GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זבולון אורלב: אני רק אומר שתפקידה של מערכת החינוך זה לא רק לטפל לאחר הפגיעה.
זבולון אורלב: הטיפול לפני הפגיעה הוא לא רק שלמורים יהיה עוד איזה חמישים שעות בסמינר למורים.
זבולון אורלב: זה לא יפתור את הבעיה.
זבולון אורלב: צריך לראות כאן ראייה הוליסטית של מערכת החינוך, הפגיעות המיניות כחלק מסוגיה קשה של התמודדות עם האלימות, עם התמודדות עם סמים.
זבולון אורלב: עד כאן, תודה.
יעל הלוי: שמי יעל, אני מנהלת מרכז סיוע בירושלים, ויש לי הרבה להגיד על מה שאמרו פה אבל אני אחסוך את זה ואני אקריא משהו שכתבו הנשים שמשתתפות בפורום "קיימות" ושכתבו את מרבית הקטעים שנמצאים בדו"ח, ולכן כן היה לי חשוב לא לאכזב אותן ולקרוא בשמן את מה שהן כתבו.
יעל הלוי: אני רק אגיד שהפורום הוא פורום שמתקיים בחסות מרכז סיוע ירושלים, משתתפות בו נשים שעברו פגיעה מינית, טיפלו בפגיעה המינית, על חשבונן או על ידי תרומות שהושגו על ידי המרכז, ולא על חשבון משרד החינוך או כל גורם ממשלתי אחר, ובחרו לעסוק בעשייה חברתית בנושא של פגיעה מינית, והן לא נמצאות פה היום כי הן לא רצו להיחשף מול המצלמות.
יעל הלוי: ואני מקריאה את הדברים כמו שהם נכתבו: "שלום לכולם, שמי איילה ואני חברה בפורום "קיימות" אשר פועל בתוך מרכז הסיוע בירושלים.
יעל הלוי: לפני כשנתיים הבנתי שאת השתיקה שלי אני צריכה לשבור.
יעל הלוי: הבנתי שאת החוויות שעברתי כילדה בתוך מערכת החינוך הקיבוצית והארצית אני חייבת להוציא, להקיא מתוך עצמי.
יעל הלוי: כל זה קרה במהלך לימודיי בסמינר להוראה.
יעל הלוי: הבנתי שאני חייבת לטפל בעצמי על מנת להתקדם ולפרוץ את התקרה שנראתה מאיימת מאי פעם.
יעל הלוי: ביקשתי מיעל להקריא את מה שכתבתי לאחר שהבנתי שבאירוע יהיו מצלמות.
יעל הלוי: לצערי במציאות שבה אנו חיים אנחנו הנפגעות צריכות להסתתר, לטשטש את פנינו אל מול המצלמה ואת קולנו על מנת שבנו לא יעשו שפטים לאחר שנפגענו.
יעל הלוי: האם זו נראית לכם חברה שפויה, מתוקנת?
יעל הלוי: לפורום שותפות נשים ממגזרים שונים בחברה, כפי שיעל ציינה אחת מהעבודות שלנו השנה היתה כתיבה לחוברת שאותה משיקים היום.
יעל הלוי: תהליך הכתיבה היה ארוך, מעמיק ומעצים.
יעל הלוי: הכתיבה התרחשה לגביי במהלך כתיבת סמינריון הסיום שלי העוסק בפגיעות מיניות אצל ילדים וכיצד מערכת החינוך מתייחסת לכך.
יעל הלוי: אחת המסקנות הברורות לגביי מתוך קריאה מעמיקה משאר המאמרים בחוברת ומתוך הכתיבה שלי היא שכיום כל סטודנט וסטודנטית להוראה חייבים לעבור קורס חובה אשר עוסק בפגיעות מיניות, בדיוק כפי שהסטודנטים חייבים לעבור קורס עזרה ראשונה.
יעל הלוי: השיח בשדה החינוכי חייב להשתנות.
יעל הלוי: הבורות אשר קיימת כיום ועצימת העיניים היא בעוכרנו.
יעל הלוי: אחד מכל שישה ילדים הוא הנפגע של מחר.
יעל הלוי: אני רוצה להזכיר לכם שאחת מכל שלוש נפגעה או תיפגע בעתיד.
יעל הלוי: הנתונים הללו צריכים לשמש לכולכם אור אדם חזק ומהבהב.
יעל הלוי: כפי שצויין הפורום מבקש לקדם גם שינוי בחקיקה בתחום ההכרה של הביטוח הלאומי בנפגעות פגיעה מינית כזכאיות לסיוע, וכן בתחום שינוי חוק ההתיישנות אשר יאפשר לנשים להגיש תביעה בבית משפט למרות שעבר זמן מאז התקיפה.
יעל הלוי: אני מזמינה אתכם לטפל בנושאים הללו.
יעל הלוי: אין לי ספק כי קידומם יקדם ויביא רווחה לנפגעות רבות.
יעל הלוי: לסיום אני רוצה לבקש מכם עוד דבר אחד קטן, קראו את החוברת ואל תקברו אותה בתוך ערימת המסמכים שעל השולחן שלכם.
יעל הלוי: תודה.
יעל הלוי: "
מיכאל מלכיאור: אני גם מצטרף לקריאה הזאת, וגם כדאי לקרוא את החוברת עד הסוף.
