GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
טליה לבני: אנחנו מאוד שמחים שאתה עומד בראש הוועדה, והרקורד הציבורי שלך מוכיח שפעילותך בנושא קידום מעמד הנשים ברוכה, ואני בטוחה שתצליח.
טליה לבני: בעניין צורת החשיבה לטיפול במניעת רצח של נשים בידי בני זוגן – ואני בכוונה מדגיש מניעה – הוועדה הבין משרדית טיפלה בזיהוי סימנים מוקדמים.
טליה לבני: נעמ"ת מטפלת שנים בנושא, ואולי מנקודת הראות של גוף מטפל שעובד מול כל המשרדים, אבל הוא עובד מולם כאשר האישה נמצאת אצלו בטיפול במרכז או במקלט.
טליה לבני: יש הבדלים גדולים מאוד בצורת הטיפול בשני המקרים.
טליה לבני: מנקודת המבט שלנו כשאנחנו רואים את חלוקת התפקידים בין כל הגופים, וגם במקרים שתעיד דורית שיש שיתוף פעולה טוב, משהו בחלוקת האחריות – ולא רק בזרימת המידע, אלא גם משהו בתפיסה – מאפשר נפילה של נשים בין הכיסאות.
טליה לבני: דוח מבקר המדינה אמר את זה; אני כתבתי בזמנו לראש הממשלה אריאל שרון, והוא העביר את זה לוועדת שרים, ואז שמעתי שיש ועדה.
טליה לבני: ביקשנו להיות שותפים לאותה ועדה בין-משרדית.
טליה לבני: כל הארגונים, ובוודאי נעמ"ת ומרכז גליקמן, שהוא מרכז הידע בארץ בנושא - ואני מזמינה אותך לשם כדי לראות מה נעשה בשטח.
טליה לבני: אני הגעתי למסקנה ויצאתי בקריאה לראש הממשלה בעניין הזה בזמנו שיש להקים רשות למניעת אלימות במשפחה.
טליה לבני: כשאני מדברת על מניעה אני מדברת גם על מניעת הרצח, אבל גם על מניעה בתחום החינוך בדיוק באותם התחומים שאתה הזכרת.
טליה לבני: כשאני מדברת על שינוי בצורת החשיבה והקמת רשות, אני מתכוונת לכך שיהיה גורם אחד.
טליה לבני: אני מצטערת שהנוהל לא מונח כרגע לפניי, אבל לכן שאלתי את מנחם האם בסוף הסיפור יוכל אותו גורם לדעת שזה גורם מורכב, כי אתה מטפל רק בגורמים המורכבים, ואותי מעניינת החברה הישראלית בכללה.
טליה לבני: לדעתי, המניעה צריכה להיות על כל שדרות החברה: היא צריכה להיות במערכת החינוך, במקומות העבודה – היא צריכה להיות בכל מקום.
טליה לבני: אורית יכולה לספר על הפרויקט שאנחנו עושים עם הצבא, ואנחנו עושים פרויקט במקומות העבודה.
טליה לבני: אבל זאת יוזמה שבשיתוף הרשות לקידום מעמד האישה עשינו באופן מקומי, אבל את פעולת ההסברה – אנחנו עושים; אם לא נעשה זה לא ייעשה.
טליה לבני: מי אחראי שהדברים ייעשו?
טליה לבני: האם נעמ"ת תקציב לזה תקציבים?
טליה לבני: אין גורם אחראי לפעולת המניעה; אין גורם אחראי לפעולת החינוך; אין גורם אחראי שלא ייפלו בין הכיסאות; אין גורם אחראי על הילדים, חוץ מגורמי הרווחה שאחראים להם כאשר המקרה כבר קרה, וכאשר הבעיה כבר ישנה.
טליה לבני: אני סבורה שאם תהיה רשות ממלכתית למניעת אלימות, והאחריות תהיה שלה, גם לא צריכה להיות בעיית המידע כי הכול היה תחת גוף אחד.
טליה לבני: המבנים האלה של כפיפות מנהלית למשרד אחד וכפיפות מקצועית לגוף אחר קיימים כבר מאז שנת 67'.
טליה לבני: זה היה מבנה הקמ"טים בשטחים – כל המנהל האזרחי בשטחים היה מבוסס על המבנה משפטי הזה.
טליה לבני: זה המבנה של היועצים המשפטיים במשרדי ממשלה שכפופים מקצועית ליועץ המשפטי לממשלה; זה המבנה של החשבים.
טליה לבני: לכן אני לא רואה שום בעיה באיגום המשאבים והעברת הסמכויות הספציפיות של כל משרד – כפיפות מקצועית וחובת דיווח ואחריות.
טליה לבני: אני רואה בעיני רוחי שלכל מקרה יש תיק אחד שמטופל, והזרימה של המידע זורמת לתיק אחד- -
מרי חדייר: על אלימות בכללותה?
טליה לבני: אותי מעניינת אלימות במשפחה.
טליה לבני: זה שדה מספיק נרחב.
טליה לבני: העברת הסמכויות והקמת גוף שיהיו לו גם סמכויות לחייב משרדים.
טליה לבני: הרווחה תהיה כפופה, ואז תהיה אחריות למישהו לדאוג לתקציבים.
טליה לבני: היום אנחנו נמצאים במצב של כלים שלובים.
