GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אפרים סיגלר: הדבר הבא הוא כל הנושא של תאים טרום סרטניים שיש תת דיווח של זה, תת דיווח של הטיפולים ותת דיווח של תמחור הדברים האלה.
אפרים סיגלר: הם הכניסו את זה בחישוב אבל יש תת דיווח.
אפרים סיגלר: כל הנושא של יבלות, יש גם תת דיווח, זה משהו שפוגע גם בגברים וגם בנשים, זו לא מחלה איומה לא מתים מזה אבל זה עולה הרבה כסף וגם הבנים שלך עולים להיפגע מזה.
אפרים סיגלר: דבר נוסף, חיסון לא יחסן את המחלה הוא יחסן 70% מהמקרים או 80% וזה משהו שחייבים לדעת.
אפרים סיגלר: גם נשים שלוקחות חיסון חייבות להמשיך במעקב אבל בלי ספק שברגע שזה ייכנס בסופו של תהליך , הירידה בהוצאות הבריאות תהיה הרבה יותר גדולה מאשר מחיר החיסון.
מירי זיו: אני גם מתנצלת מראש שאחר כך אני צריכה לזוז כי יש לי ישיבת ועד מנהל היום ואני מוכרחה להיות שם בזמן.
מירי זיו: אני מודה שאני לא מדברת בצורה אובייקטיבית מבחינת העבודה שמה שמעניין אותי זה סרטן לכן אני לא רוצה להיכנס לשעלת ולחיסונים האחרים, אני לא מתמצאת בזה ולא יודעת על זה ומודה שמה שמעניין אותי הוא הסרטן וכשיש חיסון לסרטן אני מאד שמחה שקיים דבר כזה.
מירי זיו: אני חייבת לומר ולסייג שמסיבה כלשהי, תודה לאל וברוך השם, במדינת ישראל שיעורי סרטן צוואר הרחם נמוכים מאד.
מירי זיו: מאז שאני באגודה למלחמה בסרטן מאז שנת 82, לא כמנכ"ל, הגניקולוגים אמרו שזה ייעלה אם לא נעשה, וזה לא עלה ברוך השם.
מירי זיו: גם אז אמרו שהטרום סרטן יעלה.
מירי זיו: העובדה היא שהסרטן לא עלה ברוך שם, מדברים בערך על 160 , 170 מקרים בשנה כשמתוכן מתות כ- 90 נשים כשכל אחת היא עולם ומלואו.
מירי זיו: אם אני צריכה לעשות סדרי עדיפויות והייתי יכולה לבחור חיסון יהיה הייתי בוחרת חיסון לסרטן השד, כי שם יש 4,000 נשים חדשות ושם עוד מתות.
מירי זיו: לכן אני שמחה בקונספט הזה שאפשר למנוע מחלה, גם 90 נשים זה הרבה מידי אם אפשר למנוע את זה, לכן אם אני שומעת שחברי הוועדה המכובדת שאני לא יודעת מיהם והייתי שמחה לשמוע מיהם, אומרים שכל החיסונים חשובים באותה מידה מבחינת בריאות הציבור, הם אמרו את זה לא אני, אז אני לא מבינה למה זה נדחה ל- 2011?
מירי זיו: אני רוצה להבין את השיקולים.
מירי זיו: אני יודעת שבוועדת הסל נעשית הרבה מאד עבודה ובמועצה לאונקולוגיה שאני חברה בה דנים, שוקלים אנשי המקצוע הרלוונטיים ועושים סדרי עדיפויות, אני לא יודעת אם נעשה, אני לא יודעת אם היו שם אנשי מקצוע רלוונטיים, אולי כן?
רונית תירוש: פרופסור בורנשטיין, היית שם?
יעקב בורנשטיין: לא הייתי שם, רשפון כנראה היה אבל הוא מסתכל על כל התמונה.
אמיליה אניס: השיקול שלנו הוא המכלול של כולם.
רונית תירוש: מיהו פרופסור רשפון?
רונית תירוש: אמיליה אניס: פרופסור רשפון הוא רופא מחוז חיפה, מומחה לבריאות הציבור.
רונית תירוש: היה מומחה לנושא?
אמיליה אניס: היו נציגים מכל - - -
רונית תירוש: היה מי שייצג את נתוני המחקר שעשה פרופסור רובינשטיין?
