GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל דיין: הקריטריונים כאן קיימים לא לגבי הזוכה אלא לגבי הצוות המפעיל.
יעל דיין: אני אבקש להעביר לוועדה לפני הישיבה שנקבע דוגמה למכרזים.
יעל דיין: אנחנו מבינים שהמכרז הראשון יוצא בסביבות אוגוסט ועד ספטמבר הוא ייכנס לתוקף.
יעל דיין: על זה היה סירוב עד עכשיו.
יעל דיין: אמרו שבריאות מכוסה, ובריאות זה לא מעמד, ותוספת של בריאות זה כפילות, אז כל אחד יקום וירצה בריאות הילד, ובריאות המיעוטים.
יעל דיין: זה לא רק תפיסת עולם שעברה מהעולם בכל מקום נורמאלי, ההפרדה בין הדברים, אלא זה הפך להיות נושא פוליטי.
יעל דיין: אני ממשיכה לקיים את הישיבות, דליה רבין-פילוסוף ממשיכה להיות יו"ר ועדת משנה שעוסקת בבריאות, אנחנו עושים את סדר היום במקסימום.
יעל דיין: אני אודיע לחבר הכנסת טאריף, ואני אנסח את זה ככה כמו שהנושא היה מנוסח היום.
אפרת ישראלי: פשוט לקרוא לזה בשם אחר.
דליה רבין-פילוסוף: איך לקרוא לזה בשם אחר?
מירי זיו: להוסיף את המילה "מעמד".
דליה רבין-פילוסוף: אני חושבת שזה חלק מהמעמד, אבל היה לנו על זה ויכוח גדול, היועץ המשפטי לא מקבל את זה.
דליה רבין-פילוסוף: צריך להראות שיש קיפוח נשים בתוך נושא הבריאות, כלומר, על הבסיס הג'נדרי יש קיפוח בטיפול בנושא נשים.
דליה רבין-פילוסוף: אם את זה נראה בנתונים, אז זה חלק מהמעמד.
אפרת ישראלי: אבל צריך לקוות שאין.
דליה רבין-פילוסוף: אבל יש, כל עוד שיש זה חלק מהמעמד, ואז זה נותן לנו את הבסיס לבוא ולטעון שאנחנו רוצים לטפל בזה במסגרת מעמד האישה.
יעל דיין: זה ברגרסיה וזה דבר בלתי נסבל.
דליה רבין-פילוסוף: זו סתם נקמה אישית.
12935: אנחנו יכולים לטפל רק בדברים שיש בהם קיפוח, זה פלח מאד צר, ולא מספיק בתור כיוון.
12935: נניח תגידי שיש קיפוח בפניות לרופאים או בתרופות, את צריכה להוכיח, וזה בסדר, תטפלי בחלק של הקיפוח.
דליה רבין-פילוסוף: אם יש קיפוח ג'נדרי, אני כבר יכולה להכניס את הרגל שלי לכל הרוחב, כדי לפקח ולהשגיח.
דליה רבין-פילוסוף: אני לא נכנסת רק בנושאים שקרובים אלי על הבסיס של קיפוח, לגופו של עניין כן, אבל קודם כל אני אכניס את הרגל ואדיש שיש לי מעמד בנושא, ואז אני יכולה לבדוק את כל התחומים.
יעל דיין: אני רוצה לכלול את זה בהיבט הרחב יותר.
יעל דיין: יש מעמד, יש קידום, יש שוויון ויש אפליה.
דליה רבין-פילוסוף: אני לא מבינה למה רווחה זה כן, רווחה זה בדיוק כמו בדיוק.
12935: שתיכן פוליטיקאיות, ויעל היא דוגמא לפוליטיקאית משופשפת , ובור לשתיכן שכל מה שעומד כאן ז פוליטיקה.
דליה רבין-פילוסוף: ועדיין כשאני באה לוועדת הכנסת אני צריה לנמק את זה בנימוקים משפטיים.
יעל דיין: אין לנו רוב, עד עכשיו לא היה לנו רוב בוועדת הכנסת, ויש רוב לשותפים הקואליציוניים של ש"ס שגם אם הם יגידו שפוריות האישה זה זהה לפוריות הגבר בתקציבים, אז זה יעבור.
יעל דיין: אין שום קריטריונים אמיתיים.
יעל דיין: קם חבר הכנסת ריבלין ואומר, אני לא יודע מה אתם רוצים, מה יכול להיות יותר שייך למעמד האישה מאשר סרטן השד, איך עולה על דתכם בכלל שאין קשר?
יעל דיין: איך עולה על דעתכם שכל הדברים הסוציאליים הנובעים מהריון, לא שייכים למעמד האישה?
יעל דיין: איך עולה על דעתכם שזכותה של האישה על גופה עם האיסורים, זה לא שייך למעמד האישה, וזה כולל גם הפסקות הריון, גם דברים הקשורים בפריון, זה החלטות אוטונומיות של נשים על פי חוק.
מירי זיו: אני משתתפת הרבה מאד בישיבות של ועדת העבודה והרווחה בנושא בריאות.
מירי זיו: זה ספקטרום וזווית אחרת לגמרי.
מירי זיו: אני חושבת שלא דנים שם במחלה ספציפית בדרך כלל, ובטח לא מהאפקטים של המשמעויות המרחיקות לכת שלה.