טליה לבני: יעל אמרה נכון, כשאתה יוצר בעיה חינוכית במקום אחד אתה יוצר צורך במקום אחר.
טליה לבני: אבל זה שיצר את הבעיה נוגע לתקציבים במקום האחר.
טליה לבני: לכן אחידות של סמכות ואחריות וראייה מערכתית מאל"ף עד תי"ו היא הכרחית.
טליה לבני: בנעמ"ת גיבשנו הצעת חוק, ורצינו להביא אותה אליך לדוח של הוועדה כדי לראות האם מומלץ להעביר סמכויות ולאחד אותן.
טליה לבני: אנחנו נשמח לראות, אנחנו מחכים לדוח.
טליה לבני: אני חושבת שצריך לשדרג את הנוהל הזה לרמה של רשות.
טליה לבני: העברת הסמכויות הוא דבר משמעותי מאוד: אחריות אחת, סמכות אחת, הכוונה אחת – ואז גם לא תהיה לך בעיה עם החזקת נשק.
טליה לבני: תדע שהוא מחזיק אותו ברישיון.
יהודית פלוטקין: אני מברכת את חבר הכנסת גדעון סער על לקיחת הנושא הזה.
יהודית פלוטקין: מעבר לעבודה מקצועית שאנחנו יודעים עליה, יש חשיבות כפולה: גם באת מעשייה בהיבטים שונים של התחום הזה הן בקהילה, בממשלה ובכנסת בחקיקה; וכן, אם זכינו בכנסת לגבר שבא מהתחומים האלה, אז טוב מאוד שפעם אחת ייקח גבר את הוועדה, ולא מכיוון שנשים עשו עבודה פחות טובה – עשו עבודה נהדרת – אלא מכיוון שאנחנו רוצות שיהיה מיינסטרימינג של הנושא הזה, אנחנו רוצות שיובן שזאת בעיה חברתית, לא בעיה של נשים.
יהודית פלוטקין: כך שעל הכתפיים שלך הרבה סמליות.
יהודית פלוטקין: אנחנו מאוד שמחות שזה על הכתפיים שלך.
יהודית פלוטקין: אני מברכת כל כך שהדיון הזה עולה מעבר למקרי הרצח לא מכיוון שמקרי הרצח לא חשובים, הם מאוד חשובים, אבל כל נקודה שקשורה למקרי הרצח מחברת אותנו לכל שאר ההיבטים, ואם המנגנון הזה יעבוד נכון וטוב ייתכן שיימנעו מקרים אחרים שלא נכנסים לקטגוריה של רצח, ואנחנו לא קוראים עליהם בעיתון: נכויות פיזיות ונפשיות איומות ונכויות כאלה של ילדים.
יהודית פלוטקין: אם נזהה את המקרים המורכבים, ואפשר גם להרחיב את ההגדרה ולעדכן אותה – לא רק מקרי רצח ייחשפו, אלא גם מקרים נוספים שמאוד קרובים לרצח גם אם הם לא מסתיימים ברצח, ויש לזה חשיבות מאוד גדולה.
יהודית פלוטקין: רציתי להציע שגם כשאתם מדברים על המקרים המורכבים תסתכלו עד כמה אפשר להרחיב את ההגדרה של המורכב כך שיימנעו גם מקרים של כמעט רצח שהם נכות פיזית ונפשית- -
מנחם וגשל: זה מהותו של העניין.
יהודית פלוטקין: לאוצר יש נטייה לומר שהם לא יכולים להתמודד עם עלויות, ולכן צריך להגיד על כל רעיון יפה מאיפה הוא בא, ונעביר: נוציא מפגיות ונעביר לטיפול אחר וכן הלאה.
יהודית פלוטקין: בדרך כלל הם מציעים נושאים שהם בקונצנזוס, ואף אחד לא אומר שאפשר להוציא מהם.
יהודית פלוטקין: אני פניתי למשרד האוצר בוועדת שרים למאבק באלימות, וביקשתי מהם לקחת נושא בתור פיילוט ולעשות בדיקה של אי תקצוב.
יהודית פלוטקין: אני מציעה לקחת נושא או נושאים שהוועדה תמליץ עליהם, ולדרוש מהאוצר תקצוב של אי קיום; מה קורה אחר כך במערכת עם הילדים האלה, מה הנזק.
יהודית פלוטקין: לפי מספרים רשמיים, יש כ- 150 אלף נשים שסובלות מאלימות במשפחה – אני מצטערת שאני מדברת במספרים קרים – זה אומר שיש 2.8 ילדים במשפחה, וזה אומר שיש כחצי מיליון ילדים שנמצאים במעגל האלימות.
יהודית פלוטקין: מחקרים הוכיחו שילדים כאלה במקרה הצנוע מקיימים משפחות דומות לאלה שלהם, ובמקרים אחרים יש להם בעיה עם סמכות.
יהודית פלוטקין: אנחנו רואים את האלימות בבתי-הספר ואת האלימות בכבישים ובמועדונים.
יהודית פלוטקין: יש אלימות כלפי קשישים ובכבישים, ולא מחברים את זה לכך שאחד השורשים היותר כבדים לכך זה אלימות במשפחה.
יהודית פלוטקין: צריך לעורר את המודעות הציבורית שאם רוצים לטפל בשורש הבעיה, אלימות במשפחה הוא הגזע.
