GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נטע בנטור: החלק המשפחתי והקהילתי מאוד תומך ביציאה לפעילות גופנית אצל נשים קשישות וכאן אני רק מדברת על ממצאים מחקריים ואלה לא דברים שאני עצמי מצאתי, גם בארץ וגם במקומות אחרים.
גבריאלה היילברון: יש הבדל בין גברים לנשים וכמה עושים פעילות גופנית בצורה פורמלית יותר?
נטע בנטור: כן, יש, סקר קשישים וגם מסקר בריאות לאומי ויש נתונים לגבי מה אתה עושה ובאיזה תדירות, אבל אני לא זוכרת את הנתונים בעל פה.
נטע בנטור: אני רוצה להתייחס לעוד שלושה דברים ואעשה זאת בקצרה.
נטע בנטור: נושא אחד הוא הנושא של פעילות והדרכה בנושא של סוגר השתן.
נטע בנטור: כאן ראו שדווקא עבודה קבוצתית היא עבודה שיותר מתאימה.
נטע בנטור: רופאה אחת סיפרה לי שהיא שמה מאחורי הגב שלה שלט שפונה אל נשים שסובלות מאי שליטה או מבריחת שתן ומתעניינות.
נטע בנטור: כנראה שיש איזשהו אפקט יותר גדול לעבודה קבוצתית וזה נושא שאני רוצה להתייחס אליו.
נטע בנטור: אם אני מסכמת את הדברים אני אומרת שגם גברים וגם נשים חיים למשך שנים ארוכות בארץ כאשר הנשים חיות יותר והן מתמודדות בשנים האחרונות שלהן עם תחלואה כרונית, עם מוגבלות פיזית, עם בעיות פסיכולוגיות ולא דיברתי בכלל על נושא של בדידות, על נושא של חוסר תמיכה, לא דיברתי על זה למרות שזאת בהחלט תחלואה.
נטע בנטור: גם זה חסך כלכלי כפי שראינו לפני יומיים בטלוויזיה.
נטע בנטור: רק העובדות האלה בפני עצמן מצדיקות התייחסות ייחודית אליהן וגם סיבות אחרות כמובן.
נטע בנטור: אני חושבת שכדי להגביר את הצדק החברתי – אני לא קוראת לזה שוויון, כי החלוקה לא צריכה להיות שוויונית אלא צודקת – יש מקום לפתח שירותים שהם מכוונים אל קשישות אבל צריך לעשות זאת בשכל, ברגישות ולבדוק מה התנאים הדרושים ומה סדר העדיפויות.
שרה מרום שלו: מאחר שאני קשישה, אני רוצה להוסיף לדברים שלך ולומר שיש גם הבדלים גדולים בין אלה שהם ותיקי הארץ לבין אלה שהגיעו עם העלייה החדשה.
שרה מרום שלו: העלייה החדשה הגיעה ממקומות שם כל הדברים שאנחנו מדברים עליהם לא היו.
שרה מרום שלו: איך שלא יהיה, בארץ בכל אופן אנחנו יותר התראינו, ובמיוחד אלו שעבדו כל חייהם והיו פעילים בקהילה.
שרה מרום שלו: הבעיה היא עם אלה שלא עבדו וישבו בבית.
שרה מרום שלו: אני אדבר עם שר הבריאות בקשר לבדיקות סרטן השד.
מרית דנון: הסקירה הייתה מאוד מעניינת והיא מפנה את הזרקור לכל מיני דברים שאנחנו יודעים ביום יום אבל לא בצורה כל כך ממוקדת.
מרית דנון: אמנם היום הוא יום הקשיש הבינלאומי ואנחנו מתמקדים בנשים קשישות, אבל השאלה שמתבקשת מבחינתי היא מה ניתן לשפר בהעלאת המודעות בנושאים האלה ולא רק כאשר אנחנו בגיל השלישי אלא בגיל הראשון.
מרית דנון: זאת אומרת, לא להיזכר בכל מיני בעיות של תזונה נכונה כאשר אנחנו בנות 60 פלוס או ללכת לבדיקות תקופתיות של סרטן השד וכולי.
מרית דנון: השאלה עד כמה נעשות פעילויות בכיוון הזה כאשר זה צריך להיות מגיל ההתבגרות של הנערות.
ענת לייטר: דיברנו על הנושא של בריחת שתן למשל ואני יודעת – אני לא רופאה אבל ממה שלמדתי במערכת – שהבעיה שכיחה החל מגיל 20 פלוס.
ענת לייטר: זה קורה לאחת מארבע מגיל 20 פלוס.
ענת לייטר: יש לתת את הדעת ולטפל בזה.
שלי שטרנברג: אני גריאטרית מחוזית בירושלים והסביבה בקופת-חולים מכבי.
שלי שטרנברג: אני רוצה לחזק את העמדה שלך.
שלי שטרנברג: יש מחקר שנעשה על ידי חוקר בשם דבריס שהראה שאם מתמקדים בפעילות גופנית במשך שלוש פעמים בשבוע והפסקת עישון בגיל הביניים – בגילאים 45 עד 55 – אפשר לדחות את התחלואה של המחלות הכרוניות בשמונה שנים.
שלי שטרנברג: אני חושבת שיש לנו מחקרים שנותנים לנו אבני יסוד ואומרים לנו איך להתחיל והיכן להתמקד.
