GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניצנית דמביץ: כמובן שהרוב המוחלט של הטכנאיות שלומדות הן עולות מברית המועצות לשעבר, כי באמת יש להן את התשתית להתחלת הלימודים.
ניצנית דמביץ: זאת היתה התכנית, ב-2003 כאמור היא הורחבה לעוד שנה, זאת אומרת ביולי 2005 היא הסתיימה.
ניצנית דמביץ: אז, באמת בלחץ גם מתוך חברי הכנסת וגם רענן דינור, שאז היה מנכ"ל התמ"ת, ניגשנו לאוצר ביחד עם המחלקה המחקרית של משרד התמ"ת, עם הנתונים ועם הנתונים מן העולם, שלא ייתכן לראות את החד הוריות כאוכלוסיה שסוגרים אותה אחרי שנתיים, אלא זה בעצם משהו שצריך לראות לטווח ארוך ולאורך זמן ותכניות לאורך זמן ולא משהו חד פעמי שתוך שנה מסתיים.
ניצנית דמביץ: אז בעצם התחלנו את התכנית, קיבלנו עליה בשנה הראשונה, ב-2006, עשרים ושישה מליון שקלים ממשרד האוצר, שהמטרה שלה היא באמת לעבוד על שלושה חסמים, שני חסמים גדולים עיקריים בנושא של החד הוריות ועוד אחד חסם קטן בנושא של הנסיעות.
ניצנית דמביץ: החסם הראשון הוא כמובן הנושא של ילדים, וכאן אנחנו עובדים היום על ארבע תכניות שמאוד מאוד חשובות.
ניצנית דמביץ: אחד ממשיכים, הנושא של הסיבסודים במעונות יום, מאתיים חמישים שקל לחד הורית שמתחילה עבודה חדשה, או שמגבירה את העבודה שלה.
ניצנית דמביץ: אני חושבת שיש לנו כבר חמישים שמקבלות, התכנית חודשה רק במרץ השנה.
ניצנית דמביץ: יש בעיה של פרסום ויש בעיה גם של הקריטריונים.
ניצנית דמביץ: יש שני דברים שצריך לשים עליהם עוד דגשים ועוד להגיע לאוכלוסיה ביתר שאת.
גדעון סער: תגמישו את הקריטריונים.
גדעון סער: אחרי זה הרי באים ואומרים, שיש תת ניצול של תקציבים.
מרינה סולודקין: זה בכוונה.
ניצנית דמביץ: לא, שום דבר לא בכוונה, בטח לא מטעם משרד התמ"ת.
ניצנית דמביץ: הכסף לא חוזר.
ניצנית דמביץ: תכנית נוספת שעכשיו אמורה לצאת זה הנושא של סיבסוד בצהרונים.
ניצנית דמביץ: דרך אגב זה גם לכלל האוכלוסיה ולא רק לאוכלוסיה של החד הוריות, אבל אנחנו היום עובדים יחד עם האגף למעונות יום בצורה מאוד מואצת.
ניצנית דמביץ: אנחנו נמצאים בשלב של הכרה בצהרונים, כל צהרון בארץ שפועל יכול לקבל היום הכרה ממשרד התמ"ת אם הוא עומד בקריטריונים, ובשלב הבא אנחנו נפרסם את כל הצהרונים המוכרים ואנשים יוכלו לקבל סיבסוד מאוד, בדומה למה שקורה היום במעונות יום, יגישו את תלושי השכר, יהיה מבחן הכנסה לנפש ויוכלו לקבל הנחות, בין שלוש מאות לארבע מאות חמישים שקל לכלל האוכלוסיה וחמש מאות שקל לחד הוריים.
ניצנית דמביץ: זה בנושא של צהרונים.
ניצנית דמביץ: נושא נוסף זה השעות הגמישות.
ניצנית דמביץ: הנושא של הבוקר, הנושא של אחר הצהריים, וקייטנות הקיץ, שהן גם כן קריטיות במשפחות חד הוריות, בכלל האוכלוסיה אבל בוודאי במשפחות חד הוריות.
ניצנית דמביץ: יש היום כבר אפשרות לחד הורית שהתחילה עבודה בשלושים שעות שבועיות לפחות לקבל סל שעות של עד שבעת אלפים שמונה מאות שקל בשנה לטובת שעות בוקר ואחר הצהריים באופן גמיש, כולל מטפלת בבית וכולל בייביסיטר וכו', עם מערך דיווחים שיחסית פישטנו אותו וניסינו ללכת באמת על הדברים הפשוטים, ולקבל סיוע לקייטנות בקיץ עד שבע מאות חמישים שקל לילד לכל מחזור, שני מחזורים אלף חמש מאות שקל לילד במהלך חופשת הקיץ גם כן על מנת לשמור על הרציפות של העבודה.
ניצנית דמביץ: כל מה שאני אומרת הוא לשנה הראשונה של העבודה.
ניצנית דמביץ: בשנה השנייה את חוזרת למסלול הרגיל.
ניצנית דמביץ: זאת אומרת במעונות יום אין בעיה כי את חוזרת למסלול של הדרגות הרגילות של משרד התמ"ת, בדרך כלל חד הוריות נופלות על דרגה 3, שזה בין חמש מאות לשש מאות שקל לחודש.
גדעון סער: אבל מה האחוז שנהנה מזה?
