GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אברהם בורג: במהלך השיחה דיברנו על ההיבטים השונים, והשיחה היתה במשך שעה ארוכה.
אברהם בורג: לקחנו על עצמנו שני דברים לסייע בהם.
אברהם בורג: האחד – שבמידה שהיא תחליט להגיש תלונה, אנחנו נפעל לכך, ובאתי בדברים לפחות ברמת העצה עם היועץ המשפטי לממשלה, בלי לספר לו את הפרטים, משום שזה איננו ההליך לאפשר לה לשמור על חסיון פרטיה מרגע ההתחלה ועד רגע הסיום משום שהיא איננה צריכה לשלם את המחיר הציבורי של החשיפה האישית, כאשר היא עושה מעשה אזרחי מן הסוג הזה.
אברהם בורג: והדבר השני, לתת לה דבר שהוא לא כל כך מוגדר אבל הוא בכל זאת ברמת ההבטחה או הביטחון, רשת ביטחון לענייני התעסוקה שלה, שמא חס וחלילה היא תמצא שמנסים חלילה להתנכל לה או להרחיק אותה ממקום העבודה שלה, או לנסות כל מיני דברים אחרים שבדרך כלל לצערנו, מנסיוננו, אנחנו יודעים שנלווים לתלונות מן הסוג הזה.
אברהם בורג: מייד לאחר שהיא יצאה מן החדר, אנחנו ביקשנו אלינו את האחראית לנושאים אלה בכנסת על פי חוק, עורכת הדין אנה שניידר.
אברהם בורג: הצגנו בפניה את הדברים, וביקשנו את הנחייתה כיצד עלינו להתנהג.
אברהם בורג: היא תמכה לחלוטין בעמדה שהבענו בפניה של הפונה שאנחנו צריכים לעודד אותה להגיש תלונה למשטרה משום שזה סוג המעשה שנכון לעשותו.
אברהם בורג: לאחר מכן, בחוות הדעת שנכתבה אלינו, כתבה עורכת הדין שניידר כך: סוכם בינינו – בינינו זה חברת הכנסת גלאון ואנוכי, ועורכת הדין שניידר - שאם לא תוגש תלונה למשטרה, תיזום חברת הכנסת גלאון ביחד איתך פנייה ליועץ המשפטי לממשלה, וזאת כתוצאה מן העובדה שמפאת מעמדו הרם של הנילון, אין אפשרות מבחינה ציבורית להתעלם מן הנושא גם אם לא הוגשה תלונה פורמלית מסיבות כלשהן.
אברהם בורג: לכל אחד מאיתנו ברור שזוהי סיטואציה מאוד מאוד מסובכת, שיוצרת כמעט הכרעה בלתי אפשרית, מצד אחד החשש מקשר השתיקה, ומן הצד השני, הניסיון לעשות שפיטה לאדם, אפילו אם לא הוגשה תלונה למשטרה.
אברהם בורג: אנחנו קיבלנו על עצמנו להתנהג על פי ההנחיות, לא לסטות לא ימינה, לא שמאלה.
אברהם בורג: קלה כבחמורה.
אברהם בורג: להתנהג על פי ההנחיות שהנחתה אותנו היועצת המשפטית.
אברהם בורג: אתמול בערב נפתרה לנו הדילמה אם אנחנו צריכים להתלונן אף ללא תלונה רשמית, משום שהפונה אלינו התלוננה תלונה רשמית ומסודרת למשטרה.
אברהם בורג: ומכאן ואילך, כך לפחות הרגשתי, ודומני גם הרגשתה של חברת הכנסת גלאון, מכאן ואילך הדבר צריך להישאר בערוץ שבין המתלוננת לבין הנילון, לבין משטרת ישראל וערכאות המשפט בישראל.
אברהם בורג: ולנו אסור יותר להיות בזירה הזאת כדי לעשות פוליטיזציה מן הדבר הזה.
אברהם בורג: אני רוצה להגיד דבר אחד בלבד.
אברהם בורג: בימים האחרונים, כאשר הסוגייה הזאת בקרב כל אחד מאיתנו שמורה, ולא יוצאת החוצה, שוחחתי עם אנשים, בלי לפרט מהו המקרה ובלי להגיד שיש מקרה קונקרטי, ושאלתי אנשים מה הייתם עושים במקרה כזה וכזה?
אברהם בורג: ויותר מדי אנשים קרובים לי, שאני מעריך אותם, שאני שומע לדעתם, אמרו לי משפט מן הסוג הזה: לבת שלי לא הייתי ממליץ להתלונן.
אברהם בורג: הוויה דולורוזה שממתינה לפתחה של המתלוננת מרגע התלונה ועד הכרעת הדין, ולאחר מכן יכול להיות במשך שנים ארוכות במהלך חייה, היא אחד הדברים שאנחנו חייבים לשים לנגד עינינו ולהילחם בהם, משום שתופעה כזאת של חשש, של פחד, של חוסר יכולת חברתית להגיד דברים כהווייתם, הם משחק לידיו של האלים והתוקף.
אברהם בורג: אמרה לי הבוקר חברת הכנסת גלאון שעל פי נתונים שבידיה 75% מן הנשים בישראל עדיין חוששות להתלונן אם מקרה כזה קורה להן.
