GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל וייס-רינד: איזה מין השוואה זאת, בין גניבת רכב לבין חטיפת אנשים?
יעל דיין: זאת השוואה תקפה מבחינת כוח-אדם.
נעמי בלומנטל: אני צריכה ללכת.
נעמי בלומנטל: הייתי רוצה להגיד רק משפט אחד לפני שהחברות ידברו.
נעמי בלומנטל: נראה לי בעניין הזה, כמו בכל הדברים, שלפני מעמד האישה תמיד יבואו קודם המכוניות והמאבק בסמים, הכל יבוא קודם.
נעמי בלומנטל: אם השר לבטחון פנים לא יחליט שזה בעדיפות ראשונה אז אנחנו פשוט נשב פה בעוד ישיבות.
נעמי בלומנטל: זאת החלטה מאוד משמעותית.
יעל דיין: כדאי שתפני את זה גם למשרד המשפטים.
נעמי בלומנטל: זה עניין של החלטה.
נעמי בלומנטל: הן גם נשים והן גם זרות.
אירית אומנית: והן מעניינות אותם הרבה יותר בנושא של הלבנת כספים מאשר בנושא של זנות וסחר בנשים.
נעמי בלומנטל: וזנות זה דבר שהוא תמיד מבוקש.
יעל דיין: אני עושה עכשיו סבב חד-משפטי של דוברים.
יעל דיין: מר קדמי, האם אתה רוצה להגיד כמה מילים בתגובה?
יעקב קדמי: התופעה הזאת קיימת בגלל שיש קשרים בייבוא נשים מחוץ-לארץ.
יעקב קדמי: הייבוא הולך בדרכים ברורות שניתן לעמוד עליהן בלי להביא אנשים למשפט בכלל.
יעקב קדמי: ברגע שיש מידע איך לחסום את דרכי הייבוא ואיך בתיאום עם המשטרה באותה מדינה למנוע מהאנשים לפעול שם, בשביל זה לא צריך להביא למשפט.
יעקב קדמי: אני לא מבין את מה שנאמר לגבי זה שכל מחוז צריך להביא פרשיה אחת בשנה.
יעקב קדמי: או שיש בעיה או שאין בעיה.
ירחמיאל הלפרין: המפכ"ל קבע יעד, כמו גם בדברים אחרים.
יעקב קדמי: אם המשטרה מודדת את עצמה במספר התיקים שהיא פותחת, זה לא קנה מידה.
יעקב קדמי: אני מכיר משטרה אחרת, מהמדינה שממנה באתי, שם העבירו למשטרה תוכנית כמה תיקים הם צריכים לפתוח וככה הם עבדו.
יעקב קדמי: משטרה עובדת מול תופעה ולא מול מספר התיקים שנפתחים.
יעקב קדמי: אני לא מבין את הגישה הזאת.
סימה טמיר: אני קראתי את חוקי ארצות-הברית בקשר לאותה בעיה.
סימה טמיר: אחד הדברים שהם עושים, הם נותנים אישור זמני לאישה הקורבן, שהיא זרה אבל כל עוד יש לה אישור זמני היא יכולה עוד לשהות במקום.
סימה טמיר: באותו זמן היא יכולה גם לתת עדות.
סימה טמיר: כמו כן יא יכולה לתבוע במשפט אזרחי את אלה שעשו לה את כל הנזק ואת כל הצרות.
סימה טמיר: באותו זמן שהם נותנים את האשרה הזמנית הם נותנים גם סיוע משפטי לאישה ועזרה רפואית, לה ולמשפחתה, והגנה במקום, על אף שהיא לא אזרחית אמריקאית.
סימה טמיר: הן מקבלות אישור זמני שמוגבל בטווח זמן קצר של שנה, או של כמה שנים.
סימה טמיר: זאת אומרת, יש זמן מסויים שבו האישה יכולה לשהות שם.
סימה טמיר: אחר-כך היא יכולה לבקש בקשה לאישור מיוחד להרשות המשך שהייה.
סימה טמיר: השאלה היא למה אי אפשר לגבות את העדות מיידית ואז לגרש אותה, כלומר להקטין את הזמן של מתן העדות.
יעל דיין: יש בעיה לנשים האלה במתן עדות, כי מתן עדות וגירוש בעקבותיו מחזיר אותן לאותה נקודת התחלה.
יוספה שטיינר: יכול להיות שצריך לשנות את החוק, שזה יהיה כמו לגבי חוקרי נוער, שיהיה מישהו שייגבה את העדות ויעיד.
יעל דיין: עדיין ברגע שהיא תחזור לביתה תהיה קיימת אותה בעיה.
יעל דיין: אני רוצה להקדיש תשומת לב מיוחדת לדברים שמר קדמי אמר, שבכלל לא צריך להגיע לעניין הזה.
יעל דיין: עיקר העבודה צריך להיעשות במניעה מוקדמת.
יעל דיין: בגניבת מכוניות אנחנו מדברים על גנבים שלנו.
יעל דיין: כאן אנחנו מדברים על תופעה שהעיקר שלה הוא המעבר לתוך גבולות הארץ.
ירחמיאל הלפרין: זאת החלטה נוספת של המטה הכללי של המשטרה, לטפל בנושא של הסינון בכניסה.
ירחמיאל הלפרין: זאת אומרת, שתהיה בקרה טובה יותר.
יעקב קדמי: לגבי הסינון בכניסה: אתם הפכתם את מדינת ישראל היום למדינה הכי מכוערת בטיפול בתיירים.