מיכאל מלכיאור: יש שם הרבה מאוד מאמרים באמת חשובים ביותר כדי להבין את עומק הדבר.
סוזי בן ברוך: שבע מאות ארבעים וארבעה תיקים שהפונים הם קטינים.
סוזי בן ברוך: אנחנו מדברים על תיקים, המרכז לקורבנות אונס מדבר על פונים, יש הבדל.
סוזי בן ברוך: בתיק אחד יכולים להיות עשרה פונים.
סוזי בן ברוך: משטרת ישראל נותנת נתונים על פי מספר התיקים.
מיכאל מלכיאור: לא היית בהתחלה, הם אמרו בפירוש שזה לא כך.
מיכאל מלכיאור: כל אחד זה תיק נפרד.
מיכאל מלכיאור: אם יש עשרה פונים הם לא נכללים במספר.
סוזי בן ברוך: זה לא התיק שלנו בטוח, כי שלושים ושלושה אלף תיקים לא נפתחו במשטרת ישראל.
סוזי בן ברוך: אני אעשה את הסדר.
סוזי בן ברוך: נפתחו שבע מאות ארבעים וארבעה תיקים נכון להיום לעומת שנה שעברה, בתקופה המקבילה.
סוזי בן ברוך: אבל אני מדברת על תיקים, לא על קורבנות, צריכה להיות אבחנה.
סוזי בן ברוך: לגבי קורבנות בשנת 2005 אנחנו יודעים על תשעת אלפים ומאה קורבנות קטינים, שהם קורבנות לעבירות מין והתעללות, הן של קטינים והן של בגירים.
סוזי בן ברוך: זה הסך הכל הכולל.
סוזי בן ברוך: אנחנו יודעים על תשעת אלפים ומאה וכאן יודעים על נתון אחר, הרבה יותר גבוה כמובן.
סוזי בן ברוך: בתוך מוסדות חינוך פתחנו שלוש מאות ושניים תיקים בשנת הלימודים תשס"ו, לעומת מאתיים חמישים ושניים תיקים בשנת הלימודים תשס"ה, עלייה של תשעה עשר נקודה שבעה אחוזים במספר התיקים שנפתחו בעבירות מין בתוך מוסדות החינוך.
סוזי בן ברוך: אני חייבת לציין, נמצאת כאן שוש צימרמן, שעובדת איתנו צמוד כבר מספר שנים.
סוזי בן ברוך: מערכת החינוך עושה הרבה בנושא הזה, הרבה אבל לא מספיק כנראה.
סוזי בן ברוך: וצריך לומר את זה לשבחה, כי קודם כל להעלות את הנישה הזאת על שולחן הדיונים לקח הרבה מאוד שנים.
סוזי בן ברוך: במשך שלוש תקופות לימודים, לפני תשס"ה, היתה בלימה ואפילו ירידה בכמות עבירות המין, לפי הדיווחים למשטרה, היו שלוש שנים של בלימה כזאת, היה רגע שחשבנו שאולי הגענו כבר סוף סוף לפתרון הנכון.
סוזי בן ברוך: לעומת זאת בשנת הלימודים תשס"ו היתה קפיצה של עשרים אחוזים, שאני לא מכירה כזאת בעשור האחרון.
סוזי בן ברוך: וזה אולי מקביל למה שקורה במרכז קורבנות אונס, כי לשם מגיעים הרבה יותר, מטבע הדברים הרבה יותר, וגם זה לא הנתון האמיתי הנכון.
סוזי בן ברוך: החלק הדומיננטי של עבירות המין של תלמידים הוא דווקא בחלק של מעשה מגונה בכוח.
סוזי בן ברוך: יש מקרה אונס, יש מעשה מגונה בכוח ויש את ההטרדה המינית.
סוזי בן ברוך: הטרדה מינית העבירות הוא ממש מספר מזערי.
סוזי בן ברוך: הגורם הדומיננטי זה מעשה מגונה בכוח, שלפעמים אנחנו כאנשי משטרה מבחינת הראיות מעדיפים לפתוח מעשה מגונה בכוח ולא אונס, זו בעיה של ראיות משפטיות לכאורה.
סוזי בן ברוך: זה הכל.
סוזי בן ברוך: מעשה מגונה בכוח בסך הכל, לא בתוך מוסדות חינוך, מאה תשעים ושבעה לעומת מאתיים שלושים ושניים השנה.
סוזי בן ברוך: אונס עשרים וארבעה מול שלושים ושניים, עלייה.
סוזי בן ברוך: בכל אופן אני רוצה להדגיש כאן, שרת החינוך הלכה וחבל לי, משום שצריך לדעת גם מה אומר החוק ומה אומר חוזר מנכ"ל משרד החינוך.
סוזי בן ברוך: ומה אומר חוק חובת הדיווח שנמצא בחוזר מנכ"ל משרד החינוך, מבחינת מדיניות משטרת ישראל ועל פי חוק חובת הדיווח בכל מקרה שידוע לכל גורם, לא רק למוסד חינוכי, על כך שקטין הוא קורבן להתעללות או עבירת מין יש חובת דיווח, על פי חוק, ויש סנקציה משפטית על כך.
סוזי בן ברוך: אני לא רוצה לומר שהסנקציה מגוחכת בעיניי, לצערנו, היא רק חצי שנה או שלושה חודשים בהתאמה,
מיכאל מלכיאור: השאלה אם אי פעם פתחתם תיק?