אברהם בורג: איני יודע מה תהיה הכרעת הדין, אם תהיה בכלל, מה תהיה הכרעת החקירה, מכל מקום אני מבקש לשלוח ברכת יישר כוח על האומץ לב האישי ואומץ לב הציבורי לפונה שפנתה אלינו והכריעה לפנות למשטרה ולמצות את כל כלי החוק המסורים בידיה, כדי להגן לא רק עליה, אלה על עוד רבות שנמצאות במצבה.
עיתונאי: האם אתה חושב שהשר יצחק מרדכי צריך להשעות את עצמו לאלתר?
אברהם בורג: מרגע שקיבלתי על עצמי את האמירה או את עולם הערכים שבו אני, כמי שהיה מעורב בשלבים הראשונים של הדבר הזה, לא רוצה להיות חלק מן הפוליטיזציה של ההחלטות בנושא הזה, אני משאיר את הדברים האלה להכרעתו של ראש הממשלה, להכרעתו של יצחק מרדכי, ולהכרעתו של הציבור, ובאופן אישי אני מבקש לא להתייחס לנושא הזה.
איריס מזרחי: ראש הממשלה לדעתי צריך לעשות מעשה להשעות את יצחק מרדכי, כדי שהנשים בישראל יידעו שיש מי שדואג להן.
איריס מזרחי: ראש הממשלה היום בשבילנו ביום האשה הבינלאומי צריך לעשות מעשה.
יעל דיין: אני מבקשת, מאחר ובכל זאת זאת ישיבה מסודרת, לא לדבר בלי רשות דיבור.
יעל דיין: אחרי שנסיים בנושא הזה, אפשרתי לעיתונאים לשאול כמה שאלות.
יעל דיין: אנחנו עוברים לסדר היום שלנו, שכפי שאמרתי הוא עדיין רלבנטי מאוד לפתיח.
יעל דיין: בבקשה, חברת הכנסת גלאון.
זהבה גלאון: אני רוצה להודות ליושב ראש הכנסת על הגיבוי ועל רשת הביטחון שהוא בחר, וגם אני בחרתי, להעניק למתלוננת.
זהבה גלאון: אני לא אחזור על תאור השתלשלות העניינים, יושב ראש הכנסת תיאר אותה בפרטים.
זהבה גלאון: מה שחשוב לי להדגיש, ולצערי אין אכסניה מתאימה יותר מאשר האכסניה הזאת היום, יום האשה הבינלאומי, לומר את הדברים האלה.
זהבה גלאון: אני רוצה לשבח את אומץ ליבה של המתלוננת.
זהבה גלאון: אין מלים בפי לתאר את המצוקה האיומה שהיא היתה נתונה בה כשהיא היתה אצלי, ואחר כך כשהיא היתה אצל יושב ראש הכנסת.
זהבה גלאון: כשהיא היתה צריכה מחדש לתאר בפרטי פרטים את מה שעבר עליה, את הקורות אותה, את התקופה שהיא סבלה מהטרדה עד אותו מעשה שבסופו של דבר הכריע אצלה את הכף, והיא בחרה לבוא ולספר.
זהבה גלאון: אני רוצה להבהיר במי מדובר.
זהבה גלאון: מדובר בבחורה צעירה שחששה מאוד, כיוון שהאיש שעליו מדובר הוא בעל תפקיד בכיר, הוא שר.
זהבה גלאון: מי כמוכם יודע איזו דרך יסורים עוברת על מי שכבר בוחרת להתלונן.
זהבה גלאון: ואחרי שהיא מתלוננת, מה עובר עליה במשטרה ומה עובר עליה במערכת המשפט.
זהבה גלאון: היא חששה, ויושב ראש הכנסת ואני סברנו שאין לה דרך אחרת זולת להתלונן, ואם היא לא תתלונן, אנחנו החלטנו בינינו שחלה עלינו חובת דיווח, למרות שאין בחוק חובת דיווח פורמלית.
זהבה גלאון: חברת-הכנסת דיין נאבקת למען החלתו של החוק הזה, ולמרות שאין חובת דיווח פורמלית, חשבנו שאנחנו כאנשי ציבור, אין לנו עניין לעשות הון פוליטי מהמקרה הזה, אין לנו עניין, לא אישי ולא ציבורי, למעט טובתה של המתלוננת.
זהבה גלאון: סברנו שחלה עלינו חובת דיווח במקרה והמתלוננת תחליט שלא להתלונן.
זהבה גלאון: אני חיברתי בין המתלוננת לעורכת דינה.
זהבה גלאון: אני שמחה מאוד שלמרות הקשיים, למרות חיבוטי הנפש, למרות ההתלבטויות הקשות, המתלוננת בחרה להתלונן.
זהבה גלאון: פנו ליושב ראש הכנסת ואלי, כל הבוקר אחרי שהדבר דלף, כל הבוקר מכל כלי התקשורת האפשריים, ומכיוון שסברנו שאין לנו עניין לעשות הון פוליטי על חשבונה ועל חשבון המקרה, בחרנו להציג את הדברים כאן באכסניה הזאת, ושמחנו לשמוע את דבריה של יושבת ראש הוועדה וקריאתה לראש הממשלה להשהות או לקרוא להשעייתו של השר שבו מדובר.
זהבה גלאון: אני רוצה לומר עוד שני משפטים, ואולי לצאת מכאן באיזה שהוא מסר.
