GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אדווארדו שכטר: מצד שני, אם את שואלת על הבנות שלי או על המכרות שלי, אני אומר, גם אם אני לא אצטרך לתת דחף, אני רוצה לתפוס אותן היום בגיל 12, בגיל 13, לפני תחילת קיום יחסי מין, למנוע מהן את האפשרות של 70% סרטן, שזה דבר שהוכח אוניברסלית בכל היבשות ובדיוק כמו שחבר הכנסת סער אמר, המטרה של החיסון זה כמו שנותנים חיסון לצהבת או לאדמת, זה לקחת אוכלוסייה צעירה ולחסן אותה שתהיה לה מניעה לכל אורך הדרך ולא לטפל באוכלוסייה מבוגרת, שם באמת זה יהיה אחרי החשיפה ולא יעיל.
גדעון סער: האם באמת זה חיסון שתופס את כל הזנים של המחלה?
אדווארדו שכטר: הוא תופס 70% מהזנים שגורמים את הסרטן, 16, 18.
אדווארדו שכטר: המספר הזה, 70%, חוזר בכל העולם, במחקרים פרלימינאריים חוזר גם אצלנו.
אדווארדו שכטר: הנחת היסוד היא, עד שיהיה לנו מחקרים ויהיו לנו מחקרים אבל הם יארכו ארבע, חמש שנים - חבל לא לתפוס את הבחורות האלו ולחסן אותן היום.
רונית תירוש: אני רוצה להזכיר לעצמנו שיש לנו שלוש מטרות בדיון הזה.
רונית תירוש: אחת זה זירוז הרישום של החיסון במשרד הבריאות.
רונית תירוש: השנייה, אני מקווה שנצליח להכניס אותו לסל החיסונים ואז באמת יבוא לדיון כל הנושא הכלכלי.
רונית תירוש: והדבר השלישי, וזה אני מקדימה ואומרת כדי להסביר למה מיכל אנסקי תדבר, משום שאנחנו רוצים להגביר את המודעות הציבורית לנושא המחלה ולקיומו של החיסון שהוא אפשרי, כדי למנוע את ההידבקות במחלה.
רונית תירוש: כאן אנחנו נעזרנו בגב' עליזה זאנה.
רונית תירוש: מעבר לתערוכת הצילומים בחוץ, יש פרויקט שנקרא, 'ספרי למישהי'.
רונית תירוש: שוב, כדי להגביר מודעות.
רונית תירוש: זה הפרויקט שדרכו אני נחשפתי לנושא, ולכן הדיון מתקיים כאן.
רונית תירוש: הצלחנו להביא (רצו יותר לבוא, אבל הגבלנו) מספר מעצבות דעת קהל, אני קוראת להן, גם מעצבות אופנה, גם דוגמניות, גם אנשי טלוויזיה, על מנת שנוכל, דרככם, כמי שמשפיע על דעת קהל, בעיקר של צעירות, לקחת את החיסון הזה במהרה בימינו, ואנחנו נקווה שהוא גם יהיה רשום במהרה בימינו.
מיכל אנסקי: אני אמשיך את דברייך.
מיכל אנסקי: אנחנו מדברים פה ארוכות על נושא של סל התרופות וחשוב לי שכולנו נהיה ריאליים, כי משרד הבריאות לא אוהב לאשר בסל התרופות חיסונים, או איזה שהן תרופות מונעות, והנרטיב הוא של להשוות סרטן צוואר הרחם לסרטנים אחרים, שכמובן המספרים מאוד גדולים.
מיכל אנסקי: לי זה מאוד חרה לשמוע את זה, כי בסרטן השד או בסרטן אחר, אין חיסון, אז אני חושבת שההשוואה, שחזרה פעמיים, לא כל כך קשורה לקונטקסט.
מיכל אנסקי: אני חושבת שבראש ובראשונה צריך לדבר על רישום, על האפשרות שגם אנחנו, באופן פרטי, אם משרד הבריאות לא מאשר את הסבסוד הזה, גם אם זה עולה 800 שקלים, כל אישה, או כל אמא, יכולה לבוא באופן פרטי לגניקולוג שלה ולבקש את החיסון הזה.
מיכל אנסקי: עד שבאמת נכנסתי לקמפיין הזה.
מיכל אנסקי: ..
מיכל אנסקי: עשינו קמפיין, כי נשים לא יודעות על המחלה הזו, אולי הם יודעים על המחלה הזאת כחלק ממחלות הסרטן, אבל הם לא יודעים שיש לזה חיסון, לא יודעים שאפשר למנוע את זה, ואני בטוחה, כמו הרבה דברים במדינה הזאת, שמתנהלים בעזרת עמותות, או בעזרת פעילות פרטית, שאנשים הולכים באופן פרטי וניגשים לחסן את עצמם באופן פרטי, זה הדבר הראשון.
מיכל אנסקי: וכשמדובר ברישום, בעצם מה זה אומר רישום?
מיכל אנסקי: גילוי נאות יהיה שאחרי שנודע לי על הדבר הזה, רצתי לגניקולוג ועשיתי את בדיקת הפאפ וברוך ה' הכול בסדר, אבל אמרתי לו, מה לגבי חיסון?
מיכל אנסקי: זה עולה הרבה כסף.