סוזי בן ברוך: בודאי.
סוזי בן ברוך: התיק שנפתח כנגד מי שלא ביצע את חובת הדיווח, לא מקיים אותה, אנחנו פתחנו בשנה שעברה קרוב לשנים עשר תיקים בנושא הזה, כאשר מי שמנחה אותנו בעניין זו פרקליטות המחזור הנוגעת.
סוזי בן ברוך: המדיניות היא מבחינת משטרת ישראל נער שפוגע מינית בנער אחר הדבר הראשון שאנחנו עושים אנחנו מרחיקים אותו במשך חמישה ימים, בעצם לא מרחיקים אלא דורשים, מחתימים אותו, גם את ההורים, על מעצר בית לחמישה ימים.
סוזי בן ברוך: זאת שהות מספקת למערכת החינוך להחליט האם היא רוצה להרחיק את הנער הזה, את הנער הפוגע מבית הספר, על פי חוזר מנכ"ל משרד החינוך יש להרחיק אותו מבית הספר ולא להחזיר אותו חזרה.
סוזי בן ברוך: לצערי לא תמיד זה נעשה ולעתים הנער הפוגע חוזר וההורה מתקשר ואומר לנו, בחוזר המשותף שלנו צריך להרחיק אותו מבית הספר לבית ספר אחר, כך שהנפגע יבוא לבית הספר וירגיש מספיק בטוח לחזור חזרה לאותו אי של שפיות שפגע בו.
סוזי בן ברוך: וזה לא תמיד קורה.
סוזי בן ברוך: דבר אחרון, יש אנשי סגל חינוכי שפוגעים מינית בתלמידים.
סוזי בן ברוך: על פי נציבות שירות המדינה אנחנו חוקרים אותם תחת אזהרה ומייד מדווחים לנציבות שירות המדינה.
סוזי בן ברוך: זה הזמן שנציבות שירות המדינה צריכה לפנות למשרד החינוך ולקבל החלטה.
סוזי בן ברוך: יש אפשרות להרחיק אותו לשבועיים באופן המיידי על פי החוזר, ואחרי זה להחליט מה לעשות איתו.
סוזי בן ברוך: המשטרה רק מדווחת, היא לא נכנסת לנישה אם להרחיק או לא.
סוזי בן ברוך: כמדיניות אנחנו דורשים מבית המשפט להרחיק את האנשים מהמקום.
מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת אהרונוביץ התייחס לזה בהתחלה,
יצחק אהרונוביץ': כמה כאלה תלונות נגד אנשי סגל קיבלתם בשנה האחרונה?
סוזי בן ברוך: בסביבות עשרים משנת 2005, ואנשי סגל זה כולל השמש, השרת, בסביבות עשרים כאלה.
יצחק אהרונוביץ': שזה בקושי אחוז אחד מסך הכל התלונות.
מיכאל מלכיאור: אני מבקש בישיבה הבאה גם מהמשטרה, מהנציגות של המשטרה שאני יודע שהמון שנים עוסקות בעניין, אנחנו רוצים ניתוח מה אתם חושבים שאפשר לעשות מערכתית כדי לשנות.
מיכאל מלכיאור: אבל זה לא נספיק את זה בישיבה הנוכחית.
מיכאל מלכיאור: גדעון בבקשה.
פידא נערה אבו דבאי: במגזר הערבי המצב מאוד קשה ואני חושבת שכן צריך לתת גם את החלק הזה.
פידא נערה אבו דבאי: התקציבים לא מגיעים, היועצות לא יכולות לעשות את התכניות, ובאמת אני מצטערת.
פידא נערה אבו דבאי: אני יודעת שגם התכנית של נוער מובילות שינוי לא מתייחסים בכלל לנושא של הטרדה מינית, ומדובר פה על הטרדה והתעללות מינית ולא על העצמה רק.
פידא נערה אבו דבאי: גם התכניות של שיוויון בין המינים לא מתייחסים לנושא של הטרדה מינית, וחשוב להגיד את זה.
פידא נערה אבו דבאי: אני יודעת שבחברה הערבית לא מתייחסים לזה, יועצות לא יכולות לדבר על זה.
פידא נערה אבו דבאי: כשהן פונות אלינו ומבקשות את העזרה שלנו.
פידא נערה אבו דבאי: וגם בגלל שהן לא יכולות לעשות את זה ולא קיבלו את ההכשרה וגם בגלל שהם עוזרים עם עשרים כיתות בשכבה אחת.
מיכאל מלכיאור: זה חשוב להגיד שלא כל חינוך לתכנון משפחה וערכי משפחה ויחסים בין מינים זה חינוך לטיפול במקרה של הטרדה מינית.
מרים שלר: עד שנה שעברה רק עשרים אחוז מהאנשים שפנו אלינו הגישו תלונה במשטרה.
מרים שלר: תבינו מה משמעות התופעה.
מרים שלר: קשר השתיקה החברתי, פשוט אף אחד לא רוצה להודות בקילקול החברתי שיש.
מרים שלר: כי מעל תשעים אחוז אנשים מוכרים.
מרים שלר: אם אנחנו נודה בזה, נצטרך להסתכל במראה ולראות איזו חברה אנחנו.