יעקב קדמי: בסינון בכניסה אתם לא מתגברים על הבעיה.
יעקב קדמי: בכניסה נתפסת בחורה תמימה.
יעקב קדמי: המקצוענים חודרים דרך כל הסינון שלכם בלי בעיות, גם בצורה ישירה וגם באמצעות שוחד.
יעקב קדמי: כמה שיותר סינון, יותר שוחד פקידים ישראלים מקבלים בקונסוליות.
ירחמיאל הלפרין: ישנן טכניקות, ואנחנו בודקים את זה עכשיו, איך למיין טוב יותר.
יעקב קדמי: זה לא עובד.
יעקב קדמי: בסוף עוצרים בן אדם פשוט, סטודנטית שבאה לכאן כתיירת, רק בגלל החזות שלה.
יעל דיין: עובדה שנכנסות הנה אלפי נשים שמיועדות לזנות, שנכנסות עם ניירות מזוייפים ועם אשרות מזוייפות.
יעל דיין: זה על אף כל הטכניקות.
ירחמיאל הלפרין: אני עכשיו מדבר על תוכניות לעתיד.
יעל דיין: גם משרד הפנים מעורב כאן, זה לא כל-כך פשוט.
יעל דיין: היום או אתמול היתה הודעה של השר שרנסקי שהוא מודע לעניין, יבדוק את הגירוש ויאפשר לסייע להן בתקופת ביניים.
יעל דיין: קודם כל תרדו מהעניין של הבנות כאשמות.
יעל דיין: להן צריך פתרונות שהמשטרה לא יכולה לתת.
יעל דיין: אבל הבעיה העיקרית היא ליצור מצב שהן לא תגענה הנה.
ירחמיאל הלפרין: אחת הדרכים כדי שלא תגענה הנה היא בקרה טובה יותר בכניסה, לזהות את אלה שמגיעות לעסוק בזנות.
אסתר עילם: זה לא הוכיח את עצמו.
ירחמיאל הלפרין: לא בקר גבולות יעשה את זה.
ירחמיאל הלפרין: אם מגיעה בחורה ללא אמצעים וללא כסף על גופה, בלי שום דבר, שבאה בסך הכל לשבוע.
ירחמיאל הלפרין: לאן היא באה?
יעקב קדמי: האם גברת בתיה כרמון תעשה את זה?
יעל דיין: הם גדולים עליך.
יעל דיין: הם יודעים טוב מאוד ואז הרשת תצייד אותה היטב והיא תיראה כאילו יש לה מה לעשות כאן.
ירחמיאל הלפרין: אבל ראוי לבחון גם את הנקודה הזאת.
אסתר עילם: מביאים אותן גם בדרכים לא חוקית, דרך ספינות ודרך אילת.
יעקב קדמי: אתם בחנתם אותה כמה שנים.
יעקב קדמי: אישה צעירה ונאה שנראית כאישה מטופחת לא יכולה להיכנס לישראל בלי שיטרידו אותה בגבול.
יעקב קדמי: היא תמיד קורבן לתישאול מגעיל, ולא חשוב מי עושה את התישאול, אם שוטרת או נציג משרד הפנים.
יעקב קדמי: צריך קצת כבוד לאנשים.
יעל דיין: ובגבול מצרים עוברות בינתיים כל מיני נשים בלי בעיה.
איטה פרינץ-גיבסון: יש לי שתי שאלות.
איטה פרינץ-גיבסון: שאלה אחת היא לגבי כל הנושא הזה של הפרשיה האחת הגדולה והמתפתחת במשטרה.
איטה פרינץ-גיבסון: האם המשמעות היא שלשוטרים במחוזות או בתחנות תהיה הבנה יותר גדולה ויותר ידע?
איטה פרינץ-גיבסון: האם הם עוברים איזה השתלמות, כדי להבין במה מדובר?
איטה פרינץ-גיבסון: האם זה אומר שזה יורד לאיזה רמה, שגם שוטר מקוף שיפגוש אישה כזאת שכבר ברחה יזהה, יבין ויגיב?
יעקב קדמי: לשוטר מקוף יש בלי סוף עבודה אחרת.
יעקב קדמי: בשביל לטפל בזה הוא צריך לעזוב משהו אחר ולא לעסוק למשל בפריצות.
איטה פרינץ-גיבסון: לא אמרתי שזה פתרון טוב אבל לפחות - - - שאלה שניה היא לגבי הנושא של המקור.
איטה פרינץ-גיבסון: האם יש איזה מנגנון או איזה אפשרות ליידע גם את המקור, בנקודת היציאה, לא פה?
איטה פרינץ-גיבסון: האם יש ארגונים שעוסקים למשל בחלוקת עלונים בשפה הנכונה, שם, לא פה?
איטה פרינץ-גיבסון: העלונים יגידו: אישה, תחשבי לאן את מגיעה, דעי לך שאם את חושבת שאת מגיעה לישראל בתור מורה, תבדקי פעמיים.
איטה פרינץ-גיבסון: אני לא יודעת מה הוא הניסוח הנכון.
איטה פרינץ-גיבסון: למה אי אפשר ליידע נשים שם?
יונתן פגיס: יש כבר הרבה תוכניות כאלה.
איטה פרינץ-גיבסון: אבל לא כל הנשים יודעות.
יעל דיין: ואם היא רוצה לבוא ולעסוק בזנות?
יעל דיין: אנחנו חייבים לקחת את זה בצד החמור יותר.