ניצנית דמביץ: בחמש מאות ועד שש מאות שקל לחודש זה הרוב המוחלט.
ניצנית דמביץ: כל אם חד הורית שעובדת.
ניצנית דמביץ: עם נושא מעונות יום יש היום, זה מסודר, אין בעיה, יש דרגות וכו', לפי מבחן הכנסה, יש לה פקטור בחישוב מבחן ההכנסה, לוקחים לה חמישים אחוז מההכנסה שלה ומחלקים את זה לחלקי מספר הנפשות פלוס אחד.
ניצנית דמביץ: זאת אומרת הסיכויים שלה לא להגיע לדרגה 3 הם נמוכים ביותר, אלא אם כן באמת מצב ההכנסה שלה הוא טוב מאוד אז אין בעיה.
ניצנית דמביץ: אבל מבחינת הצהרונים והסל שעות, שאני אומרת זה כרגע נמצא רק בשנה הראשונה, אין כרגע המשכיות לשנה השנייה של העבודה שלה, וזו אחת הבעיות של התכנית שמשרד התמ"ת עושה, שמאושרת כמובן על ידי משרד האוצר.
מאירה בסוק: זאת אומרת שאם היא מתחילה לעבוד עכשיו, יש לה מטפלת עד שבע וחצי בבוקר לשנה הראשונה, והיא ממשיכה לעבוד, מה היא עושה בשנה השנייה?
ניצנית דמביץ: אני אגיד לך מה הרציונל, את יכולה להסכים איתו, את יכולה לא להסכים איתו.
ניצנית דמביץ: אלף צריך לבחון את הדברים.
ניצנית דמביץ: מה קורה, עובדתית למשל עם אלה שקיבלו מענקים אנחנו רואים המשכיות של תעסוקה.
ניצנית דמביץ: למרות שכבר היא לא מקבלת את המענק ולמרות שהיא גם לא מקבלת את הזכויות שהיו לה במעונות וכו'.
ניצנית דמביץ: אז צריך לבחון את הדברים.
ניצנית דמביץ: הרציונל של משרד האוצר אומר הנושא של אמון בין מעסיק לבין חד הורית בשנה הראשונה, התייצבות בעבודה קבועה ולא שכל שני וחמישי את מחליפה וכו', בשנה הראשונה היא קריטית.
ניצנית דמביץ: בשנה השנייה, שילכו ושיתמודדו עם השוק החופשי.
ניצנית דמביץ: אלו המלים שאני שומעת.
ניצנית דמביץ: אני יכולה לומר היום, שאחד הדברים שאנחנו כן מנסים לקדם זה נושא של ליווי ותמיכה בשנה השנייה.
ניצנית דמביץ: זאת אומרת שכל אם חד הורית שנכנסת לאחת מהתכניות של משרד התמ"ת, ולא משנה איפה היא רשומה, זאת אומרת האם היא קיבלה מעון, האם היא קיבלה הכשרה מקצועית, מישהו מטעם משרד התמ"ת יוצר איתה קשר ומתחיל איתה תהליך של ליווי ותמיכה על מנת לא ליפול בשנה השנייה אלא לסייע לה בתחומים אחרים או בנושאים אחרים או מכיוונים שונים באמת לא ליפול.
ניצנית דמביץ: איך זה יקרה, מה זה יקרה, אנחנו נמצאים כרגע בשלב בחינת הדברים כדי לבנות איזה שהוא מכרז של מישהו שיטפל בנושא הזה.
אורלי לוטן: מעונות היום, עד כמה שהבנתי, נותנים את זה עד גיל שלוש.
אורלי לוטן: השאלה היא, מה קורה בין גיל שלוש לחמש במקומות שעדיין אין בהם חוק חינוך חובה חינם.
אורלי לוטן: מה התכנית.
אורלי לוטן: המסגרות טיפול המסובסדות של התמ"ת הן עד גיל שלוש.
אורלי לוטן: חוק חינוך חובה מתחיל מגיל חמש.
אורלי לוטן: לא בכל היישובים עדיין קיימת מסגרת בין גיל שלוש לחמש.
אורלי לוטן: השאלה איזה מענה ניתן לאמהות לילדים בגילאים האלה.
אורלי לוטן: אני מדברת על שעות הבוקר.
ניצנית דמביץ: לגבי שעות הבוקר אין מה לעשות, צריך ללכת למשרד החינוך כדי שיתחילו לפעול בנושא הזה, אבל יש מענה לשעות אחר הצהריים.
אורלי לוטן: אבל לשעות הבוקר, שאלו שעות העבודה העיקריות, אין מענה בין גיל שלוש לחמש.
אורלי לוטן: החסם השני שעליו מנסים לתת מענה זה הנושא באמת של השידרוג התעסוקתי.
אורלי לוטן: אחד הדברים הקריטיים שאורלי שכחה לציין, בשינוי בשנת 2003 הוא שההתייצבות בשירות התעסוקה היתה עד שנת 2003 כשהילד שלה היה בגיל שבע.
אורלי לוטן: זאת אומרת שעד גיל שבע אם חד הורית יכלה לקבל אבטחת הכנסה בלי להתייצב בשירות התעסוקה וכו'.
אורלי לוטן: בשנת 2003 זה גיל שנתיים.