יהודית פלוטקין: לכן צריך לקחת חלק מהגזע הזה בתור פיילוט ולראות כמה עולה לנו גם מה שאנחנו לא מתקצבים.
יהודית פלוטקין: למשל, התוכנית של משרד הרווחה ומשרד החינוך, שהיא תוכנית מהממת, יש גם בעיה לשווק אותה כי היא לא חובה בבתי הספר.
יהודית פלוטקין: ברשות עשינו יום עיון, הזמנו את כל היועצות למעמד האישה ברשויות המקומיות והזמנו את הנציגים שלכם לחשוף את התוכנית כדי שהן ינסו לשווק את זה למנהלי אגפי רווחה.
יהודית פלוטקין: בעניין לחצני המצוקה.
יהודית פלוטקין: זה פרויקט מאוד יפה של שיתוף פעולה, ובנתניה הצלחתו מוטלת בספק.
יהודית פלוטקין: אבל ציינתי בפתק לחבר הכנסת סער שבאגף רווחה בנתניה מאוד רוצים להמשיך אותו.
יהודית פלוטקין: היינו שם בשבוע שעבר בקשר לפרויקט מהמם שלנו עם המשטרה ועם האגף שלכם ביוזמה לסדנאות להגנה אישית לנשים בקבוצות סיכון.
יהודית פלוטקין: שם נפגשנו עם עובדות סוציאליות מאגף הרווחה, והן רוצות המשך.
יהודית פלוטקין: הן רואות את הבעיות: יש עניין של המתנדבות שצריך לשפר.
יהודית פלוטקין: זה יהיה קצת לצאת ידי חובה לומר שהפרויקט לא הצליח לאחר שהיה קיים במשך שנה, והתחיל עם התנגדות של המשטרה המקומית.
יהודית פלוטקין: לזכותכם, הצלחתם לשווק את זה, אבל זה לא היה פשוט.
יהודית פלוטקין: ממש לא.
יהודית פלוטקין: הוא צריך להימשך, ואני הייתי ממשיכה אותו בנתניה כי שם יש לקחים.
דינה מרום: הוא שם.
יהודית פלוטקין: לא לגנוז את זה.
יהודית פלוטקין: נושא נוסף: הסברה.
יהודית פלוטקין: כל נושא המניעה: סדנאות בבתי-הספר.
יהודית פלוטקין: אנחנו אומרים שכל טרנזיסטור בא עם ספר הוראות, וזוגיות לא באה עם כלום.
יהודית פלוטקין: לכן צריך להרחיב את הסדנאות האלה לכל נושא של זוגיות מכבדת והכשרה- -
טליה לבני: מי אחראי לעשות את כל הדברים האלה?
יהודית פלוטקין: הממשלה.
טליה לבני: מי יביא ומי ילחץ?
טליה לבני: יש פה היעדר אחריות.
יעל הרמל: אם נקבל תקציב ומשרד החינוך יקבל תקציב- -
טליה לבני: אבל זה כל משרד בנפרד.
מנחם וגשל: לא כל משרד בנפרד.
מנחם וגשל: כל פעם מדברים על הקמת רשויות כשאין תיאום.
מנחם וגשל: סוף-סוף מגיעה ועדה בין-משרדית שאומרת לך שיושבים ומתאמים את הדברים.
מנחם וגשל: אנחנו הולכים עם תוכניות משותפות ומנסים ליזום, אז גם שם צריך להקים רשות?
טליה לבני: אני חושבת שכן.
גדעון סער: אני אתייחס לזה אחר כך.
טליה לבני: הכול ייעשה במסגרת הרשות, אבל הגדרת הסמכויות תהיה ברורה.
גדעון סער: הצגת עמדה, והיא שנויה במחלוקת, היא לא ברורה מאליה.
גדעון סער: אני גם לא השתכנעתי.
גדעון סער: אני לא בעד לפתור ביורוקרטיה בהקמת עוד ביורוקרטיה.
גדעון סער: זאת הנטייה שלנו.
גדעון סער: הצגת בעיה אמיתית, אבל אני לא בטוח שזה הפתרון.
גדעון סער: אבל זאת תפיסה לגיטימית.
טליה לבני: חיכיתי לראות את הנוהל.
טליה לבני: אם הוא ייתן מענה – בסדר.
טליה לבני: אבל לפי מה שאמרת היום אני עדיין רואה את הבעיה נשארת.
גדעון סער: יש הרבה נושאים שיש להם היבטים רבים.
גדעון סער: אנחנו לא יכולים להקים על כל דבר רשות סטטוטורית.
גדעון סער: למשל, נושא הענישה בעניין הזה שהוא בסמכות מערכת המשפט, אי-אפשר יהיה למצוא אחראי אדמיניסטרטיבי לזה.
גדעון סער: אם בסוף הדרך אין ענישה מרתיעה אפשר לטעון.
גדעון סער: הבעיה היא אמיתית; אם הנוהל הזה ייושם ותהיה התקדמות, הממשלה עשתה דבר נכון שהקימה ועדה שיש בה ייצוג של כל המשרדים הרלוונטיים לנושא.
גדעון סער: האם הקמת רשות סטטוטורית נוספת יכולה לפתור או לא?
גדעון סער: זאת שאלה.
