GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עידית הראל-שמש: בחיפה יש צימרים, גם בבאר-שבע ובתל-אביב יש זנות.
עידית הראל-שמש: פותחים עיתונים ורואים את כמויות הנשים שנמצאות שם.
עידית הראל-שמש: המספר הזה הוא הערכה גסה מאוד, כי אין נתונים, אבל זה המספר.
עידית הראל-שמש: חשוב מאוד להגיע לנערים ולנערות לפני ההידרדרות, בשלב שהם עוזבים את הקהילה שלהם ומגיעים לרחוב.
עידית הראל-שמש: הרחוב הוא כבר עולם אחר.
עידית הראל-שמש: משם השאיבה לזנות קלה.
עידית הראל-שמש: לגבי חינוך, צריך להסביר את הדברים.
עידית הראל-שמש: אנחנו מנסים להיכנס לבתי-ספר, ואומרים לנו שלא רוצים בזה, שלא נדבר על זונות, אומרים: אין פה זונות.
עידית הראל-שמש: מצד שני שומעים שהיו נערים בהרצליה שביום שישי הלכו למכון ליווי, כי הבנות מהכיתה לא רצו להסתובב אתם.
עידית הראל-שמש: לכן חייבים להגיע לבתי-הספר.
עידית הראל-שמש: צריך להתחיל לסגור את בתי הבושת.
עידית הראל-שמש: אם מסתובבים בתחנה המרכזית הישנה בתל-אביב רואים שזה כמו אמסטרדם, זה פתוח לגמרי, ואין אכיפה.
עידית הראל-שמש: אנחנו מבקשים לסגור דירות דיסקרטיות.
עידית הראל-שמש: עד שלא מערבים אני לא יודעת את מי, לא הולכים ולא סוגרים.
עידית הראל-שמש: וכשדירה אחת נסגרת, אחרת נפתחת.
עידית הראל-שמש: כמובן, יש צורך במודעות ציבורית – לפעול בציבור, להתחיל לשבור את המיתוסים, לדבר בשפה הנכונה.
עידית הראל-שמש: לא להגיד "יצאנית" או "פרוצה", כאילו היא רוצה את זה ועושה כסף.
עידית הראל-שמש: זה לא קיים.
עידית הראל-שמש: היא קורבן.
עידית הראל-שמש: מהמחקרים עולה שקרוב ל-90% מהעוסקים בזנות הם קורבנות של גילוי עריות ושל בית לא מתפקד ושל ניצול.
עידית הראל-שמש: הזנות היא פשוט מסלול ישיר.
עידית הראל-שמש: צריך להתחיל לדבר בשפה הזאת, להעלות את המודעות.
עידית הראל-שמש: יש הרבה עבודה.
גדעון סער: ציפי, לפני שתציגו את הרעיונות שגיבשתן, וראיתי שזה עדיין לא נידון במסגרת המשרד,
ציפי נחשון-גליק: גם מה שפורסם הוא לא כל התוכנית.
גדעון סער: אז אולי קודם תתארי את הבעיה מנקודת הראות של משרד הרווחה, איך נכון להיום רואים את זה ומתייחסים לזה?
גדעון סער: אחר כך תעברו לרעיונות שלכם.
ציפי נחשון-גליק: אני עובדת בתחום של אלימות כלפי נשים.
ציפי נחשון-גליק: גם גב' עדה פליאל-טרוסמן נמצאת פה מטעם משרד הרווחה, והיא ממונה על נושא הנערות והצעירות במשרד, ותוכל לספר על עשייה סביב צעירות.
ציפי נחשון-גליק: יש מענים מסוימים לצעירות.
ציפי נחשון-גליק: אנחנו בהחלט מאמינים שהנשים נאלצות לרדת לזנות.
ציפי נחשון-גליק: אתמול התראיינה אתי ל"גלי צה"ל" סטודנטית שאמרה שבחרה בזה.
ציפי נחשון-גליק: כששאלו אותה למה היא עוסקת בזנות אם היא עיתונאית וגם סטודנטית, היא אמרה: מצב כלכלי.
ציפי נחשון-גליק: אז גם האליטה לא ממש בוחרת.
ציפי נחשון-גליק: אין פה בחירה אמיתית.
ציפי נחשון-גליק: הנשים האלה, מרביתן אימהות לילדים, נמצאות במצוקה גדולה מאוד.
ציפי נחשון-גליק: צריך לחלץ אותן ממנה.
ציפי נחשון-גליק: ההשפלות שהן עוברות לפני הכניסה למעגל הזנות ובתוך המעגל עצמו הן קשות.
ציפי נחשון-גליק: הטראומות איומות.
ציפי נחשון-גליק: המצבים כמעט בלתי אפשריים.
ציפי נחשון-גליק: המחשבה שלנו היא לפתח סל של שירותים ולהאיר להן את האור בקצה המנהרה.
ציפי נחשון-גליק: גם הן מיואשות.
ציפי נחשון-גליק: מניסיון של עבודה רבת שנים עם נשים מוכות, עם אסירות משוחררות, עם נערות במצוקה – 25 שנים שאני בתחום – אני יודעת שלהרבה מהן אין תקווה.
ציפי נחשון-גליק: הן גדלות בבתים שבהם הטראומות והיסטוריית החיים עגומות מאוד.
ציפי נחשון-גליק: ענת גור עובדת ברשות לשיקום האסיר, עם האוכלוסייה הזאת, עם שירות בתי הסוהר.