יעל דיין: נגיד שהאישה יודעת שהיא באה בתור נערת ליווי והיא תעסוק בשירותי מין והיא מוכנה לזה.
יעל דיין: זה לא עושה את זה טוב יותר.
יעל דיין: הפער בין מה שהיא חושבת שהיא תעשה כזונה לבין מה שקורה לה הוא ענק.
איטה פרינץ-גיבסון: אני לא חושבת שהשיפוט המוסרי לגבי זנות הוא רלוונטי פה.
איטה פרינץ-גיבסון: גם אם היא רצתה, כמו שאמרת, לבוא בתור זונה והבינה, זה לא מה שקורה לה.
איטה פרינץ-גיבסון: אישה שהגיעה בתור זונה ופועלת כפי שהיא רצתה גם לא באה אלינו עם תלונות, הכל בסדר מבחינתה, היא לא קורבן.
איטה פרינץ-גיבסון: אבל רובן לא במצב הזה.
סימה טמיר: היא גם כן קורבן.
סימה טמיר: היא לא נמצאת ברמת החופש שהיא חשבה שתקבל.
סימה טמיר: היא לא מרוויחה את מה שהבטיחו לה.
איטה פרינץ-גיבסון: היא גם קורבן אבל ברמה אחרת.
דבי שגיא: בכל מקרה היא תיתפס על-ידי המשטרה והסרסור שלה בדרך כלל לא ייענש.
איטה פרינץ-גיבסון: מה שמטריד אותי, לא מעניין אותי אם האישה התכוונה להגיע לישראל בתור זונה או לא, זאת שאלה ברמה אחרת, אלא מה קורה לה לכשהיא הגיעה.
איטה פרינץ-גיבסון: אני מאמינה שאף אחת לא הסכימה בארץ מוצאה להגיע כדי להיות מסוממת, מוכה, כלואה, נאנסת וכולי.
איטה פרינץ-גיבסון: יש הבדל בין זנות לבין להיות נסחרת.
איטה פרינץ-גיבסון: זה לא אותו דבר.
ליז הלוי-ברגר: רציתי לשאול בקשר לפרשיה שהיא אולי לא ענקית.
ליז הלוי-ברגר: דיברת על נשים שלא רוצות להפליל את הסרסורים.
ליז הלוי-ברגר: מה קורה כשסרסור מפליל את עצמו בטלוויזיה?
ליז הלוי-ברגר: יש לנו סרט כזה, "טרופיקנה".
ליז הלוי-ברגר: איך זה שהוא ממשיך?
ליז הלוי-ברגר: הוא הראה מקומות מסתור לנשים הבלתי לגליות.
ליז הלוי-ברגר: איפה הוא יושב היום?
ליז הלוי-ברגר: מה קרה עם זה?
ליז הלוי-ברגר: זאת פרשיה שבה הוא הפליל את עצמו בגאווה גדולה.
ליז הלוי-ברגר: הוא הראה את הבן שלו שממשיך את העסק המשפחתי.
צופיה מלר: אני רוצה להפנות את דברי בעיקר לאנשי המשטרה.
צופיה מלר: אנחנו שמענו כאן דברים ברמה של תיאור, אולי ברמה אנליטית.
צופיה מלר: לא שמענו ברמה של פתרון בעיות.
צופיה מלר: אתם מגלגלים כאילו את הבעיות לפתחנו.
צופיה מלר: יש לכם כלים לא פחות מאשר לנו: צוותי חשיבה, יכולת, ניסיון וידע.
צופיה מלר: אנחנו מצפים מכם לתשובות.
צופיה מלר: לא לספר לנו כמה זה מסובך ומורכב ולא לגלגל את זה גם לפתחו של המחוקק, כי גם כאן ישנה בעיה.
צופיה מלר: אתה טענת בין השאר שהן לא משתפות פעולה.
צופיה מלר: בואו נשאל את עצמנו למה הן לא משתפות פעולה.
צופיה מלר: אולי האישה חוששת.
צופיה מלר: אולי אתם לא מספקים לה מספיק בטחון לדעת שאם היא תשתף פעולה היא תהיה מוגנת.
צופיה מלר: כלומר צריך ללכת בכיוונים אחרים, קצת יצירתיות, קצת חשיבה, קצת חריגה אל מעבר.
צופיה מלר: אמרת שאתה חושב לקראת העתיד אבל אנחנו לא רואים את זה כי עובדה שהנושא כבר מתגלגל 3 שנים ואין עדיין פתרונות.
צופיה מלר: אנחנו מצפים לפתרונות.
צופיה מלר: אם אתם לא מסוגלים, אולי אתם נכנסתם לנעליים גדולות מדי, אז תתייעצו.
צופיה מלר: ישנם אנשים שיכולים לסייע לכם.
צופיה מלר: אני מבקשת בשם הרבה נשים שיושבות כאן ושנמצאות בחוץ שגם תחשבו על פתרונות ולא רק הסרת האשמה מעליכם.
צופיה מלר: לגבי המחוקק, רק הערה אחת קטנה.
צופיה מלר: העניין של סחר בנשים, נדמה לי, לא מטופל, וזה נרמז כאן, מפני שאלה נשים והן נמצאות בסדר עדיפות שני.
צופיה מלר: נדמה לי שאם נדבר על סחר בבני אדם, שזאת הוורסיה המודרנית של עבדות- -
יעל דיין: חבל על הזמן.
יעל דיין: כל החקיקה היא בלשון זכר בין כה.