גדעון סער: התפיסה לגיטימית.
יהודית פלוטקין: אני רוצה לדבר קצת על פתרונות; אני מאוד בעד שילוב ארגוני הנשים.
יהודית פלוטקין: בארגוני הנשים הגדולים: ויצ"ו, נעמ"ת ואמונה, יש כמאה נקודות של לשכות משפטיות בכל הארץ.
יהודית פלוטקין: אם האינפורמציה שם הייתה יכולה להצטרף לנושאים המורכבים שלכם זה טוב.
יהודית פלוטקין: כיוון שיש פתרונות מאוד זמינים שעלותם אינה יקרה, תעשו תעדוף, תעטפו את זה בעלויות ותעזרו לנו להילחם בשביל פיילוט בעדיפות הראשונה היותר גבוהה: סדנאות גמילה לגברים אלימים בבתי כלא.
יהודית פלוטקין: לא כל גבר שכבר מזוהה כאלים או אלים במשפחה יש לו האפשרות לעבור את הסדנא הזאת.
יהודית פלוטקין: הוא יוצא לחברה חזרה הרבה יותר אלים.
יהודית פלוטקין: הוא שם קהל שבוי, נותנים לו שליש על התנהגות טובה, והוא יוצא וממשיך.
גדעון סער: יש דבר כזה?
יהודית פלוטקין: יש פיילוטים כאלה.
טליה לבני: יש המון.
טליה לבני: אני לא אומרת את זה רק כדי להקים עוד ביורוקרטיה, אני בדרך-כלל נגד הקמת ביורוקרטיה.
טליה לבני: אבל יש כל כך הרבה יוזמות, אבל כל אחד בפינתו.
טליה לבני: זה נושא כל כך חשוב לכולם.
טליה לבני: כל מה שקיים בארגונים ומה שקיים במשרד הרווחה ובכל הגופים – כל אחד בפינתו עושה את שלו, אבל אין אחידות ושיטה- -
מנחם וגשל: אנחנו לא מסכימים עם מה שאת אומרת; את אומרת את זה חד משמעית.
גדעון סער: מנחם, זה בסדר.
מנחם וגשל: אני מדבר רק על העובדות.
מנחם וגשל: יכול להיות שרשות תפתור את זה, אבל אני מוחה שכל אחד בפינתו.
מנחם וגשל: זה לא נכון בנושא הזה.
יעל הרמל: אנחנו עובדים היטב עם משרד הבריאות, עם המשטרה, עם משרד החינוך.
יהודית פלוטקין: נתתי את הדוגמה של הסדנאות האלה.
יהודית פלוטקין: פניתי לשר לביטחון פנים לגבי עלויות ואמרתי לו שאם הוא יוריד להם שבוע בכלא אם הם עוברים את הסדנאות האלה בהצלחה, כבר מכסים את כל ההוצאות של העניין הזה.
יהודית פלוטקין: אנחנו חייבים לתעדף כמה דברים וללוות את זה במחקר; שאפשר יהיה לבוא בעוד שנתיים-שלוש לבדיקות חוזרות אחרי תקופה מסוימת ולומר: אלה הסיבות, אלה התוצאות ואת זה צריך לעשות גם בעלות הכי קטנה לחברה הן בהיבט האנושי והן בהיבט הכספי.
דבורה איציק: אני רוצה לברך את מנחם על הצגת הדברים.
דבורה איציק: אני חברת ועדה, נציגת משרד הבריאות.
דבורה איציק: הוועדה הבין משרדית עשתה מהפך גדול ועבודה משותפת עם המשרדים.
דבורה איציק: אחת הבעיות היא התמודדות יומיומית בכך שככל שהתופעה עולה הקיצוצים בתקציבים מחזירים אותנו אחורה.
דבורה איציק: אבל מבחינת תהליך הוועדה זה תהליך מאוד חשוב.
דבורה איציק: העבודה במשרד הבריאות בעניין הזה, למשל, נעשית בזכות הוועדה הבין-משרדית שבה אנחנו פועלים כבר 5 שנים לקידום הטיפול בנושא של נשים עם הסברה, עם חוברות הדרכה ועם תוכניות הכשרה, ובהחלט מרגישים את השינוי בשטח.
דבורה איציק: הרבה פעמים השינוי הראשוני הוא אצל רופאים, אחיות ועובדים סוציאליים לזהות ולהסתכל ולהתייחס, וזה מאוד משמעותי.
דבורה איציק: עשינו מהפך: העברנו את המוקד לא רק לחדרי המיון, אלא גם לקופות חולים ולטיפות חלב מתוך הראייה שטיפות החלב רואות את האם והילד מהרגע הראשון.
דבורה איציק: הכשרנו את כל אחיות טיפות חלב בקורסים ובהכשרות מקיפות בליווי.
דבורה איציק: אנחנו נתחבר אל נעמ"ת כדי להמשיך את התהליך.
דבורה איציק: עשינו את זה בכל הארץ בתהליך לא פשוט.
דבורה איציק: חלק מהתהליכים הם לא פשוטים- -
גדעון סער: מה תפקידך במשרד הבריאות?
דבורה איציק: אני אחראית על אלימות במשפחה ותקיפה מינית.
דבורה איציק: חלק מהבעייתיות זה נשים שאומרות שהן נשים מוכות ולא רוצות לעשות שום דבר, ויש קושי להביא אותן.