מיכל אנסקי: בלי רישום, אם אני היום מתעקשת ללכת לגניקולוג שלי ולבקש דבר כזה, אני אקבל איזה שהיא אריזה מגרמניה, בלי הוראות בעברית ובאופן פרטי אני אלך לאיזה שהוא גניקולוג, גם לא מטעם הקופה, לגניקולוג פרטי, שיאפשר לי את החיסון הזה.
מיכל אנסקי: ברגע שזה נמצא ברישום, זה פשוט נמצא, אפשר לרשום את התרופה הזאת ואנשים יכולים לעשות את זה באופן פרטי.
רזיאלה גרשון: התרופה נחשפת באופן הזה.
מיכל אנסקי: אנחנו נמצאים כרגע בסחבת.
מיכל אנסקי: ההצעה לרישום היתה לפני שנה וחצי, ביוני 2006.
מיכל אנסקי: רק רישום, עזבו עכשיו באמת, כואב לי להגיד את זה.
מיכל אנסקי: המטרה הסופית זה באמת שזה ייכנס לסל התרופות וכולנו נקבל סבסוד, שזה יעלה מאה ומשהו דולר, אבל אני מוכנה, ואני בטוחה שיש הרבה מאוד נשים כמוני שישלמו גם מעל 800 שקלים, הרבה מעל מאה דולר, ולעשות את זה באופן פרטי, אבל גם זה אי אפשר.
מיכל אנסקי: אז בראש ובראשונה, להכניס את הרישום היום, כבר היום.
מיכל אנסקי: בארצות הברית, אתה אמרת בעצמך שהיה הליך מזורז, תוך משהו כמו ששה חודשים, ה-FDA אישר את זה.
מיכל אנסקי: גם האיחוד האירופי.
מיכל אנסקי: זה שנה וחצי שאנחנו מחכים לרישום, פשוט רישום.
יעקב בורשטיין: אפשר לקבל את החיסון גם בלי הרישום.
מיכל אנסקי: אפשר, אבל זה סרבול.
מיכל אנסקי: אני לא יכולה בקופת חולים מאוחדת---
רונית תירוש: ברגע שאין רישום, הרופא אולי לא ימליץ על זה.
רונית תירוש: ברגע שיש רישום, הוא ימליץ על זה וזה יפיץ את זה.
גדעון סער: למה אין רישום?
גדעון סער: מה ההערכה שלכם בזמן, לרישום?
רונית תירוש: תיכף נשמע את משרד הבריאות למה אין רישום.
אורית נוקד: קודם כל, אני רוצה לברך על הדיון הזה.
אורית נוקד: אני חושבת שכאן לא צריך להכביר במלים.
אורית נוקד: מחלת הסרטן היא מחלה נוראה ואני חושבת שברגע שיש שביב של תקווה שאולי ניתן למנוע בצורה כזו או אחרת את המחלה, אני חושבת שצריך לעשות את הכול באמת על מנת שחיסון כזה אכן יוכל להתבצע.
אורית נוקד: אני מאוד מבינה את מה שאמרה דר' אדטו לגבי הנושא של שבעידן של משאבים מוגבלים, יש סדרי עדיפויות, ולכן אני חושבת שההצעה שהועלתה לתת חיסון לשכבת גיל מסוימת, זאת ההצעה הנכונה.
אורית נוקד: אני מאמינה שניתן יהיה למצוא את התקציב לכך.
אורית נוקד: אני חושבת שחשוב מאוד מאוד להעלות את הנושא של המודעות.
אורית נוקד: אני חושבת שנתקלתי באיזה מן ידיעה באחד העיתונים לפני כמה שבועות או חודשים שנמצא חיסון.
אורית נוקד: כל כך שמחתי.
אורית נוקד: יחד עם זה, אני נורא נעצבתי שכבר הבנות שלי לא יוכלו לקבל את החיסון הזה ואני חושבת שחשוב להעלות את המודעות גם לאלה שיכולים להרשות לעצמם לרכוש את החיסון הזה, אם תהיה בעיה להכניס אותו לסל הבריאות, אבל גם חשוב מאוד לעורר גם את המודעות, גם בנושא של הבדיקות.
אורית נוקד: אני שמעתי אותך, לבנה, מאוד כאב לי, אבל יחד עם זאת, אני רציתי לשאול אותך, לבנה, האם את באמת ביצעת כל שנה בדיקה?
לבנה אלמקייס: כל חצי שנה, בגלל זה ניצלתי.
לבנה אלמקייס: אחרת לא הייתי ניצלת.
אורית נוקד: ואני באמת פונה מכאן למשרד הבריאות שיחיש עד כמה שניתן את תהליכי הרישום.
רונית תירוש: אנחנו נאפשר לדר' לוקסמבורג להרגיע את הסקרנות שלנו ואת העצבים שלנו.
רונית תירוש: אנחנו כל הזמן מתפללים ומייחלים לזה שתהיה תרופה נגד סרטן.
רונית תירוש: עזבו איזה סוג של, נגד סרטן.
רונית תירוש: סוף סוף יש איזה שהוא סרטן שיש תרופה, ואומרים 'רגע, יש תור לרישום ואחר כך נראה כמה זה כלכלי ו...'.