מרים שלר: אז יותר קל לנו להסתכל באמת על בני סלע.
מרים שלר: זה נתון אחד.
מרים שלר: ונתון שני, שמאוד מאוד חשוב, שאני מבקשת שתשאלו, לגבי הטיפול.
מרים שלר: תחנות בריאות הנפש, כמה הם מטפלים בשנה.
מרים שלר: ומה קורה לילד.
מיכאל מלכיאור: הייתי רוצה לדעת על התקציב של לתפוס את בני סלע לעומת התקציב השנתי לטפל בזה.
גדעון סער: אני רוצה קודם כל לברך את המרכזים על העשייה שלהם, אני רוצה להיות תמציתי, מכיוון שקבענו שתהיה ישיבת המשך, ברמה הערכית הדבר שחשוב לומר ועלה בדברים של שלי, ולא רק של שלי, והוא עולה מהנתונים, שמרבית המקרים של התקיפה מתבצעים בטריטוריה הביתית, במקום שאמור להיות המקום הבטוח, המקום שנותן את הבטחון, את השלווה, וכמובן גם נתח ניכר בבתי הספר, עמד על כך חבר הכנסת אהרונוביץ, אבל אני חושב שהשילוב של אותה קטגוריה שנקראת אדם מוכר והביצוע של המעשה בטריטוריה הביתית היא מראה בדיוק את הכיוון גם שאנחנו צריכים לפעול.
גדעון סער: הנזק שנגרם הוא נזק מתמשך.
גדעון סער: זה לא איזה שהוא נזק בדרך כלל זה פצע פתוח לכל החיים, וקשה מאוד להבין את זה למי שלא חווה את זה או למי שלא ראה מישהו קרוב או מישהי קרובה שעברה את זה מאוד קשה להבין את זה ברמה תיאורטית.
גדעון סער: הנתון הזה שדיברתי עליו קודם הוא מצביע על התפקיד האדיר שיש למערכת החינוך, כי יש כאן עניין שהוא עניין נורמטיבי, והחינוך הוא המניעה הכי טובה.
גדעון סער: אני חושב שאנחנו צריכים לפרסם את אותה קריאה שדובר עליה כאן, למערכת החינוך או למשרד החינוך כפי שאמרה מרינה ואמרה גם שלי, שהנושא יהיה רכיב חובה בהכשרת מורים, ואני מציע שאם נקיים באמת ישיבת המשך גם נוכל לראות האם באמת יש נטייה ללכת לאותו כיוון.
גדעון סער: אני רוצה עוד נקודה אחת לומר, בעיניי ההתעצמות של הנתונים היא מעידה יותר על זה שהתופעות או הפתולוגיות הללו, שהיו מוכחשות או מודחקות או מושתקות במשך בעצם שנות הציביליזציה כולן, הן יוצאות לאור, יש יותר מודעות, היום, יותר לגיטימציה להתמודד, להתלונן, להתמודד עם התופעה.
גדעון סער: הדבר הזה חייבים לקחת אותו בחשבון כי אחרת אפשר להיקלע לייאוש לא רק בנושא הזה, בנושא של אלימות במשפחה ובהרבה נושאים שאנחנו עוסקים בהם.
גדעון סער: נושא אחרון רק להודיע לחברי הוועדה שביום שלישי הקרוב אנחנו נדון בהצעת החוק של נאדיה חילו וזבולון אורלב בנושא של ההטרדה המינית של קטינים, בשעה עשר בבוקר, ואני מבקש את נוכחות כל חברי הוועדה, תודה.
מיכאל מלכיאור: אני רק רוצה לסכם במשפט, קודם כל להתנצל בפני אלו שלא יכולתי לתת להם זכות דיבור, יקבלו כולם בישיבת ההמשך, עם שרת החינוך.
מיכאל מלכיאור: לקבוע פה כקביעה שלנו כולנו, הפנים של הדו"ח הזה אלו הפנים שלנו, של החברה שלנו ושל המציאות שלנו ושל החינוך שלנו.
מיכאל מלכיאור: ולכן חייבים לזעזע את המערכת.
מיכאל מלכיאור: זה לא עוד איזה דו"ח ויוסיפו עוד איזה קורס פה וקורס שם.
מיכאל מלכיאור: צריך בצורה מהותית לשנות את הגישה.
מיכאל מלכיאור: החינוך למניעת כל סוג של פגיעה מינית חייב להיות דבר שקיים בכל מערכת של הכשרת מורים, אחר כך המורים שכבר הוכשרו ולא קיבלו את זה הם חייבים לעבור קורס, כל אחד חייב לעבור קורס והשתלמות כדי להכשיר אותו לזהות, לטפל בבעיות שהוא רואה.
מיכאל מלכיאור: ואני מצפה ממערכת החינוך להציג לנו תכנית רחבה לעשות את השינוי הזה בישיבה הקרובה.
מיכאל מלכיאור: ושושי תעבירי את זה לשכת החינוך ולמנכ"ל, ואני מצפה פה שנקבל תכנית רחבה עם תקציבים בצד מה רוצים להקציב לעניין הזה ממשרד החינוך.
מיכאל מלכיאור: עכשיו בתוך בתי הספר צריכים לדעת שגם אם היו חוזרי מנכ"ל, גם לגבי הנושא שנדיה העלתה, חובת הדיווח, גם נושאים אחרים, זה לא מספיק.
