GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חדוה אלמוג: גברתי העזר שבעד, נאוה ברק, חברות, חברים, שותפות לדרך.
חדוה אלמוג: לראומה ויצמן, אשת הנשיא, הכי נשיאותית והכי שייכת שהיתה לנו, אני רוצה לומר לך תודה.
חדוה אלמוג: מדינת ישראל מתאמצת לנשום ולפעול למרות שהמצור הולך ומתהדק.
חדוה אלמוג: כל הקטבים מחדדים את חיציהם אלה נגד אלה: בשם האל, בשם העם, בשם העדה, בשם הלאום, בשם הצדק, בשם הלחם, בשם הכסף, בשם הכבוד, כולם נלחמים בכולם, ואין מחסה.
חדוה אלמוג: לכן, אין לי ספק שגם אחרי התפקיד הזה תמשיכי בדרכך המיוחדת לחפש את הטוב ולקחת בו חלק.
חדוה אלמוג: וכבר אני מגלה לך שאנחנו בנעמ"ת מצפות להשתתפותך בפעילות מרתקת של תיעוד תולדות הנשים בישראל ופרטים בהמשך, לא על יד כולם.
חדוה אלמוג: תודה לך על הכל והיי ברוכה.
חדוה אלמוג: אני לא בטוחה שתהיה לך מנוחה, כי כולנו כבר מחכים לך.
חדוה אלמוג: חדוה אלמוג, יושב ראש נעמ"ת, בשם כל בית נעמ"ת ותנועת נעמ"ת, ארגון אמהות עובדות, מועצת הפועלות, כולנו יחד איתך.
יעל דיין: תודה רבה לחדוה, אני מבקשת להזמין את הגברת אלמנרי.
ראומה ויצמן: עד שהגברת אלמנרי תעלה.
ראומה ויצמן: בחיל האוויר, החליטו פעם שהטייסים לא די-מנומסים, אז הביאו את חנה בבלי, זכרונה לברכה, לתת להם הרצאה על נימוסים.
ראומה ויצמן: בין היתר היא אמרה, כשמקבלים מתנה, צריך לפתוח אותה, זה הנימוס.
ראומה ויצמן: מאז, בכל מסיבה או נשף שנותנים משהו עטוף, כל הטייסים צועקים: חנה בבלי אמרה לפתוח.
ראומה ויצמן: נכון צ'יטה?
יעל דיין: אני רוצה להתנצל, אני לא יודעת אם את תעשי את זה, תלמה, אבל מיכל מודעי שהוזמנה לא נמצאת בארץ - אני מדברת בהקשר של ויצ"ו - והגברת רעיה יגלום חולה ומאוד מתנצלת שהיא לא איתנו היום.
תלמה אלמנרי: אז בשם כולן, אני כאן.
תלמה אלמנרי: ברגשות מעורבים אני ניצבת כאן היום.
תלמה אלמנרי: מצד אחד, אני רואה כזכות להביע את מה שכולנו מרגישים, ומצד שני,עצם ההתכנסות והמעמד הזה אומר שאלה הם דברי פרידה מתקופה דינמית ורבת מעש.
תלמה אלמנרי: באופן טבעי קל לי יותר להתייחס לאותה הזכות שנפלה בחלקי לומר דברי תודה.
תלמה אלמנרי: לא תודה אחת בפי, כי אם תודה על כל אחת ואחת מהפעמים שהגברת ראומה ויצמן פתחה את סגור לבה, את רגש אחריותה, שכלה הטוב, מעורבותה ונכונותה לתת יד לנזקקים וחלשים, לעודד את קידום מעמד האשה, לצאת למאבק למניעת אלימות במשפחה, למען נערה ונוער במצוקה, למען הקשישים, למען משפחות החיילים, הפצועים, היתומים והעולים החדשים.
תלמה אלמנרי: ולא נוכל להעביר לך את עוצמת והיקף ההערכה שאנו חשות.
תלמה אלמנרי: לא היתה פעם אחת שפנינו אליך בבקשה כלשהי ולא נענינו, תמיד במאור פנים, באמפתיה ובהבנה גדולה.
תלמה אלמנרי: ראומה היקרה, מופת הינך עבורנו, אישיותך נערצת על כל שכבות העם.
תלמה אלמנרי: הנך דמות שנתנה את האות ממרום שבתה כדי להעלות את המודעות הציבורית כולה למען נושא זה או אחר אשר לא פעם היה בבחינת דיני נפשות.
תלמה אלמנרי: על כל אלה תעמוד לך זכותך.
תלמה אלמנרי: גם אני זכיתי.
תלמה אלמנרי: זכיתי להכירך ברובד ההתנדבותי בשנות השישים כשפעלת בצנעה וללא לאות עבור מיח"א.
תלמה אלמנרי: זכיתי להכירך ברובד האישי בזכות אבות ואמהות שמאחרינו.
תלמה אלמנרי: זכיתי והייתי עדה אישית למעורבות הציבורית והאכפתיות שלך בוועדת אות הנשיא למתנדב.
תלמה אלמנרי: זכיתי ואני ניצבת כאן היום בשמי ובשם תנועת ויצ"ו להעביר לך את רחשי לבנו ותודתנו מקרב לב על כל אשר הנך מסמלת, ועל כל אשר עשית.
תלמה אלמנרי: היי ברוכה, את ואישך היקר, המשיכו בדרככם המסורה למען הציבור בישראל הרבה שנים טובות ובריאות.