אסנת לוקסמבורג: טוב, אז קודם כל, גם אנחנו כמשרד הבריאות מברכים על התקדמות טכנולוגית מעין זאת, שנוצרה סיטואציה שיש לנו או תרופות חדשות או חיסונים חדשים ואנחנו הראשונים ששמחים לסיטואציה הזו ולמצב הזה, כאחראים על בריאות הציבור במדינת ישראל.
אסנת לוקסמבורג: זו אמירה ראשונה כדי שתבינו איפה עמדתנו בכל העניין.
אסנת לוקסמבורג: יחד עם זאת, יש לנו מחויבות לכל הציבור שיושב כאן וגם מחוצה לפה, במדינת ישראל, כשהמחויבות שלנו היא ללכת ולבדוק היטב מה הן התרופות ומה הם החיסונים ומה המשמעויות שלהם, של מה שנכנס למדינת ישראל.
אסנת לוקסמבורג: בשנים האחרונות חלה עלייה ביכולות הבדיקה גם שלנו וגם במדינות מערביות אחרות.
אסנת לוקסמבורג: יש סטנדרטים אחרים.
אסנת לוקסמבורג: ובמקביל, בשל איזה שהם שינויים ארגוניים שחלו אצלנו, נוצר מצב שמשך רישום היום במדינת ישראל אורך כ-15 חודשים, כאשר המצב הזה משתנה.
אסנת לוקסמבורג: אנחנו גם מורידים את משך הרישום והמספרים האלה נכונים לא רק לגבי התכשיר הזה, אלא גם לגבי תכשירים אחרים.
גדעון סער: אבל הזמן הזה עבר, לפי מה ששמענו פה.
אסנת לוקסמבורג: התכשיר הוגש ביוני 2006.
אסנת לוקסמבורג: לפי החישובים זה קצת פחות משנה, ולא שנה וחצי, אני קצת חולקת.
אסנת לוקסמבורג: אני רוצה להדגיש עוד דבר אחד חשוב.
אסנת לוקסמבורג: אחד, כמו שנאמר פה, יש אפשרות לקבל את זה גם כשהתכשיר לא רשום במדינת ישראל.
אסנת לוקסמבורג: יש הליך מיוחד שמי שמעוניינת לקבל את התכשיר גם היום---
גדעון סער: אבל אנשים רוצים להיות יותר רגועים.
גדעון סער: את מכירה את זה.
גדעון סער: אנשים מאוד שמרנים לגבי אקספרימנטים שגופים פורמליים לא נתנו להם הכרה, אז סביר שאישור שלכם יגדיל בצורה דרמטית את היקף החיסונים שניתנים באופן פרטי.
גדעון סער: זה די הגיוני.
אסנת לוקסמבורג: בוודאי, ואני שמחה שכך, כי זה מראה את אמון הציבור במשרד הבריאות.
אסנת לוקסמבורג: יחד עם זאת, אתם הייתם באים אלינו בטענות, ובצדק, אם היינו עושים את הדברים לא כהלכה, או לא בצורה מקצועית.
אסנת לוקסמבורג: לכן, בקונטקסט הזה אנחנו לוקחים ושוקלים את כל הדברים.
אסנת לוקסמבורג: מה שרציתי לומר זה שכמו שאתם רואים, ואתם שמעתם פה, כי בעצם מרבית הדברים שדווחו פה, גם על ידי המומחים וגם על ידי אנשים אחרים, זה ציטוטים של מועצות לאומיות של משרד הבריאות, של עבודה כלכלית שמתבצעת על ידי משרד הבריאות.
אסנת לוקסמבורג: זאת אומרת, אנחנו עם יד על הדופק.
אסנת לוקסמבורג: אנחנו, למרות שמנהלים את תהליך הרישום, אנחנו במקביל מנהלים תהליך של בחינה של הטכנולוגיות והמשמעויות שלה.
אסנת לוקסמבורג: במסגרת זה הפעלנו שתי מועצות לאומיות, גם המועצה הלאומית לאונקולוגיה וגם המועצה הלאומית למיילדוּת וגניקולוגיה.
אסנת לוקסמבורג: שילבנו כלכלן שלנו בתוך הדברים ואנחנו עוקבים ומכינים את הדברים, כאשר הדבר יהיה בשל, להעלות לדיונים ולמסגרת השיקולים.
מיכל אנסקי: אני חייבת לשאול אותך, מה זה בדיקה מחדש של הטכנולוגיה?
מיכל אנסקי: אתם בודקים שוב אם זה באמת עובד?
אסנת לוקמסבורג: יש לנו תהליכים שלנו.
אסנת לוקמסבורג: אני לא חושבת שפה זה המקום.
מיכל אנסקי: לא, מעניין אותי.
מיכל אנסקי: אתם לא סומכים על התרופה?
אסנת לוקסמבורג: אין מדינות שמסתמכות בתהליכי הרישום שלהם על מדינות אחרות באופן טוטאלי.
אסנת לוקסמבורג: כמובן שיש דברים מסוימים שאפשר להיעזר בהם, כאשר דברים עוברים אישורים במקומות אחרים, אבל לא באופן גורף ובאופן טוטאלי.
רונית תירוש: הנשים הישראליות בנויות קצת אחרת, ולכן צריך לבדוק את הדקויות הללו.
רונית תירוש: אני לא מטילה ספק, אני רק שואלת שאלה.
רונית תירוש: מתי זה יירשם?
רונית תירוש: עברנו 11 וחצי חודשים.