דבורה איציק: אנחנו צריכים לעשות חשיבה על נגישות השירותים.
דבורה איציק: עכשיו עושים סקר גם בבתי-חולים, וחלק מהנשים שלא ניגשו לשירותים ציינו את הקושי שלהן לפנות.
דבורה איציק: הדבר שהטריד אותי במיוחד בממצאים הוא שרוב הנשים שהגיעו לבתי-חולים היו ברמת דיכאון מאוד גבוהה.
דבורה איציק: אם אישה ברמת דיכאון מאוד גבוהה צריכה להרים טלפונים יש לה בעיה.
דבורה איציק: העברתי פנייה לרווחה שנשב ביחד ונחשוב על סוג של קשר.
דבורה איציק: לכן יש מהפך של עבודה משותפת:
דבורה איציק: אנחנו עובדים יחד עם המשטרה, עם משרד הרווחה, עם משרד הקליטה, ובהחלט יש עבודה.
דבורה איציק: לצערנו, הבעיה היא עם קיצוצים תקציביים בכל יתר הנושאים שלא קשורים לאלימות, ואנחנו רוצים לפתור את מה שנעשה בקשר, שכשיש קיצוץ בחינוך ובמקומות אחרים, אנחנו בעצם מנסים לסתום את החורים שיוצרים הקיצוצים בנושאים האחרים.
דבורה איציק: בדקתי מקרה רצח של גבר שרצח את אשתו ביום שהוא היה אצל הפסיכיאטר.
דבורה איציק: היה ידוע שמדובר בגבר אלים כלפי הצוות, הוא אפילו אושפז לפני 5 שנים ב"שער מנשה" ששם מחזיקים בהם אפילו בצו.
דבורה איציק: אלא שב- 5 השנים האחרונות הוא היה בסדר, לא הייתה איתו שום בעיה; גם ביום שהוא היה אצל פסיכיאטר לא היו שום מחשבות שווא, לא היה שום מצב פסיכוטי, הוא נראה מטופח ובסדר.
דבורה איציק: הוא הלך הביתה, ועשה את מה שעשה במהלך היום.
דבורה איציק: לא ברור מתי התחיל איזשהו מצב פסיכוטי, קרוב לוודאי שזה לא היה בבוקר.
דבורה איציק: יחד עם זאת מצאתי שלא היה קשר בין הרווחה לבין מערך בריאות הנפש.
דבורה איציק: כששאלתי את העובדת הסוציאלית של בריאות הנפש היא אמרה לי שהיא לא עומדת בלחצים.
דבורה איציק: זה לא שמקרה מורכב צריך להיות ברצף, צריכה להיות רוטינה.
דבורה איציק: אני זוכרת שבתור עובדת סוציאלית מתחילה היינו עושים גם ביקורי בית.
דבורה איציק: עשיתי הכשרה בטיפות חלב, והייתי מזמינה את כל מי שמעורב.
קריאה: עושים את זה גם היום.
דבורה איציק: עושים את זה, אבל כנראה לא מספיק כי אין תמיד תקציבים.
דבורה איציק: אני מדברת על חזית הרווחה שהיא העובדת הכוללנית שצריכה לטפל בהרבה מקרים, והיא תתקשה לאחד אותם.
דבורה איציק: באחד המקרים שגילינו אחת העובדות הייתה צריכה לעשות הסדרי ראייה, והיא הזמינה את הבעל, והוא היה בעצם בצו הרחקה, אבל אף אחד לא ידע.
דבורה איציק: יש קושי לנהל את הטיפול.
דבורה איציק: צריך משאבים שמישהו ינהל את הטיפול בכל ההיבטים ולא רק לפגישה כשיש מקרים מסוכנים.
דבורה איציק: זה יהיה רווח נקי אם נתחיל לעשות את זה, אבל אפשר לעשות את זה קצת יותר מוקדם.
דבורה איציק: לכן צריך שיהיה גם תקצוב יותר גבוה.
דבורה איציק: דיברו על הקשר במשטרה עם הנשים.
דבורה איציק: לדעתי, צריך לחזק את הקשר בין העובד הסוציאלי לבין הגברים.
דבורה איציק: משום שכשיש צו הרחקה והאישה עוזבת את הבית, התחושה של האובדן, של הבגידה ושל הכעס מצטברת, ומצפים שהם יפנו לטיפול.
דבורה איציק: אבל הם לא פונים- -
יהודית פלוטקין: הם גם לא מסכימים שהם אלימים.
דבורה איציק: - - צריך להגביר את הניסיונות שלנו להגיע אליהם.
דבורה איציק: חלק גדול מהנשים הנרצחות נרצחו בתהליך הפרידה, ולכן דעתי היא שאנחנו לא עושים מספיק הסברה לגבי פרידה נכונה.
דבורה איציק: הרבה פעמים מוצאים נשים שמרגישות מאוד חזקות מרגע שקיבלו החלטה, קצת למעלה מהיכולת ולביקורת המציאות, ואז היא יכולה למצוא את עצמה במצבים מאוד סופניים.
דבורה איציק: בכך אנחנו צריכים להתארגן יחד ולעשות תהליך הסברה.