זהבה גלאון: אני פונה לנשים נוספות – נשים שהוטרדו, נשים שנפגעו, להתלונן, לדווח לכל מוסד, לכל אדם שתמצאו לנכון.
זהבה גלאון: לא חשוב מה מעמדו של האיש, לא חשוב באיזו עמדה בכירה הוא.
זהבה גלאון: אנחנו יודעים שהדרך היא קשה.
זהבה גלאון: אני חושבת שכל חברות הכנסת, השרות וכל חברי הכנסת והשרים, ארגוני הנשים, כולם עומדים לרשותן של אותן נשים, ואני יודעת שיש רבות כאלה שלא מעזות להתלונן.
יעל דיין: אני חוזרת לסדר היום.
יעל דיין: אני רוצה לחזור ולומר שאני מוצאת קשר ישיר בין הנושא שעלה זה עתה לבין ההתייחסות הכללית שלנו לנושא הכנס היום.
יעל דיין: אני חוזרת ושואלת: האם אשה בתקשורת, האם אשה שהיא מעצבת דעת קהל, האם אשה שהיא משדרת או כותבת, האם יש לה מחוייבות, האם כאשר יש לה נושא שעוסק בנושאים שהם נושאים נשיים במרכאות, האם היא כותבת אחרת?
יעל דיין: האם היא שואלת אחרת?
יעל דיין: האם היא מתייחסת?
יעל דיין: האם היא נותנת עדיפות אחרת?
יעל דיין: אנחנו נשמע את הנוכחים ונשמע נציגות של התקשורת הכתובה והמצולמת.
יעל דיין: אני רוצה להקדים ולומר ליושב ראש - הוועדה לקידום מעמד האשה חולקת כבוד מיוחד לקבוצה שנקראת עזרת נשים.
יעל דיין: זו קבוצה של מה שנקרא נשים מפורסמות, סלבריטאיות, נשים שהמעמד שלהן בתקשורת הוא מעמד מוכח וגבוה ביותר.
יעל דיין: הנשים האלה התארגנו כקבוצה ששמה עזרת נשים, והקבוצה הזאת לקחה על עצמה יעד ספיציפי שלצערי רלבנטי היום, והוא קידום המודעות, ותמיכה במרכזי סיוע לנפגעות או נפגעי תקיפה מינית.
יעל דיין: הן עשו עבודה שמעט ארגונים וולנטריים עושים משום שהיה להן הכוח גם להעלות את המודעות, וגם באותו זמן לעשות עבודה שחורה של ליווי נפגעות, של הקמת המרכזים, של תמיכה, של גיוס כספים, של האדרת הנושא במובן השלילי של המלה.
יעל דיין: אני אבקש לכן, ברשותך היושב ראש, ממירב מיכאלי, בתור נציגה של הקבוצה, לומר כמה מלים, להודות לי על הצל"ש שעזרת נשים מקבלת, ואם תרצי למנות כמה מהחברות.
יעל דיין: אני לא אקריא את כולן.
מירב מיכאלי: אני מאוד מודה לך יעל.
מירב מיכאלי: אני חושבת שאנחנו כולנו מודות לך.
מירב מיכאלי: אנחנו כולנו התייצבנו כאן, אם תסתכלו אחורה שם בשורה הזאת ובשורה הזאת.
מירב מיכאלי: יושבות המון חברות עזרת נשים, נשים מצויינות ומעולות.
מירב מיכאלי: כל אחת בזכות עצמה ובתחומה.
מירב מיכאלי: תודה.
מירב מיכאלי: אני חושבת שבאמת באופן עגום זה קשור היום בצורה בלתי רגילה, כי אני חושבת שעם כל כמה שהאירוע הזה מכפיר ומזעזע, אם יש לו צד אחד של אור, אם אפשר לקרוא לזה כך.
מירב מיכאלי: אני חושבת שלפני ארבע שנים לא היה עולה על הדעת שמקרה כזה היה מתפרסם.
מירב מיכאלי: זאת אומרת, בחורה בת 23 שעובדת במשרד ממשלתי, ששר היה מטריד אותה, או אפילו תוקף אותה מינית, לא היתה בכלל שוקלת לפנות, לא ליושב ראש הכנסת, לא לחברת הכנסת זהבה גלאון, ובוודאי ובוודאי, על אחת כמה וכמה לא למשטרה.
מירב מיכאלי: ועל זה צריך מאוד מאוד לברך.
מירב מיכאלי: שמעתי מישהו מהשרים מגיב היום ברדיו, שניצול שררה וסמכות זאת שערוריה וזה מגעיל.
מירב מיכאלי: זה מאוד מגעיל, רק זה קורה כל הזמן.
מירב מיכאלי: לא צריך להיות שר משום סוג בשביל זה.
מירב מיכאלי: מספיק להיות בוס, מספיק להיות מפקד בצבא.
מירב מיכאלי: מספיק להיות כל סוג של מנהל, ויותר מזה אני אגיד לכם, מספיק להיות גם ראש המשפחה להלן, כשאנחנו עדיין מתייחסים לגברים כאל ראש המשפחה.
מירב מיכאלי: אז ראש המשפחה יש לו סמכות ושררה גם בבית, ולכן הוא יכול להכות את אשתו, ויכול לאנוס את בתו.
מירב מיכאלי: למרבה הזעזוע והזוועה זה עדיין דבר של יום יום, משום שהשררה מאפשרת לגברים את זה היום.