אורלי לוטן: זאת אומרת בבת אחת יש אוכלוסייה גדולה מאוד של אנשים שישבו לפחות שבע שנים בבית אם לא יותר, כי יש חלק אם יותר מילד אחד בבית, שלא התמודדו עם שוק העבודה בכלל.
אורלי לוטן: לא התמודדו עם השידרוג הטכנולוגי, עם המון דברים ששוק העבודה השתנה והם בבום צריכים לבוא, לקבל כל עבודה שנותנים להם בשירות התעסוקה וללכת ולעבוד.
אורלי לוטן: כאן אין ספק שנושא ההכשרות המקצועיות והשידרוג התעסוקתי של ההורים היחידים הוא קריטי.
אורלי לוטן: ולכן היום אנחנו בונים מספר מסלולים.
אורלי לוטן: אחד מהמסלולים הוא כיתות בהשמה.
אורלי לוטן: אתמול קיבלתי את האישור לזכיין החדש שלנו בנושא של המוקד ושל הפרסום, ופרסומים מאוד גדולים ומאסיביים אמורים לצאת כל רבעון מעכשיו.
אורלי לוטן: גם בערבית, רוסית ואנגלית.
אורלי לוטן: ברדיו אנחנו מוציאים באמהרית, בדרך כלל הנושא הכתוב הוא לא רלוונטי.
אורלי לוטן: ברדיו אנחנו מוציאים את זה באמהרית.
אורלי לוטן: נושא שני זה הנושא של "ואוצ'רים", אפשרות לחד הוריות לקבל ואוצ'ר מהמדינה.
אורלי לוטן: יש שני מסלולים, אחד עד חמישים אחוז, מחמישים אחוז היא תוכל לקבל החזר אם היא תוכיח עבודה בעקבות הקורס, ויש נושא אחר מול שירות התעסוקה שאנחנו עובדים עליו, עד שבעת אלפים שקל לקורס ולא יותר משמונים אחוז מעלות של קורס ששוב היא תוכל לקבל, וכל הקורסים האלה זה שנים עשר חודשים.
אורלי לוטן: וזה קריטי.
אורלי לוטן: כי אישה שעובדת ורוצה לשדרג את עצמה תיקח קורסים אחר הצהריים.
אורלי לוטן: תיקח פעם בשבוע, פעמיים בשבוע, היא צריכה גם לטפל בילדים שלה.
אורלי לוטן: וכאן שנים עשר חודשים בדרך כלל לא מספיקים לקורסים שבאמת יכולים לשדרג אותה בתעסוקה.
אורלי לוטן: שלושה חודשים לפני שיורי שטרן ז"ל נפטר, באמת נפגשנו ורק אז זה עבר למשרד התמ"ת.
אורלי לוטן: עד אז במשך שנתיים "התקשקש" הסיפור הזה במשרד החינוך, שלא הצליח להוציא את התכנית לפועל וכמעט זרקו את כל הכסף לפח, שזה עשרים וחמישה מליון שקלים.
אורלי לוטן: אז באנו ואמרנו אנחנו לוקחים את זה על עצמנו.
אורלי לוטן: התכנית היא כזאת, מקבלות אבטחת הכנסה עשרים וארבעה חודשים, זה אחד החסמים הגדולים ביותר ומשרד האוצר נמצא פה והוא יודע שאני צועקת על זה כבר שנתיים, ואנחנו נמצאים בשנה האחרונה לניסיון של התכנית הזאת, ואנחנו נמצאים כרגע רק עם בערך עשרים שלושים לומדות, מתוך מאתיים שיש לנו בתקציב.
אורלי לוטן: זה אחד הדברים שהוא פשוט שערורייה מצד משרד האוצר לא לאפשר לנו להגמיש את הקריטריון הזה של עשרים וארבעה חודשים.
אורלי לוטן: עשרים וארבעה חודשים אבטחת הכנסה לא הוכיח את עצמו.
אורלי לוטן: אמרו לנו לא עשיתם שיווק.
אורלי לוטן: לא היתה אחת שיש לה שמונה עשר חודשי אבטחת הכנסה שלא קיבלה מכתב הביתה שסיפר לה שהיא יכולה לצאת לאקדמיה.
אורלי לוטן: לשלם ללימודים היא צריכה.
אורלי לוטן: אסור לה לקבל תמיכה מהמדינה.
אורלי לוטן: היא צריכה פתאום לעשות סוויץ' במוח לצאת, עשרים וארבעה חודשים זה כבר סיפור שבנאדם שקוע עמוק למטה.
אורלי לוטן: תנו לאנשים עם שנים עשר חודשים, עם פחות חודשים, לאפשר לנצל את הסיפור הזה ולתת גם את המחקר לטובת שינוי החוק.
אורלי לוטן: הלא למה החוק, החוק הוקפא לחמש שנים בגלל הניסיון של התכנית הזאת.
אורלי לוטן: בסוף יגידו התכנית לא הצליחה ויזרקו את החוק החוצה.
אורלי לוטן: זה מה שיקרה.
אורלי לוטן: החוק של השינוי באבטחת הכנסה הנושא של לימודים, של לאפשר לימודים גם מעבר לשנים עשר חודשים ולימודים אקדמאים וכו'.
אורלי לוטן: אז זה הכי פשוט, לתת קריטריון כזה.