ציפי נחשון-גליק: בשנה האחרונה אנחנו מתלבטות מה לעשות ויושבות על התוכנית כבר כארבעה חודשים.
ציפי נחשון-גליק: אנחנו שמחות שיש ארגונים שאכפת להם.
ציפי נחשון-גליק: אבל הבעיה מורכבת מאוד, משרד הרווחה חייב לחבור לא רק לעצמו בזרועות שלו, אלא גם לשירותים ולמשרדים אחרים, וכמובן לארגוני נשים.
ציפי נחשון-גליק: כי בצמוד לשירותי הטיפול צריך שינוי חקיקה, וצריך אכיפה.
ציפי נחשון-גליק: מאחורי כל זונה יש סרסור, ובשבילו היא עסק כלכלי, והוא לא יוותר עליה.
גדעון סער: אילו שינויי חקיקה נדרשים?
אורית נוקד: מה צריך חוץ מהחמרת אכיפה?
ציפי נחשון-גליק: למשל, בשוודיה היתה פריצת דרך מדהימה.
ציפי נחשון-גליק: אולי אצלנו זה עדיין בגדר חזון, אבל צריך להגדיר אותו היום, כי אולי זה יתממש גם אצלנו בעוד עשר שנים.
ציפי נחשון-גליק: במדינת ישראל הזנות אינה עבירה.
ציפי נחשון-גליק: העבירה נעשית אם האישה מקיימת פעילות מתחת לחלון הבית של מישהו, ואז זה מטרד.
ציפי נחשון-גליק: בשוודיה אמרו שצרכני המין הם העבריינים.
ציפי נחשון-גליק: הם קונים גוף של אישה, הם מפרים את חירויות הפרט, אותם צריך להעניש.
ציפי נחשון-גליק: אכן זאת החקיקה שם.
ציפי נחשון-גליק: אנשים כמעט לא קונים מין בשוודיה, ומי שרוצים בזה עד כדי כך יוצאים מגבולות שוודיה.
דלילה אמיר: וגם אז הם נענשים.
ציפי נחשון-גליק: אז אולי זה דרמטי ורדיקלי מדי, אבל אני חושבת שבמדינת ישראל זה אפשרי.
ציפי נחשון-גליק: היות שאנחנו מתקדמים כבר בשנת 2006 – והמספרים פה לא משמעותיים, כל נפש היא הצלה.
ציפי נחשון-גליק: היה דיון בוועדה שלכם על רצח נשים, אבל פה הנשמה נרצחת.
ציפי נחשון-גליק: צריך להציל את הנערות והנשים.
ציפי נחשון-גליק: יש 150,000 נשים מוכות, כך על-פי סקר שנעשה בוועדה בין-משרדית למען משרדי הממשלה.
ציפי נחשון-גליק: בכמה אנחנו מטפלים?
ציפי נחשון-גליק: כמה התקציב הייעודי לאלימות מאפשר, הגעה ל-8,000 משפחות?
ציפי נחשון-גליק: אז מה זה משנה אם יש 10,000 או 2,000 זונות?
ציפי נחשון-גליק: צריך לעשות עבודת חריש, ולא להגיד שנקים מקלט, ובעוד שנתיים דירת קלט, ובעוד שלוש שנים אולי נקים ניידת, שתיתן מענה למי שעדיין שקועות בבוץ.
ציפי נחשון-גליק: זה כמו סמים: אם לא יורדים לשפל שבשפל, שממנו אפשר רק לעלות, ממשיכים לנוע במעגלים.
ציפי נחשון-גליק: הן באות אלינו, מושיטים להן יד, והן שוב חוזרות.
ציפי נחשון-גליק: כי לפעמים הכשרה תעסוקתית אורכת זמן וכשצריך להתפרנס מ-3,000 ש"ח – לפעמים העבודה עם הסרסור מפתה מאוד.
ציפי נחשון-גליק: כשאנחנו מתחילים לטפל, אנחנו חייבים לפתוח כמה שירותים במקביל.
ציפי נחשון-גליק: אישה אחת תגיע למקלט שעושה עבודת חריש מאל"ף עד תי"ו, והיא תישן שם במשך שנה.
ציפי נחשון-גליק: אישה אחרת תבוא כדי לקבל הגנות אישיות.
ציפי נחשון-גליק: אישה אחרת תבוא למרכז יום עד 16:00, תרכוש מקצוע, ונעזור לה לקבל את הילדים שלה בחזרה.
ציפי נחשון-גליק: הילדים של רוב הנשים שעוסקות בזנות והן אימהות חד-הוריות נמצאים במערכות הטיפול של שירותי הרווחה והחינוך.
ציפי נחשון-גליק: הילדים נשלחים לאימוץ בגיל צעיר מאוד, הם נמצאים במוסדות, במשפחות אומנה, בפנימיות.
ציפי נחשון-גליק: מדינת ישראל משקיעה בהם הרבה כסף, ולא בטוח שזה עוזר, כי האם תמיד ברקע.
ציפי נחשון-גליק: צריך לעזור בשיקום הזה.
ציפי נחשון-גליק: בהחלט צריך להקים קו חירום, להדריך עובדים סוציאליים במחלקות לשירותים חברתיים, שיהיו ייעודיים לנושאים האלה.