שלי שטרנברג: במכבי למשל אנחנו מתחילים להתמקד ויש לנו קבוצות להפסקת עישון, יש לנו קבוצות לגיל הזהב וגם לגיל הצעיר כדי לעודד פעילות גופנית, אבל צריך לעשות יותר.
נטע בנטור: צריך לומר דבר אחד שמתקשר לדברים שאת אומרת.
נטע בנטור: יש היום קבוצה גדולה של חוקרים, לפחות שאני מכירה בשני מקומות בעולם, שלא רק מדברים על תוחלת חיים לחוד ועל תפקוד לחוד אלא מדברת על תוחלת חיים ללא מוגבלות.
נטע בנטור: אנחנו לא רק רוצים לחיות יותר שנים אלא אנחנו רוצים לחיות יותר שנים ללא מוגבלות.
נטע בנטור: לעניות דעתי, לדור הבא תהיה בעיה.
יונה רוזנוולד: זאת הוראה של משרד הבריאות.
יונה רוזנוולד: היום הרופאים מחויבים לבדוק כל פציינט ולראות אם בתקופה האחרונה עשו לו BMI.
יונה רוזנוולד: זאת הפכה להיות חובה ובודקים את זה ועושים בקרה.
יונה רוזנוולד: עדיין הנושא של חינוך בכל גיל, בכל שלב בחיים, אולי הוא הכי חשוב כי ההרס שיש היום אצל הצעירים בגין האלכוהול והסמים, בסופו של דבר זה ייתן ביטוי בשלב זה או אחר בחיים.
שרה מרום שלו: בכל הדברים האלה נשים משתמשות פחות מגברים.
שרה מרום שלו: סמים ואלכוהול בדרך כלל צורכים יותר הגברים.
יונה: אני לא בטוחה.
יונה: אני לא יודעת אם מה שאת אומרת נכון סטטיסטית.
יונה: אולי חווייתית את רואה את זה כך, אבל התחושה שלי היא שאין שונות גדולה בין גברים לנשים בהרס העצמי הזה.
קריאה: גברים מסתבכים יותר.
יונה רוזנוולד: לצערי הרב באלכוהול אין שונות גדולה בין המינים.
שאול צור: אני אומר כאן כמה דברים שחורגים מעבר למה שנטע אמרה מבחינת הצרכים שמשרד העבודה והרווחה מתמודד אתם.
שאול צור: דיברנו על בעיות כמו ראייה, שמיעה, טיפולי שיניים וכולי שהטיפול בהם הוא מאוד יקר.
שאול צור: טיפולי שיניים לא נכנסים בביטוחי בריאות.
שאול צור: גם כאן אנחנו מסייעים באמצעות תרומות מהאפוטרופוס הכללי, אבל זאת טיפה בים.
שרה מרום שלו: בפן הזה מטפל משרד הגמלאים – בטיפול בשיניים, בשמיעה ובראייה.
שאול צור: אנחנו שנים מטפלים בזה, עוד לפני שקם משרד הגמלאים, אבל התקציבים הקיימים שואפים לאפס.
שאול צור: בעניין הזה צריך להגדיל ככל שניתן ואז זה יועיל.
שרה מרום שלו: אפשר לומר שזאת השנה הראשונה שכן מטפלים בדברים האלה, אמנם לא בצורה מרחיבה אבל איכשהו יש טיפול.
שאול צור: התרומה כאן היא באמת טובה אבל צריך להגדיל אותה.
שאול צור: בתפקיד שלי עוסק במסגרת של חוק ביטוח סיעוד.
שאול צור: יש כאן נתונים של המוסד לביטוח לאומי.
שאול צור: בסך הכל הממוצע של זכאי חוק ביטוח סיעוד בקרב אוכלוסיית הזקנים הוא כ-15 אחוזים.
שאול צור: זה אומר שעוד כ-4 אחוזים אנשים שנמצאים במוסדות.
שאול צור: אנחנו מדברים על 20 אחוזים מהאוכלוסייה שבעיקרון כביכול מטופלת אם זה במסגרת של מוסד ואם זה במסגרת של מטפלת שמגיעה הביתה אבל כ-80 אחוזים מהאוכלוסייה מקרב הזקנים הם עצמאים וחלק לא קטן מהם בכל-זאת עם מגבלות לא מעטות אבל הן אינן מזכות אותם בחוק סיעוד.
שאול צור: כלומר, לפעמים בגלל חצי נקודה יכול האדם להישאר מחוץ לזכאות.
שאול צור: אחד הדברים שאנחנו משתדלים לסייע בהם במשרד הרווחה – ועושים זאת בתקציבים ששואפים לאפס – זה מתן עזרה ביתית לאותם אנשים שאינם זכאי חוק סיעוד ולו רק לנושא של ניקיון, סיוע בקניות וכולי.
שאול צור: לפעמים אנחנו יכולים לתת סיוע בשעתיים שבועיות ולפעמים שעתיים פעם בשבועיים, ואתם יכולים להבין שזה לא מספיק.
שאול צור: אני תמיד אומר אם משרד הרווחה היה מקבל אפילו 50 מיליון שקלים – ועבורנו זה נחשב סכום עתק – יכול היה לתת שירות הרבה יותר גדול למספר הרבה יותר גדול של זקנים שאנחנו מספקים להם היום שירות ויכול להיות שהמדינה הייתה חוסכת את אותם 600 מיליון שקלים כי יש אנשים שנדחפים בכוח לתוך מסגרת של חוק ביטוח סיעוד כדי שיהיה להם איזשהו מענק.