אורלי לוטן: בנושא של עסקים קטנים, היה לנו מכרז עם הרשות לעסקים קטנים, מבקר המדינה, עם כל הסיפור של הרשות לעסקים קטנים הפיל לנו את התכנית הזאת.
אורלי לוטן: אנחנו יוצאים למכרז חדש שאמור להתפרסם עד סוף השנה שיאפשר להורים יחידים לצאת לעסקים ולהמשיך לקבל את התמיכה שלהם מהמוסד לביטוח לאומי עד התייצבות העסק, זאת אומרת כל עוד אתה רואה שהעסק מתייצב.
אורלי לוטן: אז זה כן נושא שמדובר עליו.
אורלי לוטן: בנושא של ריכוז הנתונים, הולך לצאת תכנית בשיתוף עם הג'ויינט ועם טבת של הקמת פרוייקט של יש כתובת, שהמטרה שלו היא איסוף נתונים וריכוז כל הנתונים של הנושא של חד הוריות, כולל מרשויות מקומיות באופן אקטיבי, זאת אומרת ממש לאסוף ולדעת כל דבר מה הוא קיים.
אורלי לוטן: ייעוץ טלפוני משפטי ומרכז מידע שירכז את כל הנושא הזה.
אורלי לוטן: עוד נקודה אחת שויצ"ו מבקשת כאן להעיר, על זה שחד הוריות צריכות גם מצב של מספר חודשים הנחה במעון כדי לחפש עבודה, התכנית הזאת היתה בשנת 2003, נתנו להן ארבעה חודשים לחפש עבודה ונתנו להן אז הנחה במעון, והיא לא הצליחה.
אורלי לוטן: האנשים האלה חזרו לשירות התעסוקה ובעצם אחרי ארבעה חודשים לא מצאו עבודה, ולכן לא חודשה התכנית הזאת.
אורלי לוטן: מרינה סולודקין: אנחנו רואים כאן עד כמה זה חשוב להחליף אינפורמציה ודעות אחרי, אני חושבת שב-2003-2004 קרה אסון חברתי בנושא של חד הוריות, ומה שאנחנו רואים שיש תכניות, שיש הצלחה חלקית, שזה טוב מאוד, אבל אנחנו צריכים להמשיך לעבוד, למה, כדי לא לעשות את התכניות לגבי מצב וקידום של משפחות חד הוריות משחק של כוחות פוליטיים במשרד האוצר, בגלל שזה, אם אין למשפחה אבא או אמא המדינה צריכה לתפקד כפרטנר.
אורלי לוטן: לפי הניסיון שלנו אז קודם כל עשרים וארבעה חודשים אמרו לנו כאן, יש לנו ניסיון אחר, אז אולי זה גם טוב, להוריד את הוותק, את ההתנייה.
אורלי לוטן: נעשה את זה או שנה או שנה וחצי.
גדעון סער: נעשה את זה שנה.
מרינה סולודקין: נתפשר בזה.
מרינה סולודקין: וליורי זכרונו לברכה אמרתי שזה עם היכולת של חד הוריות ללמוד באקדמיה אחרי כל מה שקרה, אתה לא יודע כמה אני ישבתי עם הממונים על תקציבים מכל הממשלות בנושא של לימודים של חד הוריות, ראיתי קיר, ובסופו של דבר בגלל שיורי היה חולה כאילו הלכו לקראתו, אבל הכריעו אותו בסוף, כמו שאמרנו, שאם לא יהיה חוק לא יהיה כלום.
מרינה סולודקין: בגלל שיש מורשת של נעמי חזן שתיבדל לחיים ארוכים ושל יורי שטרן ז"ל שאנחנו סוף כל סוף צריכים לעשות את החוק, אבל בלי שום פשרות בנושא שזה לא הנחיות של המשרד, זה חוק לכל דבר, שהקצבה שהם מקבלים בזמן שהם יושבים בבית, אם הם לומדים, לא לאבד את הקצבה הזאת.
מרינה סולודקין: ואני מאוד מבקשת ממך, בשבילי את יודעת, היה רק נושא אחד שאני עשר שנים לא יכולתי להיעדר, זה היה מיסוי של ניצולי שואה.
מרינה סולודקין: רק השנה זה עבר.
מרינה סולודקין: אז אתם מבינים, משתנה האווירה, אנחנו צריכים עוד פעם לנסות.
מרינה סולודקין: אני חושבת שזה בושה וחרפה.
מרינה סולודקין: זה לא עולה למשרד האוצר שום דבר, זה משפחות שהולכות, וגם יש להם ילדים וגם יש להם קשיים, וגם הם משלמים עבור הלימודים.
מרינה סולודקין: רק להעביר קיצבה, ועל זה אנחנו עשר שנים של שקרים, סילופים, וכל מיני דברים.
ניצנית דמביץ: אם אפשר משפט לסיכום, מה הבעיה הקריטית של התכנית הזאת, שהיא לא בבסיס התקציב של המשרד.
ניצנית דמביץ: בחודש ינואר כל התכניות נפסקות ומחכים לתקציב.
ניצנית דמביץ: זה כל התכניות של החד הוריות.
גדעון סער: תבדקי, האם השר שלך מוכן לתמוך ביוזמת חקיקה.
ניצנית דמביץ: אין לי ספק שהוא יהיה מוכן.
גדעון סער: אז אנחנו נוכל לעשות את זה, וזה יקל עליו במובן הזה שזה יהיה מחוייב ולא יצטרכו להפסיק ולהילחם על זה כל פעם מחדש.