יפעת רווה: גם בעבירה של אינוס זה כעת מנוסח בלשון זכר.
יעל דיין: החקיקה היא בלשון זכר.
יעל דיין: זה מקובל עלינו לחלוטין.
יעל דיין: אין כאן תחכום.
יעל דיין: אין כאן סטיגמה בגלל שמדובר על נשים.
יעל דיין: המקום היחיד שבו המילה נזכרת הוא בחוק שיווי זכויות האישה.
יעל דיין: שם בסעיף ההגנות לאישה אנחנו בפירוש מוציאים את המילים מהפה "ומפני סחר בגופה".
יעל דיין: העיכוב הוא לא בגלל שמדובר ב"נשים" ולא ב"בני אדם".
יעל דיין: בנוסח החוק מדובר על בני אדם.
יעל דיין: קיבלנו פה את ההסברים לעיכוב, יחד עם התקווה שכעת תהיה התקדמות.
צופיה מלר: האם יש איסור על עבדות בחקיקה הישראלית?
יפעת רווה: זה נכלל בהצעה.
יפעת רווה: זה לא היה עד היום.
צופיה מלר: עד עכשיו לא חשבו, כי מי חשב שבמאה ה-20 במדינת ישראל עבדות תהיה קיימת.
יעל דיין: זה לא ככה.
יעל דיין: עובדה שיש 700 סעיפים בודדים, מפה ומשם.
יעל דיין: השוטר שסוגר את החקירה יכול בעצמו בקלי קלות לשלב בין החוק שמונע זיוף, לכליאה ולשאר הסעיפים ולתת דבר מוגמר.
יעל דיין: לא נעשתה חקיקה מסודרת משום שהתשובה היתה - ואותו דבר לגבי עוד כמה חוקים שמוצעים - שאין צורך, שהחקיקה הזאת מיותרת ושהסעיפים האלה מכוסים בחוק זה ובחוק אחר, בסעיף משנה כזה או אחר.
יעל דיין: היום מתגבש איזה כינוס של כל הסעיפים האלה תוספת שנדרשת כדי לעשות חקיקה.
יעל דיין: אנחנו חייבים כאן קיצורי דרך כי החקיקה המסודרת שעליה מדובר, לפי דעתי, ותתקני אותי אם אני טועה, לא תסתיים לפני עוד שנה או שנתיים לכל הפחות.
יעל דיין: אני יודעת על חוקים פחות סבוכים שלקח לי להעבירם 6 שנים בוועדה כזאת או אחרת בגלל המסובכות שלהם.
יעל דיין: יש יותר מדי נפגעים כל רגע מכדי להאריך את זה.
ענגי נתנאל: רציתי לשאול על דוח אמנסטי.
ענגי נתנאל: האם נעשה גם דוח בנושא של מחלות מין?
ענגי נתנאל: ואם לא, למה?
יעל וייס-רינד: לא.
יעל וייס-רינד: הדוח שלנו התמקד בנושא של סחר בנשים.
יעל וייס-רינד: אני לא מבינה את שאלתך.
יעל וייס-רינד: איזה דבר לגבי מחלות מין?
יעל וייס-רינד: בקרב אותן נשים?
יעל וייס-רינד: לא נעשתה בדיקה כזאת.
יעל וייס-רינד: התמקדו בהפרה הכוללת, בנושא של הסחר וכל הנגזרות ממנו.
יעל דיין: גם לא נעשה דוח כזה אצל זונות.
יעל דיין: מלבד כאשר הן רוצות בטיפול ובפיקוח אין חובת דיווח על מחלות מין.
יעל דיין: יש מודעות גבוהה.
יעל דיין: עיזבו כעת את העניין של מחלות מין.
יעל דיין: מדובר על איידס בעיקר.
יעל דיין: היום יש מאמץ להגיע למצב שיהיו הגנות גם על הנשים וגם על הקליינטים.
יעל דיין: יש עניין משותף.
יעל דיין: זה לא נושא מרכזי.
יעל דיין: אם נדבר באחת מן הישיבות, כמו שעשינו בעבר, על מיסוד הזנות אז עניין הפיקוח הרפואי הוא אחד הדברים שמשחקים לטובת מיסוד הזנות.
יעל דיין: אני לא חושבת שזה התבקש בסקר של אמנסטי.
אסתר עילם: נראה לי שכל משרד ממשלתי כלוא בתוך הקונספציות של המשרד שלו, עם הרפרנס שלו.
אסתר עילם: הבעיה היא כאן שבצורה כזאת הם גם תופסים מין "ראש קטן", אפשר לומר, כפי שראינו כאן.
אסתר עילם: לדעתי צריך חשיבה הוליסטית על זה כתופעה ולא כבעיה משטרתית, או משפטית, או קרימינולוגית, או אפילו אנושית.
אסתר עילם: צריך לראות את זה במלוא המובן.
אסתר עילם: צריך לחשוב על איזה קונספציה כללית ומשם להוריד את המסקנות למשרדים השונים.
יעל דיין: אני חושבת שהקונספציה היא עולמית והיא קיימת.
יעל דיין: היא הגדרה ברורה מאוד של חומרת הפשע, ושל החומרה המתבקשת, ושל שיתוף הפעולה המתבקש כדי לעסוק במניעה בשורשים ולא בסוף הדרך.
יעל דיין: אנחנו קצת פתטיים.
יעל דיין: אנחנו מדברים כאן אם להוציא את הבחורה ל-5 דקות או ל-10 דקות לטיול ב"נווה תרצה" ומי ישיג לה את דמי כרטיס הטיסה.