תלמה אלמנרי: השי הוא עבודת אתיופים, לא צריך לפתוח אבל זה יפה.
תלמה אלמנרי: תודה.
ראומה ויצמן: יופי, תודה רבה.
יעל דיין: תודה לתלמה.
יעל דיין: הגברת יהודית היבנר, נשיאת "אמונה" בישראל.
יעל דיין: אני מציינת את נוכחותה כאן של גברת רחל סילבצקי, עמיתתי במע"ש מזה מספר שנים.
יעל דיין: בבקשה, יהודית.
יעל דיין: יהודית היבנר: גברת ראומה ויצמן היקרה, יושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, השרה דליה איציק, חברות כנסת, ידידתי היקרה הרבנית גורן, יושבת הראש שלנו, הגברת רחל סילבצקי, ויושבות ראש יתר הארגונים, כל אלה שאני רואה כאן, לתפארת מדינת ישראל, אפשר להגיד, ובלי להגזים.
יעל דיין: כאשר מחנך דגול נשאל פעם ממתי צריך לחנך ילד?
יעל דיין: אמר: מתחילים עם ההורים.
יעל דיין: אני הייתי רוצה להשתמש בפראפרזה ולהגיד: ממתי אפשר להעריך את ידידתנו היקרה הגברת ראומה ויצמן?
יעל דיין: מתחילים עם ההורים.
יעל דיין: מתחילים עם המשפחה שהם האחות היושבת כאן.
יעל דיין: זכיתי להכיר את ההורים, את עורך הדין צבי שוורץ ואת רעייתו, ולא אתעכב על מה שכבר שמענו כאן.
יעל דיין: דרך אגב, מצבי כאן די קשה.
יעל דיין: בחרתי לא לדבר מן הכתב כדי להיות מפה אל הלב, אבל כל כך הרבה דברים נכונים וטובים כבר נאמרו שלא נשאר לי הרבה מה להוסיף או לחדש.
יעל דיין: ובכל זאת, אני רוצה להזכיר לטובה את ההורים, ואני יכולה רק להזכיר שני דברים: יושר לבב ויושר של דרך.
יעל דיין: חריצות, צניעות ומסירות עד אין קץ לדבר העם ולמדינה, וכאן מתחילה ההסטוריה של ידידתנו.
יעל דיין: הכרתי את הגברת ויצמן הרבה שנים כבר, מהרבה מאוד פעילויות כשהיינו יחד, ואני יכולה רק להגיד, לא קרה פעם אחת שהגברת ויצמן תאכזב, לא אותי ולא את האחרים.
יעל דיין: ואם אמרתי מקודם פראפרזה, אשתמש בעוד אחת.
יעל דיין: חז"ל אמרו: אדם ניכר בכיסו, כוסו ובכעסו.
יעל דיין: אבל במה מדובר?
יעל דיין: באדם רגיל.
יעל דיין: באדם שהוא "מנטש", והגברת ויצמן היא "מנטש" במלוא מובן המלה.
יעל דיין: בכל מקום, בכל מצב, בכל צורה, היא תמיד נשארת "מנטש" בכל המובנים.
יעל דיין: וזה הדבר החזק שאפשר לסמוך עליה ולדעת, יושר, מסירות, ולא איזה שהוא דבר שהוא תפקיד רשמי של אשת הנשיא.
יעל דיין: החיוך הוא חיוך מן הלב, המסירות היא מסירות אמיתית, וכל דבר שהיא עושה בא לה מתוך שכנוע מלא שזה צריך להיות גם לעם, גם למדינה, וגם לאותו האיש שהיא מטפלת בו.
יעל דיין: אצלה אין הבדלים אם האדם הוא דתי, חרדי, אנטי-דתי, לא חשוב.
יעל דיין: כאשר אני ביקשתי ממנה דברים מטעם "אמונה", כאילו היא יושבת ראש "אמונה".
יעל דיין: כאשר ביקשתי ממנה משהו מטעם העיריה, כאילו היא ראש העיר.
יעל דיין: תמיד אותו הדבר ותמיד אותו היושר והמסירות.
יעל דיין: ואני רוצה להגיד מה שכבר אמרו קודמיי.
יעל דיין: אנחנו בעצם לא נפרדים היום.
יעל דיין: אנחנו נפרדים מן התואר: אשת נשיא, אנחנו לא נפרדים מן הדמות הנפלאה הזאת, ואנחנו מקווים שהפנים הקורנות והאישיות המקרינה תלווה אותנו עוד הרבה מאוד שנים ונוכל ליהנות ממנה.
יעל דיין: אנחנו גם מקווים שהיא תהיה בריאה וטובה, כפי שהיא היום, יחד עם בעלה היקר, שאני יודעת שהם יחד מהווים יחידה מאוד מאוד מבורכת.
יעל דיין: תודה רבה לך ראומה על הכל.
ראומה ויצמן: תודה.
יעל דיין: תודה רבה ליהודית היבנר.
יעל דיין: אבקש את הגברת נאוה ברק לומר כמה מלים.
יעל דיין: רעיית ראש הממשלה נאוה ברק: בוקר טוב,
יעל דיין: לא הייתי ברשימת הדוברים, אבל אני לא יכולה לשבת מהצד, לשמוע ולא להגיד את המלה האישית שלי.
יעל דיין: אז קודם כל, אני מסכימה לכל מלה שנאמרה פה על ראומה.