גדעון סער: ברכה בבקשה, אני גם ראיתי ששלחת מכתב, שרק הבוקר מסרו לי את זה.
ברכה ארג'ואני: קודם כל אני רוצה להודות לך שהעלית את הנושא של המשפחות החד הוריות לדיון, ואני מאוד מקווה, גם במכתב שלנו ביקשנו שבאמת תקדיש עוד כמה דיונים מעמיקים בנושא של המזונות, תביעת המזונות, והנושא של הדיור למשפחות החד הוריות.
גדעון סער: אני מבקש להזמין לדיון המהיר בשבוע הבא את הנציגים של החד הוריות, יש דיון בנושא הספציפי של המזונות.
ברכה ארג'ואני: זה מאוד חשוב.
ברכה ארג'ואני: שוב, אני חוזרת על מה שאמרתי, מוכח שיש קשר ישיר במשולש שנקרא דיור, חינוך ותעסוקה והנושא של גביית המזונות, שזה נותן איזה שהוא כלי לתת למשפחות החד הוריות לצאת קצת יותר מהעוני שהן נמצאות בו.
ברכה ארג'ואני: מוכח היום שהורה שצריך לשלם את המזונות, במקרים נדירים שאישה צריכה לשלם לגבר מזונות אבל הרוב המוחלט הן נשים שמקבלות מזונות מהגבר, ויש הרבה מאוד בעיות עם הנושא של הגבייה.
ברכה ארג'ואני: אני רוצה להשלים משהו שניצנית לא הספיקה לספר עליו, זה הנושא של השולחנות העגולים.
ניצנית דמביץ: היתה יוזמה בשנה שעברה של משרד התמ"ת והג'וינט לקיים מפגש בין נציגי ממשלה, ג'וינט וארגונים חברתיים לטובת הנושא של תעסוקת חד הוריות וביחד לקדם פרוייקטים שיכולים לתמוך בנושא הזה.
ניצנית דמביץ: מכאן בעצם הנושא של יש כתובת, זאת אומרת זה אחד הדברים שהיו הכי קריטיים, הנושא של יידוע וריכוז כל הנתונים, ובאמת מכאן אנחנו מצמיחים את הפרוייקט הזה.
ניצנית דמביץ: אבל במקביל לשולחנות שעסקו בפרוייקטים צמחה יוזמה פרטית של אנשים שהשתתפו, של ארגונים חברתיים, שולחן מדיניות, שהמטרה שלו היתה לראות את המדיניות הכוללת בנושא של חד הוריות מול כל משרדי הממשלה, ולבחון אפשרות של לעגן את הכל ביחד כדי לראות את האפשרות של שינוי שהוא כולל.
ניצנית דמביץ: אני אתן לך רק דוגמא, הנושא של האקדמיה, אלה שלומדות באקדמיה מפסיקות לקבל אבטחת הכנסה כי הן מתחילות לקבל מלגות מחייה ממשרד התמ"ת.
ניצנית דמביץ: יפסיקו להן את התמיכה ממשרד השיכון על הסיוע.
ניצנית דמביץ: אז במקרה הזה הלכנו ויזמנו פגישה עם משרד השיכון וסידרנו הסדר מקומי כזה, וסיכמנו מה יהיה כתוב וכו', ושימשיכו לתמוך בהן, וכל שלושה חודשים אני נאלצת עוד פעם להתמודד עם עוד בעיה של מישהי שהפילו עליה וכו'.
ניצנית דמביץ: אבל זה משהו קטן בתוך הראייה הכוללת שאם אתה עושה כאן שינוי אז הוא משפיע על עוד כמה דברים, וצריך במקביל לראות את כל המערכת.
ניצנית דמביץ: וזו היתה המטרה.
ברכה ארג'ואני: באמת מתוך שולחן המדיניות, יצא מסמך מאוד מפורט שמונח פה לפניכם שבעצם אנחנו אומרים מה המצב היום, מה ההצעות לשינוי, ואנחנו גם מסבירים למה אנחנו מציעים את אותם השינויים.
ברכה ארג'ואני: ומוכח בתוך המסמך הזה שאי אפשר להפריד את נושא הדיור מנושא התעסוקה והחינוך לילדים.
ברכה ארג'ואני: לכן, אני יודעת שהנושא מאוד מורכב, אין לנו הרבה זמן לדבר, אני הייתי רוצה לפרוש את כל הבעיות פה על השולחן, אבל אני אקצר ואני אגיד, אם יהיה דיון מיוחד בנושא של הדיור למשפחות חד הוריות, ורק לדוגמא, אני חוזרת שוב על קריטריון שכבר הוזכר פה, העשרים וארבעה חודש קבלת סיוע כלשהו הוא נמצא גם בתוך משרד השיכון, העשרים וארבעה חודש האלה המשפחה צריכה להוכיח שהיא מקבלת אבטחת הכנסה.
ברכה ארג'ואני: אז מצד אחד הם מעודדים את האנשים לא לצאת לעבודה, ומצד שני הם רוצים לעודד את המשפחות לצאת לעבודה.
ברכה ארג'ואני: א מצד שני אני רוצה קורת גג לילדים שלי, אני רוצה להגיע לאיזה שהוא פתרון ואיזה שהוא סיוע ממשרד השיכון, אין לי את הכוחות לעזור לעצמי בקורת גג.