מירי זיו: דבר שני, אין ת כל הנושאים שדנים כמו מה שהוועדה הזו הצליחה לדחוף בנושא של ההיענות לממוגרפיה, ההיענות להשגת זכויות שזה נושא של מעמד, זה לא נושא של ועדת העבודה והרווחה תדון בו.
מירי זיו: הוועדה הזו הצליחה לדחוף את הנושא הזה.
מירי זיו: אני חושבת שצריך לעשות פגישה עם יו"ר הכנסת.
יעל דיין: הוא לא רוצה.
מירי זיו: אני יכולה לפנות אליו?
מירי זיו: מותר לי?
יעל דיין: תפני, ביקשתי מכולם לפנות אליו, הוא יגיד לך שיש ייעוץ משפטי ורק בוועדת הכנסת אפשר, הוא יפנה אותך לוועדת הכנסת וליועץ המשפטי.
מירי זיו: אני אפנה אליו ברשותך.
יעל דיין: אני רוצה לגשת לסדר יום.
יעל דיין: אנחנו כאן מברכים מכל לב את הקמת ארגון הרופאות בישראל, אני אבקש מהנציגות להציג את הרציונל מאחורי הקמת הארגון.
יעל דיין: אני לא חושבת שיש על זה הרבה תהיות היום, הייתי לפחות בפתיחה ושמעתי את ההרצאות המלומדות שניתנו שם, ואת הכוונות שלהם, ואת דרך הפעולה המוצעת.
יעל דיין: כמובן שהוועדה הזו, ברשות ארגון הרופאות, למרות ועדת הכנת בכל צורה שהיא.
יעל דיין: אנחנו בעבר עסקנו בנושאים ספציפיים שקשורים בכל מיני נשים, גם מחלות שפוגעות יותר בנשים וגם מחלות אחרות שאנחנו מוצאים שנשים נמצאות בנחיתות בטיפול בהם, כמו מחלות לב ודברים שולים מידי פעם שלא הוגדרו בעבר והיום אנחנו נושאים את המשמעות הראויה.
יעל דיין: אנחנו עוסקים גם בכל נושא פריון, היום על הפרק נושא ההפריה החוץ גופית ועניין הגדלת המאגר הביציות.
יעל דיין: יושבת על זה ועדה במשרד הבריאות, שככל שאני יודעת כמעט וסיימה את עבודתה, בהיבט חיובי לגבי הרחבת המאגר.
יעל דיין: למרות זאת, השר פשוט השתולל, סליחה על ביטוי, לפני כשעה, ודרש, בהיותי חלק מהקואליציה החדשה והמחויבת, שאוריד ת הצעת חוק מסדר היום, למרות שאין התנגדות מצד הוועדה שמטפלת.
יעל דיין: כך נאלצתי לעשות.
יעל דיין: הנושים אלה של פריון הריון, לידה, כמובן סרטן השד והטיפולים השונים, גם אוסטואופורוזיס, הם נושאים שעל סדר יומנו.
יעל דיין: אנחנו מתעוררים משנה התעוררות כל שנה לקראת תקציב וקביעת הסל, במידה ויש תיקונים ועיוותים, גם אחרי שברים מוכנסים לסל, כפי שאתם יודעים.
יעל דיין: יש קריטריונים שהרבה נשים הן גבוליות וצריך לפנות פניות אישיות כי שבכל זאת תקבלנה את אותו דבר שנכנס לסל, כי בינתיים או שהיא תחיה או שהי תמות ולאלמנט הזמן יש משמעות עצומה.
יעל דיין: אנחנו עוסקים גם באוכלוסיות שונות, יש בעיה איך להגי לאוכלוסיות מסוימות, בין אם זה המגזר הערבי, החרדי, או ששירותי הבריאות לא מגיעים אליהם.
יעל דיין: לנכונות שלהם לקבל מניעה או טיפול בזמן .
יעל דיין: בשניהם חלה התפתחות עצומה, אבל אנחנו עוסקים בזה שנים.
יעל דיין: יש בעיות שהן יותר נוכחות באוכלוסיות מסוימות כמו הפרעות אכילה, ואז אין טעם להשוואת תנאים, זה לא קיים אז אנחנו מקווים שזה לא יחדור דרך ערוץ טלוויזיה או השוואה של דימוי.
יעל דיין: אנחנו לרשות
יעל דיין: כם כוועדה ומאחר ואנחנו נמצאים בעת שביתה, אז הייתי רוצה לשמוע מבחינת הרופאות על ההיבט של אי שוויון או אפליה או חסרים בעבודת רופאות לעומת עבודת רופאים.
יעל דיין: חלק מהסיבות להקמת הארגון הייתה לא רק עיסוק ברפואת נשים, אלא גם עיסוק ברופאות עצמן ובמעמד להן בתוך עולם הרפואה.
לילך זליגמן-מלצקי: אני דר' לילך מלצקי רופאה גזברית הארגון, וסגנית הדוברת שלא הגיעה, אז אני אשתדל לעשות את המיטב.
לילך זליגמן-מלצקי: ראיתי שבנייר זה פרטו לכם מדוע הקמנו את הארגון, מהי מטרת הארגון, אז אני אעשה את זה בקיצור.