יעל דיין: אני רוצה לספר לכם שלפני כשנה, אחרי הבחירות, באתי אליה - ואתם יודעים, תפקיד אשת ראש הממשלה זה לא דבר כתוב, את אף אחת לא מדריכים, כל אחת בוחרת לה את הסגנון ואת הדרך ובמה היא רוצה להשקיע - ושאלתי שאלות, הרבה שאלות, וקיבלתי המון תשובות.
יעל דיין: פתחו לי את הבית, והראו לי את הארון ואת הכלים וכל מה שרציתי.
יעל דיין: רק לפני שבוע, אחרי שנה, אירחתי את ראומה אצלי.
יעל דיין: הפעם כבר היו לי כמה תשובות.
יעל דיין: הענקתי לה משהו, ודיברנו על העשייה.
יעל דיין: אמרתי לה שבשבילי היא תהיה תמיד סמל ואני אפסע בעקבותיה.
יעל דיין: כמו שלמדתי מנשים אחרות, כמו לאה רבין ואחרות שהיו בתפקידים כאלה, וכל אחת עשתה כמיטב יכולתה.
יעל דיין: אמרתי לה שאשמח ללכת בעקבותיה והיא תהיה לי סמל ודוגמה לכל דבר שהיא עושה, ואני מקווה שאזכה גם להיות באותו מקום ולעשות עשייה למען עשייה.
יעל דיין: וסיפור קצר.
יעל דיין: כשראומה היתה אצלי בארוחת צהריים, הטבחית של הבית ביקשה לראות את הבית שלה.
יעל דיין: וראומה כמובן אמרה, בבקשה, בואו.
יעל דיין: ואתמול, כל הצוות של בית ראש הממשלה, העוזרות והטבחית הגיעו לבית הנשיא.
יעל דיין: וראומה, הובילה אותם אישית, ולקחה אותם מחדר לחדר וסיפרה להם את כל הסיפורים בעצמה.
יעל דיין: אני מבינה שגם בשבילה זו היתה פרידה מהבית, היא אמרה לי אחר כך.
יעל דיין: אבל הם באו כל כך נרגשות וכל כך מוקירות תודה, והיום הן אפו לה עוגיות, מאפה הבית, ושלחו לה עם מכתב.
יעל דיין: אני חושבת שהסיפור הזה מראה יותר מכל מה ומי זאת ראומה.
יעל דיין: אז באמת, שיהיה לך ולעזר בהצלחה, אנחנו אתכם גם בהמשך.
יעל דיין: תודה לנאוה.
יעל דיין: גברת רינה ברטל, יושבת הראש החדשה של שדולת הנשים, בבקשה.
רינה ברטל: קיפלתי את הנאום ושמתי אותו בתיק, כי ראומה, תשמיני מכל המחמאות ואת צריכה לשמור על הגזרה.
רינה ברטל: אני חושבת שאם היינו לוקחות את כל הנשים באולם הזה, היינו יכולות "להפציץ" את הכנסת וגם את המדינה.
רינה ברטל: אני רוצה לברך מעל הבמה גם את רונית לב-ארי על כניסתה לתפקיד, ושני משפטים בענין של ראומה ושלי.
רינה ברטל: אני בוחרת פן אחד של ראומה שאני חושבת שחלק גדול מכן לא כל כך יודע עליו.
רינה ברטל: ראומה היא אוהדת ספורט נלהבת.
רינה ברטל: יושבות כאן כל חברותי לספורט, אז האשה המופלאה הזו, רעייתו של נשיא המדינה, אישית, משתתפת בכל משחקי גביע המדינה לנשים, והרבה מאוד בזכותה, אני אומרת את זה מכל הלב, ההתייחסות של המדיה, הטלוויזיה, התקשורת הכתובה, והמדוברת, נותנת היום לספורט הנשים את הכבוד והמקום הראוי לו, והמון בזכותה של ראומה שמהווה דוגמה אישית לתמיכה שלה בנושא הזה.
רינה ברטל: אני מרגישה שהתעצמנו, וראומה משמשת לי דוגמה בהרבה מאוד דברים שאני עושה, עם כל מה שנאמר כאן, במיוחד מדבריה של דליה על השקט ועל הרוגע ועל האצילות.
רינה ברטל: ובאמת, זה חלקן של נשים, מבחינתי, הבוגרות מאיתנו, לשמש לנו מודל.
רינה ברטל: ולי ראומה משמשת מודל, וכתבתי לך שעצוב לי שאת הולכת לקיסריה.
רינה ברטל: אני רוצה שתדעי שעצוב לי שאת הולכת לקיסריה רק בקטע הסמלי.
רינה ברטל: אני מאחלת לך המון הצלחה וכל השכנות והשכנים שהגיעו, אבל מבחינתי את איזה שהוא סמל שעם לכתך,כל מי שתבוא אחריך יקח הרבה זמן להפוך להיות המודל שאת.
רינה ברטל: אז המון הצלחה בשם השדולה, ובשמי, ונתת לי המון.
ראומה ויצמן: תודה, תודה.
ראומה ויצמן: רינה דיברה על ספורט, זה באמת חשוב.
ראומה ויצמן: השבוע יש גמר קט-רגל באור עקיבא, גמר המדינה, 26 קבוצות, לא רק נשים, הוזמנתי להעניק את הגביעים.
ראומה ויצמן: אז אני רוצה לדעת כי קצת פישלתי.