מירב מיכאלי: אנחנו מאוד מודות, אני חושבת שגם מאוד מתרגשות, אין מה לעשות.
מירב מיכאלי: אני חושבת שאחד הדברים שאנחנו צריכות לקחת מזה תמיד – זה כשאנחנו מחליטות לקחת דברים לידיים, אנחנו יכולות לעשות את זה, כמו למשל דוגמה אחרת שאפשר להביא, וגם היא רלבנטית בימים אלה לא פחות, זה ארבע אמהות, שאין ספק שהרבה הרבה מאוד בזכותן אנחנו סוף סוף מזיזים את התחת שלנו אחרי 18 שנה.
מירב מיכאלי: הדבר השני הוא – מה שלי נראה, שכשהשר מרדכי או יושעה או ישעה את עצמו, אני מאוד מקווה שאם וכאשר נזדקק לזה, אז התשובה היחידה האפשרית בעיניי זה שראש הממשלה ימנה במקומו שרה.
מירב מיכאלי: אם תסלחו לי, זה נחמד, אני יודעת למחוא על זה כפיים, אבל לא כל כך בגלל שזה נשמע טוב, כמו בגלל שהעובדה היא שדברים כאלה קורים משום שעדיין הנשים נחותות מגברים.
מירב מיכאלי: כשיש ממשלה שבה יש 23 שרים, אין שום סיבה שלא תהיה שרה.
מירב מיכאלי: זאת ההזדמנות המושלמת לנצל ולשים לפחות את השרה השלישית הנקבה, ולתת עוד איזה פוש קטן למעמד הנשים קדימה אל האופק הוורוד.
יעל דיין: שרובן נמצא איתנו היום ואנחנו מאוד מכובדות בנוכחותן.
יעל דיין: הן כבר הוכיחו את התשובה לשאלה ששאלתי בפתח הישיבה.
יעל דיין: אני אבקש מיושב ראש הכנסת לומר כמה מלים ביחס לנושא הישיבה.
יעל דיין: אם אתה רוצה לשמוע ולהגיב.
אברהם בורג: לא, אני לא רוצה להגיב.
יעל דיין: אני מבקשת להעביר את כדור השיחה בין התקשורת לח"כים.
יעל דיין: כלומר, לא לעשות סבב של ח"כים וח"כיות נוכחות, ואחר כך תקשורת, אלא לבקש מנציגות תקשורת בקצרה לענות על שאלת המפתח, ואני מניחה שיש להן גם תשובה שלילית.
יעל דיין: כן אני אשה, לא, אני לא עוסקת בהעדפה בנושאים נשיים, או נושאים של מעמד האשה.
טלי ליפקין-שחק: יש שאלה שעולה כל פעם, לגבי מידת המגוייסות או הגיוס של תקשורת, לעניינים שעל הפרק, או להעלאת נושאים לסדר היום והפיכתם לנושאים מרכזיים.
טלי ליפקין-שחק: וכן, התקשורת מתגייסת.
טלי ליפקין-שחק: נכון שיש עם זה בעיה, אולי אתית, באיזשהו מישור מאוד רחב של מה תפקיד התקשורת ביצירת מציאות או רק שיקוף של מציאות, אבל אני כאשה שכבר עשרים שנה עובדת בתקשורת כאשה, כאדם, בכל מיני דברים, אבל גם, ואולי קודם כל כאשה, מודה – אני מגוייסת לענייני נשים גם בכתיבה, גם ברדיו, גם בטלוויזיה.
טלי ליפקין-שחק: אני חושבת שזאת לא רק זכותי, זאת אפילו חובתי.
טלי ליפקין-שחק: אני חושבת שאני לא היחידה שעושה את זה.
טלי ליפקין-שחק: אולי אני היחידה או הראשונה שמודה או מדברת על זה כך ברגע זה.
טלי ליפקין-שחק: אני חושבת שנכון לעשות את זה.
טלי ליפקין-שחק: בשעתו גם כשהייתי כתבת לענייני צבא אמרו: כותבת כמו אשה.
טלי ליפקין-שחק: בעיני זה לא עלבון, זאת לא אשמה.
טלי ליפקין-שחק: מהיותי בין היתר אשה, גם הכתיבה שלי היא כתיבה של אשה.
טלי ליפקין-שחק: אני גאה בזה שאני עיתונאית שעובדת כאשה, ואני חושבת שכולנו צריכות גם להיות גאות בזה, גם להמשיך בזה בלי להתנצל.
צביה כהן: אני פה בכובע כפול.
צביה כהן: אני מייצגת את ארגוני הנשים, וגם כעיתונאית.
צביה כהן: אני בהחלט חושבת שיש מחוייבות לעיתונאיות בהיותן נשים כותבות או משדרות, לנושא הנשי.
צביה כהן: בעבר הרחוק היה גם משהו שנקרא תא עיתונאיות, הוא היה מתגייס באופן מופגן לעניין הזה.
צביה כהן: כשרצינו להעלות את גיל הפרישה של גיל הנשים, או לקדם נשים במוקדי הכרעה, היינו יושבות יחד ומזמינות גם מרצים כדי שאחר כך נוכל לדווח עליהן כדי לקדם את הנושא בתקשורת.
יעל דיין: אני מבקשת עוד מישהי מהתקשורת, ואחר כך חברת הכנסת לימור לבנת.