לילך זליגמן-מלצקי: הארגון הוקם בראש ובראשונה עקב תחושה של קיפוח, למרות שאנחנו מאד לא אוהבות את המילה, הרבה נשים רופאות מסתייגות מהמילה הזו, וההיענות, שלא הייתה מהגבוהות, נובעת מזה שלא הרבה נשים אוהבות את המילה של תחושת הקיפוח.
לילך זליגמן-מלצקי: בכל זאת, התחושה היא שיש קיפוח של הרופאה מתוך 10,000 הרופאות שקיימות במערכת של 24,000 רופאים סך הכל במדינה, יש מעט מאד ייצוג לנשים.
לילך זליגמן-מלצקי: היום זה עומד על כמעט חצי וזה כנראה ילך ויגדל, כי יום בבית הספר לרפואה מסיימות חצי והאחוזים הולכים וגדלים.
לילך זליגמן-מלצקי: בכל זאת, מבחינת הייצוג במקומות קובעי מדיניות, אנחנו לא מיוצגות.
לילך זליגמן-מלצקי: ב"הרי" יש 120 איגודים מקצועיים שבכ- 5 איגודים יש בראשם רופאות.
לילך זליגמן-מלצקי: בניהול בתי חולים יש רק רופאה אחת, בית חולים פסיכיאטרי.
יורם לוטן: גם בבית חולים אלי"ן בירושלים.
12935: אלה לא בתי חולים כלליים.
12935: בבתי חולים כלליים אין.
לילך זליגמן-מלצקי: במשרד הבריאות הייצוג הוא נמוך, בצה"ל הייצוג הוא נמוך, אני באופן אישי גם רופאה צבאית.
לילך זליגמן-מלצקי: דיקנית בבית ספר לרפואה היה רק לאחרונה מינוי שעשו הרבה רעש, כי זה יוצא דופן ולא משהו שכיח.
לילך זליגמן-מלצקי: יש תחושה של דחיקה לתפקידים משניים, אולי מי שלמעלה לא נותן לנו לגדול, או אולי הבעיה היא בנו, בכל מקרה המצב היום לא מוצא חן בעיננו ואנחנו רוצות לשנות אותו.
לילך זליגמן-מלצקי: זה הצורך שגרם להקמת הארגון, שהארגון היה קיים קודם, אולי קיים על אש נמוכה, עם איזשהי רופאה מאד מבוגרת, והוא לא היה פעיל.
אילנה רבאו: שהקדימה את זמנה מבחינת המקצוע, היא הייתה כירורגית.
יעל דיין: אישה מקסימה.
לילך זליגמן-מלצקי: אישה מאד מרשימה אבל כבר הייתה מאד מבוגרת ולא הצליחה לקדם.
לילך זליגמן-מלצקי: זה פחות או יותר, לא אלאה אתכם בעוד.
לילך זליגמן-מלצקי: במקביל, שמנו לנו עוד מטרות של טיפול בתנאי העסקה של רופאות, שאנחנו רואים שיש עם זה בעיה, ובריאות הרופאה, שחלק מזה נובע מתנאי ההעסקה שלהם, ובריאות נשים בכלל.
לילך זליגמן-מלצקי: הארגון בחיתוליו, רק השבוע תהיה ישיבה הראשונה של הוועד אחרי המינוי הרשמי שקיבלנו, ואנחנו צריכים להתחלק לתתי ועדות וללמוד איך עושים את זה ואיך פועלים ואיך עובדים, נקווה שנצליח להרים משו, ואני שמחה שאתם לצדנו שאם נצטרך עזרה, נפנה אליכם.
יעל דיין: יש נתונים על שכר לא ברמה של מנהלות?
אילנה רבאו: שכר שווה.
יעל דיין: כמה מנהלי מחלקות הן מנהלות?
יעל דיין: אנחנו יודעים שיש רק אחת או שתיים בראש בתי חולים, מה הרמה הבאה בתור?
לילך זליגמן-מלצקי: אין מספרים מדויקים.
יעל דיין: מיעוט שמתקרב ל- 40% או מיעוט של 10%?
12935: השבוע באקראי שלחה לי רבקה הדיקנית של ביה"ס לרפואה בבאר שבע, הם הוציאו ספר על נשים באוניברסיטת באר-שבע, סקר השוואתי באוניברסיטת באר-שבע על נשים גברים, כולל בית הספר לרפואה.
12935: הם עשו חתכים בכל מגזר אפשרי של האוניברסיטה, החל מסטודנטים, עובדי מנהל, תואר אקדמי וכדו'.
12935: ספר עב כרס, והקטע הסופי שלו היה מבט אישי.
12935: למרות שאוניברסיטת באר-שבע היא אוניברסיטה מאד חדשנית ומתקדמת, עם רוח אחרת, לא שמרנית, שאפשר להשוותה לאוניברסיטת ירושלים או תל-אביב, למרות החדשנות של באר-שבע, הפערים הם ממש מדהימים.
12935: בתואר הראשון מתחילים מספר שווה של בנות ובנים ואחר כך ככל שמתקדמים יותר הפערים הרבה יותר גדולים.
12935: ברמת הניהול של מנהלות מחלקות, ועכשיו אנחנו חוזרים לבית הספר לרפואה, הפערים הם כמו אוניברסיטה, ברמות הניהול שם, אפשר למנות את הנשים על אצבע יד אחת.