אמיליה אניס: זה בהחלט חומר מקצועי שהובא בפני חברי הוועדה.
אמיליה אניס: היו עוד שיקולים לוגיסטיים למשל כשאנחנו מכניסים את החיסון נגד אבעבועות רוח ושעלת זה לא כרוך במתן זריקה נוספת, יש תרכיבים משולבים, אנחנו ניתן את החיסון נגד אבעבועות רוח יחד עם החיסון נגד חצבת חזרת אדמת שכבר קיים היום ומקבלים אותו.
רונית תירוש: כך שזה ללא תוספת אחיות.
אמיליה אניס: כנ"ל לגבי חיסון נגד שעלת שבמקום דיפטריה טטנוס יקבלו דיפטריה טטנוס 3, זאת אומרת שזה לא כרוך בתוספת כוח אדם, רק הייתה פה תוספת עלות של התרכיב עצמו.
רונית תירוש: יש גם חיסון שאתם נותנים בהמשך הדרך מבחינת גיל?
רונית תירוש: אולי נצרף את זה לאדמת ונחסוך את כוח האדם.
רונית תירוש: יש לי הרגשה שאנחנו צריכים לעשות דיון עם ועדת המומחים.
רונית תירוש: אין אדם שיודע הכול, אני לא כופרת במומחיות שלהם אבל לפעמים יש רעיון שעולה ומשנה את האיזונים.
אמיליה אניס: את יכולה להגיד שזה יעלה כמה שאת רוצה, אני אשמח שזה יהיה כך, אבל על פי העלויות שהוצגו על ידי ספקים התוספת מדברת על 50 מיליון, אז בכל מקרה הכדור עובר לאוצר.
רונית תירוש: אם אתם מוכנים להרים את הכפפה ולומר שאכן יש בעיה ולהחליט שזה קודם לזה, הטיעונים פה אינם מופרכים.
רונית תירוש: אני מוכנה להביא את החברה עצמה, מדינת ישראל מוכנה לקחת על עצמה את זה ציבורית, לאיזה עלויות אתם יורדים.
רונית תירוש: תרדו אתנו ל- 50%, אנחנו מכניסים את זה לשנת התקציב הבאה.
רונית תירוש: לא תרדו, נכניס את זה כנראה ב- 2011.
רונית תירוש: כשנכנסתי לפוליטיקה, עוד שכשהייתי מנכ"ל, כל הזמן חשבתי ואני מצטערת שהגעתי למקומות האלה, היה לי טוב כאזרח מהשורה, האמנתי שכל החלטה נלקחו בה כל השיקולים שבעולם, אני אומרת את זה נגד עצמנו, לא רק משרד הבריאות, ואני כל כך מאוכזבת לפעמים למצוא שהמלך הוא עירום, אותו ילד קטן שעמד ואמר על מה אתם מדברים, פתאום הוא שואל שאלה וכולם אומרים איך לא חשבנו על זה?
רונית תירוש: זה יכול לקרות, אני לא אומרת שזה קרה שם בדיונים, אבל זה יכול לקרות.
מירי זיו: תראו איך מצאו פתאום כסף לשפעת?
רונית תירוש: זה סיפור אחר.
רונית תירוש: אני שמחה קודם כל שהכירו בצורך בחיסון וייתנו אותו.
רונית תירוש: אני רק חושבת שצריך להקדים אותו, כל יום שנקדים נציל נפשות וגם נחסוך למדינה לכן אני חושבת שראוי שנביא אותם, נשמיע להם לא נחסוך במאמצים.
אמיליה אניס: אבל אי אפשר להביא את החיסון הזה על פני חיסון אחר.
מירי זיו: אבל למה?
מירי זיו: הרי אמרתם שכולם אותו דבר.
רונית תירוש: תראי איך את נסוגה?
אמיליה אניס: מדובר במחלות שפוגעות באלפי תינוקות.
אמיליה אניס: כולם חשובים.
אמיליה אניס: המאמץ צריך להיות מרוכז בזה שנקבל יותר כסף מהאוצר, במקום ללחוץ על ועדת המומחים לשנות את ההחלטה.
רונית תירוש: יכול להיות שנעשה מאמץ מרוכז, נפחית ב- 50% את התרופה נשכנע את האוצר להוסיף סכום כרגע.