אסנת לוקמסבורג: אנחנו נמצאים בשלבים מתקדמים של זה.
רונית תירוש: ובכל זאת?
אסנת לוקסמבורג: עם יד על הדופק, וככל שניתן יהיה מהר ככל שאפשר לקדם את הרישומים גם של זה, וגם של דברים אחרים חשובים שנמצאים, אנחנו נעשה זאת, אבל אנחנו חייבים לעשות זאת גם עם האמת המקצועית שלנו ולא קודם לכן.
רונית תירוש: בסדר, לכל המאוחר בתחילת שנת הלימודים?
לבנה אלמקייס: אבל זה כבר שנה וחצי---
אסנת לוקסמבורג: אני לא מבינה איך את אומרת שנה וחצי.
אסנת לוקסמבורג: אני נורא מצטערת, את אומרת שנה וחצי כשזה הוגש אלינו רק ביוני 2006.
רונית תירוש: דר' לוקסמבורג, את אמרת 15 חודשים.
רונית תירוש: זה אומר שאפשר לבשר בפתיחת שנת הלימודים, ספטמבר, 15 חודשים, שבנות ישראל תוכלנה ללכת לקבל את החיסון?
אסנת לוקסמבורג: יש פה שתי סוגיות שונות.
אסנת לוקסמבורג: יש פה את הסוגיה של נושא הרישום.
אסנת לוקסמבורג: זה הממוצעים שלפיהם אני נותנת כרגע את הנתונים.
אסנת לוקסמבורג: אנחנו, שוב, נשתדל לעשות את זה בהקדם האפשרי.
אסנת לוקסמבורג: אני מאוד מקווה שאלה יהיו לוחות הזמנים ברישום.
אסנת לוקסמבורג: זה דבר אחד.
אסנת לוקסמבורג: לגבי האמירה, האם בנות ישראל תוכלנה או לא תוכלנה, או הילדות תוכלנה לקבל את זה---
רונית תירוש: בינתיים, באופן פרטי, לא דיברתי על חיסון, סל חיסונים זה דיון אחר.
רונית תירוש: אני מקדימה ואומרת שבהודעת הסיכום שלי בתום הישיבה אני אודיע שאנחנו לפני תום הכנס הזה של מושב הקיץ, אנחנו נכנס אתכם לדיון נוסף ונרצה לשמוע ממשרד הבריאות תאריך, משהו יותר ברור.
רונית תירוש: כשאני מדברת על לפני סיום הכנס הזה, זה אומר במהלך יולי.
רונית תירוש: זה מאוד מתקרב ל-15 חודש.
רונית תירוש: אני כבר אומרת שתעשו את ההכנות הנדרשות על מנת לתת לנו תאריך ברור מתי אנחנו נוכל לדעת שזה רשום.
רונית תירוש: הערה שנייה שלי: לטובת הרישום המהיר יותר.
רונית תירוש: אני מעריכה שככל שזה יהיה רשום במדינת ישראל, אולי יותר חברות תיכנסנה לאיזה שהיא תחרות, על מנת להיות גם הן בשוק הזה של מצאי התרופה, וסביר להניח שזה גם יוזיל את עלות החיסון.
רונית תירוש: היום יש חברה אחת, יכול להיות שתיכנסנה אחרות.
רונית תירוש: ברגע שיש לזה שוק רשום ומאושר.
רונית תירוש: אני סבורה שזה תהליך כלכלי מאוד ברור, ולכן אני רוצה לעודד אתכם להקדים את המאוחר ולהכניס את זה לרישום.
קולט אביטל: תודה רבה, גברתי.
קולט אביטל: אני מניחה שעד עכשיו כבר נאמרו הדברים העיקריים ואני רוצה להגיד רק שני דברים.
קולט אביטל: הדבר הראשון הוא שבמשך שנים חלק גדול מאיתנו מתריע על כך שהרפואה לא מקדישה מספיק מאמצים, או מספיק משאבים לבריאות האישה וזה נכון לגבי המחקר וזה נכון לגבי התרופות וזה נכון לגבי סל התרופות והטיפולים, ואני חושבת שעברנו איזה שהיא כברת דרך בכך שניסינו לכלול תרופות מצילות חיים לגבי סרטן השד ולא הכול נכלל ונכלל רק לחלק מהמקרים הקשים.
קולט אביטל: משום מה, כשמדובר בבריאות האישה, המאבק הוא הרבה יותר קשה, ולכן ברור לחלוטין שמה שאנחנו צריכים היום לעשות, כדי לאזן את התמונה, הוא הרבה יותר קשה והרבה יותר מורכב.
קולט אביטל: אני מבינה בהחלט את השיקולים של דר' אדטו, וגם בעניין של סרטן השד וסרטן המעי הגס, אני חושבת שלא נעשה מספיק.
קולט אביטל: אני מבינה את השיקול של 3,000 מול 150, אבל אנחנו מדברים גם ברפואה מונעת ופה נכנסים כמובן שיקולים נוספים.
קולט אביטל: לכן אני רוצה לאמץ את ההמלצה של היושב ראש ולהציע שאנחנו נלך על הנושא הזה בצורה פרוגרסיבית ונתחיל עם קבוצת גיל מסוימת וכל שנה נחסן עוד קבוצה של נשים, כי אני חושבת שככל שנמצאים אמצעים במשך השנים לדברים שלפי מיטב הבנתי פחות מצילי חיים, כך אנחנו צריכים למצוא את האמצעים לזה.