12935: אני חוזרת שזה באוניברסיטה שלדעתי, היא הכי מתקדמת, ויש לה שם מחלקה לבריאות נשים בתוך האוניברסיטה, ולמרות הכל הסקר הוא מאד מרשים מבחינת הנתונים.
12935: אז אם הייתה שאלה מה יש בבתי חולים הכלליים בארץ, אם זה באר-שבע אז...
12935: אני בקיאה בנעשה בירושלים בהדסה ושערי צדק, אפשר לספור אותן על כף יד אחת.
12935: נכון, שמי שמגיע לדרגת מנהלי מחלה זה אנשים בני 45, 50, 55 עדיין שייכים לדור היו 10% נשים בל בית ספר לרפואה.
12935: אילנה ואני התחלנו בית ספר לרפואה בירושלים כשזה היה 10%, אני לא יודעת איך היה בתל-אביב, אז היה אחוז מוגבל וידוע, וזה הדור שמנהל היום את המחלקות.
12935: אין לי שום ספק מה שלילך כרגע אמרה, שבעוד 10, 15 שנה, שכל לה שהתחילו ב- 50% זה כבר ישליך על ניהול המחלקות ובעקבות זה גם ינהלו יותר, אבל יש לסגור את הפער.
אילנה רבאו: אבל זה לא יהיה 50%, כי המקצוע יהפוך למקצוע נשי, הוא נחשב למקצוע לא מפרנס ולא יוקרתי, הגברים הולכים להייטק ולאט לאט יהיו 60% ו- 70% בבית הספר לרפואה ואז יהיו מנהלות מחלקה וקידומים.
12935: הארגון הזה נולד, כמו הרבה דברים אחרים נולדים, בארוחת ערב, התחלנו לדבר באקראי על כל זה, ואז תוך כדי דיבורים לקח לנו שנה של הריון עד הלידה.
12935: אחד הדברים היה תמיד כשיש ועדות , בין אם זה ועדות בדיקה או ועדות אחרות, לי קשה לדבר כי אני יושבת בוועדות במשרד הבריאות, וחברה בוועדות ומהבחינה הזו אסור לי להתלונן ולהגיד ברמה אישית שלי שום דבר, אבל היה רושם שכל פעם שיש ועדות אחרות שמתמנות, תמיד זה אותו מליאה ואותם אנשים, ותמיד צריך לבקש את האפליה המתקנת כדי להכניס אחרי המעשה עוד נשים לוועדות.
12935: זה היה הרושם הכללי, שהוא רושם אמיתי, וזה אחד הדברים שאמרנו לא צריך לבוא אחרי מעשה ולהגיד למה לא הכנסתם רופאות ולמה לא כל ועדת בדיקה או כל ועדה של משרד הבריאות תמיד יש רופאים בראש ואף פעם אין רופאות שנכנסות לוועדות האלה באופן טבעי.
12935: לנושא המינויים, לי קשה להגיד היום, כשיושבת ועדת מינויים שיש את השיקול של רופא רופאה ברמת כישורים זהה, אז הנושא של גבר מול אישה הוא נושא רלוונטי.
12935: זה ברמה שאני מכירה את ירושלים, גם בהדסה נעשו מספר מינויים מאד טובים של רופאות מנהלות מחלקה, אז אני חושבת שזה דבר שחייב טיפול, הוא דבר שקיים, אבל צריך כל הזמן להזכיר ולדחוף את זה.
מירי זיו: למרות ששיעור הנשים בקרב הרופאות עולה, יש עדיין מקצועות שרופאות מרצונן בוחרות יותר להתמחות בו, מקצועות מסוימים שנחשבים פחות יוקרתיים, אני רק מציינת עובדה מבחינת מישהו שעומד בראש המערך הכירורגי בבית החולים, יש לו מעמד כוחני אחר מאשר מישהי שמנהלת מרפאת עיניים.
אילנה רבאו: את צודקת, אבל גם בזה יש שינוי, לפני 10 שנים לא היית מוצאת בכירורגיה מתמחות, היום את נכנסת למחלקה כירורגית ויש מתמחות.
אילנה רבאו: אחד הדברים שלילך אמרה, שחלק מהבחירות גם נובעות מהאישה שלרוב היא אומרת שהיא הייתה עושה אבל היא לא יכולה.
אילנה רבאו: התמחות כמו כירורגיה גניקולוגיה היא נורא קשה עם בית וילדים.
אילנה רבאו: זה אחד הדברים שדברנו, קשה לעשות התמחות, ואם את אומרת ששוויון זכויות זה גם זכויות וגם חובות, אנחנו לא יכולות כמתמחות לבוא ולהגיד אני אעשה את זה אחרת ממנו.
אילנה רבאו: אחד הדברים שחשבנו, ואנחנו רק בתחילת הדרך, אבל אולי אפשר לשנות את זה, אם התמחות בכירורגיה היא 6 שנים, אישה תהיה מוכנה לעשות את ההתמחות הזו ב- 8 שנים, ייקח לה יותר זמן אבל כשיוולדו לה ילדים היא תוכל לעשות תורנות אחת בשבוע ולא שתי תורנויות.
אילנה רבאו: זה לא שהיא על חשבון גבר שעובד יותר קשה.
אילנה רבאו: כי אסור לנו להשקיע פחות, זה צריך להיות אותו דבר, אנחנו מוכנות לסחוב את זה יותר שנים.