ראומה ויצמן: עזר אמר לי, ראיתי את היורו מהתחלה עד הסוף.
ראומה ויצמן: אמרתי לו, גם אני ראיתי מהתחלה עד הסוף, את האמצע לא ראיתי.
יעל דיין: חברת-הכנסת חוסנייה ג'בארה ממרצ שהיא גם חברת הוועדה, בבקשה.
חוסניה ג'בארה: הגברת ראומה ויצמן, חברתי יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, יעל דיין, גברת נאוה ברק, השרה דליה איציק, חברות הכנסת, יושבות ראש ארגוני הנשים, אורחות ואורחים יקרים.
חוסניה ג'בארה: אנו נפרדים ממך היום בהתרגשות רבה ולעולם לא נשכח את תרומתך לחברה.
חוסניה ג'בארה: את שינית את החברה הישראלית והצבת אתגר חדש לבאות אחריך.
חוסניה ג'בארה: בטוחה אני כי תמשיכי במאבקיך הצודקים בהמשך, ודרך צלחה.
חוסניה ג'בארה: בהזדמנות זו אני פונה לחברתי היקרה, רונית לב-ארי, לברך אותה על התפקיד החדש.
יעל דיין: אספר לכם שרונית לב-ארי מחליפה את נעמי לירן, יושבת ראש הרשות לקידום מעמד האשה, המינוי נכנס כבר לתוקף והיא תהיה האחות התאומה שלנו ברשות המבצעת, ומכאן אני מצטרפת לברכות.
יעל דיין: קצינת ח"ן ראשית, תת-אלוף סוזי יוגב, בבקשה.
סוזי יוגב: רעיית נשיא המדינה, הגברת ראומה ויצמן, הגברת נאוה ברק, חברת-הכנסת דליה איציק - קריאות: השרה דליה איציק.
דליה איציק: עד שקיבלתי את זה.
יעל דיין: לא עושים בלבולים בדברים האלה.
סוזי יוגב: כאשר אני עומדת מול החיילות אני אומרת להן שמפאת גילי המופלג שלא רואים אותו כי הצבע מסתיר, ועם נסיון ועבר, אני יכולה להתבטא כפי שאני מתבטאת.
סוזי יוגב: כשאני עומדת כאן על יד הגברת ראומה ויצמן, עם מכובדיי, מאוד מאוד קשה שלא להתרגש, ואפילו את השמות ואת התפקידים, על אף שאני יודעת אותם, צריכה לקרוא מן הנייר.
סוזי יוגב: אני נרגשת מאוד לשאת דברי פרידה ממך.
סוזי יוגב: את, גברת נכבדה, כחברותיך השייכות לדור המייסדים, מהווה חלק מפואר בהסטוריה על המאבק להקמת מדינת ישראל, אך לא פחות מכך, על המאבק להקמת חברה שוויונית.
סוזי יוגב: הדור שלך קבע את הנורמה ששירותן של נשים יהודיות בצבא הינו ביטוי לשותפות גורל בין כל חלקי העם, גברים ונשים כאחד.
סוזי יוגב: אז, שירותן של הנשים לצד הגברים היה צורך קיומי.
סוזי יוגב: היום הוא מהווה צורך לא פחות חיוני, אך בו בעת, גם מנוף ליתר מעורבותן ומיקומן של הנשים בחברה הישראלית.
סוזי יוגב: הגברת ראומה ויצמן, פועלך מבית הנשיאות בצנעה ובענווה לא יסולא בפז.
סוזי יוגב: כאדם וכאשה, בנועם הליכותיך, בחן ובהומור יוצאי דופן, לצד פתיחות הממוטטת מחיצות ומקרבת לבבות, ידעת להעביר מסרים רבי-חשיבות ומשמעות, בבהירות מדהימה ומבלי לדבר גבוהה גבוהה.
סוזי יוגב: במפגשייך עם חיילות וקצינות צה"ל נסכת אומץ רוח, חיזקת את העשייה והתרומה והיית לכולנו מקור השראה וגאווה.
סוזי יוגב: ראומה היקרה, ברכתו של צה"ל בכלל, והנשים בתוכו בפרט, נתונה לך מעומק הלב ומאחלים אנו לך כי כל שתמשיכי לעשות, עשי באותה אמונה ואהבה, כי המה, תמיד ערובה להצלחה, שאי ברכה.
סוזי יוגב: בטוחה אני שרב-גונדר אורית אדטו שיושבת כאן, תגיד לי אחר כך שלא הכברתי במספיק סופרלטיבים.
סוזי יוגב: אז היא מצטרפת לכל מלה שנאמרה.
סוזי יוגב: הבאתי לראומה שי צנוע, את "תמונות אשה".
סוזי יוגב: לדעתי צריך כבר לפתוח חלק ב', כי לא מספיק מה שכתוב, בטח לא מה שמתואר כאן, כי רק עם מי שיושבות כאן אפשר לכרוך עוד שניים או שלושה ספרים.
סוזי יוגב: אז שיהיה בהצלחה.
ראומה ויצמן: תודה סוזי, והצלחה גם לך.
יעל דיין: תודה רבה לתת-אלוף סוזי יוגב.
יעל דיין: הוועדה לקידום מעמד האשה מסיירת בעוד עשרה ימים בצפון, בגבול הבינלאומי, לראות חיילות, קצינות ולוחמות שהשתלבו בתפקידים חדשים בגבול הצפון.