מיכאל מלכיאור: שוכב איזה חוזר מנכ"ל מלפני עשר שנים באיזה מגירה, או לא שוכב כבר בתוך המגירה, זה לא אומר שהמורים מודעים לכך, וודאי לא שהמורים מעבירים את הסדנאות עם התלמידים בתוך בתי הספר.
מיכאל מלכיאור: לכן גם פה צריך לרענן ולזעזע את המערכת כדי שזה יחדור ולבדוק שזה חודר ובכל סוגי האוכלוסין במדינת ישראל, כי אף אחד מאיתנו אין לו חסינות ואין לו ערכים שמונעים את הפגיעה היסודית בערכי היסוד שלנו בתקיפות מיניות.
מיכאל מלכיאור: אותו דבר לגבי אוניברסיטאות.
מיכאל מלכיאור: סטודנטים, לא רק סטודנטים להוראה אלא סטודנטים בכלל, חשוב מאוד להחדיר לאוניברסיטאות קורסים קבועים, הייתי אומר קורסי חובה אבל הנתון הזה עם המועצה להשכלה גבוהה שמשום מה תמיד אומרים שזה התערבות בחופש האקדמי, לא יודע למה זה חופש אקדמי לא ללמוד את הדברים האלה, אבל אנחנו נדון איתם גם בנושא להרחבת העניין.
מיכאל מלכיאור: ופשוט אני מבטא בשם כולנו את התודה לעבודה הכל כך חשובה של איגוד מרכזי הסיוע, עם כל הסוגים של המרכזים שנמצאים, באמת כל הכבוד לעבודה שלכם.
מיכאל מלכיאור: ומה שאנחנו יכולים מצד גם הוועדה למעמד האישה, גם ועדת החינוך, וגם ועדת זכויות הילד, מה שאנחנו יכולים לעשות כדי להגביר ולעזור לעבודה שלכם שאתם בעצם עושים במקום מה שהמדינה עושה, וגם על זה אנחנו נדבר, כל הכבוד, תודה לכולכם.
גדעון סער: אני מבקש לפתוח את ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה לציון יום המאבק לאלימות נגד נשים שתתמקד בנושא של רמת הענישה בעבירות אלימות נגד נשים.
גדעון סער: אנחנו נציין את היום הזה גם במליאת הכנסת, כאשר יובאו לקריאה טרומית גם הצעות חוק פרטיות העוסקות בהיבטים של אלימות נגד נשים.
גדעון סער: בנוסף לכך יבוא לקריאה ראשונה במליאה חוק שעבר פה בוועדה בשבוע שעבר שהוא לא עוסק באלימות נגד נשים אבל הוא עוסק בהחמרת ענישה על פטורי נשים בהריון והארכת תקופת ההתיישנות.
גדעון סער: הנושא של אלימות נגד נשים, של אלימות במשפחה, הוא נושא שבעצם כאשר אתה בוחן את הנושא הזה במבט משווה, אין מדינה ואין חברה שנקייה ממנו.
גדעון סער: הוא תולדה של חברה פטריארכאלית, של הבדלי שוויון, והמאבק בנושא הזה – שהתחילו אותו ארגוני הנשים לפני כמה עשרות שנים וחלה בו התקדמות – הוא מאבק מאוד מאוד ארוך, מאוד מאוד קשה, ולדעתי צריך להגדיר באופן נכון מה הם הדברים הנדרשים בכל שלב של המאבק כדי להתקדם הלאה.
גדעון סער: אחד הדברים החשובים – ולכן רצינו למקד בו את הישיבה – הוא נושא ענישה בלתי מספקת.
גדעון סער: מדובר בענישה שרחוקה מאוד מהעונש המרבי כפי שהוא קבוע בחוק ורחוקה מאוד גם מסטנדרט הענישה כפי שקיים לעבירות אלימות שלא מבוצעות כנגד בן זוג או שלא מבוצעות בתא המשפחתי.
גדעון סער: יש לזה רעיונות שונים, איך ניתן להתמודד עם זה ומה נכון לעשות, ובסוף הישיבה אני אתייחס לזה.
גדעון סער: זה פער מסוג אחד, הפער בין החקיקה, מה שקבוע בחוק, לבין אכיפת החקיקה בבית-המשפט.
גדעון סער: פער מסוג שני הוא פער בין הנורמות המשפטיות שהבית הזה מייצר לבין נורמות חברתיות או נורמות ששורדות בחלקים של החברה, וזו תופעה שלא פוסחת על שום מעמד, על שום עדה ועל שום שכבה סוציו-אקונומית, אבל הנורמות החברתיות עדיין לא הגיעו לרמת הטמעה שחופפות את הנורמות המשפטיות.
גדעון סער: אגב, זה לא קיים רק בנושא של אלימות נגד נשים.
גדעון סער: ראינו לפני שבוע או שבועיים סקר בנושא אלימות נגד ילדים וראינו רמת לגיטימציה גבוהה בצורה בלתי רגילה לאלימות נגד ילדים.
גדעון סער: צריך להבין את הבעיה הזאת כי בסופו של דבר אנחנו נתקלים בה בבית-המשפט כאשר אנחנו מתמודדים עם זה בדלת האחורית, כאשר אנחנו רואים את הארגומנטציה לקולא.