אמיליה אניס: זה צריך להיות הכיוון.
מירי זיו: ד"ר שכטר אמר משהו שהפריע לי, לעיתים לא נוח לך לומר, ואני יודעת שעל פי זכויות החולה, כל אחד עושה את השיקול שלו, אבל צריך לציין שחייבים ליידע במיוחד שזה קיים ורשום, זה לא נימוק, נעים לא נעים, נוח לא נוח.
מירי זיו: הבחירה אם מישהו יחליט לקחת הלוואה מהבנק בשביל לעשות את זה, זה שיקול שלו אבל הוא צריך לדעת.
מירי זיו: השיקול הוא אגב לא של הילדים אלא של ההורים כי אנחנו מדברים על האפקטיביות המרבית בילדות צעירות ואז מדברים עם האמא בכל מקרה ולעמים קונים דברים הרבה פחות חשובים.
אדוארדו שכטר: את רחוקה מהשטח.
מירי זיו: ממש לא.
מירי זיו: אני רואה אנשים שמוכרים את ביתם, הקביעה שלך לא נכונה, אני רואה הרבה חולי סרטן שאין להם והם מוכרים את כל מה שיש להם כי הם מאמינים בתרופה שתציל את החיים שלהם אז אני לא רחוקה מהשטח בכלל, מדברים על סכומים הרבה יותר גדולים.
אדוארדו שכטר: הכוונה שלי אחרת.
אדוארדו שכטר: אני כרופא אומר לפציינט שכדאי לו לקבל את החיסון הזה, לא משנה אם הוא בן 12 או אמא שלו, בשבילו זה כאילו שאני אומר לו שהוא צריך לקבל תרופה נגד סרטן.
אדוארדו שכטר: הוא יוצא מהחדר ואם הוא לא יכול לקבל את החיסון הזה הוא בטוח שהוא עומד לקבל סרטן.
אדוארדו שכטר: זה מה שהוא מקבל מפונקציה רפואית שזו אני, אין לי את הכלים להבין מה השיקולים היחסיים כן לקבל את החיסון להשקיע בזה או לא.
אדוארדו שכטר: יכול להיות שהאדם הזה ייכנס לחובות וימשכן את הבית כדי לקבל אתה חיסון.
אדוארדו שכטר: הרופא עומד במצב בלתי אפשרי מהבחינה הזו שכל קביעה רפואית נקלטת אצל הפציינט בצורה אחרת.
מירי זיו: יש מצבים הרבה יותר קשים לאונקולוגיים, כשמדברים על 20,000 ₪ לחודש.
אדוארדו שכטר: דווקא בגלל שזה מצב לא סרטני הפציינט מקבל את זה כאילו זה אסון שהוא לא מקבל את החיסון.
מירי זיו: צריך להסביר לו
אדוארדו שכטר: לא תמיד זה אפשרי, מעמידים את הרופאים בסיטואציה כמעט בלתי אפשרית.
אמיר פרידנברג: שמי ד"ר אמיר פרידנברג מנהל רפואי בשב"ן בקופת חולים לאומית.
אמיר פרידנברג: בהמשך למה שאמרה ד"ר אניס, כל החיסונים שהיא הזכירה הם חיסונים חשובים וצריך לדרוש מהאוצר עוד כסף להכניס אותם לתחום החיסונים ולא מחר, אלא אתמול, שייכנסו כולם לסל.
אמיר פרידנברג: הקופות רואות חשיבות מאד גדולה בחיסונים וכל החיסונים שלא נמצאים בסל הבריאות הכניסו את זה לשב"ן.
אמיר פרידנברג: אני מודה שזה לא פתרון כי הזכירו פה את הדוגמא של אבעבועות רוח שקיימים בשב"ן הרבה שנים, זה קיים בצורה מסובסדת ולצערי הרב רוב ילדי מדינת ישראל לא מחוסנים מהאבעבועות ואנחנו במצב קשה מאד בנושא האבעבועות במדינת ישראל ולכן אם החיסון הזה לא ייכנס דחוף למסגרת החיסונים של מדינת ישראל למעשה לא עשינו כלום כי המצב של היום הוא מצב לא טוב.
אמיליה אניס: זה אפילו יותר גרוע ואני אסביר למה, חלק מהילדים מחוסנים וחלק לא, ואז המחלה עוברת לקבוצות גיל מבוגרות יותר ויש יותר סיבוכים אז זה אפילו החמיר את המצב מבחינה אפידימיולוגית.