יעל דיין: המתנה של צה"ל לאירוע של היום, היא: ההרכב הקאמרי של חיל החינוך והנוער.
יעל דיין: אחראי על ההרכב גיל מושקוביץ.
יעל דיין: המנגנים: יעל קליינמן – ויולה; אדר כהן – כינור; רוני סיילר – כינור; גריגורי גלס – צ'לו.
יעל דיין: רביעיית ההרכב הקאמרי תנגן מספר שירים.
יעל דיין: אני רוצה לומר שהרפרטואר שלהם הוא עצום, ואם אתם לא שומעים את מוסיקת לילה זעירה של מוצרט, ואתם לא שומעים קטעים קלאסיים, זה משום ההרגשה שלי לגבי הבחירה, וכאן נטלתי חירות, לא כדי לגרוע מהיכולות שלכם אלא אלי כדי ליצור את האווירה שאנחנו בוחרים ביום הזה.
יעל דיין: אני מאוד מודה לכם, ולקצין חינוך ראשי של צה"ל שאיפשר את ההופעה.
יעל דיין: הקטע הראשון, לחן של בועז שרעבי לשיר לתת.
יעל דיין: (התזמורת מנגנת) (מחיאות כפיים)
יעל דיין: אני רוצה להזמין את ד"ר יצחק קדמן, יושב-ראש המועצה הלאומית לשלום הילד, בבקשה.
יצחק קדמן: גברתי רעיית נשיא המדינה.
יצחק קדמן: אני משתמש בתואר הזה למרות שאני יודע שאת מרשה לקרוא לך ראומה, אבל כמה ימים עוד נשארו לתענוג הזה לקרוא לך רעיית נשיא המדינה, אז אני רוצה להשתמש בתואר הזה בכל זאת.
יצחק קדמן: גברתי היושבת ראש, חברת-הכנסת יעל דיין, רעיית ראש הממשלה, חברות כנסת, חברי כנסת, ומכובדים.
יצחק קדמן: הרבה דברים נאמרו כבר ביום הזה על ראומה, כולם נכונים ולא אחזור עליהם.
יצחק קדמן: אני רק רוצה לומר לך שכל חיי לא הבנתי את המלה אצילות, עד שפגשתי אותך.
יצחק קדמן: אני חושב שאני צריך להודות לך על כך.
יצחק קדמן: אבל, במקום להפליג בשבחך אני רוצה לספר סיפור על גיבורה תנ"כית שלא מדברים עליה הרבה, ושמה ביתיה בת פרעה, וכולנו מכירים את השיר על משה בתיבה.
יצחק קדמן: מסופר על בתו של פרעה מלך מצרים שהלכה לשוטט על שפת היאור וראתה תיבה, היא פתחה את התיבה וכך כתוב שם במקורות: "ותפתח ותראהו את הילד והנה נער בוכה".
יצחק קדמן: רש"י, גדול פרשני התנ"ך, מיד עומד על הסתירה בפסוק: "ותפתח ותראהו את הילד והנה נער בוכה".
יצחק קדמן: אם הוא ילד?
יצחק קדמן: אם הוא נער?
יצחק קדמן: לא מסתדר, ורש"י נותן פירוש קצר ואומר: "ילד, והנה נער בוכה" שקולו קול נער.
יצחק קדמן: והמפרשים, אחרי רש"י תמהו, איזה מן הסבר זה, ממתי יש לילד קול של נער?
יצחק קדמן: ואחד המפרשים פירש פירוש שאני רוצה להקדיש לך.
יצחק קדמן: הוא אמר: למרות שהיה מדובר בילד, והבכי היה גם בכי של ילד, ביתיה בת פרעה השכילה לשמוע בבכי של הילד הבודד הזה את קולם הבוכה של כלל ילדי ונערי ישראל.
יצחק קדמן: מההזדמנויות שהיו לי - והן לא מעטות - לעבוד עם ראומה ויצמן, ראיתי בה שגרירה מאוד טובה ודואגת לילדי ישראל בכלל, ולילדי ישראל הבוכים בפרט, ויש לא מעטים כאלה.
יצחק קדמן: גדולתה, שהיא היתה מסוגלת בעת ובעונה אחת לראות גם את הילד הבודד, אם זה ביקור בבית חולים של ילד שהוכה קשות, אבל בעת ובעונה אחת לא להסתכל רק על הילד הבודד אלא לראות את כלל ילדי ישראל.
יצחק קדמן: אסיים ואומר - ואני בטוח שאני אומר זאת בשם רבים - תחסרי לנו מאוד ראומה, אנחנו אוהבים אותך.
ראומה ויצמן: תודה רבה יצחק.
ראומה ויצמן: כל הכבוד.
יעל דיין: הגברת רונית לב-ארי, שוב ברכות.
יעל דיין: אני מוכרחה להגיד שממש לפני שעה הוצאתי מכתב זועם למזכיר הממשלה בעניינך.
יעל דיין: אני חושבת שיש איזה שהוא טעם לפגם בדחייה של דברים שהם ברורים מאליהם.
יעל דיין: המינוי שלך ברור ואת מועמדת אדירה.
יעל דיין: כל מה שצריך הוא שזה יעלה לסדר היום של הממשלה, יצביעו ויאשרו את המינוי שלך.