מירי זיו: לקחת תמריצים של נשים, כרגע הן לא לוקחות את זה ואלה עמדות כוח, אין מה לעשות.
לילך זליגמן-מלצקי: או שהן לוקחות ומשלמות מחיר יקר.
אילנה רבאו: או שהן מוותרת על דברים אחרים שהם הכי חשובים, ואז רק אחוז מסוים עם אופי מסוים הולך למקצועות האלה.
אפרת ישראלי: דיונים מהסוג הזה מתרחשים בקרב הסטודנטיות?
אילנה רבאו: כן, והיום הסטודנטיות באיזה מקום יותר חכמות משאנחנו היינו סטודנטיות, הן מכניסות את זה לשיקולים.
אילנה רבאו: הן מעיזות הרבה יותר דברים, כולל הדברים שהרבה פעמים אנחנו אומרות והרבה סטודנטיות עוזבות את הלימודים, יש עכשיו תנועה של צעירים שעוזבים את המקצוע, ובתוכן גם סטודנטיות.
אילנה רבאו: הן כן לוקחות את זה בחשבון ואנחנו שקלנו שגם סטודנטיות תשתתפנה בארגון ותגדלנה עם זה.
אפרת ישראלי: הדיונים פורמליים או לא פורמליים?
אפרת ישראלי: האם יש מקום לבחון כשיטה להכניס סדנא או קורס במסגרת הלימודים, משותף לסטודנטים וסטודנטיות שידבר על נושאים מהסוג זה.
אילנה רבאו: את זה מצריך להכניס לבתי ספר לרפואה אני לא חושבת שיש את זה בצורה מסודרת.
אפרת ישראלי: על הנושא של הבעייתיות של נשים בתוך מקצוע מהסוג הזה, על העצמה של סטודנטיות לבחור בסוג מסוים של התמחות.
12935: את מכניסה כרגע בעיה שהיא לא בעיה.
12935: הטענה היא שזה מקצוע שהוא שוויוני, שאסור לך בכלל להגיד שיש הבדל בין סטודנט לסטודנטית.
אילנה רבאו: יש היום סדנאות במסגרת מדעי ההתנהגות על בדידות בכל מיני סיטואציות, זה נכון מאד להכניס סדנא כזו, זה דווקא יהיה יפה שהסטודנטים והסטודנטיות בשלב כזה של חינוך, ידברו על הדברים האלה, זה צריך להכניס בבתי ספר לרפואה, שיש להם מלא דברים לשנות.
מירי זיו: באוניברסיטה בתל-אביב, אונקולוגיה זה לא חובה.
יעל דיין: אני רוצה להגיד על תכנית הלימודים, בשעתו עסקנו בזה מהיבט שונה לגמרי, עסקנו בזה בהיבט של נפגעות אלימות.
יעל דיין: הסתבר שרק בחיפה יש חובה לזה, הולכים אתם פיזית למעון לנשים מוכות, בשנה שלישית או רביעית.
יעל דיין: יש הרצאת חובה של פרופסור היס שמראה להם בשקופיות איך נראית אישה עם פנס או אישה אחרי מכות.
יעל דיין: הם מקבלים הדרכה מקצועית והבחנתית.
יעל דיין: אחר כך הם מגיעים לזה שוב רק במסגרת חדר מיון כאשר הם מקבלים את המקרה.
יעל דיין: בבתי הספר האחרים, יש נושא בחירה של נפגעות אלימות כולל נפגעות אונס.
יעל דיין: רופא שמופנות אליו נפגעות על ידי המשטרה כן מקבל את ההדרכה, אבל במסגרת כללית שלפי דעתי הם לא מקבלים, זה נושא בחירה שנכנס למסגרת של שעתיים בכל שנות הלימוד.
יעל דיין: כך שאם תבוא אישה לרופא או רופאה בוגרי בית ספר ותגיד להם שנפלה מסולם, כבר לא מטפסים על סולמות אבל זו התירוץ הכי שכיח, או נכנסתי לקיר זכוכית, רופא שלומד את זה יודע להבחין בין חתך שנגרם מזה שהיא נכנסה לחלון זכוכית או ששברו לה בקבוק על הראש.
יעל דיין: הבטיחו לי בשעתו שזה יתוגבר ויוכנס, לא קרה שום דבר.
יעל דיין: מה שקרה הוא שחדרי מיון עוברים השתלמויות משום שהן מחויבים עכשיו על פי חוק שלנו לדיווח, זה יחסית חדש, זה רק כמה שנים, אבל מאז שהם מחויבים לדיווח על אלימות במשפחה, הם חייבים להביא עובד סוציאלי גם אם האישה אומרת שזה שום דבר.
יעל דיין: ברגע שחדרי המיון נכנסו למערכת הזו אז הם מקבלים דיווח.
אילנה רבאו: נפגעת אונס לא יכולה להגיע לכל חדר מיון, יש חדרי מיון מסוימים שיכולים לקבל.
יעל דיין: הבעייתיות של קורבנות עבירות מין או אלימות במשפחה זה דבר מאד מורכב כי עצם התלונה כרוכה בבעייתיות.
יעל דיין: בכלל להביא אותם למשטרה, לא אכפת לי שיהיה אבחון פרטי שיהיה אמין על המשטרה.