יעל דיין: אנחנו מדברים כאן במושגים שהם סוף הדרך במקום, בגדול, לתת את התנופה למניעה במקום שבו הפשע האמיתי מתרחש.
יעל דיין: הפשע האמיתי מתרחש הרבה לפני הנקודה שבה הפיקוח בנתב"ג מאפשר לה לעבור.
יעל דיין: כאן זה מחייב גם שיתוף פעולה.
יעל דיין: עוד לא דיברנו היום על המודיעין שלכם בחוץ-לארץ, על אינטרפול, על שיתוף הפעולה ועל החומרים שיש לכם.
יעל דיין: בשעתו השר אמר שהוא ייתן לזה את כל החיזוקים הדרושים.
יעל דיין: אבל שלא יהיה דבר והיפוכו.
יעל דיין: כשיינתנו החיזוקים תהיה האינפורמציה לגבי מה שקורה בחוץ-לארץ והיא עלולה להישמר באיזה מגירה וכאן מחוז באר-שבע יצטרך להביא פרשיה אחת בשנה לידי סיום.
יעל דיין: פשוט מדובר כאן על היקף הרבה יותר גדול של פעילות המשטרה.
יעל דיין: אני יודעת שאין משאבים.
יעל דיין: צריך לתת לזה את סדר העדיפות שיקבל את המשאבים.
יעל דיין: אין לי טענה לגבי היושבים כאן.
יעל דיין: יש לי טענה לגבי הקצאה של סדרי העדיפויות, המשאבים, התקנים ורמת כוח-האדם המתאימה.
יעל דיין: הזכירו כאן שוטר מקוף.
יעל דיין: אף אחד לא מדבר ברמה הזאת.
יעל דיין: מדובר ברמה של תחכום, ברמה הגבוהה ביותר שיכולה להיות של עבודה משולבת, מודיעינית ואופרטיבית.
יעקב קדמי: זה פשע מאורגן בצורה הרבה יותר מוחשית מכל פשע מאורגן שאתם מדברים עליו.
יוספה שטיינר: הוא גם מסבסד פשע מאורגן אחר.
ירחמיאל הלפרין: זה מה שאמרנו.
ירחמיאל הלפרין: יש פה אי-הבנה לגבי מה זה בדיוק פרשיה אחת בשנה.
ירחמיאל הלפרין: כשמדובר על פרשיה אחת בשנה הכמות כאן לא כל-כך קובעת.
ירחמיאל הלפרין: מדוברת על חקירת איכות.
ירחמיאל הלפרין: בפרשיה כזאת אפשר להפליל עשרות אנשים.
ירחמיאל הלפרין: מר קדמי יודע מה זה.
ירחמיאל הלפרין: כשמטפלים בפשע מאורגן אלא פרשיות מורכבות.
יעל דיין: אבל זה שוב פעם להוריד למחוז.
יעל דיין: אנחנו דיברנו על עוצמת הריכוז.
ירחמיאל הלפרין: מחוז תל-אביב עוסק בפרשיות ענק מול עבירות הסמים ומגיע אפילו לקולומביה.
ירחמיאל הלפרין: מחוז תל-אביב בנוי לזה.
יעל דיין: יש האומרים לי שבגלל העיסוק בסמים יש הקלה על סוחרי נשים, משום שלפעמים הם יובילו לתפיסת הסמים.
ירחמיאל הלפרין: מה לעשות, יש לנו משטרה דלה.
ירחמיאל הלפרין: אני רוצה גם לענות לגברת שאמרה במפורש שאנחנו מתנערים ומטילים את האחריות על מישהו אחר.
ירחמיאל הלפרין: המצב הוא בדיוק הפוך.
ירחמיאל הלפרין: המשטרה לא מתנערת משום דבר, כמו שהיא לא התנערה מאלימות במשפחה, או מעבריינות נוער, או מגניבות רכב, או מתופעות אחרות.
ירחמיאל הלפרין: המשטרה עשתה שמינית באוויר, באמצעים הדלים שיש לה, ובמציאות של אי-תוספת של כוח-אדם ואמצעים, מתוכה היא הקציבה והקימה מערכים לטיפול בתופעות האלה.
ירחמיאל הלפרין: עכשיו אנחנו מנסים לעשות שמיניות באוויר כדי לשדרג את היכולות שלנו לטפל גם בתופעה הזאת, שעד עכשיו היתה בחסר.
ירחמיאל הלפרין: אני חושב שצריך להעריך את העניין הזה ולא לבוא ולומר שאנחנו מתנערים.
ירחמיאל הלפרין: אף אחד לא מתנער כאן משום דבר.
ירחמיאל הלפרין: התופעה היא קשה מאוד.
ירחמיאל הלפרין: זה נוגע בפשע מאורגן.
ירחמיאל הלפרין: פשע מאורגן הוא תופעה קשה ביותר.
יעל דיין: זה לא רק נוגע בפשע מאורגן.
יעל דיין: זהו פשע מאורגן.
ירחמיאל הלפרין: שיתוף הפעולה עם ארצות כמו רוסיה ואוקראינה הוא בעייתי ביותר.
ירחמיאל הלפרין: לא כפי שנאמר כאן, כאילו שלוחצים על כפתור ויש שיתוף פעולה.
ירחמיאל הלפרין: יש קושי גדול לשתף איתם פעולה, בתחום הזה במיוחד.