קולט אביטל: יכול להיות שמה שאני אומרת כרגע הוא לא בדוק, אבל זכור לי שלפני כמה שנים די הופתעתי כאשר הוויאגרה הוכנסה לסל הבריאות, ואם יש כסף לוויאגרה---
יעקב בורשטיין: היא לא נכנסה.
גדעון סער: אחד היתרונות של מהלך כזה, שנתי, זה שנגיד שיש באיזה שהיא גזרה אחרת התקדמות, ואתה רוצה לעשות הסטת משאבים, או שיש לך איזה דבר אחר, אתה תמיד יכול לבצע את הדבר הזה.
גדעון סער: אבל אתה מתחיל איפה שהוא.
קולט אביטל: אז מכיוון שהוויאגרה לא נכנסה לסל התרופות, אני רוצה להניח שאם היו מוצאים חיסון לסרטן הערמונית, היו מכניסים את זה לסל הבריאות.
קולט אביטל: ואם יש תרופה לסרטן הערמונית, אז בואו נכניס את שתיהן.
מידד גיסין: צהריים טובים.
מידד גיסין: אני רוצה לדבר על שלוש נקודות שקשורות והועלו פה בכל מיני ואריאציות.
מידד גיסין: אין ויכוח, כך אני מבין, מקצועי, שהחיסון הזה מציל חיים ואנחנו יודעים שוועדת הסל, כשיושבת לדון ובכל הקמפיינים בתקשורת וההפגנות, דובר על נושא של מצילות חיים או לא מצילות חיים, או מאריכות חיים.
מידד גיסין: אז אם יש תרופה אחת שאין ויכוח שהיא מצילת חיים, אז לפחות את המשוכה הזאת של ההחלטה בוועדה היא צריכה לעבור.
מידד גיסין: יש לי השגות רבות וטענות רבות גם למשרד הבריאות, אבל אני חושב שמשרד הבריאות הוא לא הכתובת היחידה.
מידד גיסין: כאשר אנחנו מדברים על נושא רישום התרופות.
מידד גיסין: למיטב ידיעתי, הבעיה היא כוח אדם, תקנים של כוח אדם במשרד הבריאות ומשרד הבריאות, למיטב ידיעתי, אולי אני טועה, לא יכול למלא תקנים שאין לו, אז יכול להיות שאת הנושא הזה של התקנים צריך להפנות למשרד האוצר.
מידד גיסין: כי אם, למיטב ידיעתי שוב פעם, במשרד הבריאות יש שני אנשים או שתי נשים שמטפלות בנושא רישום התרופות, לדעתי זו שערורייה ולא מדובר רק על התרופה הזאת או על החיסון הזה---
גדעון סער: הנטייה האוטומטית של כל משרד ממשלתי, כאשר בדבר מסוים הוא לא מטפל כמו שצריך היא להסביר לנו שחסרים לו תקנים.
גדעון סער: לא שאני שולל את מה שאתה אומר, אבל אולי יכול להיות שאם יש רק שני אנשים, אם זה נכון, שמטפלים ברישום, כאשר יש לזה השלכות ישירות על הבריאות, אז אולי סדר העדיפויות במשרד הבריאות הוא קצת משובש.
מידד גיסין: מקובל עליי, אני רק אומר שזה לא רק בחיסון הזה.
גדעון סער: מחכים 15 חודשים.
מידד גיסין: הרישום של התרופות הוא משמעותי ואני הראשון שנאבק בנושא של רפואה לעשירים ורפואה לחסרי יכולת, אבל אם קיים דבר כזה, חייבים לזרז את הרישום, כדי שמי שיכול ומי שרוצה, יוכל לקנות את זה.
מידד גיסין: ושני הדברים הנוספים שקשורים לעניין הזה, ואני קורא לוועדה הזאת, להכניס את זה גם בהודעת הסיכום ואני קורא גם לקמפיין שהנשים הנחמדות הולכות לעשות, להכניס את הנושא של עדכון אוטומטי לסל התרופות, ברגע שיעדכנו את הסל.
מידד גיסין: את העדכון ב-2% לשנה, ויש הצעות מספר של עשרות חברי כנסת---
גדעון סער: יש הצעת חוק כזאת שמונחת היום על סדר היום של הכנסת שלמרבה הצער, בישיבה שהתקיימה הבוקר, נעשה הכול על ידי הקואליציה כדי לדחוק אותה לתחתית סדר היום, שלא יהיו 50 חברי כנסת במליאה, כדי לאשר.
מידד גיסין: כבר היתה הצעת חוק כזאת שהיתה חתומה על ידי 51 חברי כנסת, וברגע שיהיה עדכון אוטומטי של 2%, הבעיה תיפתר, לא בשנה אחת, אולי לא בשנתיים, אבל המערכת תדע מה עומד לרשותה, וזה יעזור לה בשיקולים אם להכניס חיסון כזה או לא.
מידד גיסין: הנושא החשוב יותר, לעת הזאת, שעדיין לא נקבעו מבנה הוועדה שצריכה לדון בדבר הזה.