ברכה ארג'ואני: אז מצד אחד אני רואה שאני חייבת לדאוג לילדים שלי לקורת גג, ואז אני נשארת באותו מצב שאני בעצם גם ענייה, גם פראזיטית, ונמצאת במצב שאני רוצה לדאוג לילדים שלי ואני לא יכולה.
ברכה ארג'ואני: אז אני כן חושבת שצריך להסתכל על זה, איך יכול להיות שהקריטריון הזה של קבלת סיוע, עשרים וארבעה חודש לקבל אבטחת הכנסה הוא נמצא בכל מקום, גם בתעסוקה, גם בדיור, גם בחינוך.
ברכה ארג'ואני: איך זה יכול להיות כזה דבר.
ברכה ארג'ואני: לכן אני באה ואני אומרת, גם אני כחד הורית שרוצה לקבל עזרה בדיור ציבורי אני צריכה להוכיח עשרים וארבעה חודש שאני מקבלת אבטחת הכנסה.
ברכה ארג'ואני: למה, למה לא יכולים להסתכל עלי כעל מקרה, לבחון את המצב הכלכלי שלי ולראות את היכולת שלי לדאוג לעצמי בכוחותיי אני לקורת גג ולעזור לי, לפי היכולות שלי.
ברכה ארג'ואני: למה אני צריכה להוכיח את העשרים וארבעה חודש האלה.
ברכה ארג'ואני: איך יכול להיות שמצד אחד הם רוצים שנצא לעבודה ומצד שני הם תוקעים אותנו במסמרות שאנחנו לא יכולות לזוז משם.
ברכה ארג'ואני: ולכן מאוד חשוב לי שיהיו דיונים מעמיקים על שני הנושאים האלה בצורה שבאמת יהיו גם הנציגים הרלוונטיים לאותו המשרד, וגם אולי לקחת את זה, ואני מציעה אולי גם לך לקחת את השינויים למדיניות ולנסות לראות יחד עם חברות הכנסת איך באמת אפשר לקדם חקיקה בנושאים שכבר העלינו פה, ונתנו פה את הפתרונות, ולקדם את הנושאים.
גדעון סער: תודה לך ברכה.
גדעון סער: אני מבקש מהדוברים הבאים לנסות קצת לתמצת את הדברים.
גדעון סער: ויקטור כהנא, הקואליציה הארצית למשפחות חד הוריות.
ויקטור כהנא: לי יש רק שאלה אחת ששמעתי לאחרונה.
ויקטור כהנא: על המענקים של עשרת אלפים שקל שמעתי ליוצאות מהמקלטים לנשים מוכות.
ויקטור כהנא: רציתי לשאול אם ידוע מה עושים עם זה, מה קורה עם זה?
גדעון סער: הפרסום מתייחס למשרד הרווחה.
גדעון סער: אם נציגת משרד הרווחה יודעת, אז תתייחסי לכך אחר כך בדבריך, כי את הדוברת הבאה.
ברכה ארג'ואני: מה שויקטור רוצה להגיד, שיש נשים שנמצאות במעונות לנשים מוכות שבעצם כביכול הן נשואות אבל בעצם הן גם חד הוריות, ומה קורה מבחינת הסיוע לאותן המשפחות.
ברכה ארג'ואני: לא בדיוק משרד השיכון נותן להם פתרונות שהם רלוונטיים, ולפעמים הוא מחזיר אותם לאותו מקום יישוב ששם נמצא הגבר האלים, והמשפחה שבדרך כלל תומכת בו כי הוא המלאך שלהם, לבין זה שהיא צריכה לצאת לעיר אחרת, להתמודד עם כל הבעיות, והמשפחה המורחבת שבעצם אין לה את כל התמיכה המורחבת, איך אפשר לעזור לאותן המשפחות בהגדלת הסיוע, מה זה אומר, איך אפשר בעצם לתת עוד איזה שהם תיקוני חקיקה לנשים האלה שבמצוקה.
גדעון סער: בנושא של הסיוע למשפחות, המקור היה הצעת חוק של חברת הכנסת זהבה גלאון שבאה להציע מענק של עשרת אלפים שקל לנשים שמשתחררות מהמעון על מנת שהן יוכלו להתארגן.
גדעון סער: ממה שפורסם במעריב אתמול או שלשום הבנתי שיש באמת כוונה ליישם את זה.
גדעון סער: אני אומר בסוגריים שבלי קשר, כי יכול להיות שבדברים נוצרה זיקה, שהמגמה של החברה היא צריכה להיות הפוכה.
גדעון סער: זאת אומרת לא שהיא תצטרך לחפש לגור במקום חדש אלא שהוא יצטרך לחפש מקום חדש.
גדעון סער: בהקשר זה, יש חוק שמתייחס יותר לאסירים משוחררים, שהוא לא בדיוק מיושם, והוא עכשיו היה בבית משפט, וקיימנו על זה שם דיון בוועדה, זה איזה שהוא דבר שצריך לתת עליו את הדעת הרבה, ובתי המשפט מתלבטים אם מטעמי תקציב הם יכולים ליישם אותו.