ציפי נחשון-גליק: לפעמים אם מוכה באה אלינו ומדברת על הבעיות שלה, אבל הנערה שלה, שהיא בת 16, שעוברת חוויות של גילוי עריות, היא ברחה מהבית ואין לה איפה להיות, וברור שהיא עוסקת בזנות – אבל האם אומרת זאת בדחילו ורחימו.
ציפי נחשון-גליק: אם העובדות הסוציאליות יהיו מיומנות לשאול את השאלות הקשות והן יהיו נגישות לכל אם ולכל נערה, נצליח לפרוץ את המעגל ולטפל במסות.
מרינה סולודקין: איך את מסבירה את זה ש-50 שנה אין רשות לשיקום הזונות.
ציפי נחשון-גליק: גם אין רשות לשיקום האלימות במשפחה.
ציפי נחשון-גליק: זה הכול עניין של תקציבים ושל סדרי עדיפויות.
ציפי נחשון-גליק: כדי לטפל בנשים מוכות, 150,000 נשים, יש תקציב של 10 מיליון ש"ח.
ענת גור: זו בעיה קלסית של נשים.
ענת גור: הזנות היא תופעה, וכמה שלא אדבר פה אין מילים להעלות על הדעת מה קורה לילדות ולנשים.
ענת גור: הייתי שם, דיברתי אתן ב-20 השנים האחרונות, ואין מילים לתאר את זה.
ענת גור: זה שהתופעה הופכת להיות שקופה והחברה מספרת לנו שמדובר בבחירה, זה אבסורד שקשה להעלות על הדעת.
ענת גור: יש ממסד גברי, שיש לו אינטרס לשמר את כולנו במקום הזה.
מרינה סולודקין: את בטוחה שזה רק גברי?
מרינה סולודקין: אני לא חושבת.
מרינה סולודקין: גם אנחנו עוצמים עיניים.
עדי עוז-שפירא: זה מעניין, ההתדיינות הזאת, כי רק לפני שבועיים וחצי קיבלתי תגובה אחרת מאוד ממשרד הרווחה, תגובה ממש אלימה: "בוגר שעוסק בזנות מתוך הכרה ורצון ואינו רוצה לקבל טיפול לא יקבל אותו.
עדי עוז-שפירא: מאחר שתקציבנו אינו מספיק לטיפול באנשים המעוניינים לקבל טיפול, לא נשקיע מהכספים האלה למאמצים לאתר ולשכנע אנשים העוסקים בזנות לקבל את הטיפול".
עדי עוז-שפירא: ברור שהם הדגישו את ההכרה והרצון, ואמרו שלמשרד הרווחה אין נתונים על אנשים שעוסקים בזנות.
עדי עוז-שפירא: זה מאוד מעניין, אם למשרד הרווחה אין נתונים לגבי האנשים העוסקים בזנות, איך הם הצליחו לקבוע שהאנשים האלה עוסקים מתוך הכרה ורצון, ואיך הם גילו שהם כן או לא מעונינים בטיפול?
עדי עוז-שפירא: זאת אולי נקודת האור היחידה שגיליתי בשבועיים האחרונים, שבכל זאת יש קשר בין זנות,
גדעון סער: עדי, עוד תדברי בהמשך.
גדעון סער: נשמור על זכות הדיבור.
ענת גור: העובדה היא שבמדינת ישראל אין היום שירותי טיפול לנשים שעוסקות בזנות, להבדיל מרוב המדינות המתוקנות בעולם, שכבר לפני הרבה מאוד שנים הקימו רשת שירותי טיפול.
ענת גור: אין במדינה שירותים ייעודיים שעוסקים בטיפול בזנות.
ענת גור: כן, אצלנו ברשות לשיקום האסיר מטפלים בנשים שעוסקות בזנות כי הן היו בכלא.
ענת גור: אנחנו מטפלים בהן דרך היותן אסירות.
ענת גור: וודאי שכל שירותי הטיפול לנערה במצוקה יטפלו בנערות שמידרדרות לזנות.
ענת גור: אבל גם שם הן שקופות.
ענת גור: הן הופכות להיות שקופות, כי הרבה מהעובדים לא רואים את העניין ולא מזהים ולא שואלים, והנערות לא מדברות על זה.
ענת גור: הזנות היא אחת הטראומות והסטיגמות, יש בה סודיות והכחשה קשים מאוד.
ענת גור: אני יודעת את זה גם מהניסיון שלי.
ענת גור: הנשים שלנו, גם במסגרות טיפול של שנה או שנתיים, לא מספרות על הזנות.
ענת גור: זאת הבושה הגדולה ביותר שאפשר להעלות על הדעת.
אורית נוקד: אולי לכן לא הוקמה רשות, כי לא רוצים להכיר בתופעה.
אורית נוקד: אגב, אני עוד לא יודעת מה עמדת המפלגות הדתיות כאן.
ענת גור: זה שילוב של ההכחשות של הנשים.
ענת גור: הנשים מכחישות.
ענת גור: לגבי ראיונות בטלוויזיה וכו', צריך להבין שהנשים נמצאות במצבים קשים ומורכבים מאוד, הן נמצאות במצבים דיס-סוציאטיביים.
ענת גור: עשיתי מחקר שנקרא "חוויית העיסוק בזנות של נשים שעסקו בזנות רחוב בישראל".
ענת גור: יצאתי לשטח ושאלתי אותן מה זה לעבוד בזנות.
ענת גור: אלו נשים שמכירות אותי, והיתה לי גישה מאוד ישירה לנשים.