מידד גיסין: לא נראה לי שבעתיד הקרוב, אני מקווה שכן, תמונה הוועדה, וברגע שתמונה הוועדה, אם משרד הבריאות הכין את עצמו לדיונים של הוועדה, אני חושב שצריך למנות את הוועדה במהירות כדי שהיא תוכל להתחיל את העבודה שלה כדי, ששוב פעם לא נגיע לחודש מרץ, מאי, 2008.
רונית תירוש: לא, לא נרפה, לא לדאוג.
רונית תירוש: ועכשיו לדר' עמי פישמן, יושב ראש החברה הישראלית לגניקולוגיה אונקולוגית.
עמי פישמן: אני גם מייצג גם את האגודה למלחמה בסרטן, לפי בקשה של גב' מירי זיו, שלא יכלה להיות נוכחת.
עמי פישמן: שתי מלים, אחת רק למהות, כדי שלא תהיה אי הבנה.
עמי פישמן: בהצגה המצוינת של פרופ' בורשטיין, צריך להבין שאת החיסון אפשר לתת גם אחרי גיל 9, אפשר לתת אותו גם בגיל 20.
עמי פישמן: אין מאוחר.
רונית תירוש: עד?
עמי פישמן: ההמלצה הקיימת בארצות הברית עד 26.
עמי פישמן: כדי להיות מאוד מדעיים ומדויקים, ההמלצה נשענת על מה שפורסם.
עמי פישמן: זה נבדק עד 26, אבל אין מניעה לתת אותו גם בגיל 29.
עמי פישמן: ללא ספק, היעילות הגבוהה ביותר תהיה אם הוא יינתן לפני תחילת קיום יחסי המין.
עמי פישמן: זה נושא אחד.
עמי פישמן: אני חושב שהמסר הוא פרדיגמה חדשה.
עמי פישמן: יש פה פרדיגמה חדשה שהיא שונה מכל מה שידענו קודם.
עמי פישמן: כלומר, כמו שהדבירו את מחלת הפוליו, אבל זה לקח המון שנים להדביר אותה, אז למלים שלך, חבר הכנסת סער, בעוד שלושים שנה אולי לא יהיה סרטן צוואר הרחם, בהנחה שזה ייכנס מתי שהוא.
עמי פישמן: אז זאת פרדיגמה שאנחנו לא רגילים לראות.
עמי פישמן: ובדבר אחד אני רוצה להתחבר עם מה שדר' אדטו ועם הדברים.
עמי פישמן: ללא ספק, אם זה היה עולה דולר, זה ראוי שייכנס מיד ולכולן, לא בהדרגה.
עמי פישמן: כל הנושא הוא רק נושא תקציבי, כל השיקול הוא רק תקציבי, אין פה בכלל שאלה אחרת של יעילות ושל עדיפות ושל פירוש חיי אדם וחיי אישה.
רונית תירוש: אתה מכיר, אגב, חיסונים שהחלו בעלות גבוהה וירדו עם השנים?
עמי פישמן: כן, ודאי.
עמי פישמן: כל החיסונים התחילו בעלות גבוהה וירדו.
רונית תירוש: אז סביר שזה מה שיקרה.
עמי פישמן: אני רק רוצה להתחבר למה שדר' אדטו אומרת, ומה שוועדת הסל תצטרך לשקול, ואף אחד לא מקנא בתפקידם, כדי להחליט איפה התקציב הנכון.
עמי פישמן: אנחנו חושבים שזה ראוי להכניס, אבל השיקול איך להכניס, מול חיסונים אחרים, לקבוצה גדולה מאוד של ילדים שחולה בדברים נוספים.
עמי פישמן: הרי זה לא תרופה מול חיסון, זה חיסון מול חיסון.
עמי פישמן: אז גם שם יש שיקולים בעייתיים, ואנחנו מבינים אותם.
עמי פישמן: אני חושב שהראייה צריכה להיות החיסון פותח למנוע סרטן צוואר הרחם, אבל אני מתנגד למה שאמרת, דר' רחל אדטו, אני חושב שכן צריך להכניס בשיקולים את המניעה של מחלת ה-Paralligman , ובישראל, כיוון שסרטן צוואר הרחם הוא כל כך נדיר, הוא רק 150 מקרים לשנה.
עמי פישמן: בעשור האחרון לא השתנינו.
עמי פישמן: למרות הגידול באוכלוסייה, המספרים נשארו קבועים, לא היה שום שינוי בשיעור המחלה בישראל עם השינויים הדמוגרפיים, אבל דווקא בגלל זה, חשוב להדגיש שבישראל יש לנו בהחלט מטרה למנוע את המצבים הטרום סרטניים.
עמי פישמן: אני לא מדבר עכשיו על הקונדילומות למיניהן ואת חישובי העלויות עליהן.
עמי פישמן: המצבים הטרום סרטניים בעינינו חשובים למניעה.
מיכל אנסקי: היות ואתה הנציג של האגודה למלחמה בסרטן.
מיכל אנסקי: לגבי העלאת המודעות שכמו שאני רואה בתוך קופות החולים ובטלוויזיה את העלאת המודעות לגבי הסכנה של השמש וסרטן העור, אני חושבת שאולי אני מזמינה אותך להצטרף למסע שתחת הסיסמא 'ספרי למישהי', להעלות את זה באופן ממוסד, של האגודה למלחמה בסרטן, החל מפוסטרים וכלה בהסברים בבתי הספר ולהורים.