שאול צור: יש אוכלוסיות לא קטנות ומספרים לא קטנים שלא מסוגלים כבר לטפל בעצמם אבל לא זכאים לחוק ביטוח סיעוד.
שאול צור: אם מדברים כאן על איכות חיים ועל מתן מענה לצרכים ראשוניים, אם מישהו יכול היה לעשות משהו בעניין הזה, אני אומר שזה היה חוסך למדינה מאות מיליוני שקלים ומאפשר לתת מענה לעשרות אלפי אנשים נוספים שהם זקוקים לזה כמו אוויר לנשימה.
שרה מרום שלו: לעומת זאת, יש אוכלוסייה גדולה שהוועדות של ביטוח לאומי דוחות אותם בגלל חצי נקודה והבעיה היא גדולה.
שרה מרום שלו: אנחנו בסיעה דנים עכשיו בדיוק על הדברים האלה ונדרוש מביטוח לאומי לשנות את החוק.
שאול צור: לפני כשנה וחצי התקיים דיון בוועדת העבודה והרווחה והוא התקיים בעקבות כתבה בטלוויזיה על בדיקה מבישה כביכול של קשישה שצולמה.
שאול צור: בעקבות כך נעשו שינויים שהתקבלו על ידי ועדת מומחים שהיו חברים בה מומחים רבים.
שאול צור: זה התקבל בוועדת העבודה והרווחה וכדאי לקחת את החומר הזה וללמוד אותו.
שאול צור: לא מזמן הייתי בדיון בוועדת העבודה ולהפתעתי יושב-ראש הוועדה לא ידע על זה ולא הזכיר את זה.
שאול צור: אם כן, קודם כל כדאי ללמוד מה היה כי ועדת העבודה והרווחה לפני שנה וחצי אישרה את המודל הקיים עם שינויים קלים.
שרה מרום שלו: אני מקווה שאנחנו כסיעה נצליח לשנות משהו.
שרה מרום שלו: אלה עיקרי הדברים בהם אנחנו מטפלים.
שרה מרום שלו: שוב, זה תלוי בתקציבים.
שרה מרום שלו: יש לנו בעיות גדולות עם האוצר.
שרה מרום שלו: משרד הגמלאים יטפל בנושא הזה באופן אינטנסיבי.
שרה מרום שלו: קשה להטיל את הטיפול בנושא על ועדת הרווחה או על ועדות אחרות.
שרה מרום שלו: נקווה שנצליח במשך הקדנציה לעשות את זה.
נטע בנטור: אני חושבת שאפשר להסתכל על שירותים לאוכלוסייה – ואני לא מדברת כעת לא על נשים ולא על גברים – בשתי צורות.
נטע בנטור: אפשר להסתכל על זה דרך הכסף או מה שאני כחוקרת אומרת דרך החור שבגרוש, ואפשר להסתכל על זה כתפיסת עולם.
נטע בנטור: אני מדברת עכשיו מתוך אוריינטציה עם אינטרס של איך סיעת הגמלאים יכולה לעזור ולסייע לקשישים.
נטע בנטור: אני חושבת שהתפיסה צריכה להיות של מי הוא זקן, מה הצרכים שלו, מה יש לו ומה אין לו, מה הוא היה רוצה, מה סדר העדיפויות שלו בחיים, כמו שילד הוא אדם קטן, זה אדם עם קמטים.
נטע בנטור: אפשר להסתכל על זה כך ואפשר להסתכל על זה דרך כמה כסף צריך לסעיף כזה או אחר.
נטע בנטור: לא שזה לא חשוב ולא שאני חושבת שכסף ותקציבים לא חשובים, אבל אני רוצה לומר שזה לא חזות הכל.
נטע בנטור: יש שתי גישות ואין ספק שאני הצגתי את הגישה של התפיסה.
נטע בנטור: הגישה של כמה תקציבים חסרים ואם היה לנו אותם היינו מאושרים, זאת גם כן גישה.
שאול צור: אני התכוונתי לומר שזה משלים זה את זה.
שאול צור: הכסף הוא אחד האמצעים במובן של העמדות שאת מדברת עליהן.
שאול צור: זה לא יעזור אם לא יהיה כסף ויהיה רק רצון טוב.
נטע בנטור: אני לא בטוחה.
נטע בנטור: בלי רצון טוב, לא יעזור כסף.
נטע בנטור: אני מאמינה שעם אותם משאבים אפשר לעשות דברים שונים.
נטע בנטור: אני באמת מאמינה שצריך להסתכל על העולם שלנו במשאבים הנתונים ולראות מה אפשר לעשות.
נטע בנטור: כלומר, כסף הוא מחוץ למשחק.
שאול צור: אני לא מקבל את זה.
שאול צור: אני רוצה לומר לך שיש קיפוח גדול מאוד של האוכלוסייה הזאת.
שאול צור: אם אני לוקח למשל כדוגמה תקנים של עובדים סוציאליים במחלקות לשירותים חברתיים במערכת הרווחה, התקנים שמוקצים לטיפול בזקנים הם ביחס הפוך להיקף האוכלוסייה שלהם בטיפול של המחלקות לשירותים חברתיים.