גדעון סער: אני מקדם בברכה את שרת החינוך, יושבת-ראש ועדת השרים למעמד האישה, השרה יולי תמיר.
גדעון סער: אנחנו שמחים שאת אתנו.
גדעון סער: אנחנו רק בתחילת הישיבה.
גדעון סער: נכנסת בדיוק כאשר הגעתי לנושא החינוך.
גדעון סער: דיברתי קודם על הפער בין רמת הענישה לבין רמת החקיקה, והנושא השני הוא פער בין הנורמה המשפטית לנורמה שמקובלת בחלקים בחברה כאשר הנורמה המשפטית עדיין לא הוטמעה.
גדעון סער: בסופו של דבר זאת התמודדות עם אלפי שנים של ציביליזציה, בהן הדברים היו אחרת, הדברים היו אולי מושתקים, אולי מוכחשים, אבל הם היו קיימים.
גדעון סער: הנושא הזה הוא נושא של חינוך.
גדעון סער: זאת אומרת, שלילת האלימות בכלל, שלילת האלימות נגד נשים.
גדעון סער: משרד החינוך היום מקיים תוכניות למניעת אלימות וזוגיות, למה אלימות וזוגיות לא הולכים ביחד, אבל הוא עושה את זה בשכבה הגבוהה ביותר, נדמה לי בכיתות י' ו-י"א, ונדמה לי שכדי להתמודד עם הנושא הזה אנחנו צריכים להתחיל מגיל מאוד מאוד צעיר.
גדעון סער: יש נקודה נוספת והיא נושא של מניעה ושיקום.
גדעון סער: זו נקודה שלא מרבים לטפל בה.
גדעון סער: קשה אולי יותר להתמודד אתה וקשה להתמודד אתה בהיקף רחב.
גדעון סער: אני חייב לומר שאני הייתי עם הוועדה – הייתה אתי חברת הכנסת שרה מרום-שלו – ביום חמישי בהוסטל בראשון לציון והתרשמנו בצורה בלתי רגילה מהאופן שבו מטפלים מאנשים שהיו אלימים.
גדעון סער: אני לא רוצה לומר שהם עוברים חינוך מחדש, למרות שזה גם חינוך מחדש, אבל זאת גם הסתכלות על עצמם מחדש, הסתכלות על כל עולם הרגשות שלהם, הסתכלות על כל ההתנהגות החברתית שלהם במשפחה ומחוץ למשפחה.
גדעון סער: הייתי אתמול במדריד, בהשקת קמפיין של מועצת אירופה בנושא של אלימות נגד נשים, הבאתי הרבה מאוד חומר ושמעתי שם את הדברים.
גדעון סער: אני חושב שזה דבר שרק עכשיו, רק בשנים האחרונות, וגם זה רק במדינות מאוד מתקדמות, מתחילים להתמודד אתו.
גדעון סער: בסופו של דבר חייבים להתמודד עם גם עם הצד הזה.
גדעון סער: אמרתי את הכול ממש על קצה המזלג ואני מציע שנשמע דברי ברכה מאת שרת החינוך ואחר כך נמשיך.
גדעון סער: אני רוצה לברך את יושבת-ראש של ועדה אחרת בכנסת, מלי פולישוק-בלוך, שודאי מחויבת לנושא.
גדעון סער: טוב מאוד לראות אותך אתנו.
גדעון סער: אני רוצה לומר לשרת החינוך – וגם דיברנו על זה – שאנחנו שותפים, נשמח מאוד לשיתוף עם ועדת השרים לקידום מעמד האישה בנושאים האלה, ומהניסיון שלי זה יכול להיות מאוד מאוד אפקטיבי כאשר עובדים ביחד על הנושאים.
יולי תמיר: בוקר טוב.
יולי תמיר: אני בהחלט שמחה שקיים פה שיתוף פעולה בין הוועדה בכנסת, הוועדה בממשלה ומרית דנון שהיא יושבת-ראש הרשות במשרד ראש-הממשלה.
יולי תמיר: כולנו כרגע נמצאים בתיאום מלא ואני בטוחה שזה יהיה לטובת העניין כי לנו ביחד יש יכולת למנף את הדברים יותר מאשר לכל אחד לחוד.
יולי תמיר: אני חושב שצריך לזכור – ודווקא אני אתחיל במערכת החינוך – שבשנים האחרונות קרה משהו מאוד מעניין במערכת החינוך הישראלית, שלכאורה הוא לא נוגע, אבל למעשה הוא נוגע לסוגיה שאנחנו דנים בה.
יולי תמיר: בכל הרבדים של מערכת החינוך, נשים נוכחות יותר ומצליחות יותר.
יולי תמיר: יש לנו נוכחות נשית היום מהגנון ועד הדוקטורט, בכל רמה של החינוך, במוסדות החינוך, נמצאות היום נשים ברוב.
יולי תמיר: כבשנו את היעדים האקדמיים לאט לאט, אבל היום המערכת כמעט שוויונית.
יולי תמיר: אולי בתוכה יש פילוח של מקצועות שהוא לא זהה, אבל היום, כשאתה מסתכל, אתה רואה יותר ויותר נשים שנכנסות למערכות הללו.
יולי תמיר: דרך אגב, נדמה לי שסיבה נוספת לגאווה היא שכאשר מסתכלים על ההישגים, כמעט בכל תחום ההישגים של בנות עולים – צר לי לומר זאת ליושב-ראש – על ההישגים של הבנים.