יעל דיין: הערכות שצריכות להיות קיימות בבתי החולים לבדיקה שלנו, לא לכולם יש אותם.
יעל דיין: בחורה או ילדה שנאנסה במקום מסוים נמצאת בטראומה של האונס, ואת הבדיקה צריך לעשות די מהר, והיא צריכה להגיע לאבו כביר.
יעל דיין: אם אני הייתי חס וחלילה אם לילדה שנאנסת הייתי הולכת לרופא פרטי, הייתי משיגה פרטיות ולא הייתי הולכת לאבו כביר, אבל אז יש בעיה משפטית כי זה לא קביל.
מירי זיו: מגיע קרדיט לבית ספר לרפואה בבאר שבע, הם מגיעים אלינו כל שנה ובתוך התכנית הם נפגשים עם אישה שחלתה בסרטן השד, שמספרת להם את הסיפור שלה ומזכירה להם לזכור אותה כשהם יהיו בצד השני של השולחן שכבר יהיו רופאים.
מירי זיו: כמו שאמרתי, בשלושת בתי הספר, אונקולוגיה זה חובה, בתל-אביב עדיין לא.
מירי זיו: שם זה עדיין בחירה וזה אבסורד כי כל רופא חייב לדעת גילוי מוקדם מניעה ושיקום של חולי סרטן.
מירי זיו: זה לא שכל אחד צריך להיות אונקולוג.
אפרת ישראלי: אם נחזור לנושא הקודם, באותו עניין, נשאלת השאלה, דווקא לאור ההערה של רחל, אם הנושא הזה בכלל נמצא על סדר היום במערכת של שיקולים של איזשהי קבוצה שחושבת בכלל בנושא מעמד האיש.
אפרת ישראלי: דווקא בגלל שחושבים שהרפואה זה משהו יותר שוויוני לגבי רופאים ורופאות ואם אכן זה לא כך, אני חושבת שקודם כל צריך להעלות את זה במקום כלשהו ביום עיון או אירוע גדול, אני גם חושבת שהזמן מאד מתאים היום, כיוון שאנחנו עוסקים בשביתה ועוסקים בנושים של רופאים ומה קורה לרופאים בתוך המערכת הזו בעולם המקצועי שלהם.
אפרת ישראלי: זה בדיוק הזמן והמקום להעלות את זה.
אפרת ישראלי: אני הייתי חושבת שראוי היה לשקול לעשות משהו, אולי יחד, ודי מהר כדי להתחיל דיון וכדי שתקבלו תנופה כשאתן יוצאות עכשיו לדרך.
אפרת ישראלי: אתן צריכות להוות גוף שיש לו משקל.
מירי זיו: אני חושבת שצריך לעשות את זה מתוך כוח.
מירי זיו: צריך לצאת מיותר גבוה ולתת דוגמא של נשים מצליחות ברפואה כדי שיוכלו להסתכל ולראות שיש לאן לשאוף ולא ללכת מתוך תחושה של קיפוח אלא להדגיש נשים שהן רופאות והן גם חוקרות והצליחו להגיע להישגים ואולי לתת פרס על מצוינות ברפואה.
מירי זיו: ללכת מתוך ההישגים שהושגו ואז יש למה לשאוף, זו קבוצת התייחסות לא של קיפוח.
איימי אבגר: ב- 94 כשקמה אגודה, פנינו לאחת הרופאות הבחירות בירושלים וביקשנו ממנה להצטרף אלינו לאגודה והיא אמרה לנו אז, אני מקווה שלא פניתם אלי כיוון שאני אישה, ואני מאמינה שיש עדיין את הנושא של נשים שהצליחו בניהול בעסקי ויגידו לך שהם לא נתקלו אף פעם באפליה או בבעיה, אם את טובה אז את יכולה להתקדם ולהצליח.
איימי אבגר: השאלה שלי היא איך אפשר לשתף פעולה עם הארגונים הוולנטריים, מה יכולות להיות דרכי הפעולה כדי שתהיה עבודה מסודרת מלוכדת ולמטרה משותפת.
יעל דיין: מאחר ויש לנו את רשימת הנושאים שאנחנו רואים לשים דגש עליהם, לעבור ולראות אם אכן כך, זאת אומרת יש לנו בדיווח שלנו שאנחנו רואים את הצורך במיקוד שלנו בנושאי רפואת נשים.
יעל דיין: לדעת מכם אם יש משהו שהחמצנו וצריך להכניס אותו.
12935: לא רפואת נשים, בריאות נשים, זה בדיוק המוטו שרפואת נשים זה לא בריאות נשים.
יעל דיין: אני מדברת על בריאות נשים בהנחה שיש דברים ברורים.
לילך זליגמן-מלצקי: לי חסר הפרעות אכילה, למעלה ולמטה.
לילך זליגמן-מלצקי: אנורקטיות זה כמעט ייחודי לנשים, ואני חושבת שיש מקום להתערב בזה.
לילך זליגמן-מלצקי: בנושא של הפרעות אכילה, ישראל במקום טוב בהתחלה.
יעל דיין: הוועדה עוסקת בזה הרבה, לקחתי כמובן מאליו שזה בפנים.
לילך זליגמן-מלצקי: עסקתם באנורקטיה בפרט, או גם באכילת יתר, עודף משקל?