שאול צור: כלומר, אם יש לך 50 אחוזים ממוצע ארצי של זקנים שהם בטיפול המחלקות לשירותים חברתיים, התקינה, ההקצאה לתקינה היא ביחס הפוך.
שאול צור: אתה מגיע כמעט ל-10 אחוזים של תקנים של עובדים סוציאליים לנושא הזה.
שאול צור: למה?
שאול צור: לדעתי יש פה קיפוח עובדתי.
שאול צור: נכון שזה קשור גם לנושא של עמדות שאת מדברת עליהן.
נטע בנטור: השאלה כמה זמן העובדים הסוציאליים האלה עסוקים בפרט, כמה זמן הם עסוקים בלומר שאין להם זמן וכמה מעט זמן הם עסוקים בלבדוק מה אנחנו יכולים לעשות בשביל הסביבה שלנו.
נטע בנטור: אני לא חושבת שזה שינוי שיכול להיות ביום אחד ואני באמת חושבת שזה מתחיל משינוי של אוריינטציה כלפי חברה.
נטע בנטור: אני רוצה לומר שהיום אנחנו מאוד קרובים לדיון על התקציב ובואו נאמר שעכשיו פברואר וצריך לחכות עד ספטמבר-אוקטובר הבא ויש זמן לדבר על שינוי, וגם זה שינוי שהוא ארוך טווח, והשאלה היא מה אפשר לעשות עם הכסף הנתון.
נטע בנטור: יש לי תחושה שלא מוקדשת לזה מספיק תשומת לב.
נטע בנטור: זאת התחושה שלי.
שרה מרום שלו: אם אנחנו נלך עשרות שנים אחורנית, לא היו עובדים סוציאליים אבל בכל אופן המשפחה טיפלה בהורים ובזקנים.
שרה מרום שלו: הדברים שאנחנו רואים היום לא היו קודם לכן.
שרה מרום שלו: הזקנים היו מטופלים על-ידי המשפחה מאוד יפה.
גדעון סער: הסולידריות החברתית הייתה בכל המקומות.
שרה מרום שלו: אם כן, לפעמים הרצון עולה על הכסף.
שרה מרום שלו: אני בהחלט מסכימה עם דבריה של נטע שלא תמיד הכסף פותר את הבעיה.
שרה מרום שלו: אני לא מזלזלת בכסף ואני מבינה שבלעדיו – כיום, בעידן שלנו – קשה אבל בכל אופן צריך גם הרבה מאוד רצון.
שרה מרום שלו: אנחנו לא ידענו שהאיש המבוגר צריך ללכת לגור במקום אחר אלא הם ישבו והתגוררו עם המשפחות ולא הייתה עזרה של אף אחד.
שרה מרום שלו: הילדים טיפלו בזקן אבל היום מורידים את כל העול מהילדים והקהילה צריכה לטפל בקשיש.
שרה מרום שלו: גידלנו וחינכנו ילדים, נתנו להם את הכל וגם הם צריכים לתרום משהו ולא להוריד את העול מעל כתפיהם.
עדה הרצברג: אני מצטערת לשמוע את הדברים האחרונים של חברת הכנסת משום שאני ילדה בת 70 ואני חושבת שכילדה בת 70 זה קצת משונה שאם יש לי הורה, הציפייה שלך תהיה שאני אטפל בו.
עדה הרצברג: אני חושבת שיש הבדלים.
עדה הרצברג: מאוד הערכתי את ההרצאה של דוקטור בנטור.
עדה הרצברג: יש שינוי.
עדה הרצברג: שיעור הקשישים עלה.
עדה הרצברג: לאבותינו לא היה כמעט מגע עם קשישים.
עדה הרצברג: היו למשל אנשים שחיו בהתיישבות העובדת וכשאמרו להם שילכו לראות זקן, הם היו צריכים לנסוע לישוב אחר.
עדה הרצברג: היון אנשים שעד גיל מסוים לא ראו קשישים.
קריאה: כולנו ילדים.
עדה הרצברג: תודה רבה.
עדה הרצברג: זה נקרא סחיטת מחמאות.
עדה הרצברג: יש כאן אנשים שמכירים אותי ויודעים שאני לא משקרת לגבי הגיל שלי.
שרה מרום שלו: ודאי שזה לא רלוונטי למצב היום.
עדה הרצברג: לא נכנסתי למסקנות.
שרה מרום שלו: התכוונתי לומר שאני לא חושבת שהכל צריך ליפול רק על הקהילה ורק בגין כספים.
עדה הרצברג: זה לא המקום ולא המסגרת, אבל בהזדמנות אחרת אני אפרט קצת יותר את המסקנות שלי.
גדעון סער: אני מתנצל שלא יכולתי להשתתף בדיון מאחר שהשתתפתי בדיון בוועדה אחרת.
גדעון סער: אני חושב שעשינו נכון – ואני אומר זאת לחברת הכנסת שרה מרום שלו כי לא רק בנושא הזה אלא גם בנושאים אחרים את מהחברים הכי שותפים והכי פעילים בוועדה – שהעלינו את הנושא הזה על סדר היום.
גדעון סער: בדרך כלל אני לא יכול להתייחס – ואני לא רוצה לחרוג מזה - לדיון שלא השתתפתי בו אבל אני יכול לומר שכל הנושאים הללו, ככל שזה תלוי בי ואני אהיה גם מעונין, יקבלו ביטוי במשך כל ימות השנה ולא רק במהלך היום הזה בו הכנסת מציינת את יום הקשיש הבינלאומי.