ענת גור: אחד הדברים שאמרו לי היה: את לא מבינה שלא הייתי שם, רק הגוף היה, הנפש לא היתה.
ענת גור: כלומר, הן מנותקות לחלוטין מהגוף, כי אי-אפשר להיות בתוך הגוף ולעבור את הזוועה הזאת.
ענת גור: אי-אפשר לחיות ולקיים יחסי מין עם 20-30 גברים ביום.
ענת גור: אחד הממצאים הדרמטיים של המחקר שלי הוא שמוכרים לנו שזנות זה סקס.
ענת גור: זנות זה אלימות, שליטה והשפלה וביזוי ודה-הומניזציה ואובייקטיפיקציה.
ענת גור: זה לא סקס.
ענת גור: הנשים עצמן אמרו: הם לא באים לשם לחפש סקס, זה לא נכון.
ענת גור: הם באים כדי להשפיל אותנו, כדי לבזות אותנו.
ענת גור: ברוב המקרים יש שם אלימות קשה מאוד.
ענת גור: תיאורי האלימות במסמך הזה הם בלתי נסבלים ממש.
ענת גור: חלק מהזונות נרצחות.
ענת גור: חשוב להגיד את זה: הרבה מהנשים שעוסקות בזנות נרצחות.
ענת גור: המשטרה לא יודעת ולא שומעת, ואין דיווחים על זה.
ענת גור: הן לא שורדות, אי-אפשר לשרוד שם הרבה שנים, גם בגלל הנזקים הגופניים והנפשיים, וגם משום שיש רצח שיטתי של זונות, בכל העולם, אגב.
ענת גור: כל הנשים שראיינתי עברו כמה ניסיונות רצח כל אחת.
ענת גור: ויש טראומות של התעללות סדיסטית, עם חתכים וכיבוי סיגריות וחנק – דברים שקשה להעלות על הדעת.
ענת גור: משרד הרווחה מטפל בזה פה ושם בצורה אפיזודית באוכלוסייה הזאת.
ענת גור: לא ייתכן שבמדינה מתוקנת לא יהיו שירותי טיפול ושיקום מוסדרים.
ענת גור: אגב, אחד הדברים החשובים זה לצאת לשטח.
ענת גור: הן לא תבואנה, אין להן היכולת לבוא.
ענת גור: גם כי הסרסור עומד עם האקדח ברקה, וגם כי אין להן כוחות נפשיים לבקש שירותים.
ענת גור: צריך ללכת אליהן.
ענת גור: לפעמים אלו ילדות בנות 12.
ענת גור: ואז, על איזו בחירה מדברים?
ענת גור: הרי זה מוגדר אונס על-פי החוק.
ענת גור: הגבר, גם אם שילם לה 50 ש"ח או 300 ש"ח, מבצע אונס בהגדרתו, כי הילדה בת 12.
ענת גור: חשוב לזכור את כל זה.
גדעון סער: אני רוצה לקטוע אותך בשאלה: את בקיאה בנושא.
גדעון סער: האם לך או לציפי נחשון-גליק זכור דיון ברמה מיניסטריאלית בכל התקופה שאתן מטפלות בנושא?
ציפי נחשון-גליק: לא.
מנחם אמיר: היתה ועדה ממלכתית לחקר הזנות.
מנחם אמיר: זה היה התחלת הכישלון.
ענת גור: לסיכום, ראשית אני פונה אליכם, לוועדה לקידום מעמד האישה, כדי שתעביר את החקיקה שנמצאת היום במדינות המתקדמות כמו שוודיה וכמו קליפורניה.
ענת גור: התכתבתי עם ד"ר קמיר, והיא הציעה את עזרתה בניסוח חקיקה מהסוג הזה.
ענת גור: זו חקיקה שבה הזנות מופללת, היא עבירה על החוק, והעבריין הוא הגבר, צרכן המין.
ענת גור: לא ייתכן שניתן לגברים לקנות גוף של נשים וילדות בצורה כל כך מחפירה.
ענת גור: שנית, התוכנית שהגשנו היא מסמך בלבד.
ענת גור: אפילו שקל אחד עוד לא הושקע בה.
ענת גור: אני הייתי רוצה שתצא מפה קריאה חד-משמעית למדינה לתקצב את התוכנית.
אורית נוקד: יש לי שאלה אחת.
אורית נוקד: אני תומכת בתוכנית, אני רק רוצה לשאול אם ידוע לך על מקרים הפוכים, שבהם קונים גברים, ומה השיעור?
ציפי נחשון-גליק: 25% מהעוסקים בזנות הם בני נוער וגברים.
אורית נוקד: האם יש קנייה על-ידי נשים?
לאה גרינפטר-גולד: זה קיים בעולם, כאן זה מעט מאוד.
ענת גור: זה שולי מאוד, עם ילדים.
ענת גור: זו לא תופעה המונית.
עידית הראל-שמש: לפעמים במסיבות רווקות מזמינים חשפן.
עידית הראל-שמש: עכשיו הוקמה בהוליווד חווה של גברים עבור נשים שתבואנה.
עידית הראל-שמש: זה לא קיים בארץ.
ציפי נחשון-גליק: צרכני הנערים במעגל הזנות הם גברים.
גדעון סער: אני רוצה לפתוח את הדיון.
גדעון סער: נשמע חברות כנסת ומוזמנים מבחוץ לסירוגין.
קריאה: אגב, איפה חברי הכנסת?