אורית עירון: אני מנהלת המחלקה לטיפול באלימות בנעמ"ת במסגרת תפקידי כמנהלת מרכז גליקמן בתל-אביב.
אורית עירון: אני מברכת על הוועדה, זה מאוד חשוב.
אורית עירון: בעבר הייתי שותפה בוועדה, אבל במסגרת הקיימת – לא.
אורית עירון: לפחות 50% מהנשים שמגיעות אלינו למרכז בתל-אביב, ולמיטב ידיעתי, גם למרכזים אחרים, לא פנו עדיין למשטרה.
אורית עירון: פירושו של דבר שהגברת המודעות באוכלוסייה היא אחד הדברים החשובים.
אורית עירון: אישה צריכה להבין שלא רק אלימות פיזית היא אלימות, ו"סטוקינג" – הטרדה מאיימת, זה לא פחות מסוכן ויכול להביא גם לרצח.
אורית עירון: במסגרת תפיסת העולם הזאת שלנו שמודעות היא אחד הנושאים החשובים ובעיה תקציבית – אני יודעת שעובדים על זה – אנחנו עומדים לצאת מחר לתקשורת עם פרויקט בצה"ל בשיתוף היוהל"ן, אחרי שעשינו פיילוט באחד הבסיסים הגדולים- -
טליה לבני: אנחנו מסבסדים את צה"ל.
אורית עירון: אנחנו מסבסדים את צה"ל.
טליה לבני: אמרו שאין תקציבים, אז גייסנו תרומה לפרויקט בצה"ל.
אורית עירון: ביום הבינלאומי בנובמבר 2005 יזמנו פרויקט מאוד מעניין.
אורית עירון: זה שילוב של הרצאה שלי, הצגה ודיון.
אורית עירון: עברתי ב- 32 בסיסים ברחבי המדינה – כ- 4000 חיילים – והדרך עוד ארוכה.
אורית עירון: בעקבות הפרויקט יש פניות של חיילים וחיילות- -
גדעון סער: איך נקרא הפרויקט?
טליה לבני: מניעת אלימות במשפחה.
אורית עירון: איתור נורות אדומות, מניעת אלימות בקרב חיילים וחיילות.
אורית עירון: עזרנו בפיתוח נהלים בצה"ל.
אורית עירון: למשל, נוהל שחיילת יכולה להיות מוגדרת חיילת בודדת ולקבל דיור חלופי בעקבות סיכון.
אורית עירון: זה הנושא של מניעה.
אורית עירון: נשים צריכות לדעת שיש למי לפנות, ושיש גורמים בקהילה.
אורית עירון: בלי לפגוע באוכלוסיית העלייה יש להרבה עולות חדשות חשש לפנות למשטרה.
אורית עירון: זה מתחבר לכל מיני תפיסות עולם.
אורית עירון: גם הגברת המודעות בקרב אוכלוסיית הגברים והנשים; 50% מהנשים חוזרות לחיות עם בני זוגן, ואם הגברים לא יגיעו לטיפול – סליחה על הביטוי – חבל על הזמן.
אורית עירון: לא כולם בני-טיפול, ואני כן יכולה לומר את זה פה, אבל צריך לנסות לפחות, כי אם האישה חוזרת לחיות עם בן זוגה גם הוא צריך לעבור תהליך של טיפול.
אורית עירון: יש שיתוף פעולה יוצא מן הכלל בין השירותים, ומנחם וגשל- - - בפרויקטים ויוזמות.
אורית עירון: זה דורש מאיתנו להתגייס גם כלכלית, לצערי, כי אין לנו די תקציב.
אורית עירון: יש הרבה מה לעשות, יש שיתוף פעולה – עבודה באלימות חייבת להיות מערכתית; אי-אפשר לעבוד לבד.
אורית עירון: אני תמיד אומרת שאני אוהבת להתחלק עם אחרים לא רק בדברים טובים, בעיקר בדברים רעים.
אורית עירון: העיר תל-אביב עובדת נהדר עם שירותי הרווחה, יש לנו ועדת אד-הוק לאלימות – מהיום להיום מכנסים ישיבה של כל הגורמים בעיר.
אורית עירון: לפני שלוש שנים אפילו נתנו כרטיס טיסה לגבר אלים שיצא מבית-סוהר וידענו שהוא הולך להרוג את בת-זוגו.
אורית עירון: בדרך הוא התחרט ולא יצא, אבל אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא עם כל הגומרים, וככה צריך לעבוד.
אורית עירון: אני מאוד אשמח אם בוועדה הבין משרדית יהיה נציג גם מתנועת הנשים – אף על פי שאני בפיקוח משרד הרווחה כי אני מרכזי עירוני – כי אין לי ספק שאנחנו עובדים הרבה ביחד, והיטב.
מנחם וגשל: אני רוצה לתקן משהו שעולה כל פעם מחדש: בוועדה הבין משרדית ארגוני הנשים שותפים, והם שותפים גם היום.
מנחם וגשל: הבעיה היא בהחלטת ממשלה לגבי ועדה לבדיקת רצח נשים בידי בני זוגן.
מנחם וגשל: תעשו את ההבחנה בין שני הדברים.
מנחם וגשל: לא הפסקנו את שיתוף הפעולה עם ארגוני הנשים בוועדה הבין-משרדית.
אורית עירון: נכון.