– לרמן: שמי בילי מוסקונה לרמן.
– לרמן: אני עובדת ב"מעריב" ובשלב זה גם מעבירה את "מבט נשי".
– לרמן: מעצם העניין הזה מחובת ההוכחה - אני מתעסקת במידע בנושא.
– לרמן: לא התכוונתי להגיב, דווקא לדבר היום.
– לרמן: אני רוצה להציע חלוקה אחרת, החלוקות מטבען שהן מפרידות בין הנשים, גברים נשים, ולא מובילות למצב שאנחנו שואפים אליו שזה המצב השלם.
יעל דיין: אני חושבת שהם ראויים לא רק למחיאות כפיים, אלא הם שותפים מלאים לנו.
יעל דיין: נושא הכנס היום הוא באמת מגוייסות של נשים בתקשורת.
יעל דיין: יושב ראש הכנסת אברהם בורג, הוא הפמיניסט הגדול מכולם אולי.
יעל דיין: אולי זה מוזר - שבח וייס בכנסת שהוא כיהן בה כיושב ראש, הוא היה גדול הפמיניסטים, לפחות בסיעה שלנו.
יעל דיין: ובשני המקרים שהיינו בשלטון, מאוד התברכנו ביושבי ראש פמיניסטים, והנה גם חה"כ ראובן ריבלין שהגיע, הוא די מתקדם בנושא הזה.
אברהם בורג: עוד קילומטר אתה שם, רובי.
יעל דיין: מה שאני מבקשת לומר, הוא שאנחנו מדברים על שותפות.
יעל דיין: אם אנחנו מדברים היום על מגוייסות של נשים בתקשורת, אנחנו מדברים בסך הכל החברתי, כמובן שאנחנו מדברים על שותפות בין נשים וגברים, כמו שהגדירה את זה בילי, כדי לקדם את הערכים.
יעל דיין: לא הייתי קוראת להן ערכים נשיים, אלא הייתי קוראת להן האנושיים-אוניברסליים.
לימור לבנת: אני לא רוצה לחזור על דברים שנאמרו כאן, ואין שום ספק שבבוקר כזה אני מסכימה עם מירב מיכאלי, שכשהתעוררנו לחדשות הרעות, אפשר לראות בזה גם את החדשות הטובות, בכך שהמתלוננת התלוננה שהדבר פורסם, שדברים שאנחנו יודעים, אנחנו יודעות בעיקר, אבל גם יודעים, שהם קורים לאורך כל הזמן בחדרי חדרים, ונשים לא מעזות להתלונן, בעיקר באמת במקום שבו יש בעלות סמכות.
לימור לבנת: אנחנו רואים שהפעם היא התלוננה והיא העזה, ובאמת יישר כוח גדול גם ליושב ראש הכנסת אברהם בורג וגם לחה"כ זהבה גלאון.
לימור לבנת: אני אומרת את הדברים, כי חזקת החפות שחלה על כל אדם, חלה על כל אדם, גם אם הוא שר.
לימור לבנת: היא חלה על כל אדם, אולי לפעמים אפילו, בעיקר כשהוא איש ציבור והוא חשוף מאוד.
לימור לבנת: אני חושבת שהיועץ המשפטי לממשלה, הוא הכתובת הנכונה לקבוע האם הראיות שהובאו בפניו ושבגינן הוא הורה, כפי שאני מבינה, לפתוח בחקירת משטרה, האם הן כאלה שהוא מוצא לנכון להמליץ לראש הממשלה לפטר את השר.
לימור לבנת: אמרתי שאני לוקחת בחשבון שיכול להיות שהדברים שאני אומרת לא ימצאו חן בעיני כולם כאן.
לימור לבנת: לקחתי את זה בחשבון, ואף על פי כן אני אומרת אותם, כי אני חושבת שזאת חובתנו כנציגות ציבור, כנציגי ציבור, כנבחרי ציבור, לקחת כל דבר בפרופורציה הראויה לו, לא לעצם המעשה אם הוא נעשה, שהרי ממה נפשך?
לימור לבנת: אם אכן יתברר שהיועץ המשפטי ממליץ להשעות אותו, או יתברר בעוד ימים אחדים שהדברים אכן אמיתיים, אז הוא ממילא לא יוכל להמשיך לכהן כשר, לא במישור המשפטי ולא במישור הציבורי, ולכן אני מציעה שאנחנו לא ניחפז.
לימור לבנת: אני חושבת שזאת ברכה אדירה.
לימור לבנת: אני זוכרת, כמו שכולם זוכרים, אני מניחה, את התקופה שבה עיתונות נשים עסקה רק בנושאים שנחשבו אז נשיים, מתכונים ודיאטה וצרכנות ודברים מהסוג הזה.
לימור לבנת: אני יכולה לומר שהיום אפילו עיתונות הנשים קצת תופסת כיוונים אחרים לחלוטין.
לימור לבנת: קל וחומר, אותן עיתונאיות וכתבות לענייני צבא וענייני מפלגות, וצריך כאן לומר גם שיש שתי עיתונאיות שבאופן קבוע עושות את זה, זו בעיקר שלי יחימוביץ' יחד עם כרמלה מנשה, אבל לא רק שתיהן, עם מחוייבות בלתי רגילה, וזאת הזדמנות כאן לומר להן יישר כוח גדול, כשהן צריכות לעמוד מול התקפות חוזרות ונישנות של מנכ"ל הרשות השידור, שאין להן שום מקום כמובן כי הן עושות עבודה מקצועית.