יעל דיין: אני מוכרחה לומר שאני לוקחת מאוד אישית את ענין הדחייה הזאת, כי בכל זאת אנחנו הוועדה לקידום מעמד האשה, ותמיד יש את הדברים שניתנים לדחייה.
יעל דיין: בשבילי, את יושבת ראש הרשות לקידום מעמד האשה, ואם הממשלה מתרשלת בלוח הזמנים שלה, אנחנו נתריע על כך.
יעל דיין: אז בבקשה רונית.
רונית לב-ארי: תודה רבה.
רונית לב-ארי: גברת ראומה ויצמן, גברת נאוה ברק, יעל דיין, יושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, חברות כנסת, חדוה אלמוג, הבוסית שלי, אני עדיין בנעמ"ת, אני מאוד מתרגשת להיות פה.
רונית לב-ארי: וידוי קטן.
רונית לב-ארי: היה לי הכבוד להיות בגוף הבוחר של הנשיא, לפי שמונה שנים, ואגיד את האמת, התלבטתי אז בין מר עזר ויצמן לבין לובה אליאב שעם הבן שלו הייתי בצופים והיו לי סנטימנטים אליו.
רונית לב-ארי: ואז באו אלי ואמרו, תשמעי, עם כל הכבוד, שניהם ראויים, אבל לעזר יש את ראומה, וזה היה לפני שמונה שנים.
רונית לב-ארי: (מחיאות כפיים) האמת שאני בחרתי בעזר, ממש בזכותך.
רונית לב-ארי: מאוד הערכתי את כהונתו, אבל את היית לשון המאזניים, ולאורך כל הכהונה לא התאכזבתי מבית הנשיא.
רונית לב-ארי: לראות את ראומה מרחפת במקלט לנשים מוכות של נעמ"ת, לשמוע את הנשים והילדים אחרי הביקור שלה, לא צריך יותר, זו ראומה.
רונית לב-ארי: אני רוצה להודות לראומה על הרוח הטובה, ואני מצטרפת לכל מה שנאמר כאן היום.
רונית לב-ארי: אני רוצה להודות לציונה, כפרונט וכחלון ראווה של ראומה, אני חושבת שהשכילה להביא את אותה רוח.
רונית לב-ארי: אני גם מצטרפת לכל מי שחושב שאנחנו לא ניתן לך לנוח בקיסריה, אני לא מאמינה שמישהו יתן לך לנוח.
רונית לב-ארי: אז הרבה בריאות, יהיה לך קצת חופש ואחר כך תחזרי אלינו.
רונית לב-ארי: תודה רבה לך.
רונית לב-ארי: (מחיאות כפיים)
ראומה ויצמן: לא שמעתם על פנסיה?
ראומה ויצמן: אני לא מבינה, על מה אתן לוחמות?
יעל דיין: הגברת אסתר הרליץ שהיא עם כל כך הרבה כובעים, מברכת כאן היום בשם ארגון הגג של המתנדבים.
יעל דיין: אסתר היא גם חברת כנסת לשעבר, ודומני שהיא היתה השגרירה הראשונה של ישראל.
2309: תודה רבה יעל.
2309: ראומה, חברות וחברים.
2309: קודם כל וידוי קטן.
2309: ראומה, אמא שלך שלחה אותי למגרש המשחקים בשכונת הבוכרים.
2309: כל יום איזה ילד נפל מהנדנדה וחתך את הראש.
2309: באתי לומר מלה בשם המועצה להתנדבות בישראל על ראומה המתנדבת.
2309: יעל יודעת שאני תמיד שואלת שאלות, ואני רוצה לשאול איזה שאלה פמניסטית, את הקהל הנכבד הזה.
2309: איפה עזר?
2309: אני בטוחה שאם מישהו יעשה, וודאי יעשה, הצדעה ופרידה מעזר, ראומה תהיה שם לשמוע את השבחים והתהילה, ואני מצטערת שעזר איננו פה לשמוע את כל הדברים הנלבבים והחשובים שנאמרו פה על ראומה.
2309: ראומה, אני מקווה שתדווחי לו.
2309: זה מביא אותי להתנדבות הראשונה.
2309: אני חושבת, כפי שאומרת דליה איציק, יש עכשיו איזה חוק.
2309: אבל, יש לנו בעיה עם ההתנדבות של בני זוג, גם של בעלי תפקידים, נשיאים, ראשי ממשלה, שגרירים, שרים ודומיהם, ובעיקר לבנות הזוג, שעקב התפקיד של בני הזוג, למעשה בהתנדבות וללא שכר, וללא הגדרה, וללא תיאור תפקיד, ממלאים תפקיד גדול.
2309: מה שנאמר פה על ראומה, בוודאי יכולנו גם לומר על אורה הרצוג שיושבת פה איתנו, שלא נטשה לרגע - גם כשהיתה אשת הנשיא - את המועצה לארץ ישראל יפה, וגם על כך יש לומר משהו.
2309: ראומה התחילה בהתנדבות כנהגת של ילדים חרשים, ומשם הגיעה להיות ראש מיח"א.
2309: כאשר שקלנו, לבקשת גולדה מאיר והממשלה להקים את המועצה להתנדבות, אחת הנשים הראשונות שהתייעצנו איתה, מה ואיך לעשות היתה ראומה.
2309: אחד הדברים שהיא דיברה עליהם היה ביטוח המתנדבים.
2309: נכון ראומה?
2309: ואמנם הכנסת השמינית ישמה את חוק ביטוח מתנדבים.