ירחמיאל הלפרין: אנחנו עכשיו מנסים לשדרג את היכולות שלנו, וללא אמצעים.
ירחמיאל הלפרין: אין לנו שום אמצעים לעניין הזה.
יעל דיין: מה זה "ללא אמצעים"?
יעל דיין: אף אחד לא מבקש מכם לעבוד בהתנדבות.
יעל דיין: זה עניין של הקצאת משאבים.
ירחמיאל הלפרין: כרגע אנחנו לא מקבלים תוספות אלא מתארגנים קצת אחרת כדי לשפר את היכולות שלנו.
יעל דיין: אם רשת "אל המעיין" זקוקה לתוספת של 50 מיליון שקל שלא נלקחו בחשבון קודם, ואני לא אומרת את זה ברמה הפוליטית, יש רזרבות.
יעל דיין: יש דרישות, שאתם תקבלו בהן את כל התמיכה הציבורית ואת תמיכת הבית הזה.
יעל דיין: יבוא השר ויגיד שהוא אסף את כל הנתונים והוא צריך כדי להקים את המערכת שתוכל לבער - אף דבר לא במאה אחוז, ב-70%, ב-80% - להוריד אותנו מהמפה העולמית, מהמקום המרכזי שאנחנו תופסים ולעזור לקורבנות, שהוא צריך 50 מיליון שקל או 100 מיליון שקל.
יעל דיין: אנחנו מדברים כאן על עסק שמגלגל מיליארדים.
יעל דיין: יבקש השר לבטחון פנים ואני בטוחה, והוא אמון עלי, שזה לא ילך למכוניות למנכ"לים, כמו שמסתבר קורה ברשת החינוך, אלא שזה באמת יתוקצב ישירות לעבודה בארץ ובחוץ-לארץ רק לנושא הזה.
יעל דיין: זאת גם כן הצעה שיכולה לבוא מהשולחן הזה, שמאשר גם תקציבים, לא רק דרכי פעולה.
סימה טמיר: מאוד חשוב לתת את הגיבוי.
ירחמיאל הלפרין: נשמח לקבל.
יעל דיין: אם אחת הבעיות היא התיקצוב בתוך תקציב המשרד לבטחון פנים אז תגידו את זה בצורה ברורה.
יעל דיין: צריך להעמיד את העניין בצורה כזאת ולא להגיד "נעשה כמיטב יכולתנו".
יעקב קדמי: הבעיה היא של סדרי עדיפויות, שמתבטאים בהקצאת משאבים.
יעקב קדמי: אם אין משאבים - זה בסדר עדיפויות נמוך.
יעקב קדמי: לסדר עדיפויות גבוה נותנים משאבים.
ירחמיאל הלפרין: גם אם לא נקבל, אנחנו חייבים לטפל בבעיה.
ירחמיאל הלפרין: אנחנו גם נגיש את הדרישות התקציביות, זה ברור מאליו.
סימה טמיר: אבל אפשר לעזור לכם.
יעל דיין: אנו לא בית-דין.
יעל דיין: אנחנו כלי-עזר.
יעל דיין: אני באותו צד כמוך.
יעל דיין: אני אומרת שאי אפשר להגיד שאתם עושים בזמן שלא עושים.
יעל דיין: ההבדל בין עושים ולא-עושים-די הוא תקציבי.
יעל דיין: אני לא צריכה לשכנע אותך שהמצב גרוע.
יעל דיין: אני רוצה שהדפיקה על השולחן בעניין תקציבים תהיה משותפת.
יעל דיין: בשביל זה אנחנו, המחוקקים בכנסת, צריכים לקבל הצעת תקציב.
אנט לינדה קולינס: תסתכלו על ההמלצות.
אנט לינדה קולינס: תחשבו שזאת היתה הבת שלכם, שמישהו בא וגנב אותה מרחוק ומכר אותה בסוף העולם, בטוקיו, בקולומביה או בכל מקום אחר ואתה לא יודעים איפה הילדה הזאת.
אנט לינדה קולינס: אם כך היה קורה לבתך לא היית הולך לשבור את כל העולם אלא היית הולך לשבור 10 עולמות בשביל להחזיר את ילדתך הביתה.
אנט לינדה קולינס: אתם לא חושבים על כך שאלה ילדים שיש להם אמא ואבא שנמצאים במקום כלשהו בעולם.
אנט לינדה קולינס: ההורים יודעים שהילדה שלהם נמצאת בישראל ושיש לה עבודה טובה.
אנט לינדה קולינס: פתאום הם מקבלים אינפורמציה שהיא עובדת כזונה והם לא יודעים איפה.
אנט לינדה קולינס: פתאום היא חוזרת הביתה ל-5 דקות ובאה המאפיה "לגמור" על כל המשפחה.
אנט לינדה קולינס: למה?
אנט לינדה קולינס: כי היא הסתבכה בפשע.
אנט לינדה קולינס: כל אמא וכל אבא שנמצאים פה חושבים שהמצב לא טוב.
אנט לינדה קולינס: אתם לא חושבים מה היה קורה אם מישהו היה בא לגנוב את הילדה שלכם מירושלים ובמשך שנה, שנתיים או שלוש שנים היא תהיה בכלא באיזה מקום בסוף העולם והיא תצא משוגעת.
אנט לינדה קולינס: אתם חייבים לחשוב על כך.
אנט לינדה קולינס: כבר 9 שנים אני פותחת את הפה שלי כי אני מסתכלת על המצב.