יעל דיין: רינה מצליח בבקשה.
יעל דיין: אחריה – השרה יולי תמיר שמתנצלת שהיא צריכה לעזוב.
רינה מצליח: אני הולכת להגיד דברים קצת אחרים, ולכן אני אקדים משהו שאני לא נוהגת להצהיר.
רינה מצליח: אני רואה את עצמי פמיניסטית מוצהרת מהיום הראשון שאני יודעת שאני אשה.
רינה מצליח: אני יודעת שאני פמיניסטית, אני מנהלת חיים כאלה, ואני חושבת שאני גם בוחרת לפי הקריטריון הזה גם את האנשים שסובבים איתי.
רינה מצליח: החברה שאני רואה היא חברה של קבוצה מובילה גדולה נאורה הומניסטית, וזאת תהיה ההבחנה שלה, ולא הבחנה מינית, שהיא תוביל את החברה כולה.
רינה מצליח: זאת החברה שאני רואה, והשאלה שאני רוצה להפנות לציבור החשוב והיקר לי כאן, אם בזה שנשים מנהלות מאבק בשביל הנשים, אנחנו פטורים מזה.
רינה מצליח: והשאלה האם אנחנו כנשים, כעיתונאיות כל אחת בתחומה, אם אנחנו לא נקבל יותר אמינות כשאנחנו נלך על הערך של שיוויון, שיוויון, שיוויון באשר הוא שיוויון, ולא רק שיוויון לנשים.
רינה מצליח: זה בעיני הדבר המאוד חשוב.
יעל דיין: שרת הקליטה יולי תמיר, בבקשה.
1043: מאוד שמחתי על הדברים שרינה אמרה עכשיו, כי גם בשבילי, הפמיניזם הוא חלק מתפיסת עולם כוללת, שלא מתמקדת רק בנשים, אבל ללא ספק הנושא של מעמד האשה הוא חלק מרכזי.
1043: וכשאנחנו מדברות על שיוויון לנשים, ושמות אותו בראש סדר העדיפויות, זה לא רק בגלל שאנחנו נשים, אלא בגלל שנשים הם אחד הסקטורים הכי מקופחים בחברה, בטח אם אנחנו מדברים על ייצוג, בטח אם אנחנו מדברים על תעסוקה.
1043: כל כך הרבה נושאים חשובים לנו מבחינת ראייה אובייקטיבית.
1043: נשים הם הסקטור הכי נפגע, ולכן אני חושבת שזה מוצדק ונכון לשים את הנושא הזה על סדר היום.
1043: אני רוצה להגיד מלה אחת על הנושא של יצחק מרדכי, ואני יודעת שעמיתיי השרים עוד לא התבטאו בעניין.
1043: אני לא שמעתי מה הם אמרו, אני מקווה שהם אמרו דברים שמגיבים באופן הולם לנושא.
1043: קודם כל, אמרו כאן לפניי שהכל עדיין לא ברור.
1043: מדובר בחשדות, וצריך לזכור את זה כל העת.
1043: אבל אנחנו גם צריכות לזכור דבר אחד.
1043: ממשלה זה לא גילדה.
1043: היא לא אמורה להגן על חבריה.
1043: מעמדו בישראל של שר, בטח בנושאים האלה, הוא ככל אזרח ואזרח.
1043: מלה אחרונה – אישית ליצחק מרדכי, דווקא באמת בתור עמיתי לשולחן הממשלה - אני חושבת שבמהלך מערכת הבחירות יצחק מרדכי הרבה להגיד שמנהיגות משמעותה לקחת אחריות.
1043: אני חושבת שבזה הרגע רק הוא יודע מה קרה שם באמת.
1043: זה הרגע שהוא בעצמו לא יגיד לנו איזו תשובה כזאת של אני לא מתעסק בשטויות, אלא הוא בעצמו ייתן את הדין לעצמו, לסביבתו ולנו, לא רק כשרים, אלא כחברי ממשלה.
1043: יצחק מרדכי, קח אחריות.
1043: אני חושבת שזה מה שמתבקש משר בממשלה.
1043: תודה.
יעל דיין: דנה וייס, ואחריה יושב ראש הכנסת אברהם בורג.
יעל דיין: הוא מתנצל שאחרי תגובתו הוא יצטרך לעזוב אותנו.
דנה וייס: רציתי להציב שאלה, האם אנחנו שוכחים פלח מאוד מרכזי בהתייחסות שלנו בסיקור ענייני נשים.
דנה וייס: אני חושבת שאין ספק שצריך לתת הרבה מאוד מקום לעניין של תקיפה מינית, הטרדה מינית, אונס, אלימות במשפחה.
דנה וייס: מכיוון שמדובר בפניות מאוד רציניות, והנשים הן חסרות ישע לעתים, ומדובר בפגיעות בנפש ובגוף.
דנה וייס: אבל יש לי תחושה שהתקשורת, גם מתוך מניעים אגואיסטיים, וגם בגלל שזה מאוד נוח לגייס את כולם סביב התופעה הזאת, שהיא גם מעניינת אותנו, צריך להודות, יש בה אלמנט מציצני, כמה שזה לא נעים לומר.
דנה וייס: אפשר לראיין את האנשים, יש פה סיפורים אנושיים מצד אחד.