אורית עירון: אני רוצה לומר משהו על אוכלוסייה נוספת: יש לנו בנים מתבגרים שחיים בתוך הבית, ובמשך שנים היו חשופים לאלימות במשפחה והיו בקואליציות עם האבות שלהם.
אורית עירון: היום יש הרבה מאוד פניות של הורים בעקבות טרור ואלימות של בנים כלפי הורים ואחים צעירים.
אורית עירון: זה נושא שלדעתי עדיין לא כל-כך מדברים עליו, אבל הוא קיים, ואין למשרד מענים טיפוליים.
גדעון סער: הנוער מאוד אלים היום.
גדעון סער: שרה כהן, בבקשה.
שרה כהן: הוועדה הבין-משרדית והפורום של בדיקת מקרי הרצח יצר פלטפורמה שגם מבחינת משרד הקליטה אפשרה מהלך של תיאומים ושיתופי פעולה עם שותפים שונים, ויצרה מעבר לחשיבה משותפת והבנה משותפת של הבעיה גם בסיס ומסד נתונים שהשירותים יכולים ליצור התערבויות שאינן בנויות רק על ידע מפוצל או כזה שקיים רק בכל אחת מן המערכות.
שרה כהן: במשרד הקליטה אנחנו חשופים לעלייה במקרי האלימות במשפחה בקרב נשים עולות; ואני רוצה לציין שבמשרד הקליטה הוקצו תקציבים ניכרים חדשים שלא היו קיימים קודם במערכת לטובת הטיפול ופיתוח מענים חדשים בנושא הזה.
שרה כהן: בחלק מן הפלטפורמה הבין-משרדית יצרנו פורום חשיבה ששותפים לו כל השותפים.
שרה כהן: גם פאינה שנכנסה לראשונה לנעמ"ת כחלק מתקציבי משרד הקליטה היא אחת מאלה שנוטלים חלק בפורום.
שרה כהן: השלבים הראשונים היו יצירה של הבנה משותפת של הבעיות שקשורות לאוכלוסייה העולה בנושאים כמו: היעדר מודעות, היעדר כוח אדם מתאים דובר שפה בשירותים השונים – מספר קשיים שקשורים לאוכלוסייה העולה, הן יוצאת חבר המדינות והן יוצאת אתיופיה.
שרה כהן: במקביל לעבודה של פורום החשיבה הזה המשרד הקצה תקציב של 1.2 מיליון שקל לשנה, שבאמצעותו פיתחנו בשיתוף משרד הרווחה והמרכזים למניעת אלימות במשפחה, דגם עבודה חדש וחדשני, שבו יצרנו הנגשה של שירותים במספר אזורים בארץ שהם עתירי עולים.
שרה כהן: דגם אחד כזה מתקיים בחיפה, והשני – בבאר-שבע.
שרה כהן: במסגרת המרכז למניעת אלימות במשפחה בחיפה נקלט כוח אדם חדש דובר שפה, גם רוסית וגם אמהרית ופותח מהלך של מרכז טיפולי נייד שמגיע גם לרשויות מקומיות נוספות שאין בהן גם מרכז למניעת אלימות במשפחה, ויש בהן גם עולים.
שרה כהן: לדוגמה, הדגם בחיפה משרת בנוסף לעיר חיפה עצמה על שלל האוכלוסייה שבה, גם את עיריית קריית מוצקין, נשר, קריית ים וקריית אתא.
שרה כהן: העובדים הסוציאליים בחלקיות משרה מגיעים כל יום בשבוע אחר לעיר אחרת ומאפשרים לעולים יכולים להגיע לאותם עובדים, שנוסף על היותם דוברי שפה הם משולבים בקורס הכשרה שמשותף לכל המערכות.
שרה כהן: זה קורס חדש לחלוטין שנעשה בבית-הספר להכשרת עובדים, ואפילו צירפנו לו גם את העובדים הסוציאליים של הסוכנות היהודית.
שרה כהן: כזה דגם קיים גם בבאר-שבע לגבי דימונה ואופקים, וברשויות עתירות עולים, כמו בנתניה, באשקלון ובאשדוד.
שרה כהן: לראשונה באמצעות התקציב הזה נכנסו עובדים סוציאליים דוברי שפה אמהרית; מתוכם 3 דוברים אמהרית שהם הראשונים שנכנסו למערכת השירותים, והם כולם מתוקצבים באמצעותנו.
שרה כהן: אנחנו מנסים להכניס לדגם הזה תכנים שקשורים גם להעלאת מודעות ולמניעה.
שרה כהן: אבל בכל מה שקשור לנושא הזה יש חשיבות מאוד רבה שבאותם מקרים שאנחנו מעודדים נשים עולות לפנות, שבאותו מקום שאנחנו רוצים שהם יפנו אליו יהיו גם אנשי מקצוע דוברי שפה.
שרה כהן: כי הרבה פעמים כשהן פונות ומרגישות שאין אוזן קשבת, ואין מישהו שיכול להתייחס אליהן, אז בעצם לא עשינו מהלך מקצועי שתואם לצרכים.
שרה כהן: כנ"ל לגבי המשטרה וכל מערכת.
שרה כהן: יש חשיבות מאוד רבה שבקליטה של עובדים ייקלטו עובדים דוברי שפה וגם יוכשרו העובדים הקיימים לגבי קודים תרבותיים.