מיכל אנסקי: להעלות את המודעות.
מיכל אנסקי: האנשים שאני דיברתי איתם לא ידעו על זה בכלל וזה נפלא לגייס את עולם הזוהר והאופנה ויש פה מספר נציגות, ואנחנו עושות מה שאנחנו יכולות, אבל זה עדיין מוגבל ואני חושבת שזו איזה שהיא הזדמנות טובה, הישיבה הזו, לנצל את ה- - -
רונית תירוש: זו קריאה נכונה, להגביר מודעות.
רבקה פרייליך: אם אפשר לענות לקריאה הזאת.
רבקה פרייליך: אני מנהלת ההסברה באגודה למלחמה בסרטן.
רבקה פרייליך: האגודה למלחמה בסרטן כפי שדר' פישמן אמר, בטח תומכת בחיסון כזה ובכל העלאת מודעות למחלה.
רבקה פרייליך: לצערי, גם אנחנו חיים בעידן של משאבים מוגבלים.
רונית תירוש: כדאי לך לא לשאול שאלות, כדי לא לצאת בדיכאון טוטאלי.
רבקה פרייליך: לא, זו בעיה.
רבקה פרייליך: יש 4,000 חולות סרטן שד, את מדברת על סרטן השד או סרטן המעי הגס, שאותם אפשר לגלות מוקדם ולמנוע, גם סרטן המעי הגס אפשר למנוע, על ידי גילוי מוקדם, (לא חיסון במקרה הזה)---
מיכל אנסקי: אני כל הזמן שומעת באמצעי התקשורת על גילוי מוקדם של סרטן המעי הגס.
רבקה פרייליך: עברנו את חודש המודעות, אז כנראה בחודשים הקרובים תשמעי על זה פחות, כי נגמר הכסף לזה.
ריבי טל: בתור עיתונאית אני בטוחה שכל אמצעי התקשורת ישמחו ל----
רבקה פרייליך: בתור עיתונאית לשעבר, עד לפני כמה חודשים, אני יכולה להגיד לך שזה מאוד בעיה להעלות את הנושא הזה למודעות, מאוד מאוד קשה.
רבקה פרייליך: אני לא שמה סרטן מול סרטן.
רבקה פרייליך: אנחנו כמובן באמת אנחנו רוצים למנוע ולגלות מוקדם, אני לא חושבת שאנחנו האישיו פה.
רבקה פרייליך: האגודה כמובן לא ממומנת משום משרד ממשלתי.
רבקה פרייליך: הכול מתרומות.
ריבי טל: אבל איך זה שבאמת על סרטן המעי הגס שומעים כל הזמן?
רונית תירוש: ברשותך, ריבי, הבנו את הנקודה הבעייתית.
רונית תירוש: אני אאפשר לגב' סימי מור מוויצ"ו ומיד אחריה ריבי טל.
סימי מור: קודם כל, תודה לך, גב' רונית תירוש, על העלאת הנושא שהוא מאוד חשוב בעיניי.
סימי מור: לגבי הפנייה לאוצר, אני חושבת שהתקציב יכול לבוא לאו דווקא על חשבון מחלות אחרות.
סימי מור: אלא מחוץ לתקציב סל הבריאות וכאן אנחנו מאפשרים גם הורדת גיל---
רונית תירוש: מה זה מחוץ לסל?
רונית תירוש: את רוצה שיוסיפו תקציב צבוע רק לנושא הזה?
סימי מור: תקציב צבוע לנושא ספציפי כזה, שלא יבוא על חשבון ה-3,000 נשים של סרטן השד ואם נרצה להוריד את גיל הממוגרפיה ולא יבוא על חשבון הדברים של ההתייחסות לערמונית, אלא יבוא בנוסף ואז יהיה גם החיסון לשכבת גיל אחת.
סימי מור: זה דבר ראשון.
סימי מור: הדבר השני שאני רוצה לומר, זה לפעול בשיטה מודולארית.
סימי מור: זאת אומרת קודם כל לפנות לחיסון, ובמידה ואת נתקלת בקירות צפויים, כפי שאנחנו מניחים, אז לפנות לתקציב למימון קמפיין להגברת תודעת הציבור.
ריבי טל: אני נציגת התקשורת.
ריבי טל: הקשבתי לכל מה שנאמר כאן ואני חייבת להגיד, ותקנו אותי אם אני טועה, ממה שאני הבנתי וממה שידוע לי, לסרטן הזה אין סימנים מוקדמים.
ריבי טל: זאת אומרת, בחורה יכולה להרגיש בריאה, להיות בריאה, להסתובב עם נגעים במשך 20 שנה---
אדווארדו שכטר: הטרום סרטני, כן.
יעקב בורשטיין: מצבים טרום ממאירים הם בלי סימפטומים, זה לא מדמם.
ריבי טל: היא לא מרגישה את זה, היא לא יודעת את זה.
ריבי טל: אבל היא יכולה במשך 15-20 שנים להסתובב עם קונדילומות והיא לא תדע את זה.
יעקב בורשטיין: עם טרום סרטן, את מתכוונת.
יעקב בורשטיין: היא יכולה להסתובב עם טרום סרטן עשר שנים ולא לדעת על זה.
ריבי טל: אז לזה התכוונתי.
ריבי טל: זאת אומרת, אפשר להסתובב עם תאים טרום סרטניים ולא לדעת את זה ואז יום אחד זה מתפרץ.