דנה וייס: מצד שני, אפשר מיד ליצור קונצנזוס גם מבחינה פוליטית.
דנה וייס: יש נטייה להתרכז בעיסוק הזה ולטעמי, אנחנו כתקשורת, וגם אולי באיזשהו מקום גם חברי הכנסת וחברות הכנסת שמקדמים את נושא מעמד האשה, שוכחים את המסה הקריטית, שזו האשה שנמצאת במעמד הבינוני, שחיה את חייה, שמגדלת את הילדים, שמנסה ליצור מסגרת של שילוב בין עבודה בסיסית למחוייבות הורית.
דנה וייס: נדמה לי שאנחנו שוכחים לטפל בעניין של הוצאות מטפלת, בעניין של זכויות עבודה, בעניין של תקרת הזכויות.
אברהם בורג: אני מבקש להתנצל על חוסר הנימוס שאני אדבר ואצא, אבל אתם מתארים לעצמכם מה קורה אצלי בלשכה ביום מן הסוג הזה.
אברהם בורג: הדברים שהכנתי להגיד בהתחלה, אחרי שדיברת אני לא רוצה להגיד אותם, אבל אחרי שבילי דיברה, אני אגיד שמץ מהם.
אברהם בורג: רציתי לספר לכם, ואת זה אני לא אעשה עכשיו, על הגילוי שגילינו אצל אבי שנתיים לפני שהוא נפטר.
אברהם בורג: אבל אחרי ששמעתי את הדברים שבילי דיברה בעצם על המרחק בין WOMAN TALK ל-TALK MAN באמת, זה מרחקים שונים לגמרי, שאומרים את אותו דבר אבל אחרת.
אברהם בורג: אבל אנחנו לפעמים לא מבינים אחד את השני.
אברהם בורג: אתה רוצה כוס קפה?
אברהם בורג: אבל בעצם את אומרת לי שאת רוצה את הכוס הקפה, אבל אני לא מבין שאת אומרת לי את זה.
אברהם בורג: זה אזור הדיבור הזה.
אברהם בורג: אז אני מנסה לשתף אתכם במשהו אחד שהוא שייך לנשים ולתקשורת, אבל מסוג אחר לגמרי.
אברהם בורג: פעם פעמיים שלוש ניסיתי אצל מיקי בתכנית ביום שישי להתעסק עם זה, ואני רוצה להציג את הקונספציה.
קריאות: לעסוק ולא להתעסק.
אברהם בורג: זה היה MAN TALK .
אברהם בורג: כלי התקשורת החזק ביותר שאני מכיר בחיינו זה עדיין התנ"ך.
אברהם בורג: אני לא מכיר כלי של תקשורת המונית יותר אינטנסיבי, עדיין, יש כמה כאלה שבאים והולכים, אבל כלי בעל אינטנסיביות של מסרים שלוקח מסרים ערכיים למרחקים הכי גדולים שאפשר, הוא לא מסוג הדברים שאפשר לעטוף איתו עיתון.
אברהם בורג: המשמעות, ואני לא אפרט בזה יותר, אבל המשמעות של עולם אמוני, שאיננו מעלים את היסוד הנשי באלוקות, פירושו של דבר אלוקים גברי הוא אלוקים פולט, ואלוקים נשי הוא אלוקים קולט.
אברהם בורג: אלוקים גברי הוא אלוקים שזעמו ניכר בהיסטוריה האנושית.
אברהם בורג: ואלוקים נשי אולי הוא אחר, הוא רחום וחנון.
אברהם בורג: ורק השילוב הזה של אלוקים שיש בו גם את היסוד האב וגם את יסוד האם, יכול בעצם לתת לנו מקום שבו המשפחה האנושית שבה אנחנו חיים יש לה אב ואם ושיוויון.
זהבה גלאון: תודה רבה ליושב ראש הכנסת.
עימאד אל-קאסם סלימן: שלום לכולם, אני כמובן שותפה לכל מה שנאמר כאן, רק תרשו לי לדבר בתור עיתונאית ערביה.
עימאד אל-קאסם סלימן: אני עובדת ב"קול ישראל" בערבית.
עימאד אל-קאסם סלימן: יש לי ביקורת על התקשורת הישראלית שאנחנו מופיעים בה בתור נשים רק כשאחת מאיתנו נרצחת על רקע כבוד המשפחה.
עימאד אל-קאסם סלימן: כשאחת מאיתנו נאנסת על ידי אביה במשך עשר שנים.
עימאד אל-קאסם סלימן: הגיע הזמן שהתקשורת הישראלית גם תתחיל להציץ לעולם הזה שנקרא אשה ערביה בישראל שהגיעה להישגים בכל התחומים, אני לא אתחיל לפרט פה.
עימאד אל-קאסם סלימן: תתחילו לחפש בתור עיתונאיות.
עימאד אל-קאסם סלימן: אבל הגיע הזמן באמת שאנחנו נהווה חלק גם מכל המאבק התקשורתי הזה למען האשה.
עימאד אל-קאסם סלימן: אז אולי כדאי גם שתשימו לב אלינו.
אורנה ננר: שלום לכולם, אני אורנה ננר עורכת עיתון "לאשה".