שרה מרום שלו: אני אסכם את הדיון.
שרה מרום שלו: לפי דעתי, מה שאנחנו יכולים כיום למען הקשישים זה לדאוג שהם באמת יהיו בפעילות ושלא ישבו בבית.
שרה מרום שלו: בקשר לאלה שלא יכולים לתפקד באופן עצמאי, מאוד רצוי שוועדת הרווחה תדגיש את הנושא הזה יותר ודרך ביטוח לאומי ודרך הממשלה צריך לעזור להם עד כמה שאפשר.
שרה מרום שלו: המצב היום הוא לא כמו שהיה פעם כאשר כביכול הילדים באים לטפל.
שרה מרום שלו: אנחנו בכל אופן חייבים לדאוג גם לקהל הזה כי היום תוחלת החיים היא יותר ארוכה.
שרה מרום שלו: אנחנו לא יכולים להשאיר את הקשישים לבדם ולא לדאוג להם.
שרה מרום שלו: תודה רבה לכם.
גדעון סער: היושבת-ראש שיבחה אותי אבל אתה לא חזרת על הדברים.
גדעון סער: אני רק מראה לך שגם הייתי וגם שמתי לב למה שנאמר ועל ידי מי.
יצחק הרצוג: אני מצטער שלא שיבחתי אותך.
גדעון סער: תמיד יש עוד הזדמנויות.
יצחק הרצוג: אני משבח אותך בהיכל שלך, שזאת הוועדה הזאת.
נחום איצקוביץ: אני אפתח בכמה משפטים לגבי הנושא.
גדעון סער: המנכ"ל, פעם ראשונה שאתה אצלנו בוועדה.
נחום איצקוביץ: כן, פעם ראשונה.
גדעון סער: ברוך הבא.
נחום איצקוביץ: ברוכים הנמצאים.
נחום איצקוביץ: קודם כל, יש התקדמות והתחייבויות התקציביות ממשרד ראש-הממשלה למשרד הרווחה הועברו.
נחום איצקוביץ: זאת חדשה טובה.
גדעון סער: האם התקציבים הועברו גם למשרדים האחרים?
נחום איצקוביץ: אתמול.
נחום איצקוביץ: זאת אמנם העברה טרייה, אבל היא עדיין טעימה.
יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, אתה תעזור לנו להעביר את תקציב המדינה.
גדעון סער: אני אסייע בהעברת התקציבים האלה.
נחום איצקוביץ: כל עזרה מתקבלת בברכה ובאהבה.
גדעון סער: מאחר שחבר הכנסת אבשלום וילן הוא מי שיושב בוועדת הכספים בדרך כלל, אני מבקש שתשים עין בשמנו על העניין הזה שלא יינגס או יקרה לזה משהו בדרך.
נחום איצקוביץ: לטובת הפירוט של הדברים שייעשו עד חודש דצמבר, אני מבקש ממנחם וגשל להתייחס.
גדעון סער: אם אתה יכול לומר מה עד סוף שנת 2007 ואם יש דברים שכבר הוצאו, גם אותם.
מנחם וגשל: התוכנית הזאת, כמו שאמרתי בפעם הקודמת, היא תוכנית בין-משרדית וכל משרדי הממשלה שמעורבים בתוכנית הזאת ויושבים כאן כל האנשים שעוסקים באופרציה.
מנחם וגשל: אנחנו בדקנו את התוכניות לקראת הדיון של היום ואני רוצה לחזק את הדברים שאמר המנכ"ל, לא ברמה של איך זה יאושר אלא לומר שעשינו פעולה שלקחנו בה סיכון.
מנחם וגשל: הודענו לכל הגופים, כדי להבטיח שיתחילו להיכנס לפעולה, שהתקציב שיש לנו כרגע הוא לא התקציב שנכנס לבסיס אבל אנחנו מציעים להם להתחיל לעבוד כי סביר מאוד להניח שהכנסת תאשר את התקציב כי אחרת חלק מהגופים – כמו רשויות מקומיות, כמו גופים אחרים – היו מתקשים להתחיל להריץ את העניין.
עדה פליאל-שטרוסמן: אני שמחה לומר לכם שב-16 בדצמבר אנחנו מתחילים בהכשרות והשתלמויות.
עדה פליאל-שטרוסמן: אנחנו מגיעים לשלושה קורסים לזיהוי נפגעות תקיפה מינית שיועברו במקביל בשלושה מחוזות של משרד הרווחה ל-90 עובדים סוציאליים מהמחלקות לשירותים חברתיים ולעובדים סוציאליים במערכת הבריאות.
גדעון סער: באיזה היקף תקציבי?
עדה פליאל-שטרוסמן: בהיקף של 110 אלף שקלים לשלושת הקורסים ובהמשך, ב-2008, אנחנו נפעיל את כל ההכשרות הנוספות שהן רבות כפי שפירטנו בתוכנית.
עדה פליאל-שטרוסמן: זה כמובן בהתאם לקבלת התקציב.
גדעון סער: שדרוג זה ב-2007?
עדה פליאל-שטרוסמן: כן.
עדה פליאל-שטרוסמן: עד סוף דצמבר 2007.
עדה פליאל-שטרוסמן: במרכז בראשון לציון תועסקנה עוד עובדת וחצי ומתחילה סדנה של פסיכו-דרמה ומתחילים בחיפוש מבנה.