אמיר פרידנברג: זה לא נכון לגבי החיסון של צוואר הרחם אבל כל החיסונים צריכים להיכנס לסל החיסונים במדינת ישראל וכל הרפואה הולכת לכיוון של מניעה.
אמיר פרידנברג: הנושא של המניעה תופס יותר תאוצה ויפה יעשה אם האוצר יגיש את הכסף הזה לפה מאשר לכל מיני דברים נדירים שאני שומע שהכניסו לסל הבריאות בשביל שני חולים או שלושה חולים.
אמיר פרידנברג: לגבי חישוב המחיר, אני מאמין שאתם יודעים לעשות את זה בצורה טובה אבל האם אתם מודעים לזה שיש עוד חברה שעומדת להיכנס עם חיסון?
אמיליה אניס: הנתונים שיש לנו היום זה רק לגבי התרכיב שרשום של חברת MSD.
אמיליה אניס: יש עוד תרכיב אחד בשלבי אישור של חברה נוספת.
אמיליה אניס: כמו אמרתי, עם השנים העלויות של התרכיבים הולכים ויורדים וזה המסר החיובי.
אפרים סיגלר: אז נחכה עוד ארבע שנים שהמחיר ירד.
אמיר פרידנברג: נושא נוסף שהייתי רוצה להעלות משום שאני רואה שאיכפת ליושבת ראש מאוד מהנושא, אני מדבר עכשיו לא כמנהל בקופת חולים אלא כאזרח וכרופא במדינה ישנו נושא של החיילות במדינת ישראל.
אמיר פרידנברג: זה נושא שמאד עצוב לנו באיזשהו מקום, חיילת שמשרתת בצבא, בזמן הצבא אסור לה לקבל חיסון, היא עוברת על חוקי הצבא אם היא הולכת לרופא פרטי או נכנסת לאחת הקופות.
אמיר פרידנברג: בקטע הזה הצבא יכול לבוא לקראת החיילות שמשרתות.
רונית תירוש: זה אותן יכולות למעט הדתיות, שוב זה שנתון של גיל 18.
אמיר פרידנברג: למעשה אנחנו מפלים לרעה את החיילות ולא את אלה שלא משרתות בצבא.
רונית תירוש: אתה צודק יש פה בעיה רצינית.
אפרים סיגלר: אני אומר לבנות לבוא לקבל את החיסון בגיל 17 כדי שעד 18 יקבלו את כל החיסונים.
רונית תירוש: מעניין אם היו הולכות לבג"ץ עם דבר כזה, מה הוא היה אומר...זו אפליה.
רונית תירוש: הבעיה שיש פה אפליה של שכבת גיל שלימה שמתגייסת לצבא.
רונית תירוש: נניח שהן רוצות לשלם את זה בפרטי ולחסן את עצמן, הן לא רשאיות כי הן לא שייכות לשום קופה הן שייכות לצבא הגנה לישראל.
רונית תירוש: הן רוצות להציל את עצמן והן לא יכולות לעשות את זה, המדינה מונעת את זה מהן.
רונית תירוש: אסור להן ללכת באופן פרטי, הן רכוש צה"ל.
רונית תירוש: בעצם המדינה מונעת מהן להתחסן ולהציל את עצמן.
רונית תירוש: אני חושבת שאפשר להגיש תביעה לבג"ץ.
אנואר חילף: אין לי תשובה כרגע לזה.
רונית תירוש: גם אני רק עכשיו שומעת על זה, את רואה שחשוב שוועדת מומחים תשב יחד.
רונית תירוש: אורן שביט נציג החברה, בבקשה.
אורן שביט: אני עובד עם החברה על התאמה של מודל הערכה של כדאיות כלכלית שעושים בארץ.
אורן שביט: יש מדד נוסף שאני חושב שכדאי להכיר אותו וזה מספר הנשים שיש לטפל בהן כדי למנוע מקרה תחלואה אחד .
אורן שביט: פה אנחנו מדברים על כמה בנות צריך לחסן כדי למנוע מקרה תחלואה אחד שקשור בסרטן צוואר הרחם.
אורן שביט: אין לנו את הממדים אבל אני איעזר בנתונים שיש לנו מחו"ל.