ריבי טל: זה לא משהו שאפשר למצוא גוש בחזה, זה לא משהו שאני אגיד, טוב, אז... מישהו מעשן, אז הוא משתעל, אז הוא יורק דם, אין לי מושג, אבל פה לא מרגישים ופתאום יום אחד חולים, ולא עלינו, זה באמת עניין של חיים ומוות, אז עד שיש חיסון לסרטן.
ריבי טל: הקטע המדהים שמדברים כאן על כסף ומה שמדהים אותי כאן שאני לא יודעת אם אנשים יודעים שכמה כסף נשפך כאן.
ריבי טל: עזבו סרטן, כל הטיפולים של קונדילומות וטרום הסרטן, כל הנגעים.
ריבי טל: אבל משחות למיניהן שעולות 600 שקלים למשחה, טיפולי לייזר, ביופסיות, זאת סחבת שלא נגמרת.
ריבי טל: בחורה עוברת סבל, עוברת מרופא לרופא לרופא וזה לא נגמר, וכמה כסף זה?
ריבי טל: זה המון כסף.
ריבי טל: כאילו, אם חושבים על זה, לדעתי זה עובר את הסכום של החיסון.
ריבי טל: פשוט, בגלל שאין מודעות, אנשים לא מודעים לכמה כסף נשפך לפני שמגיעים בכלל לסרטן, כמה כסף יוצא.
ריבי טל: אז אני חושבת שזה דווקא מתקזז.
מנחם פישר: אני חושב שהנושא הזה חשוב, אבל צריך להפריד בין שני דברים.
מנחם פישר: בין האישור של התרופה והמימון של התרופה.
מנחם פישר: ואני חושב שחלק מהאנשים מערבבים את זה יחד.
מנחם פישר: לגבי האישור לא צריכה להיות בעיה.
מנחם פישר: יש הרבה דברים שהם לא שווים בחברה, צריך לתת את האופציה לאנשים לקבל את זה.
מנחם פישר: לגבי המימון, השאלה אם זה הולך להיות או מימון פרטי או ציבורי, דרך הקופות, או לאומי.
מנחם פישר: אני חושב שצריך לזכור עוד דבר אחד.
מנחם פישר: אני חושב שצריך לברך את כל מי שקשור, אבל זה סיבוך.
מנחם פישר: סרטן צוואר הרחם זה סיבוך נדיר, אבל זו מחלה מאוד שכיחה.
מנחם פישר: אני שומע למשל ממשרד הבריאות, מה האלטרנטיבות, למה הכסף הזה יכול ללכת, לדברים אחרים.
מנחם פישר: זה נורא חשוב, אבל השאלה, ואני תמיד חוזר לאותו דבר, אם הייתם פועלים להוריד את המיסוי על מושבי בטיחות הייתם מצילים הרבה יותר ילדים חסרי ישע, הרבה יותר, בלי שום פרופורציה.
מנחם פישר: אני רואה בכבישים, אני גר בסביבה חרדית, בסביבה ערבית, יושבים שם 4, 6 ילדים, לא חגורים.
מנחם פישר: כל תאונה שם, תחשבו מה העלות.
מנחם פישר: גם זה משהו שהמשאב הלאומי צריך לקחת בחשבון מאיפה אנחנו לוקחים.
רונית תירוש: יש לי הצעה יותר טובה, לבטל את אבטחת השרים, למעט אולי שניים-שלושה ו-70 מיליון שקלים להעביר.
מידד גיסין: לא צריך לבטל, יש דרכים אחרות.
מידד גיסין: למשל, מס ערך מוסף על תרופות.
מידד גיסין: אם היו מבטלים את מס הערך המוסף על התרופות מצילות חיים, זה היה מקל על האנשים לקנות אותן.
רונית תירוש: יש לי, ולא רק לי, הצעה כזו, וזה ירד תמיד בוועדת שרים ולא התקדם.
רונית תירוש: אולי יגיעו ימים שזה יתקדם.
מנחם פישר: בכל מה שאמרתי שלא יובן, אני חושב שההגדרה של פריצת דרך של חיסון שמונע סרטן היא ענקית, כמעט בלתי נתפסת.
מנחם פישר: את זה לא צריך לשכוח, זה מעל הכול.
רונית תירוש: זה בדיוק מה שהטשטש בדיון הזה, הדבר האדיר הזה שסוף סוף נמצאה תרופה למיגור סרטן.
יעקב בורשטיין: לא למיגור, למניעה.
יעקב בורשטיין: זה הרבה יותר משמעותי.
רונית תירוש: למניעה, נכון, לפני שעוד נדבקים בזה.
ריבי טל: יש עוד סוג סרטן שנמצא לו חיסון?
בורשטיין: סרטן הכבד, בחלק קטן המקרים והפטיטיס B.
בורשטיין: אבל כולם מקבלים בארץ חיסון נגד הפטיטיס בלידה.
רונית תירוש: זה לא היה זול וזה הפך להיות זול.
יעקב בורשטיין: בדיוק.
יעקב בורשטיין: זה אחת הדוגמאות.
יעקב בורשטיין: זה עלה 80 דולר למנה וירד לדולר.
יעקב בורשטיין: 90 סנט.
יעקב בורשטיין: עכשיו כולם מקבלים.