גדעון סער: אני שמח לכך.
יולי תמיר: זה אומר שנשים צעירות במערכת, יש להן את האופציות הפתוחות בפניהן.
יולי תמיר: זה לא אומר שהגענו למצב שנשים מנצלות את כל האופציות הפתוחות בפניהן, ונדמה לי שאחד היעדים המרכזיים של חינוך במערכת הוא בעצם לפתוח בפני נשים צעירות את המגוון של האופציות שהן יכולות להשיג ולממש אודות להצלחות שלהן.
יולי תמיר: זה ללא ספק אחד היעדים שהמערכת מציבה בפני עצמה.
יולי תמיר: שאלת האלימות, כמו שאמרתי, קשורה ולא קשורה לעניין.
יולי תמיר: היא קשורה לעניין כי בהרבה מאוד מקומות, וצריך להודות בזה, הנוכחות הנשית היא גם מאיימת והיא לא רק משמחת את הנשים.
יולי תמיר: אנחנו צריכים לתת – ומאוד שמחתי על הקמפיין שעושה עכשיו הרשות – לנשים לגיטימאציה להתלונן גם על דברים שהיו מקובלים בעבר כמו התבטאות גסה, כמו השפלה מילולית.
יולי תמיר: נדמה לי שהגענו למצב שהגדרת האלימות שלנו היא לא רק אלימות פיזית.
יולי תמיר: הקמפיין הזה מוצלח בעיניי כי הוא חושף רבדים שהרבה נשים חשופות אליהם, סוג של השפלה, סוג של דיכוי וסוג של אלימות מילולית שהוא מדאיג ביותר.
יולי תמיר: כמובן ברבדים היותר חמורים והעמוקים של הבעיה, הנושא של אלימות פיזית שהוא כמובן לא ראוי.
יולי תמיר: אין ספק שלנו במערכת החינוך יש בעיה קשה עם אלימות בכלל, אלימות פיזית.
יולי תמיר: אנחנו עדיין רחוקים מלהשיג את היעד של ההתמודדות המלאה עם היעדים הללו.
יולי תמיר: אנחנו מאוד מודעים לזה ואנחנו עושים מאמץ – ותיכף מרים שכטר תספר על מה נעשה בנושא התחום הספציפי של שוויון בין המינים – אבל גם צריך לומר שבעיניי זה דבר שצריך להיכנס למערכת בכללותה, כי כשיש תוכניות נגד אלימות, זה חלק מהן, כשיש תוכניות לשוויון, זה חלק מהן, וכשיש תוכניות להתנהלות נכונה בין אנשים, זה חלק מהן.
יולי תמיר: זאת אומרת, אני חושבת שאסור לנו לבודד את המאבק הזה ממאבקים אחרים שיש לנו כי הדברים הם שלובים זה בזה.
יולי תמיר: אני מקווה שאודות לשיתוף הפעולה הזה שעכשיו יוצא לדרך אנחנו נעשה הרבה מאוד מהלכים השנה.
יולי תמיר: בכל בתי הספר, לקראת היום הזה, נתלה הפוסטר הזה שמפנה גם לקו שאפשר לפנות אליו.
יולי תמיר: בעזרתה של מרית הכנסנו מרצות לכל בתי הספר ובמקביל נשלח גם מכתב לכל המנהלים, גם בעברית וגם בערבית, שמבקש מהם לציין במהלך השבוע את העניין ולהעלות אותו לסדר היום.
יולי תמיר: מי שרצה מרצים, קיבל בתמיכתה של מרית ועוד נמשיך לעשות זאת, כי אי אפשר למצות את הכול בזמן קצר, אבל ננצל את זה במהלך השנה הנוכחית.
יולי תמיר: בהחלט אנחנו פתוחים לכל רעיון והצעה ומקווים שביחד נצליח להתמודד עם התופעה המכוערת הזאת שללא ספק היא מטילה כתם על החברה הישראלית.
גדעון סער: אני מציע שגברת שכטר תדבר בהמשך.
גדעון סער: אנחנו נציג קודם נתונים בנושא אלימות נגד נשים.
גדעון סער: אני רוצה להודות לאנשי מרכז המחקר של הכנסת שהשקיעו עבודה רבה בנושא הזה.
גדעון סער: הנתונים הם נתונים שהגיעו ממשרדי הממשלה ואורלי לוטן תציג אותם.
גדעון סער: לאחר מכן יוצג כאן מחקר בנושא רמת ענישה בעבירות של אלימות נגד נשים.
אורלי לוטן: כמו שציין חבר הכנסת גדעון סער, אנחנו הכנו מסמך.
אורלי לוטן: הנתונים שאני עומדת להציג עכשיו, אלה הם נתונים שהתקבלו מהרשויות שעוסקות בטיפול באלימות נגד נשים והם חלק מתוך מסמך שהכנו לקראת הדיון היום שעוסק באלימות נגד נשים ובפרט בסוגיית הענישה.
אורלי לוטן: יוצגו כאן נתונים על אלימות ועבירות מין.
אורלי לוטן: על-פי סקר שנערך בשנת 2000, בשיתוף משרד הרווחה ומרכז מינרבי באוניברסיטת חיפה, שזה הסקר המקיף ביותר שנעשה עד היום בישראל, חיות בארץ כ-140 אלף נשים מוכות וכ-145 אלף נשים היו קורבן לאלימות מינית.