אורן שביט: יש את המחקר הפיני הגדול ואם מחשבים על פי המחקר הזה כמה בנות צריכים לחסן בגיל 12 כדי למנוע מקרה טרום סרטני אחד מדובר על 129 בנות.
אורן שביט: זה אומר שעל כל 125 בנות שנחסן נמנע מקרה תחלואה אחד של טרום סרטני.
אדוארדו שכטר: היעילות למניעת טרום סרטני היא הרבה יותר גדולה, זה מה שהוא אומר.
אורן שביט: יש מודל קנדי שכבר עשה תחזית לאורך זמן והמודל הזה מראה, ואני מצטט מאמר בנושא, שעל מקרים טרום סרטניים צריך לחסן בין 8 במקרה הטוב ל-58 במקרה הרע כדי למנוע מקרה טרום סרטני אחד.
אדוארדו שכטר: מראה שהחיסון מאוד יעיל
אורן שביט: אם מדברים על מניעת מקרה מוות מסרטן צוואר הרחם מדובר על כך שצריך לחסן בין 16 ל- 56 בנות.
אורן שביט: הוא מביא לשם השוואה חיסונים אחרים בהם חיסון לאבעבועות.
אורן שביט: אז צריך לחסן 34,000 איש כדי למנוע מקרה מוות אחד.
אורן שביט: בדלקת קרום המוח צריך לחסן 21,000 איש כדי לנוע מקרה מוות אחד והוא נותן את המקרה של שפעת שצריך לחסן 5,000 איש כדי למנוע מקרה מוות אחד.
אורן שביט: במקרה של מוות מסרטן צוואר הרחם מדובר על בין 729 ל- 1661.
אורן שביט: נכון שבארץ התמותה מסרטן היא קצת יותר נמוכה אבל זה לא יהיה בסדרי גודל, זה נותן קצת פרופורציות בכמה צריך לטפל.
שאנה שכטרמן: אתה אמרת שצריך לחסן 125 בנות כדי למנוע מצב טרום סרטני.
אורן שביט: זה על פי מחקר הקליני.
שאנה שכטרמן: לעומת זאת צריך לחסן בין 16 ל- 56 כדי למנוע מוות?
אורן שביט: לא, על פי המחקר צריך לטפל ב- 129 בנות כדי למנוע מקרה מוות מסרטן צוואר הרחם וכדי למנוע מקרה טרום סרטני צריך לטפל בהרבה פחות.
אורן שביט: המחקר הפיני היה למשך שלוש שנים בלבד כך שהוא תוחם את יעילות החיסון רק לשלוש שנים אבל כשעושים מודל על פי כל החיים של החולה מן הסתם המספר יורד.
אורן שביט: האפקט של החיסון יותר טוב.
אמיליה אניס: כולנו מסכימים שמדובר בחיסון שהוא בטוח ויעיל.
אמיליה אניס: כולנו צריכים לפנות לאוצר כי אי אפשר להעמיד חיסון זה כנגד חיסונים אחרים, אף אחד לא יגיד היום אל תחסנו נגד שפעת או נגד אבעבועות.
אמיליה אניס: הנקודה היא שצריך תוספת תקציב כדי לכלול את זה בשגרת החיסונים ולא מדובר במיליון אחד או שניים לתוספת,זה הרבה מיליונים.
רונית תירוש: אין ויכוח שזו דרך מצוינת אבל אני רוצה למצות תהליכים לפני.
רונית תירוש: רציתי לשאול ואני לא יודעת אם אתה מוסמך לענות לזה, מה הסיכויים שיפחיתו ב- 50% אם זה יהפוך לציבורי.
יואב שכטר: סיכוי מאוד נמוך.
יואב שכטר: כמובן שתהיה הנחה גדולה.
רונית תירוש: גם בידיעה שנכנסת עוד חברה?
רונית תירוש: אתה לא מעודד אותנו.
רונית תירוש: כמה התחסנו עד עתה, יש מידע כזה?
אמיר פרידנברג: כמה עשרות.
רונית תירוש: עשרות בודדות מזה חצי שנה.
אמיליה אניס: זה בלאומית.
אדית קוגן: גם במאוחדת .
יואב שכטר: בפעם האחרונה המחיר לצרכן היה בסביבות 880 ₪ למנה.