אנט לינדה קולינס: באתי לפה במונית ולצידי ישבה בחורה מרוסיה שקלטתי שהיא זונה שהולכת לקליינט.
אנט לינדה קולינס: היא דיברה עם הנהג והנהג דיבר עם הערס שלה.
אנט לינדה קולינס: הערס אמר לנהג המונית שייקח אותה לאדם מסויים.
אנט לינדה קולינס: אני ראיתי את הקליינט הזה כשהוא בא לקחת אותה מהתחנה.
אנט לינדה קולינס: כך קרה לי בדרך לפה.
אנט לינדה קולינס: הילדה הזאת דומה לבקי שלי זכרונה לברכה.
אנט לינדה קולינס: ואתם עושים חשבון שזה יקר מאוד ושבכל יום שני וחמישי יש עוד רצח.
אנט לינדה קולינס: בישראל היה רצח בשל ויכוח על 50 שקל.
אנט לינדה קולינס: לא קל לי לדבר פה.
יעל דיין: אני לא חושבת שקל לך לדבר.
יעל דיין: אני חושבת שאנחנו צריכים לשמוע אותך ואני מודה לך על שאת מדברת.
יעל דיין: אני רק חושבת שיש רמות שונות של טיפולים.
יעל דיין: אנחנו עובדים כולנו יחד, ואת חלק מזה, כדי להגיע לשיפור של הכל.
יעל דיין: זה לא שאנחנו איזה בית-משפט ושהמשטרה או משרד המשפטים יושבים כאן בתור נאשמים.
יעל דיין: אנחנו מנסים להגיע לכך שכולם יבינו עד כמה זה חמור, עד כמה זה דחוף, עד כמה זה לא נושא אקדמאי.
יעל דיין: לכן אני מודה לך מאוד.
סיגל רוזן: רציתי לשאול, למה אחרי שהנשים נעצרות לא חוקרים אותן כבר בבית-המעצר?
סיגל רוזן: למה לא שואלים אותן, אפילו לצורך קבלת כתובות, לא לצורך עדות, לצורך למידה איך הגיעו לארץ?
דבי שגיא: אני רוצה להרחיב את השאלה שלך: למה לא מפעילים מודיעין רגע לפני ששולחים אותן בחזרה לארצותיהן, כדי לקבל איזה מידע על המחולל של כל העניין שנמצא שם?
ירחמיאל הלפרין: את מצפה שאותה גברת תבוא ותגיד שהפעילו אותה או שהיא מסרה אינפורמציה?
ירחמיאל הלפרין: היא לא תאמר לך האם היא מסרה אינפורמציה למשטרה.
סיגל רוזן: נתחיל מזה שאנחנו כמה פעמים, לא אני באופן אישי אבל אנשים מסביב לארגון, ניסינו להעביר אינפורמציה שנראתה לנו רלוונטית למשטרה.
אבי דוידוביץ: האם נראה לך שמישהו שמוסר אינפורמציה למשטרה אחר-כך גם יגיד לאנשים אחרים שהוא מסר אינפורמציה?
אבי דוידוביץ: אני קצת מבין במודיעין, לא הרבה.
אבי דוידוביץ: אוספים מהן אינפורמציות והרבה מהן מבינות לבד לא להגיד שהן מסרו אינפורמציה.
אבי דוידוביץ: אלה שאולי לא מבינות אז אומרים להן שהשיחה בינינו צריכה להישאר בינינו ואז אנו מקווים שהיא לא תגיד הלאה.
אבי דוידוביץ: האם ירדת לסוף דעתי?
אבי דוידוביץ: השוטר, איש המודיעין שנפגש איתה, אם הוא חש שהיא לא תבין שזה עניין דיסקרטי לטובתה אז הוא מסב את תשומת ליבה שכדאי שהשיחה תהיה דיסקרטית.
אבי דוידוביץ: לכן את לא מצפה שהיא תבוא ותגיד שהיא מסרה אינפורמציה למשטרה.
סיגל רוזן: השאלה היא האם אתם אוספים שם אינפורמציה.
יעל דיין: הרי יש אינפורמציה.
יעל דיין: האמת היא שעד שמגיעים לבית-משפט, תאמינו לי, יהיו די נתונים ודי ראיות כדי שלא נצטרך להתבסס על העדות של בחורה אחת מסכנה שנמצאת בסיכון.
יעל דיין: אם הכל בנוי על השגת עדות מהקורבנות אז זה רע מאוד.
יעל דיין: חס וחלילה אם זאת היתה שיטת הענישה בארץ.
יעל דיין: זה גם הופך להיות בהרבה מקרים מילה נגד מילה.
יעל דיין: בשעתו נטען כאן שכאשר הן מגיעות ללוד או למקום הכניסה לארץ כבר יש להן אינפורמציה לאן הן הולכות.
יעל דיין: הן מופנות כבר לחוליה הראשונה.
יעל דיין: שוב פעם אנחנו חוזרים לנקודה הראשונה.
יעל דיין: הרי כשה
יעל דיין: בחורה מקבלת את האשרה על סמך הניירות המזוייפים היא חייבת לתת איזה כתובת.
יעל דיין: היא עוזבת את נתב"ג לאיזה מקום, לכתובת מסויימת.
יעל דיין: היא עוזבת עם מונית שפוגשת אותה ושיודעת לאן לקחת אותה בדרך כלל.
יעל דיין: יש כל-כך הרבה שאפשר לעשות לפני הנקודה שבה היא בורחת או נעצרת והיא כבר דפוקה ונאנסת וחבולה ולא יודעים מה לעשות איתה.