אבשלום וילן: כאשר אתם אומרים שדרוג, מה זה אומר?
עדה פליאל-שטרוסמן: קיימים שלושה מרכזים שפעלו על אש מאוד קטנה והתוכנית הזאת שדרגה אותם בעשרות אלפי שקלים.
אבשלום וילן: מדובר בימי אשפוז?
עדה פליאל-שטרוסמן: לא.
עדה פליאל-שטרוסמן: אלה מרכזים טיפוליים יומיים אליהם באות נתקפות תקיפה מינית ומקבלות טיפול.
קריאה: כמו מרפאת חוץ.
עדה פליאל-שטרוסמן: על המרכז הרב-תחומי השלישי המשודרג ידברו נציגי משרד הבריאות.
גדעון סער: זה יבוצע ב-2007?
עדה פליאל-שטרוסמן: אני מציינת את הפעולות שביצענו ב-2007 ושתבוצענה עד סוף 2007.
עדה פליאל-שטרוסמן: לגבי המרכז הרב-תחומי החדש בירושלים.
עדה פליאל-שטרוסמן: הצוות של ועדת ההיגוי של המשרד שלנו עם הצוות של משרד הבריאות קבע פגישה בבית החולים הדסה כדי לתאם עבודה משותפת יחד עם הרשות המקומית והרשות המקומית תצא למכרז להפעלת המרכז.
עדה פליאל-שטרוסמן: במקביל תתחיל להיות מועסקת מנהלת לחודש האחרון כדי להתחיל בפעילויות להקמת המרכז.
מנחם וגשל: זה מה שאמרתי בישיבה הקודמת.
מנחם וגשל: אישרנו כאן מנהלת שתיכנס מיד לפעולה עוד לפני המכרז כדי להבטיח שאנחנו מקדמים את הפרויקט לא רק ברמה של ההיגוי אלא גם ברמה של העשייה בשטח.
עדה פליאל-שטרוסמן: בבאר-שבע גם כן נעשות פעולות להקמת ועדת היגוי ולהתחלת העסקת מנהלת.
עדה פליאל-שטרוסמן: הדבר המרכזי הבא הוא חלופת אשפוז, מקום בטוח.
עדה פליאל-שטרוסמן: התחלנו במשרד בכתיבת טיוטה להכנת מכרז כאשר קיימנו שיחות גם עם הייעוץ המשפטי וגם עם מרכזת רכש ארצי.
עדה פליאל-שטרוסמן: ישבנו אתם והמכרז הוא בשלהי עיבודו.
עדה פליאל-שטרוסמן: אני רוצה לציין ששר הרווחה והשירותים החברתיים שלנו אישר השתתפות של המוסד לביטוח לאומי בהפעלת המקום הבטוח, חלופת האשפוז, לשלוש שנים.
קריאה: זאת המחלקה למפעלים מיוחדים במוסד לביטוח לאומי.
עדה פליאל-שטרוסמן: אלה הפעולות שנעשו.
עדה פליאל-שטרוסמן: אני יכולה לתת גם סיכום תקציבי של מה שאנחנו צריכים, אבל לא זה המקום.
יצחק הרצוג: אפשר לומר שחל שינוי משמעותי מאוד וזה לזכות הלחץ שלך ושל הוועדה.
קריאה: מה הסכום עליו אנחנו מדברים?
עדה פליאל-שטרוסמן: עד סוף שנת 2007, כ-300 אלף שקלים אבל יכולים להיות דברים ממש בתכנון ונוכל להעביר להם תקציב נוסף.
מנחם וגשל: חלק מהפעולות שאנחנו נעשה ב-2007, בגלל סגירת הקופות, יירשמו ב-2008 אבל יש הבטחה שהכסף שנמצא כרגע, אותם 10 מיליון, מועברים בשנת 2008.
גדעון סער: מה שיש לנו כרגע זה 10 מיליון שקלים ב-2007 ו-20 מיליון שקלים ב-2008.
גדעון סער: אם אנחנו לא נממש – ואנחנו לא נממש – מעל ל-90 אחוזים, זה יישמר.
עדה פליאל-שטרוסמן: זה יישמר לשנה הבאה.
גדעון סער: הבטחתם את זה.
עדה פליאל-שטרוסמן: לגמרי.
נחום איצקוביץ: באישור ועדת כספים.
גדעון סער: זה חשוב.
גדעון סער: בתחילת 2008 תבצעו אתם את הפעולה הנדרשת מול ועדת הכספים כדי לשמור את אותם סכומים שלא מומשו ב-2007 לטובת 2008.
גדעון סער: אני מבקש שכאשר אתם מבצעים, תעדכנו את הוועדה ואפילו במכתב.
מנחם וגשל: חלק מהבעיה בעודפים בדרך כלל שעד שהם נכנסים, אי אפשר לבצע פעולות.
מנחם וגשל: לצורך הזה יש לנו את ה-20 מיליון שקלים אתם אנחנו נתחיל בשנת 2008.
אבשלום וילן: אמרת שה-20 מיליון שקלים הם בבסיס.
מנחם וגשל: כן, בבסיס.
גדעון סער: אם אני לוקח את נושא תוכנית נפגעות תקיפה מינית, מה שיוצא עכשיו אלה סכומים להכשרות, קצת מעל 100 אלף שקלים, אותו הדבר, קצת מעל 100 אלף שקלים, לשלושת המרכזים.