יואב שכטר: שלוש מנות זה בסביבות 2,600 ₪.
יואב שכטר: בעקבות הדיון שהיה כאן בדקנו עם החברה, כי לחברה יש מדיניות מחירים בכל העולם, זה לא נמכר רק פה אלא גם במדינות אחרות, גם למדינות שנכנס לסלי החיסונים שם.
יואב שכטר: מדיניות החברה אומרת שככל שיש קבוצת גיל אחת כך ההנחה יותר גדולה.
יואב שכטר: כשאנחנו מדברים על קבוצת גיל של בנות 12, 13, אנחנו מדברים על הנחה שבסביבות מעל יותר 30% הנחה.
יואב שכטר: כמובן שככל שיותר קבוצות גיל נכנסות כך הנחה הולכת וגדלה, זו מדיניות החברה בכל העולם, זה לא רק בישראל.
רונית תירוש: איזה מדינה אישרה את זה כחיסון ציבורי?
יואב שכטר: יש מספר מדינות כאלה.
רונית תירוש: כמה יש שם בשנתון, לדעתי בישראל יש יותר בנות...
רונית תירוש: בשנתון יש 100,000, בנות זה בערך 50% כמה אחוזים הבנות במדינות האלה?
יואב שכטר: אנחנו מדברים על מדינות יותר גדולות מישראל.
יואב שכטר: אבל זה לא משנה כי זה לא הולך לפי גודל המדינה אלא לפי אם המדינה מוכנה לחסן שכבת גיל מסוימת.
רונית תירוש: אז אתה מדבר על 70%.
רונית תירוש: יואב שכטר: זו הנחה מאד משמעותית.
רונית תירוש: עוד לא התמקחנו.
אריאל סנדר: אני מציג את ההסתדרות הרפואית.
אריאל סנדר: כדי לסבר את האוזן אני רוצה שנבין מה שאמרה יושבת הראש לגבי אותה ועדה שאם לפעמים מכניסים נתונים חדשים הדברים מתהפכים.
אריאל סנדר: זאת אומרת אם בוועדה דנו על הגרדיסיל , על 150 מיליון ₪ כשהעלות שלה היא אחרת אז היא קבלה משמעות אחרת בתעדוף בסופו שלד בר מול החיסונים האחרים.
אריאל סנדר: דבר שני, עם כל הכבוד לכל החיסונים האחרים, ויש חשיבות לכל החיסונים האחרים ממדרגה ראשונה, עדיין זה החיסון הראשון והיחיד, עש שיבוא המתחרה, של חיסון לסרטן, זה הדבר היחיד היום בעולם.
אריאל סנדר: אולי נכניס את זה לראש שזה משהו אחר.
אריאל סנדר: דבר שלישי, אני לא יודע אם לוועדה שלכם, שהיא ועדה חשובה, האם הוזמנו לדוגמא נציגי האונקולוגים שייתנו דעתם בדיון הזה.
רונית תירוש: אל תטרח לשאול אנחנו נזמין אותם לפה ונוודא שישמעו.
אמיליה אניס: אבל מי ייתן את הכסף?
אריאל סנדר: אני לא מדבר על הכסף, שהיושבת ראש תשבור את הראש עם החברה וזה בסדר, ככה צריך לעשות אתם, ולא 30% אלא 50% ואפשר להגיע איתם לזה, כי היום זה 2,600 ₪ ואפשר להביא את זה ל-1,300 או 1,400 ₪.
אריאל סנדר: אז זה מגיע ל-60 מליון.
אריאל סנדר: אם בוועדה אצלכם כשישיבתם זה היה עולה 60 מיליון יכול להיות שזה לא היה מספר חמש או שש, אלא זה היה מספר אחד, רק הנתונים לא נכונים וככה צריך להציג את זה.
אמיליה אניס: אני רוצה להגיד לכם שאי אפשר להעמיד חיסון אחד מול חיסון אחר.
רונית תירוש: אתם העמדתם, אתם עושים את זה ביום יום.
אמיליה אניס: אנחנו הכנסנו שיקולים לוגיסטיים בעיקר.
רונית תירוש: ואנחנו צריכים לוודא שהכנסתם את כל השיקולים.
אמיליה אניס: כשאתם אומרים שלא ייחסנו לזה חשיבות זה לא נכון.