהם חשבו שם, מאז הוא נמצא, צבא ההגנה מעורב בו דרך אגף התכנון שלו.
רות גורנשטיין: מה זה הפרויקט הזה?
רות גורנשטיין: הוא שאמרתי, אנחנו החלטנו שאנחנו צריכים, אוכלוסיית הנשים מהווה פוטנציאל למתן פתרון לכוח אדם מיומן במקצועות ההייטק והמשק לא יכול להרשות לעצמו שלא לשתף אותן, ומן הראוי לפעול כבר בשלב הראשוני של בתי הספר כדי ליצור קאדר ראוי ונכון של עובדים בתחום, עובדים בכלל בתוכם בנות/נשים בפרט, התכנית שנבנתה פונה לשלושה קהלי מטרה, הן לתלמידים והתלמידות, הן להורים והן למורים, ואנחנו במסגרת התכנית הזאת פועלים מול שלושת קהלי המטרה האלה, כאשר מדובר בתלמידים ותלמידות אנחנו פונים לחטיבות הביניים, נכון להיום, נכון לשנה הזאת, ישנם שיתופי פעולה בין מפעל תעשייתי לחטיבות ביניים, כמאה וארבעים שיתופי פעולה בכל הארץ מצפון ועד הדרום.
רות גורנשטיין: שיתופי הפעולה האלה עובדים על עקרון של מפעל מאמץ חטיבת ביניים והתכנית המסוימת שאנחנו בנינו, שהיא תכנית מודולרית, שהיא מותאמת למאפיינים של המפעל, למאפיינים של בית הספר, ויוצקים את המאפיינים האלה לבניית תכנית פרטנית לכל שיתוף פעולה שכזה, ורק כדי שנסבר את האוזן, אם זה מפעל לאופטיקה אז לקוחים את פרקים באופטיקה לתכנית הלימודים הבסיסית למדע וטכנולוגיה ושמים את הפוקוס על המאפיינים הללו כדי שהתלמידים והתלמידות יחשפו לפרקי הלימוד הללו באופן הכי אמיתי שניתן, במקביל התלמידים והתלמידות כמובן שהם נחשפים לביקורים בתעשיות אחרות.
ליה שמטוב: באיזה ישובים הפרויקט הזה?
רות גורנשטיין: בכל הארץ, ממש בכל הארץ ואני לא יכולה כרגע למנות את כולם, אבל ממש חשיפה כלל ארצית.
רות גורנשטיין: המטרה של הפרויקט בעצם זה לקחת את התלמידים והתלמידות שאנחנו מדברים עליהם, לקחת אותם, לחשוף לתעשייה, לחשוף אותם למקצועות בתעשייה, מה שנתגלה לנו שהוא פחות מוכר ממה שהאמנו, אם מישהו במקרה ההורה שלו עובד במקצוע כמו עורך דין או רופא, אז הילד או הילדה יודעים, אבל אם זה מקצוע אחר בתעשייה ילדים אינם יודעים והם יודעים פחות מה ההורים למדו כדי להגיע לעשייה המקצועית המסוימת הזאת שההורה עושה, והמטרה היתה לחשוף את התלמידים הן לסביבת העבודה בתעשייה, למקצועות השונים הקיימים, לגלות את היתרונות החבויים במקצועות האלה כדי שהם יוכלו לראות בהם את עתידים, להתחיל לחשוב על הקריירה כבר בשלב של חטיבות הביניים ולהתוות את הדרך הזאת קדימה ובמאמץ מרוכז שלנו לגרום להם לבחור בחטיבה העליונה במקצועות של מדע וטכנולוגיה עם ראיה קדימה כמקצוע תעסוקתי בעתידם.
רות גורנשטיין: זה בכל מה שנוגע לתלמידים.