גדעון סער: לגבי המרכזים האזוריים, בעיקר מתבצעות עבודות הכנה ברגע זה, דהיינו כל נושא המכרזים וכדומה.
גדעון סער: לנושא מקום בטוח, אושרה השתתפות – ואחרי כן תהיה הרחבה לעניין זה – של המוסד לביטוח לאומי.
יצחק הרצוג: בוא נסכם שברנדה מורגנשטרן שהיא ראש אגף הקרנות עושה עבודה נפלאה והיא יכולה לתאר את זה לפרוטוקול כך שיהיה לך את הסיכום של כל המכלול.
ברנדה מורגנשטיין: אני מקווה שתהיה לנו הזדמנות לדבר ולהציג.
ברנדה מורגנשטיין: לגבי הנושא של מקום בטוח אני רוצה לציין שביטוח לאומי אישר כ-2 מיליון שקלים לנושא הזה, כולל תוספת לתוכנית המקורית שמדברת על דירות מעבר לנשים שמגיעות למקום בטוח וצריכות לאחר מכן איזשהו ליווי, לאחר שהן מסיימות את הטיפול במקום.
ברנדה מורגנשטיין: אני חושבת שביחד הוספנו ממד מאוד חשוב ואנחנו גם נלווה את הפרוייקט במחקר.
יצחק הרצוג: אני חתמתי על ההחלטה ועכשיו היא צריכה לנהל משא ומתן.
ברנדה מורגנשטיין: אני צריכה לתת את הכסף, אני צריכה לחתום על הסכם עם מישהו, והבעיה היא שאם אנחנו לא חותמים על הסכם עד סוף דצמבר, הכסף הולך לאיבוד ונצטרך להשתמש בכסף חדש בשנה הבאה כאשר אפשר היה להוסיף אותו לממד נוסף.
יצחק הרצוג: זה הולך לשתי עמותות.
ברנדה מורגנשטיין: המשרד אמור לעשות מכרז.
יצחק הרצוג: מי מקבל את הכסף?
מנחם וגשל: יש עמותה שהציעה את ההצעה.
יצחק הרצוג: אז היא צריכה לקבל את זה.
מנחם וגשל: אנחנו לא נוכל להעביר כספים לעמותה הזאת מבלי שיהיה מכרז.
יצחק הרצוג: יש לנו הצעה לפתרון.
נחום איצקוביץ: גם אנחנו יודעים לחתום מול הביטוח הלאומי.
נחום איצקוביץ: אני מציע שהמשרד יחתום והוא ייצור את המחויבות, ואז הוא ישלם את הכסף.
מנחם וגשל: זאת הצעה שכדאי לנסות אבל הייתי צריך לקבל את ההסכמה לכך.
יצחק הרצוג: אם כן, הכסף יהיה בחניה אצלנו.
יצחק הרצוג: אתה צריך לתת את ההנחיות המתאימות.
גדעון סער: אני רוצה לבדוק, עדיין בנושא הראשון, גורמים אחרים כמו משרד הבריאות.
מרים זינגר: לגבי איכילוב.
מרים זינגר: הגיעה אתמול התחייבות לשנת 2007 בסכום של 290 אלף שקלים מתוכם 50 אלף לכוח אדם.
מרים זינגר: יש שמונה עובדים סוציאליים, פסיכולוגים ופסיכיאטר שיהיו לנושא.
מרים זינגר: 200 אלף שקלים מיועדים לשיפוץ במקום החדש שניתן בתוך בית החולים ו-40 אלף שקלים להצטיידות.
מרים זינגר: אתמול הגיעה ההתחייבות ואנחנו יוצאים להליך של פטור ממכרז.
מרים זינגר: אנחנו מקווים שכבר בסוף החודש אנשים יתחילו לעבוד.
גדעון סער: זאת אומרת, זה ה-50 אלף שקלים.
גדעון סער: אבל אין לך בעיה לגבי שום ממד מתוך ה-290 אלף האלה לממש ב-2007.
מרים זינגר: אחרי שאני מקבלת פטור ממכרז, אין לי בעיה.
דבורה איציק: אנחנו מדברים כאן כאילו משרד הרווחה ומשרד הבריאות, אבל בעצם אנחנו עובדים ביחד וזה אחד הדברים שהם באמת חשובים שיש להם תוספת מאוד משמעותית לכל התהליך הזה.
גדעון סער: את זה צביה לימדה אותנו, את רצף הטיפולים.
דבורה איציק: אני חושבת שזה חשוב לומר שזאת עבודה משותפת גם בבניית ההכשרות וגם בכל הראייה התפיסתית.
גדעון סער: היה גם ממד של משרד החינוך.
שוש צימרמן: אל משרד החינוך הועברה התחייבות תקציבית בסך 61 אלף שקלים להכשרות ו-180 אלף שקלים לטיפול במסגרת התוכנית המשותפת שיש לנו עם משרד הבריאות, משרד הרווחה, עמותת אשלים ועמותות נוספות.
שוש צימרמן: אלה סכומים שאנחנו עושים מצ'ינג ואפילו נותנים סכומים הרבה יותר גדולים, למשל להכשרות.