2309: אינני יודעת אם ידוע לכם, אבל גם היום, מדי שבוע, ביום שני ראומה מתייצבת ביד שרה כאחד העובדים.
2309: אני בטוחה שהרבה מהקהל שבא לשם ומקבל שירותים ממנה איננו יודע כלל מי המשרת אותו.
2309: אבל כחיילת טובה, וכמתנדבת לדוגמה, ראומה מתייצבת מדי שבוע במקום לא פשוט אליו פונים אנשים הזקוקים לעזרה ומקבלים שם עזרה.
2309: נכון שזה בא מבית ההורים, וכבר דובר על כך, ורות, שבהרבה יוזמה ותושיה וחלוציות עשתה דברים בהתנדבות, בשנות העליה הגדולה.
2309: אני רוצה שכולנו נלמד מזה לקח.
2309: בואו לא נגיד לצעירים, לדור הבא, שלהיות מתנדב זה פראייר.
2309: בואו נאמר להם, שלהיות מתנדב זה תפקיד חשוב, זה הרבה סיפוק, וזו תרומה גדולה לחברה ולקהילה.
2309: ראומה, את לא זקוקה לתואר של רעיית הנשיא בשביל לעשות מעשים טובים, ואין לי שום ספק שגם בלי תואר את תובילו את כולנו הלאה למעשים טובים.
2309: תודה רבה ובהצלחה.
ראומה ויצמן: תודה רבה אסתר.
יעל דיין: תת-אלוף דרורה פאר, לשעבר קצינת נפגעים בצה"ל, בבקשה.
תת-אלוף דרורה פאר: גברתי רעיית נשיא המדינה, גברת ראומה ויצמן.
תת-אלוף דרורה פאר: גברתי אשת ראש הממשלה, גברת נאוה ברק, גברתי היושבת ראש, חברת-הכנסת יעל דיין, חברותי, חברות וחברי הכנסת.
תת-אלוף דרורה פאר: כל נאום ברכה לכבודך, הגברת ראומה ויצמן, הוא כמו פרח בתוך זר שלם, יפה ומרגש שכולנו שוזרים לך היום כביטוי של אהבה ופרידה.
תת-אלוף דרורה פאר: אהבה לאדם המכיר את מקומו ואינו מחזיק טובה לעצמו, אוהב את הבריות, אוהב את הצדקות, אוהב את המישרין ומתרחק מן הכבוד, כלשון חז"ל בפרקי אבות.
תת-אלוף דרורה פאר: ואם כל נאום כזה הוא פרח, הנה דברי הם כמו ורד שיש בו לא רק עלי כותרת, ואני מוסיפה אותו אל הזר המרהיב שאת מקבלת היום בשם רבים אשר שלחו אותי להוסיף אותו לכבודך.
תת-אלוף דרורה פאר: פעמים רבות ליוויתי אותך ואת נשיא המדינה בבואכם לבקר משפחה שכולה.
תת-אלוף דרורה פאר: משפחה כאובה שזה עתה שכלה בן יקר מכל, צעיר לימים אוהב ואהוב עד בלי די.
תת-אלוף דרורה פאר: וזאת נקודת המבט ממנה אני באה לברך אותך בהתרגשות עמוקה.
תת-אלוף דרורה פאר: לא כל אחד מבין מה הוא רואה, ועל אחת כמה וכמה לא כל אחד מבין מה איננו רואה, כאשר לנגד עיניו אדם שכול, אם או אב, אח או אחות, בן או בת, חבר או חברה ואף מפקד או פקוד.
תת-אלוף דרורה פאר: אחרי עשרות שנים של שירות צבאי, ורבות מהן במערך הנפגעים של צה"ל, נדמה לי שאני יכולה להבין מה שגלוי לעין, וגם מעט מתוך מה שסמוי מן העין.
תת-אלוף דרורה פאר: אני יודעת שכל הורה שכול נושא עימו לכל מקום ובכל שעה את פצע היגון.
תת-אלוף דרורה פאר: הוא יכול להיות שקוע בעבודה, היא יכולה להיראות שמחה וטובת לב, אבל בלבם פצע, והזמן לא עושה את שלו, ושום דבר לא מגליד, וכל פעם שנוגעים בפצע או מתקרבים אליו, הכאב עולה על גדותיו.
תת-אלוף דרורה פאר: אף פעם לא שמעתי אותך, רעיית הנשיא, וגם לא את הנשיא עצמו, מדברים על השכול שבלבכם, על יגון שאולי זכרו לברכה.
תת-אלוף דרורה פאר: אבל אני יודעת כי בכל פעם שבאתם למשפחה שכולה, באתם לא רק כנשיא המדינה ורעיתו המביאים אל בית האבל את אהבת העם ואת רוח המדינה אלא באתם גם כאם שכולה ואב שכול המביאים כאב וכוח, דבקות באדם שאיננו עם דבקות באנשים שנותרו.
תת-אלוף דרורה פאר: געגועים עם רצון חיים.
תת-אלוף דרורה פאר: באתם את והנשיא אל בתי האבלים, יודעים מראש עד כמה כאוב יהיה מגע הפצע שלהם בפצע שלכם.
תת-אלוף דרורה פאר: בכל פעם באתם, בכל זאת באתם, מפני שאתם אנשים אמיצים היודעים לעשות את המעשה הראוי, המופתי, חרף הכאב, למרות הצער.