יעל דיין: עסקנו בכל הפרעות האכילה, גם חברת הכנסת רבין-פילוסוף עסקה בזה בארצות הברית ונתנה הרצאה מקיפה, יש חומרים זמינים בנושא הזה.
יעל דיין: יש בעיות טיפוליות גם לגבי נערות, אבל בעיקר לגבי בוגרות ומקום האשפוז המיועד להן.
יעל דיין: אני מטפלת בכמה מקרים אישית שקופות החולים לא נותנות כיסוי לכל המחלקות, אפילו פסיכיאטריות, למרות שהרקורד שלהם יכול להיות טוב מאד בטיפול במבוגרות, הן לא מקבלות כיסוי מקופת החולים, זה נופל בין הכיסאות.
יעל דיין: לגבי בני נוער, אנחנו יודעים לאן להפנות.
יעל דיין: לגבי גיל צבא, אנחנו יודעים לאן הצבא מפנה בצורה מסודרת.
יעל דיין: מפנים לשניידר.
יעל דיין: מבוגרות, ואני יודעת לפחות על פי פניות שיש לי, גם פניות מהמחלקה פסיכיאטרית בהדסה, שטוענים שיש להם רקורד יוצא מהכלל בטפול במבוגרות אנורקטיות, ואחת או שתיים מקופות החולים לא נותנת להם כיסוי על זה.
יעל דיין: אני לא יודעת לאן כן שולחים, אני יודעת שאחוז ההחלמה הוא קטן מאד.
לילך זליגמן-מלצקי: אני מדברת על להתערב עוד ברמה של הבית ספר.
לילך זליגמן-מלצקי: שם יש לי הרגשה שזה לא מספיק.
יעל דיין: טיפלנו גם ברמה של השפעת התקשורת ברמה של דימוי, ברמה של חינוך ברמה של המודלים של נוער מבחינת היקף מותנים ושלהיות רזה זה יפה וטוב.
מירי זיו: בנושא של בתי ספר אולי צריך לפנות לאחראית על אחיות בתי הספר.
לילך זליגמן-מלצקי: זה צריך לבוא מהכיוון של תזונה נכונה ואכילה בריא.
יעל דיין: בכל אופן בנושא הזה עסקנו, מה שלא עסקנו למרות שאנחנו מודעים לזה זה עניין של מחלות לב אצל נשים.
יעל דיין: היה לנו ביקור בבית החולים שערי צדק בירושלים, שהחל לעסוק בצורה מאד רצינית בעניין ויש מחקר על זה, ואמרנו שנקבל דיווח מהם.
יעל דיין: בזה יש גם דעה קדומה שאישה באה לחדר מיון עם תעוקת חזה ואומרים לה זה שום דבר בטח התרגשת או התבשיל יצא לך לא טוב, וכשגבר מגיע מיד מפנים אותו למכשור המתאים לבדיקה.
יעל דיין: אני לא חושבת שהיום זה עד כדי כך.
אילנה רבאו: יש שיפור לטובה בשנתיים האחרונות.
מירי זיו: יש עוד נושא של שיעור העלה של נשים צעירות מעשנות שמהוות מוקד יעד של חברות הסיגריות במודע.
יעל דיין: עוסקים בזה בכנסת בחקיקה כללית, אני לא חושבת שאפשר לחוקק חוק שמתייחס לזה.
מירי זיו: אני לא מדברת על חקיקה אני מדברת על תכניות מניעה.
מירי זיו: משום שמדברים על הקשר בין רזון, הרבה מאד מהן מעשנות כדי להישאר חטובה כמו זאת שבפרסומת.
לילך זליגמן-מלצקי: לוקחים את האנורקטיות בגיל 16, וזה האידיאל.
יעל דיין: עדיין אחוז הצעירים המעשנים, עולה בהרבה על אחוז הצעירות המעשנות, הנתונים האחרונים שנמסרו מראים כך.
מירי זיו: לד"ר יוסי הראל יש נתונים חדשים, יש לו מחקר חדש.
יעל דיין: אני יודעת שהנתונים מצביעים על גילים שבהם מתחילים לעשן, ואחוזי עישון בין גברים לנשים, אז בגיל הצעיר עוד יותר בנים מעשנים מאשר בנות.
יעל דיין: השאלה אם עושים קמפיין נפרד, ומי עושה את זה, ואם הם עושים אז מה הבעיה?
מירי זיו: חברות הסיגריות עושות, כדי לעודד עישון נערות.
מירי זיו: הם שמים מודעות מיוחדות ועושים קמפיינים מיוחדים לעודד נערות.
מירי זיו: הם ממש מתמקדים בנערות.
יעל דיין: אני אשמח אם תעבירי לי את החומרים הרלוונטיים, כי רמת ההתרגשות לא תמיד תואמת את המציאות.
יעל דיין: אני יודעת מכל נתונים שבנים מעשנים יותר מבנות בתיכון, חיילים מעשנים יותר מחיילות בצבא.
מירי זיו: וצעירים גברים יורדים בעישון, ונשים צעירות עולות בעישון.
יעל דיין: אני מבקשת ממך רחל, פניתי אליך הרבה פעמים בכל ההתכתבויות בעניין בריאות נשים ומעמד האישה.
יעל דיין: אם את חושבת שנכון לקחת מאתנו את הנושא, אם יש לך זכות מלאה, זה לא ניגוד אינטרסים להביע את הדעה.