שוש צימרמן: אנחנו גם עובדים לפי שנת לימודים כך שההסתכלות על שנת תקציב מפריעה לנו, אבל נכון להיום אני יכולה לומר שמתוך 11 הקורסים שייפתחו בשנת הלימודים תשס"ח, ייפתח בעלות של 125 אלף שקלים, פתחנו קורס אחד לטיפול לפסיכולוגים, קורס אחד ליועצים מקצועיים, שני קורסים לגננות וקורס אחד משולב ליועצים ופסיכולוגים.
גדעון סער: את יכולה לפרט את ה-180 אלף לטיפול?
שוש צימרמן: ה-180 אלף בטיפול.
שוש צימרמן: סך כל עלות הקורסים הוא 61 אלף.
שוש צימרמן: הטיפול הוא במסגרת המיזם הבין-משרדי כאשר המשרד מקצה מיליון שקלים לשנה.
שוש צימרמן: השנה היו לנו קשיים כך שזה נכנס לתוך המיליון.
שוש צימרמן: הוועדה הקרובה מתקיימת ב-12 בנובמבר והיא מחלקת כסף ל-20 רשויות לפי קריטריונים מאוד נוקשים שגובשו יחד בוועדת ההיגוי הבין-משרדית.
גדעון סער: בעניין הזה אי אפשר לומר שהסכום הזה משדרג את הטיפול בנושא, אם זה נכנס לגדר אותו מיליון.
שוש צימרמן: הסכום של 180 אלף שקלים, קשה לי לומר שהוא משדרג משהו.
שוש צימרמן: הכסף הזה השנה הבטיח לשמור על אותה רמה.
דורי לבנסהרט: הביטוח הלאומי הוסיף מיזם משותף עם קרן רש"י ועם המשרד.
דורי לבנסהרט: עשינו מיזם משותף והצלחנו לתת 9 מיליון שקלים לנושא של טיפולים ב-10 מרכזים שמשרתים הרבה מאוד אזורים בפריפריה בעיקר.
קריאה: זה לילדים נפגעי תקיפה מינית.
דורי לבנסהרט: זאת תוספת.
דורי לבנסהרט: זה כבר התחיל לבוא לידי ביטוי.
יצחק הרצוג: זה כבר מופעל.
דורי לבנסהרט: גם בוועדות ההכשרה השתתפנו וזה משתלב עם השדרוג והכסף הנוסף החדש לעשרת המרכזים האלה.
גדעון סער: אם מסתכלים על 2008, מה הפרופורציה הבין משרדית באחוזים?
מנחם וגשל: פרופורציה קבועה.
מנחם וגשל: היא נקבע בוועדה שמרית עמדה בראשותה.
מרית דנון: חלק מאוד גדול הולך לרווחה וחלק יותר קטן הולך למשרד החינוך ובעצם למשרד הבריאות יש רק את איכילוב.
שוש צימרמן: חלק זעיר.
גדעון סער: כל הזמן אני מזכיר כאן ששרת החינוך היא יושבת-ראש ועדת השרים לקידום מעמד האישה ובכוחה לפי דעתי לקדם את הנושא הזה במידה רבה יותר.
שוש צימרמן: חברת הכנסת רונית תירוש שיושבת כאן כמנכ"לית המשרד למעשה יצרה את התקדים של הקצאת מיליון שקלים לטיפול לילדים נפגעים.
גדעון סער: אגב, אני לא יודע אם את חברת ועדת הכספים, אבל צריך לדאוג כאן - דיברתי על זה גם עם חברת הכנסת יחימוביץ – לנושא תקציב קידום השוויון בין המינים במשרד שנפגע בשנה האחרונה.
מרית דנון: לפני שעוברים לתוכנית לגבי הזנות אני רוצה להעיר הערה קטנה בשולי התוכנית של נפגעות תקיפה מינית.
מרית דנון: בשל חשיבות הנושא ובשל חשיבות התוכנית אנחנו החלטנו, הרשות, להתמקד השנה ביום האלימות שחל ב-25 בנובמבר בנושא האלימות המינית וזאת על מנת לעשות איזו חשיפה לתוכנית הזאת ולהעלות את מודעות הציבור.
מרית דנון: זה סוג של אלימות ולא תמיד זאת אלימות במשפחה.
יצחק הרצוג: בתפר בין שני הסעיפים האלה אני רוצה לומר שקודם כל נסתכל תמונת מראה על החיים שלנו.
יצחק הרצוג: לקח שנה להתחיל וצריך לדעת את זה.
יצחק הרצוג: אני אומר את זה לכולנו, כל מי שעיניו בראשו ואוהב לנקוט צעד ולהגן על מרכז בירוקרטי זה או לא, שידע את האמת, שידע שאלה הם חיינו.
ציפי גליק-נחשון: כמו שאמר שר הרווחה והשירותים החברתיים בנושא פיתוח שירותי הסיוע וטיפול להוצאת נשים ממעגל הזנות, זה באמת ליצור יש מאין.
ציפי גליק-נחשון: בחודשים האחרונים אנחנו עוסקים בהכנת כל התשתיות.
ציפי גליק-נחשון: לאור התקציב שסומן לשנת 2008 וחלקו לשנת 2007, בעצם את מירב השירותים אנחנו הולכים להקים באזור המרכז, קרי, תל-אביב והסביבה וחיפה והסביבה, וכך בעצם פעלנו.
ציפי גליק-נחשון: קיימנו עם קברניטי העיר פגישות.
ציפי גליק-נחשון: עכשיו מוקמת ועדת היגוי בעיריית תל-אביב ונקבעה פגישה נוספת.