גדעון סער: אבל אם אתה אומר המדינה לא מקצה לזה תקציב, ואז הדילמה צריכה להיות ביניהם, ולכן אותו עבריין שהורשע הוא יישב במקומו אז בעצם אתה גוזר על הקורבן את הנדודים האלה.
גדעון סער: וזאת בעיה מוסרית מאוד קשה.
ויקטור כהנא: שנים ארוכות שאני מעלה פה משהו, הרי תמיד האישה מוכה, ואז באה המשטרה, מוציאה אותה מהסביבה הטבעית שלה יחד עם הילדים, ומכניסה אותם למקלט.
ויקטור כהנא: הרבה יותר זול והרבה יותר קל היה וחכם הרבה יותר לקחת את הגבר ולהכניס - - -
גדעון סער: אמרתי דברים באותו כיוון, אני דיברתי בעיקר על היציאה של האישה מהמקלט, אבל זה נכון, יש לנו בכלל בעיה שעד היום למעשה לא התמודדנו איתה כחברה, ואולי עכשיו מתחילים קצת להתמודד איתה.
גדעון סער: אנחנו היינו פה הוועדה בהוסטל מפתחות בראשון, ששם יש מסלול שיקום לגברים שהורשעו בעבירות אלימות במשפחה ובשליש האחרון של תקופת המאסר מלמדים אותם פרקטיקות לקראת יציאה לחברה.
גדעון סער: אני אומר, הכיוון הכללי צריך להיות כזה.
גדעון סער: או צריך לפחות להתייחס גם לעניין הזה, כי בסופו של דבר חוץ מענישה צריך להיות מניעה ושיקום.
גדעון סער: קשה נורא לפתור את הבעייה מהשורש בלי היבטים שיקומיים.
רחל אגמון: כמה מבזקים, אני ממש לא הבאתי את החומרים בגלל שידעתי שניצנית פה, אנחנו מסודרים בנושא תעסוקה.
רחל אגמון: אחד, צריך לזכור שרוב רובן של הזכויות המעטות שיש למשפחות חד הוריות זה מתוקף היותן חברות במועדון הביטוח הלאומי.
רחל אגמון: זה חשוב מאוד לזכור את זה.
רחל אגמון: כי אין זכויות עצמאיות חוץ מסיוע והגדלה בהלוואה וארנונה.
רחל אגמון: זה נקודה אחת.
רחל אגמון: נקודה שנייה, הרבה פעמים אנחנו, כולם שיושבים כאן מדברים שאפשר למצוא דברים באינטרנט, ואפשר לגלוש, ואפשר למצוא את הזכויות.
רחל אגמון: חבר'ה, לרוב החד הוריות אין אינטרנט.
רחל אגמון: אולי הן קיבלו פעם מחשב אבל אין להן אינטרנט.
רחל אגמון: זאת אומרת הנגישות הטבעית שאנחנו בלי להרגיש כבר שם זה לא לעניין.
רחל אגמון: ולכן אני רוצה רק לתרום שאני בקשרי עבודה יומיומיים עם ניצנית, וכל המידע שנמצא באתר של התמ"ת, ניצנית שולחת לי אותו, אני מפיצה באמצעותי לכל המחלקות לשירותים חברתיים ברחבי הארץ, אם זה פרוספקטים ואם זה פוסטרים ואם זה הנחיות, ואני מקווה שבאופן כזה זה יגיע לדברים.
רחל אגמון: עניין נוסף, בקשר למקלטים לנשים מוכות, אני לא מומחית בזה אבל אתם לא תאמינו, אני יושבת בחדר עד עוד שבוע עם המפקחת שאחראית על המקלטים במשרד הרווחה והשירותים החברתיים.
רחל אגמון: אז קודם כל בואו נזכור שהמקלטים נמצאים עכשיו באיזה שהוא, אני אגיד את זה נורא בזהירות, קצת בתת תפוסה.
רחל אגמון: למה, בגלל שויקטור וכולם יודעים שלפני איקס שנים, כחמש עשרה שנה, חוקק חוק אלימות במשפחה, ובעקבותיו חל שינוי מהפכני, מהגישה הפמיניסטית של לפני שלושים שנה כשהקימו את המקלטים והוציאו את הקורבן מהבית להגנה, כי המקלטים זה הגנה, זה האלטרנטיבה הלא נכונה בגדול.
רחל אגמון: אז חוקק החוק לטיפול ומניעת אלימות במשפחה, בעקבותיו הוקמו כשבעים, היום קיימים ברחבי הארץ, מרכזים לטיפול באלימות במשפחה, לילדים עדים לאלימות, לזוג, לפוגע, לנפגע, לקורבן, כל הדברים.
רחל אגמון: ולכן ברוב המקרים האישה נשארת בבית, התוקף, שהוא בדרך כלל הגבר, בן הזוג, מקבל צו הרחקה וכל מה שקשור לזה, והדברים מאוד קשים.
רחל אגמון: כי התופעה היא גדולה ורחבה, בכל שדרות הציבור, ללא הבדל דת, מין, גזע השכלה וכל מה שרוצים.
רחל אגמון: המקלטים, לאחרונה, ממש בשנה האחרונה, יש קצת ירידה במספר הנשים שמופנות למקלטים, והמשרד שלנו בימים אלה יוזם חשיבה מחדש.
גדעון סער: יש ירידה בפנייה למקלטים?
רחל אגמון: יש יותר ניצול של המענים בקהילה, באופן טבעי.