עדה פליאל-טרוסמן: אני מבקשת להשלים את התמונה לגבי משרד הרווחה.
עדה פליאל-טרוסמן: אני סגנית מנהלת השירות לנערות וצעירות במשרד הרווחה.
עדה פליאל-טרוסמן: פרופ' מנחם אמיר יושב פה, והוא יכול להעיד שהשירות לטיפול בנערות במצוקה הוקם במדינת ישראל אחרי מלחמת ששת הימים, כאשר כמה נערות נמצאו בירושלים המזרחית כשהן עוסקות בזנות.
עדה פליאל-טרוסמן: היתה לזה תהודה גדולה מאוד בעיתונות, ומשרד הרווחה ומדינת ישראל הקימו את השירות לנערות במצוקה.
עדה פליאל-טרוסמן: אני תומכת בכל מה שנאמר, בעיקר בנושא של הסיבות לזנות וההתעללות המינית בילדות, ודברים נוספים.
עדה פליאל-טרוסמן: אבל אני מבקשת לציין שאומנם עד היום לא הוקם שירות ייעודי לטיפול בנשים ובנערות שעוסקות בזנות, כפי שיש במדינות אחרות בעולם, לעומת זאת, להרבה מאוד מדינות בעולם אין שירות ייעודי לטיפול בנערות במצוקה בהיקף כמו שיש במדינת ישראל.
עדה פליאל-טרוסמן: אנחנו מטפלים ב-17,000 נערות בשנה.
עדה פליאל-טרוסמן: יש לנו כמה נערות שנמצאות בשלבים שעלולים להגיע להידרדרות לזנות, ואנחנו תופסים אותן בזמן ומטפלים בהם באמצעות עובדות סוציאליות ייעודיות לנערות ברחבי הארץ.
ענת גור: אבל אלו שמגיעות לזנות נפלטות מהשירות שלכן.
עדה פליאל-טרוסמן: אני מדברת על מניעה, מניעה וטיפול בנפגעות.
ענת גור: אלו שמגיעות לזנות נפלטות.
עדה פליאל-טרוסמן: אני תומכת במה שאת אומרת, אבל אני טוענת שאי-אפשר להגיד שהממסד, משרד הרווחה, לא עושה דבר.
עדה פליאל-טרוסמן: אנחנו עושים פעולת מניעה נרחבת מאוד, אנחנו מטפלים בנערות נפגעות גילויי עריות.
עדה פליאל-טרוסמן: רק השנה העברנו השתלמויות ל-109 עובדות המחלקה לנערה במצוקה, מקריית שמונה בצפון ועד שדרות וכסייפה בדרום.
עדה פליאל-טרוסמן: אלו השתלמויות מעמיקות והדרכה מעמיקה לטיפול בנפגעות תקיפה מינית, בנערות שעברו גילוי עריות והתעללויות מיניות במשפחה.
עדה פליאל-טרוסמן: אף אחד לא יודע מספרים.
עדה פליאל-טרוסמן: אנחנו יודעים אפיונים של נערות, פחות או יותר, אם כי אנחנו לא בודקים את הנושא של עיסוק בזנות.
עדה פליאל-טרוסמן: כמובן, באוכלוסייה שלנו יש נערות שעוסקות בזנות, אבל אנחנו לא רואים את העיסוק בזנות כמאפיין הבלעדי.
עדה פליאל-טרוסמן: זה חלק ממכלול הבעיות של הנערה, זאת תפיסת השירות שלנו.
עדה פליאל-טרוסמן: הטיפול שהנערות מקבלות הוא טיפול פרטני, טיפול קבוצתי, טיפול באמצעים יצירתיים.
עדה פליאל-טרוסמן: כל העובדות עוברות הכשרות במגוון שלם של שיטות טיפול חדשניות, כדי להגיע לנערות ולעזור להן להשתקם.
עדה פליאל-טרוסמן: לגבי מספרים, אם אתם רוצים, לפחות מבחינתנו: אנחנו יודעים שמבין 17,000 נערות כ-1,500 עברו פגיעות מינית, 8.7%.
שלי יחימוביץ': אבל אלו לא נתונים על זנות.
ציפי נחשון-גליק: אלו נתונים על נערות במצוקה, המצוקה יכולה להיות על הרצף.
עדה פליאל-טרוסמן: אין נתונים על זנות.
שלי יחימוביץ': זה מאוד חשוב, אבל זה לא קשור ישירות לדיון הזה.
שלי יחימוביץ': זה שאין לכם נתונים, זה מדבר בעד עצמו.
עדה פליאל-טרוסמן: לא נכון, אנחנו יכולים לבדוק מי מבין 17,000 הנערות עוסקת בזנות, אבל אנחנו לא רואים את העיסוק בזנות,
עדי עוז-שפירא: זאת הבעיה, אתם לא רואים.
עדה פליאל-טרוסמן: אנחנו רואים מאוד, ואנחנו מטפלים בשורשי הבעיה.
עדה פליאל-טרוסמן: גם כשאת מטפלת באישה או בנערה שעוסקת בזנות את לא מתחילה עם הזנות, את מתחילה לטפל בכאן ועכשיו שלה, בצרכים הקיומיים שלה, ולאט לאט מגיעה לשורשים.
גדעון סער: עדה, הפעילות שאתם עושים בנושא הנערות במצוקה חשובה מאוד, וברור שכל נערה שעוסקת בזנות היא נערה במצוקה.