תת-אלוף דרורה פאר: תמיד הקרנת בעיני כל רגישות וזוך, פשטות ורוך, יופי ויושרה.
תת-אלוף דרורה פאר: על כך אני מברכת אתכם, לא רק בשמי אלא בשם כל אחד, וכל אחת מבני המשפחות השכולות שבאתם אליהן, ואף בשם כל אחד וכל אחת מבני המשפחות השכולות הקודמות שראו אתכם באים אל הקרובים החדשים שלהם, אל האחים החדשים לצער, אל האחיות החדשות ליגון.
תת-אלוף דרורה פאר: בשם כולם ובשמי, אני מברכת אותך שלעולם לא יעזוב אותך ואת הנשיא אומץ לבכם לעשות כראוי, חרף כל כאב.
תת-אלוף דרורה פאר: אני מברכת אתכם, וכמו מוסיפה לזר שאת מקבל מאיתנו היום, ורד שיש לו כותרת צבעונית אוהבת, ויש לו עלים ירוקים רעננים וגם קוצים דוקרים וכואבים.
תת-אלוף דרורה פאר: ורד של אהבה ופרידה בשם משפחות החיילות והחיילים, היקרים מכל, שניספו וכן בשמי.
תת-אלוף דרורה פאר: תודה לך.
ראומה ויצמן: תודה לך דרורה.
יעל דיין: אני רוצה להזמין את הסופרת דורית אורגד והיא תאמר לנו מעט על עידוד הקריאה שראומה עסקה בו.
דורית אורגד: זה היה לפני שנים, הייתי עתונאית צעירה ושלחו אותי לסקר מסיבת עתונאים בביתם של ראומה ועזר ויצמן בנווה מגן.
דורית אורגד: ישבתי שם והקשבתי לדבריה של ראומה.
דורית אורגד: הייתי מאוד צעירה אבל הערכים שהרגשתי בחדר שם – מדברים עכשיו הרבה על אנרגיות חיוביות - משהו שלא הרגשתי במסיבות עתונאים אחרות, והתחלתי להעריץ את האשה הזאת.
דורית אורגד: גם עזר היה שם, אבל הוא היה עזר כנגדה, היא היתה.
דורית אורגד: כאשר נבחר עזר לנשיא המדינה התחיל שיתוף פעולה מיוחד במינו בין ראומה לביני.
דורית אורגד: היתה הצגה לפי ספר שלי "שבועת האדרה", ושם פגשתי את ראומה ודיברנו על כך שנוער קורא פחות ומה אפשר לעשות כדי שיקרא יותר.
דורית אורגד: וראומה סיפרה לי שבנעוריה היא קראה הרבה וכמה שזה תרם לה.
דורית אורגד: אמרתי, נשתף פעולה.
דורית אורגד: ואכן, לא עבר זמן רב ודיברנו.
דורית אורגד: זה היה ערב חג, פתאום טלפון, ואני חושבת, מי זה יכול להיות, כולם עסוקים בעשייה לקראת החג.
דורית אורגד: ראומה מצאה זמן להתקשר אלי להמשיך לדבר על הנושא.
דורית אורגד: אחר כך היו עוד שיחות והיו פגישות עם עוד אנשים והוקמו מפעלים.
דורית אורגד: בשקט, אף אחד לא ידע, אף אחד לא כתב, אבל אני את ראומה פגשתי בשנה שעברה במצעד הספרים.
דורית אורגד: השנה באור יהודה, רק לפני חודשיים-שלושה כאשר רוחה, העידוד שלה, העצות שלה, שיתוף הפעולה שלה, הם חומר הדלק שגורם לכך שבכל זאת עדיין קוראים.
דורית אורגד: כתבתי סיפור שאני מקדישה אותו לראומה, וברשותכם, אקרא אותו.
דורית אורגד: זאת המתנה שלי.
ראומה ויצמן: יפה, פעם ראשונה שאני שומעת על זה.
דורית אורגד: אגב, מרוב הוקרה לראומה, קראתי לאחת הגיבורות בספרי ראומה, אף על פי שזה שם לא כל כך נפוץ כיום.
דורית אורגד: לסיפור קוראים אבני הסמבטיון, וכמו שאמרתי הוא מוקדש לראומה.
דורית אורגד: "נהר רחב ושמו סמבטיון מחלק את היקום לשניים.
דורית אורגד: החלק הידוע, העולם שבו אנחנו חיים.
דורית אורגד: כאן בעולם שלנו, אנחנו יודעים פחות או יותר מה מתרחש.
דורית אורגד: החלק האחר של היקום שנקרא מעבר לסמבטיון הוא סודי.
דורית אורגד: מי שעבר מן העולם אל מעבר לסמבטיון לא חזר אלינו ואיננו יכולים לדעת מה עלה בגורלו.
דורית אורגד: כך קרה לעשרה שבטים של בני ישראל" ואני מדלגת קצת.
דורית אורגד: "זה היה ככל הנראה בשבת שחצו עשרת שבטי בני ישראל את הסמבטיון כי רק בשבט הנהר שקט ורגוע.
דורית אורגד: בימי החול גועשים מימיו ואבנים גדלות וקטנות נזרקות מתוכו בשצף קצף.
דורית אורגד: שני השבטים מבני ישראל שנותרו בעולם לא שוכחים את אחיהם שעבדו ותוהים מדוע נגזר עליהם להיעלם.
דורית אורגד: הם שואלים שאלות ולא מוצאים תשובות.