גדעון סער: זאת הערה כללית שהיא נכונה גם לגופה וגם כדי לטפל בבעיות.
גדעון סער: זה תמיד קשה בגלי ההגירה, אבל צריך לעשות כל מאמץ לקלוט אנשים מגלי ההגירה האחרונים כדי לתת מענה.
גדעון סער: אני לא יודע אם המערכות בכלל מודעות וחושבות בכיוונים האלה.
גדעון סער: כמעט בכל תחום יש ניכור לעניין הזה.
גדעון סער: אני תמיד מסביר לחברים שלי, שזה שהם מוציאים הודעות לתקשורת לערוץ 2, לערוץ 10, אבל לא ל-VESTI, ל- RTVI ולערוץ 9 – הם מוותרים מראש על ציבור שאתם מחליטים לא להגיע אליו.
גדעון סער: זה נכון לגבי כולנו.
גדעון סער: זה לא בדיוק קשור לוועדה, זה קשור לכול.
שרה כהן: זה חלק ממסר משולב: אלה דוברי שפה, אבל שיהיו גם אנשי מקצוע.
שרה כהן: אי-אפשר לוותר על מקצועיות רק במחיר של שפה.
שרה כהן: זה מחייב עבודה הרבה יותר בסיסית כך שזה שיוטמע בילד-אין באופן שהשירותים נותנים את המענה.
שרה כהן: במקביל לתקציב הזה הקצינו תקציב נוסף שמיועד ספציפית להתייחסות לאוכלוסייה יוצאת אתיופיה.
שרה כהן: יחד עם הטלוויזיה החינוכית והמגזין "דרך העיניים שלנו" יצאנו בהפקה חדשה של מערך תשדירים שלם ודרמות ופינות מומחים בשפה האמהרית ביום שישי ב- 12:00 בצוהריים וביום שני ב- 9:00 בבוקר וב- 12:00.
שרה כהן: עד כה שודר התשדיר הרביעי בנושא הזה.
קריאה: אלה שעות שלא רואים את זה.
שרה כהן: אנחנו רואים שהאוכלוסייה האתיופית משתמשת בשידורים הללו בשיעור של כ- 87% מתוך האוכלוסייה.
שרה כהן: זה כלי מאוד אפקטיבי להגעה לאוכלוסייה.
שרה כהן: את הבניית התכנים אנחנו עושים בשיתוף עם עובדת סוציאלית בשם רונית סולומון מהמרכז למניעת אלימות בנתניה שהיום היא המומחית היחידה לנושא של אלימות במשפחה; היא מתוקצבת דרכנו בנתניה, וגם לצורך הפקת התוכנית.
שרה כהן: היה חשוב לנו לצרף גם את הקו הארצי של משרד הרווחה למניעת אלימות במשפחה שפועל באמצעות ויצ"ו.
שרה כהן: הקו פועל בשפות שונות, ביניהם גם באמהרית.
שרה כהן: הקו באמהרית סבל עד כה ממיעוט פניות, פשוט לא הגיעו פניות.
שרה כהן: אנחנו צירפנו את מנהלת הקו, יצרנו פורום שמלווה את כל פורום הפקת התוכנית; התאמנו גם את התכנים, לדוגמה, שבכל אחד מהתשדירים אנחנו מסיימים בזרקור מותאם תרבותית גם לאוכלוסייה.
שרה כהן: אחרי התשדיר השני הגיעו תוך יומיים 10 פניות, שלא הגיעו תוך השנה.
שרה כהן: הם היו די מופתעים, במיוחד שכל פנייה של שיחה עם המתנדבת בקו אורכת כשעה לפחות.
שרה כהן: כל פנייה כזאת חשפה אלימות ובעיות ומצוקות, לא רק לצורך מידע, אלא כאלה שבעבר לא חשפו אותם.
שרה כהן: מדובר בתהליכים ממושכים, אין "זבנג וגמרנו".
שרה כהן: אם לא נשקיע עוד, ואם לא ניצור מהלך של עבודה רגישת-תרבות בכל השירותים, שתפעל לאורך זמן, אנחנו כל פעם ניחשף למקרה שמאוד מטריד את כולנו.
שרה כהן: אנחנו בדרך הנכונה, חשוב שמהמקום של הבית כאן תהיה דאגה שיהיו תקציבים שלא יקוצצו, כי נכון להיום אנחנו לוקחים מתקציבים שלא מסומנים לנושא אלימות במשפחה, אלא מתקציבים של המחלקה שאני עומדת בראשה שמכוונים לתחומים שונים, ואנחנו ייעדנו חלק ניכר מתוכם להתמודדות עם בעיית האלימות במשפחה.
שרה כהן: לסיום, בחיפה אנחנו מוציאים חומר דו-לשוני בעברית וברוסית, שמחבר את האוכלוסייה, כשברקע אנחנו יודעים למי להפנות – עם מספרי טלפון וכתובות מאוד ברורות, כך שכשמרימים את הטלפון יש מישהו מעבר לקו שיכול לענות בשפה.
בת-שבע שטראובר: אני מברכת אותך על כך שאתה יושב ראש הוועדה לקידום מעמד האישה.
גדעון סער: זאת הישיבה השלישית שלי, זאת הישיבה האחרונה שאני מרשה לברך אותי.