רחל אגמון: אז יש ירידה במקלטים, מאידך גיסא הסיפורים, אנחנו יודעים רק שהמקרים הם עוד הרבה יותר, אתם קוראים עיתונים ואתם יודעים מה קורה.
רחל אגמון: דבר נוסף, אני רק מסבה את תשומת לבכם, בשנה נמצאים כשבע מאות נשים וילדים, זאת אומרת אמהות עם ילדים במקלטים, זאת אומרת השהייה במקלט היא מחודשים עד שנה, אבל בגדול אנחנו מדברים על שבע מאות בני אדם, שכל אחד זה עולם ומלואו, וילדים זה עוד עולמות ומלואם וכו'.
רחל אגמון: אז בקבוצה הזאת נמצאים, ואני יודעת שחלק מהם עוזבים את המקלט וחוזרים לבן הזוג הפוגע.
רחל אגמון: זה לא יעזור.
רחל אגמון: כך שלראות אותם כחד הוריות, זה דיון אחר, אבל חלק גדול מהם הם לא חד הוריות.
רחל אגמון: לגבי מה שאתה אומר על חוק גלאון, אני שומעת את זה מהמפקחת שיושבת איתי בחדר אבל אני לא יכולה לתת לכם מידע, אני רק יודעת שאם הצורך בלהחליף מקום מגורים, כשאישה במעלות נמצאת במקלט בירושלים ומחליטה להתגרש סוף כל סוף אחרי עשרים שנות אלימות, סתם לדוגמא, והיא מתבייתת בירושלים או בבית שמש או דברים כאלה.
רחל אגמון: עשרת אלפים שקל, עם כל הכבוד, אז אני לא מדברת על אישה שהיא עובדת מדינה ומרוויחה וקבועה ואז מעבירים לה ממעלות ממחוז חיפה למחוז ירושלים.
רחל אגמון: אני מדברת על הנשים, מתוך הקבוצה של הנשים האלה, על נשים שלא היה להן מקצוע לפני שהן נכנסו למקלט, הן באמת שייכות לקבוצה שלא ממש בשוק העבודה, אז אני לא יודעת, אתה נקבת עשרת אלפים שקל, אני לא יכולה להגיד על זה, כי אני מוכנה להעביר לוועדה מידע בעניין אבל אני לא יכולה לשלוף ככה בחוסר אחריות, עשרת אלפים שקל זה לא הרבה כסף בשביל להסתדר.
ויקטור כהנא: זה יותר טוב מכלום, לאותה אם חד הורית שאין לה שקל.
רחל אגמון: אני מציעה ליושב ראש הוועדה להפריד בין הדיון בנושא נשים 'בוגרות מקלטים' לבין כלל החד הוריות, שכמו שאמרתי, גם אורית אמרה את זה בהתחלת המפגש שלנו, שמעל שישים אחוז מתקיימות מקצבאות הביטוח הלאומי על כל מה שמשתמע מזה.
רז משגב: אולי הגעתי קצת באיחור תודות לרכבת ישראל שהיא "מדייקת", ואני מתנצל, אבל לצערי לא שמעתי בכל הדיון הזה איפה משתלב האב, באותן משפחות שבהן יש אב.
רז משגב: יש גם חד הוריות שללא אב.
רז משגב: במדינת ישראל היום בערך כשלושה אחוז ממקרי הגירושין הילדים נמצאים באחזקת האב.
רז משגב: והסיבה היא שלנשים רבות, אני לא עושה הכללה לגבי כולן, אבל לגבי נשים רבות הילד או הילדים מהווים בעצם נכס וכלי למיקוח.
גדעון סער: רז, הדיון הוא דיון בנושא מאוד ספציפי, ביקשתי גם לקצר, לתמצת, אם תוכל להתייחס, השקפת העולם הרחבה שלך גם הבאת אותה לביטוי וודאי גם תביא, גם בפני הוועדה הזאת וגם בפני ועדות אחרות.
גדעון סער: אנחנו רוצים להתמקד בנושא עצמו כי הזמן פשוט קצר.
רז משגב: בתחילת הישיבה התייחסת לעניין, ללקונה שקיימת שכשהורים גרושים מקיימים אחזקה משותפת בעצם יש שני משקי בית חד הוריים, גם האב, גם האם, וקיימת לקונה, גם בחוק הביטוח הלאומי.
רז משגב: אני מסכים איתך בעניין ואני רוצה להדגיש את הנקודה שצריך להרחיב את העניין הזה גם לגבי מס הכנסה.
רז משגב: כי אב גרוש מקבל רק נקודת זיכוי אחת ללא התייחסות למספר הילדים, ובמקרים שבהם יש אחזקה משותפת אז מן הראוי שאותן נקודות זיכוי יינתנו גם לאב.
רז משגב: חלק מהפתרון שאני רואה וחבריי רואים הוא קשור גם לשינוי תפיסת העולם.
רז משגב: אנחנו אומרים שצריך בעצם אחרי גירושים לחלק את האחריות ההורית בין שני ההורים, דהיינו לא שהאם תאחז בילדים ולא שהאב יאחז בילדים אלא שהילדים הם המהות, ושני ההורים צריכים להתחלק באחריות לגידולם.
רז משגב: יש לנו גם איזה מודל של הצעת חוק בנושא הזה שאני אביא אותה בפני הוועדה.