אורלי לוטן: לפני שאני מציגה את הנתונים של הרשויות אני רוצה להצביע על כך שקיים פער בין נתוני הרשויות השונות שעוסקות בנושא לבין נתוני הארגונים המטפלים בתחום, ובפרט אפשר לראות את הפער הזה במה שנוגע לנתוני המשטרה על תלונות נשים בגין עבירות מין אל מול הנתונים של איגוד מרכזי הסיוע על פניות של נשים.
אורלי לוטן: אחד ההסברים לפער הזה הוא תת-דיווח למשטרה על עבירות אלימות ועל עבירות מין.
אורלי לוטן: הנתון הראשון הוא רצח נשים.
אורלי לוטן: אנחנו רואים שבחודשים ינואר עד אוקטובר השנה נרצחו עשר נשים בידי בני זוגן.
אורלי לוטן: הנתון הזה לא שונה בהרבה מהנתונים שהיו באותן תקופות בשנים שעברו.
אורלי לוטן: חמש נשים נוספות נרצחו על רקע חילול כבוד המשפחה.
דב חנין: למה אתם משתמשים במושג הזה, חילול כבוד המשפחה?
נאדיה חילו: כי זה רצח.
נאדיה חילו: זה פשוט רצח.
גדעון סער: כאשר זה הוצג לי בבוקר, שאלתי מדוע זה ניתן כנתון נפרד.
גדעון סער: התשובה שקיבלתי הייתה שהרצח לא מתבצע באמצעות בן הזוג אלא הוא רצח שמתבצע על-ידי מישהו אחר.
גדעון סער: רצו לתת את הממד הזה שהוא רצח במשפחה, אבל לא על-ידי בן הזוג.
דב חנין: זה רצח בידי בן משפחה.
אורלי לוטן: זה לא נועד להפחית מזה שזה רצח נשים בגלל שהן נשים, אלא זה נועד להוסיף לנתונים.
דב חנין: המושג עצמו הוא מושג מאוד מאוד בעייתי.
דב חנין: יש בו טעם מסוים של הנמקה, הסברה, צידוק או משהו מהסוג הזה.
נאדיה חילו: כשאומרים כבוד משפחה, המסר הוא שכאילו יש הקלה והבנה מסוימת, אבל הגיע הזמן לכנות את הרצח כרצח.
נאדיה חילו: כשיש רצח, אין כבוד ואין משפחה.
אורלי לוטן: הנתונים הבאים הם על פתיחת תיקים במשטרה.
אורלי לוטן: אפשר לראות שעד ה-1 בנובמבר השנה נפתחו כ-13,500 תיקים בגין תלונות של נשים על עבירות אלימות מצד בני זוג, כאשר קצת יותר מחצי היו בגין עבירות נגד הגוף.
אורלי לוטן: גם כאן, כמו ברצח, אין כמעט הבדל בין הנתונים שהיו בשנים שעברו.
אורלי לוטן: אתם יכולים לראות למטה את הפילוח של הנשים לפי חלק מהמגזרים.
אורלי לוטן: כאן אנחנו רואים את מה שציינתי לפני רגע, את נתוני פתיחת התיקים בין שנת 2002 ל-2006 בגין אלימות במשפחה, ושוב, אי אפשר להצביע על מגמה של שינוי ולא על מגמת ירידה.
אורלי לוטן: סגירת תיקים.
אורלי לוטן: כשאנחנו מסתכלים על תיקי אלימות במשפחה שנפתחו במשטרה בשנת 2006 והטיפול המשטרתי בהם הסתיים, רואים ש-41 אחוזים מהתיקים האלה נסגרו כאשר כמחצית מהתיקים נסגרו מחוסר ראיות וכרבע נסגרו מחוסר עניין לציבור.
אורלי לוטן: אם נלך שנה אחורה, לשנת 2005, לגביה כבר אפשר לקבל תמונה קצת יותר מלאה בגלל שביותר תיקים הסתיים הטיפול המשטרתי מאז, אנחנו רואים ששיעור התיקים שנסגרו עומד על 56 אחוזים.
אורלי לוטן: עבירות מין.
אורלי לוטן: בחודשים ינואר עד אוקטובר 2006 נפתחו כ-2,800 תיקים בגין תלונות של נשים על עבירות מין, כאשר מחצית מהתלונות היו על מעשה מגונה בכוח וכרבע היו על אונס.
אורלי לוטן: אני מבקשת שתזכרו את הנתון הזה גם לגבי מספר התיקים וגם לגבי אחוז התיקים מתוכם כאשר מדובר על אונס, כשנגיע אחר כך לנתונים של איגוד מרכזי הסיוע.
אורלי לוטן: יש כאן נתונים השוואתיים לאותה תקופה בשנים 2004 עד 2006 וגם כאן רואים שאין כמעט שינוי.
אורלי לוטן: לגבי סגירת תיקים.
אורלי לוטן: בעבירות מין, כ-56 אחוזים מהתיקים שנפתחו בשנת 2006 והטיפול המשטרתי בהם הסתיים, נסגרו – כאן עילת הסגירה הנפוצה ביותר – כי זהות העבריין לא נודעה.
אורלי לוטן: בשנת 2005 יש שיעור דומה.