יעל דיין: או אם את חושבת שאכן זה צריך להישאר, כי לא לקבל תשובה, את בשבילנו סמכות, ובמקום המתאים כדי לתת מינוי או להעיף את הנושא זה מאתנו.
יעל דיין: לא לקבל תשובה מאד מעיק עלי.
יעל דיין: אותו דבר לגבי נושא הביציות שפניתי מספר פעמים.
12935: בנושא הביציות, כרגע, ברמה האישית, אני לא יכולה לעשות כלום, אני חברה בוועדה הזו, אני יודעת שעובדים על הנושא ולכן יש לי קושי לענות על הנושא הזה.
12935: הנושא בבדיקה, שר הבריאות מינה ועדה לנושא של תרומת ביציות, ועדה שעובדת מאד ברצינות ובאינטנסיוויות בהיקף עבודה מדהים בכל מיני אספקטים, לכן אני לא יכולה לקדם שום דבר כרגע.
יורם לוטן: הזכירו כאן לב, במסגרת המועצה הלאומית, חלק מהנושאים הרפואיים שמוזכרים במסמך הזה הם בתכנית העבודה של המועצה הלאומית לבריאות האישה, זאת אומרת שבוודאי ידונו על זה, יקימו תת ועדות.
12935: במחלות לב עובד צוות מאד רחב, עם קרדיולוגים.
יעל דיין: אנחנו נקיים ועדה גם אם אסור לנו בנושא לב, כפי שאמרנו בשעתו.
יעל דיין: אם יתבקש סיור אז כך נעשה.
12935: בתחילת חודש מרץ 2001 יתקיים בירושלים כינוס מחלות לב בנשים אמריקה ישראל, כחלק מהפרויקט של קידום הנושא.
12935: דברנו עם שרת הבריאות האמריקאית, שאמנם היא תפרוש בדצמבר, אבל היא עודדה את הכינוס הראשון שהיה בנושא קידום בריאות האישה ועמדה בראשו.
12935: היא אמרה שיחד עם זה שהיא עוזבת היא מינתה צוות אצלה להתחיל לעבוד, ואנחנו התחלנו לעבוד על הכינוס הזה.
יעל דיין: אנחנו נרצה לפני מרץ לקיים ישיבה בנושא.
יעל דיין: תרשו ל כחברת כנסת ותיקה לא לתכנן כל כך הרבה קדימה.
נעמי חזן: אני מציעה לך לא לעשות את זה.
מירי זיו: אני רוצה להגיד בעניין אחר, למרות שאני כבר נזהרת, אבל אני חושבת שהוועדה הזו בטח צריה להיות מעודכנת, הוצאנו הזמנה לרכישת הממוגרפיה, חשבנו שהיא תוכל להגיע אבל מסתבר שיש כל מיני מגבלות לארץ, צריך לא רק ש"ס מיוחד לא שסי מיוחד, מסתבר שהמרכב צריך להיות מיוחד לארץ וזה מעכב בשלושה חודשים אז במקום שזה יגיע באוקטובר, לחודש המודעות לסרטן השד, אני מקווה שבמרץ נוכל לחנוך אותו.
מירי זיו: אני מקווה שקודם, אבל זה כל מיני בעיות בירוקרטיות, אבל כרגע זה כבר בהזמנה, בדרך כלל זה צריך להגיע תוך 3 חודשים, אבל בגלל מגבלות של משרד התחבורה שדורש שסי מיוחד.
יעל דיין: אנחנו לוחצים להגיע לאותם מקומות שהאישה לא מגיעה למכון לבריאות השד, לאבחון מוקדם, ליצור מצב שהממוגרפיה תגיע אליה, וברור שמדובר באוכלוסיות שבפריפריה ולא מגיעות, ואחד הפתרונות שקיימים זה ממוגרפיה מנוידת, שווה גם לבחון לגבי מחלות אחרות.
אילנה רבאו: למה עושים את זה לחוד, תעשו כבר בדיקה כללית.
מירי זיו: מכיוון שלא משרד הבריאות מממן את זה, וגם לא קופות החולים אלא האגודה למלחמה בסרטן, אני חושבת שזה נכון אבל אני לא יכולה לסבסד את זה.
אילנה רבאו: אם יעזרו בסבסוד.
מירי זיו: בשמחה.
מירי זיו: יש גם חומר הסברה על דברים אחרים, אבל זה מנותב להגביר את ההיענות לממוגרפיה באזורים מרוחקים.
יעל דיין: אני רוצה לשאול לגבי מגזרים ספציפים שניתקלים בבעייתיות, גם המגזר הערבי וגם נשים חרדיות.
יעל דיין: יש לכם בארגון רופאות ערביות או דתיות חרדיות, ואם אין בארגון, הם הארגון מודע לבעייתיות הספציפית?
אילנה רבאו: ביום הראשון שהקמנו היו חרדיות ולא היו ערביות, ואמרנו שנפנה אליהן, כי אנחנו רוצות מאד יהיו חלק מהארגון.
מירי זיו: בשבוע שעבר עשינו יום עיון בנצרת לרופאים ואחיות בנושא סרטן השד, והגיעו כ- 200 רופאים לא כולם ערבים, אבל רופאים שמטפלים באזור.