גדעון סער: אבל באותה מידה היינו יכולים לתאר את פעילות השיקום בנושא של גמילה מסמים, הרי גם פה יש חפיפה כלשהי.
גדעון סער: זה לא נושא הדיון.
גדעון סער: לא בזה אנחנו מתמקדים בדיון הזה.
עדה פליאל-טרוסמן: נשמח מאוד להקים שירותים ייעודיים.
גדעון סער: נקיים את הדיון באופן שהצגתי קודם.
גדעון סער: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, בבקשה.
שלי יחימוביץ': קודם כול, אני שמחה שכינסת את הוועדה בנושא הזה.
שלי יחימוביץ': כי יש נטייה ממארת לפמיניזם בתקופה האחרונה להתעסק בפמיניזם יאפי-אשכנזי-אליטיסטי, של הקאסטה שלנו.
שלי יחימוביץ': אנחנו עוסקות קצת יותר מדי בייצוג בדירקטוריונים או בחברות כנסת, וקצת שוכחות את חברותינו המעונות.
שלי יחימוביץ': זונות הן נשים מעונות, הן מסמנות את הדיכוי הגברי יותר מכל דבר אחר.
שלי יחימוביץ': החומרה של העיסוק בזנות, הזנות כתופעה, כמאפיין הדיכוי, היא התודעה המשובשת של החברה בנוגע לזנות.
שלי יחימוביץ': לכן שמחתי מאוד לשמוע אתכן ואת ההתייחסות שלכן, כי מדי פעם בפעם עולה רעיון עוועים כאן בכנסת למסד את הזנות, שזה כמו למסד רצח, פחות או יותר.
שלי יחימוביץ': אם כבר יש רצח, שהוא ייעשה בתנאים סניטריים.
שלי יחימוביץ': שלא יכאב לנרצח, שלא יהיה לכלוך מסביב, ואולי זה יתבצע במקום נקי וממוסד בלי רעש.
ציפי נחשון-גליק: בלי מחלות.
שלי יחימוביץ': זה האקוויוולנט בעיני.
שלי יחימוביץ': אני חושבת שאכן ההתייחסות לעניין הזה צריכה להיות התייחסות של סיוע לקורבנות, גם התייחסות פמיניסטית מעמדית, וגם התייחסות של סיוע לקורבנות, כי הן קורבנות.
שלי יחימוביץ': אכן, כפי שאמרה עידית הראל-שמש, שום נערה לא אומרת בילדותה: אהיה מדענית אטום או אהיה זונה?
שלי יחימוביץ': ברור לחלוטין שהדיון על חופש הבחירה כאן הוא דיון משובש לגמרי, הוא נגזרת של כל השיח על חופש בחירה כביכול, שמאחוריו יש נשים שבמידה מסוימת נידונות לזנות מרגע לידתן, כמו שהן נידונות לאונס.
שלי יחימוביץ': לגבי היעדר הפרדה בין זונות שלכאורה מסכימות לבין נשים נסחרות, אני מסכימה אתכן בהיבט הטיפולי, אבל אני פחות מסכימה בהיבט של האכיפה הפלילית.
שלי יחימוביץ': אני חושבת שיש מרחב תמרון גדול יותר לאכיפה הפלילית כשמדובר בנשים נסחרות.
שלי יחימוביץ': כאן נכנסת סוגיית הלקוח, ובעיני זאת הסוגיה הכי לא מטופלת והכי אקוטית, והיא הכי משקפת את הנורמות המשובשות.
שלי יחימוביץ': זה מין דבר נחמד, מזמינים נערת ליווי למסיבה, או כדורגלנים מזמינים נערות ליווי לחדר, הכול סבבה, וזו מין תוספת של פלפל לחיים – זה שיא השיבוש.
שלי יחימוביץ': במידה מסוימת עדיף לראות את זה בשיא הניוול, בתהומות של הקיום האנושי, מאשר לראות את זה עטוף בצלופן, כי זה מה שמטשטש את גינוי התופעה, העובדה שזה הופך לדבר חביב של החבר'ה.
שלי יחימוביץ': שיא השיבוש, לדעתי, מתרחש במה שמכונה מכוני ליווי, בשפה המשובשת הזאת.
שלי יחימוביץ': שם כן מוחזקות נשים בשבי.
שלי יחימוביץ': בלי להמעיט במידת הסבל של זונה, וכבר סיכמנו שהיא לא בחרה בזנות אלא נידונה לזה, שם פשוט מוחזקות נשים בשבי כמו חיות, והן אפילו לא מקבלות מראית עין של תשלום.
שלי יחימוביץ': הן נמצאות שם כמו סחורה אנושית, בלי דרכון, בשלילת כל זכות אנושית שהיא.
שלי יחימוביץ': אגב, עדי עוז-שפירא, אני שמחה שהכתבה הבאה שלך תהיה על הלקוחות, כי הם החוליה הכי משמעותית והכי לא מטופלת.
עדי עוז שפירא: יש עוד חוליה: הכסף החוקי שמסביב.
דלילה אמיר: נכון, ההון מהזנות.
שלי יחימוביץ': בסופו של דבר תעשיית המין והפורנוגרפיה בעולם היא תעשייה שמונעת על-ידי הרבה מאוד כסף.
שלי יחימוביץ': זו התעשייה השנייה בגודלה בעולם אחרי תעשיית הסמים, כתעשייה פלילית.
עידית הראל-שמש: נשים, להבדיל מסמים ונשק, אפשר למחזר.