אורנה ננר: גם אני מצהירה על עצמי מזה שנים רבות מאז ומתמיד שאני פמיניסטית, פמיניסטית לוחמת, ופה אני עומדת ולוחמת את עלבונם של עיתוני הנשים, משום שאני עשיתי הרבה מאוד תפקידים בעיתונות, אני עיתונאית ותיקה מאוד, עברתי ארבעה עיתונים כולל שליחות בלונדון.
אורנה ננר: אבל מימי לא עשיתי עשייה גדולה כל כך בנושאים של נשים כמו מה שקורה ב"לאשה" ואני רוצה לומר את הדברים גם כנגד מה שאמרה חברת הכנסת לימור לבנת על עיתוני הנשים, ואני מדברת כאן גם על המתחרים שלנו, זאת אומרת גם אני חושבת ש"את" וגם "סגנון" וגם "זמנים מודרניים" בוודאי שאני יכולה להגיד מה שקורה במערכת שלנו, פשוט לוקחים לעצמם כמשימה שבועית לגעת כל שבוע בהרחבה באיזה שהוא פרוייקט שמקדם נשים.
יעל דיין: תודה רבה לאורנה.
מרינה סולודקין: שלום לכם, אני מאוד שמחה שיש לנו כל כך הרבה אורחים ואורחות נכבדים שמייצגים את כל הסקטורים ואת כל החברה הישראלית.
מרינה סולודקין: והיא אמרה: הכל תלוי בתקשורת.
מרינה סולודקין: בגלל שהרבה שנים לפני, כל שבוע בכל עיתון חשוב בארצות סקנדינביות היו מאמרים על מעמד האשה, על בעיות של אשה, על בעיות מיניות, על הטבות וזכויות של אדם.
מרינה סולודקין: אני חושבת שזה מפתח טוב.
מרינה סולודקין: אנחנו התחלנו אבל עדיין לא נמצאים בתקופה אינטנסיבית של קשר בין תקשורת לנושא של מעמד האשה.
מרינה סולודקין: דבר שלישי, שאני חושבת שהוא מאוד חשוב, שמיליון איש הגיעו, יש עולים חדשים בארץ, בגלל שהתרבות שלהם אזרחית וחברתית התחילה להשפיע.
מרינה סולודקין: אני צריכה לומר לכם שהחג של יום האשה הבינלאומי היה חג של אהבה, חג של אביב, חג שכל הגברים בארץ המוצא שלי חשבו שאנחנו זקוקים לא רק לשיוויון זכויות בין אשה לגבר, אלא שנשים הם ערך עליון.
מרינה סולודקין: ואני חושבת שאנחנו גם צריכים לחשוב במונחים האלה במדינת ישראל.
יעל דיין: יולי ברקוביץ', בבקשה.
יולי ברקוביץ': אני מנכ"לית עיתון וסטי.
יולי ברקוביץ': למען האמת, לא הכנתי נאום, אז זה משהו שיוצא מהלב.
יולי ברקוביץ': אני רוצה להגיד שאני מסכימה עם סגנית השר לגבי הנושא של הנשים העולות החדשות שהן בעיקר מקבלות את כל הריקושטים השליליים.
יולי ברקוביץ': אבל דבר שמאוד מציק לי, ואני חושבת שכדאי לדבר על זה, זה מה קורה עם אשה שיוצאת לעבודה ובדרך כלל היא עובדת, אם היא קרייריסטית אז היא עובדת מעל שמונה שעות, ואז יש לנו מטפלת ויש לנו עוזרת בית אולי לפעמים גם מבשלת, רציתי לשאול אם אפשר לדבר על הנושא של מה קורה מבחינת המס.
יולי ברקוביץ': אני לא יודעת אם זה מתאים כרגע לדבר על זה, אבל מבחינת המס וההתחשבות באשה בכל ההוצאות שלה מבחינת השכר שלה, אני חושבת שזה אחד הדברים שאנחנו גם כן צריכים להיאבק למענם.
אפרת ישראלי: חברות וחברי הכנסת, על הממשלה לאשר חוק שמכיר בהוצאות טיפול.
אפרת ישראלי: החוק שאנחנו הגשנו באמצעות חברי הכנסת בקדנציה הקודמת לא עבר לצערנו, ואנחנו זאת נעמ"ת, ואני בטוחה שכולם שומעים.
יולי ברקוביץ': אני מאוד מקווה שעל מה שאמרתי, רוב הנשים שיושבות כאן ויש להן השפעה מאוד רצינית בתקשורת יוכלו לא רק לדבר, כי אנחנו רק מדברות, אלא הגיע הזמן שאנחנו גם נעשה את זה.
יולי ברקוביץ': זה דבר מאוד חשוב.
יולי ברקוביץ': קודם כל אני חושבת שהשחרור שלנו נובע מכך שאנחנו מדברות, אבל אני חושבת שהגיע הזמן לעבור לשלב של לעשות.
יעל דיין: תרגישו בבית ארבע אמהות, המיקרופון תמיד פתוח לפניכם, וזה יהיה בסדר המתאים.
יולי יואל אדלשטיין: שלום לכולם, כך יצא שאני בעצם הראשון מן הדוברים שיושבת ראש הוועדה שלנו, חה"כ יעל דיין, התייחסה אליהם, מאותם שמונה גברים שנמצאים בוועדה למעמד האשה.
יולי יואל אדלשטיין: אין לי אלא לומר את הדברים באופן אישי לגמרי, כי יעל דיברה על המחוייבות כלפי מעמד האשה.