יעל דיין: אנחנו מדברים על פשע מאורגן בלי התוצאה שלו.
יעל דיין: אנחנו מדברים על הרשתות עצמן, בלי התוצאה, שהיא במקרה נוגעת לשולחן הזה ועוסקת באמת בדבר איום ונורא.
יעל דיין: אפשר להגיד שפשע מאורגן הוא לא דבר נורא, כשמעבירים כספים ומלבינים אותם.
יעל דיין: אבל פה אנחנו מדברים על חיי אדם.
יעל דיין: אבל המסגרת המפעילה - זה אותו דבר.
אבי דוידוביץ: כל מה שאת אמרת היא הנותנת, שכאשר מדובר על פיתוח פרשיה אי אפשר להסתמך רק על העדויות של הקורבנות.
אבי דוידוביץ: כל פעם כשאנחנו משתמשים בטרמינולוגיה המקצועית שלנו "לפתח פרשיה" יש אנשים שלא מבינים את השפה שלנו ומגחכים.
אבי דוידוביץ: מדובר על מונח מקצועי, שסגן ראש אח"ק ניסה כמה פעמים להסביר פה.
אבי דוידוביץ: מה שאת אמרת עכשיו היא הנותנת, למה לפתח פרשיה זה מלאכה רצינית מאוד, שמבוססת על איסוף מודיעין שיטתי מאוד.
אבי דוידוביץ: פרשיה אחת לא מבטאת תיק או חשוד או נאשם אלא היא מבטאת היקף שחורג מגבולות המדינה, כפי שנאמר כאן לא פעם ולא פעמיים, שמתייחס לקבוצה שמתארגנת או עוסקת באיזה תחום של פשיעה שיש בו הרבה בעלי תפקידים: המסיע, זה שמחכה לה, המוביל אותה, המאכסן אותה והכולא אותה.
יעל דיין: אין לי ספק.
יעל דיין: אנחנו הבנו את העניין.
יעל דיין: הבעיה היא הקצב של אחד לשנה.
אבי דוידוביץ: לכן כשאנחנו מדברים במושגים שלנו על יחידה מיוחדת, יחידה מחוזית, אם זה היחידה המרכזית בתל-אביב או במחוז הצפוני, ובאים ואומרים: לפתח פרשיה באופן יזום, מדובר לפעמים על עבודה של הרבה מאוד שוטרים במשך חודשים.
אבי דוידוביץ: זה לא עניין של מה בכך.
אבי דוידוביץ: פשוט רציתי להסביר את המושג הזה בהיבט המקצועי של העניין.
יעל דיין: המושג הזה הוסבר וגם אם הוא יתבצע במלואו, הוא לא מספק.
יעל דיין: הקצב שלו, העניין הזה שתוך שנה אנחנו מקווים ש-3-4 קבוצות ייחקרו עד תום, וגם אז תהיו זקוקים לכל הדברים התומכים שהוזכרו כאן כדי להעמיד אותם לדין, אני לא מזלזלת בזה אבל אני אומרת שזה לא מספיק.
אבי דוידוביץ: יש פרשיה שיש בה כ-120 חשודים.
אבי דוידוביץ: יש לנו 6 מחוזות במשטרה.
אבי דוידוביץ: אני לא מדבר על הרוטינה, שזה הסטטיסטיקה היום.
אבי דוידוביץ: אם כל יחידה מיוחדת תיזום ותריץ פרשיה שמקיפה עשרות חשודים, כפול 6, זה שידרוג של האכיפה ב-1000%, לא ב-100%.
יעל דיין: נקווה שששת הפרשיות במחוזות לא יפלו כולן לתוך אותה כנופיה אחת.
אבי דוידוביץ: אין חפיפות.
יעל דיין: עוד לא הגעתם לראשונה.
יעל דיין: אז ברכת הדרך נתונה לכם.
יעל דיין: התוצאות עד כה לא מספיקות.
יעל דיין: הרי גם קיבלנו דוח פשיעה שנתי לשנת 1999 בהשוואה לשנת 1998.
יעל דיין: מצאנו שם זוועת אלוהים.
יעל דיין: אז מה, אני אאשים את השר?
יעל דיין: אני אאשים את המשטרה?
יעל דיין: נאמר לנו שיש ירידה בהיקף הפשע בכל התחומים והיה הישג ענק ויוצא מן הכלל של ירידה בגניבות הרכב.
יעל דיין: הסעיף היחיד שעלה בצורה ענקית, עליה של 18%, הוא סעיף מקרי האונס, אחרי כל המודעות.
יעל דיין: אז על מה אנחנו מדברים כאן?
אבי דוידוביץ: אפשר לראות את זה גם מכיוון שני, מכיוון שמודעות יוצרת תלונות.
יעל דיין: את זה בדקנו עד תום.
יעל דיין: הלוואי ונגיע לזה שהאחוזים יתקזזו עם מספר התלונות שעולה בעקבות מודעות.
יעל דיין: לצערי הבדיקות הראו שזה לא כך.
יעל דיין: גם האלימות עולה וכמובן שגם מספר התלונות עולה בגלל מודעות אבל אי אפשר לקזז את זה אחד לאחד ולהגיד שאין אלימות גוברת אלא רק מספר התלונות גדל.
יעל דיין: זה עדיין משאיר אחוזים גבוהים מאוד.
יעל דיין: אני מאחלת דרך צלחה וכל מה שאתם רוצים.