שלי יחימוביץ': כן, נשים וילדים.
שלי יחימוביץ': כאן יש לי הצעה קונקרטית, וגם הגשתי שאילתא לשר לביטחון פנים בעניין זה: אם גבר מגיע למה שמכונה מכון ליווי, והוא יודע שהוא מקיים יחסי מין בכפייה, שהאובייקט והקורבן מוחזקים בשבי – הוא חייב לדעת שהוא מבצע מעשה אונס.
שלי יחימוביץ': אבל כשהמשטרה מבצעת פשיטה על מה שמכונה מכוני ליווי היא בדרך כלל עוצרת את הקורבנות, כדי לגרש אותן מהארץ.
שלי יחימוביץ': במקרה הטוב היא חוקרת את הבעלים, אבל הלקוחות משוחררים מייד לבתיהם.
שלי יחימוביץ': והם לא "לקוחות", הם לא קונים סחורה, הם מבצעים אונס.
שלי יחימוביץ': אולי צריך לקיים דיון עם השר לביטחון פנים ועם המשטרה בעניין זה, כדי שנתחיל לאכוף את החוק.
שלי יחימוביץ': לא לחוקק חוקים חדשים, אלא פשוט לאכוף את החוק.
שלי יחימוביץ': מדובר במעשה אונס.
שלי יחימוביץ': כאן אנחנו יכולים להיכנס לתמונה ולהיות אפקטיביים, לדעתי.
שלי יחימוביץ': הצעה שנייה היא בהיבט הטיפולי, וכאן – בואו נקרא לילד בשמו – אנחנו צריכים כסף.
שלי יחימוביץ': אנחנו בתחתית סולם העדיפויות בעניין הזה, ולא רק בזה.
שלי יחימוביץ': ובכלל, אני מציעה לקיים כאן דיון לקראת תקציב 2007.
גדעון סער: צריך להיות דיון של הוועדה עם שר האוצר.
גדעון סער: ביקשתי שהוא יתקיים לפני שהתקציב מובא לממשלה, ושישתתפו בו גם ראש אגף תקציבים ומזכיר הממשלה.
שלי יחימוביץ': מצוין, ואז נגיע לתביעות רוחביות, גם לגבי בזנות, גם לגבי אלימות נגד נשים, גם לגבי נפגעות תקיפה מינית, גם לגבי השתתפות במעונות יום – כל הקשת הרחבה של העניינים.
שלי יחימוביץ': בסופו של דבר, כדי להגיע לפתרון, צריך בהם כסף.
שלי יחימוביץ': נכון להיום אנחנו בתחתית החבית.
גדעון סער: נשמע את עדי עוז-שפירא, שפרסמה סדרת כתבות בעיתון "העיר".
גדעון סער: אחריה תדבר חברת הכנסת סולודקין.
עדי עוז-שפירא: אני רוצה לחדד כמה נקודות.
עדי עוז-שפירא: אני מציגה מידע כתוב על שירותי הרווחה שניתנים בעיריית תל-אביב: גמילה מסמים, טיפול בדרי רחוב, שיקום אסירים משוחררים, אדולן, סמים ובני נוער – המון המון שירותים.
עדי עוז-שפירא: אין פה מילה אחת על הזנות.
עדי עוז-שפירא: אם נכנסים לאתר הממשלתי GOV ומקישים את המילה "זנות", עולה קישור לאתר סקס, שדרכו אפשר להזמין נערת ליווי.
עדי עוז-שפירא: זו דוגמה מאוד בולטת להתעלמות שדיברנו עליה.
עדי עוז-שפירא: אם אמרנו שאולי הממסד התעלם כי היתה אשליה של בחירה, הנה אנחנו רואים כמה זה לא נכון.
עדי עוז-שפירא: עובדה שגם נרקומן בחר לכאורה להיות נרקומן, ובכל זאת המדינה הבינה שכדי לצאת מהעניין צריך להעמיד לשירותו מערך טיפול שלם, גם פיזי וגם נפשי וגם רפואי.
עדי עוז-שפירא: לגבי הומלסים יש 11 תקנים בעירייה רק לטיפול בעניין הזה, יש תקציב מיוחד לכך, יש שני גגונים.
עדי עוז-שפירא: מספר הומלסים הוא שליש ממספר הזונות בתל-אביב, אם לא פחות, ובכל זאת בהם מטפלים ובזונות לא.
עדי עוז-שפירא: נשאלה השאלה למה, ולדעתי יש כמה תשובות.
עדי עוז-שפירא: חוץ מאשליית הבחירה החופשית וחוץ מעניין הלקוחות, מה שחברת הכנסת יחימוביץ ציינה – וכולם לקוחות, בכל הגילים, מכל המעמדות, מכל הגופים, בחסות הלקוחות העניין הזה מושתק – חוץ מזה יש עניין משמעותי נוסף:
עדי עוז-שפירא: הכסף.
עדי עוז-שפירא: ראשית, זונות לא פוגעות בכלכלה.
עדי עוז-שפירא: בניגוד לנרקומן, שכדי להשיג את הסם הוא יפרוץ ויגנוב, והוא יוצר נזק כלכלי, זונות לא יוצרות נזק, אלא לעצמן ולגופן.
עדי עוז-שפירא: לכן לא מרגישים בהן.
עדי עוז-שפירא: שנית, מעבר לתעשייה השחורה של הסרסורים, בכתבה השלישית אני מפרטת את שלל האנשים שמרוויחים כסף מסביב – אגב, גם רשת "שוקן" שאני עובדת שם, ששותפה לאתר סקס שמפרסם שירותי ליווי.
עדי עוז-שפירא: כל העיתונים, כולל משרדי פרסום, מעורבים.
רענן כספי: הרשת הורשעה.
גדעון סער: איך משרדי פרסום קשורים?
עדי עוז-שפירא: הצגתי את עצמי כמי שרוצה לפתוח שירותי ליווי.
עדי עוז-שפירא: התקשרתי לעיתון "בננה".
עדי עוז-שפירא: אגב, כאן מעורבים צלמים, מעצבים גרפיים ועוד.
עדי עוז-שפירא: יש כאן תמונות אמיתיות, מצלמים את הבנות עם דגל בית"ר ירושלים.
עדי עוז-שפירא: למה?
עדי עוז-שפירא: כדי שהלקוח יראה שאלו תמונות אמיתיות.
עדי עוז-שפירא: אז יש צלם שמרוויח, יש מעצב גרפי שמרוויח, יש בית דפוס שמרוויח, יש מחלקי פליירים שמרוויחים מזה.
עדי עוז-שפירא: הצגתי עצמי כמי שרוצה לפתוח משרד שירותי ליווי.
עדי עוז-שפירא: נפגשתי עם איש שיווק מכובד בשם אלמוג, והוא הזמין אותי למשרדו ופירט לי חבילה: אפשר לקנות באנר ב-3,000 ש"ח כאן, ועוד 520 ש"ח זה ...
גדעון סער: זה משרד פרסום?
עדי עוז-שפירא: זה משרד פרסום שמתמחה רק בעניין הזה, יש משרדי פרסום כאלה.
עדי עוז-שפירא: חלקם מוזכרים בכתבה שתהיה ביום שישי, ומן הסתם לא הגעתי לכולם.
עדי עוז-שפירא: הם קונים שטחי פרסום בעיתונות.
עדי עוז-שפירא: גם העיתונות הארצית מצאה דרך – חלק יותר וחלק פחות – לכבס את שירותי הזנות תחת מסאז'ים.
עדי עוז-שפירא: אצלנו ב"שוקן" וגם ב"ידיעות אחרונות" וב"מעריב" די מקפידים שלא לפרסם, פה ושם זה מחליק.
גדעון סער: זה בשנים האחרונות, אחרי שהוגשו כתבי אישום.
עדי עוז-שפירא: נכון, רק מאז לפני שנה וחצי, כשהיה תהליך משפטי.
עדי עוז-שפירא: בהמון מקומונים זה לא קורה.
עדי עוז-שפירא: בקיצור, יש רשת פרסום.
עדי עוז-שפירא: ולא ציינתי בתי מלון.
עדי עוז-שפירא: יש בתי מלון שכל הקיום שלהם מתבסס על זונות.
עדי עוז-שפירא: אצלי, בבניין שאני גרה בו, במרכז תל-אביב, בשכונה מצוינת, יש מכון ליווי בדירה הראשונה.
עדי עוז-שפירא: מה שמדהים הוא שעברו חמישה חודשים מאז שעברתי לדירה ועד שגיליתי את זה, ואני מאוד מודעת.
עדי עוז-שפירא: בכל יום עברתי ליד הדירה הזאת ולא קלטתי שזה מכון ליווי לכל דבר.
עדי עוז-שפירא: זה מעיד על השקיפות, כמה קל לא לראות אותם.
עדי עוז-שפירא: מצד אחד קל, מצד שני בעל הדירה הזאת מרוויח כסף, העירייה מקבלת ארנונה, ובעל הדירה לוקח על זה הרבה יותר כסף.
עדי עוז-שפירא: נהגי המוניות מרוויחים מהסעת נערותה ליווי – הכול כסף חוקי לחלוטין, שמחזיק הרבה מאוד אנשים, ויש להם אינטרס להשאיר המצב כמות שהוא.
עדי עוז-שפירא: עוד הערה חשובה, וזו ביקורת על חברי העיתונאים, היא על מכבסת המילים, שמסייעת להשאיר את העניין הזה כמות שהוא.
עדי עוז-שפירא: בכתבה ציינתי את זה: לפני חצי שנה זונה אוקראינית חולה הצליחה לברוח ולהסתובב ברחובות העיר חולה ואומללה, ונאלצה לעבוד.
עדי עוז-שפירא: העיתונאי בחר להזהיר את הלקוחות מסכנת הנפשות.
עדי עוז-שפירא: אמרו שהיא פצצה ביולוגית.
עדי עוז-שפירא: כתבו שהאישה החליפה מספר רב של ידיים בין סוחרי הנשים.
עדי עוז-שפירא: כתבו "החליפה ידיים", אבל אף אחד לא חשב לשים את זה במירכאות.
רענן כספי: היא היתה במקלט.
עדי עוז-שפירא: וברחה.
עידית הראל-שמש: בקיצור, היא מפגע תברואתי.
עדי עוז-שפירא: מכבסת המילים מסייעת לכולנו לא לשים לעניין הזה.
עדי עוז-שפירא: הערה אחרונה: יש לנו נטייה להתייחס לזה באופן חד-ממדי, לדבר על ההקשר החוקתי.
עדי עוז-שפירא: דיברו על החוק בשוודיה.
עדי עוז-שפירא: זה הרבה יותר מורכב, בעל יותר היבטים.