GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איל גרוס: בתקופה האחרונה, העצה שהתחלנו לתת לאנשים, זה להגיד, תגישו בקשות ותציינו שמדובר בבני זוג.
איל גרוס: זה בעקבות כמה מקרים שאנחנו יודעים עליהם שבהם אנשים אכן קיבלו איזה שהוא מעמד.
איל גרוס: בדרך כלל, רוב המקרים שידענו עליהם עד אז, היו אנשים שציינו שמדובר בבני זוג מאותו מין ושקיבלו בשלב ראשוני מעמד של אשרת תייר מוארכת, עם רשיון עבודה.
איל גרוס: אנחנו ידענו על כמה מקרים כאלה, ובעקבות זה אנחנו המלצנו לאנשים להגיש בקשות.
איל גרוס: היו שני מקרים מתוקשרים, שחבר הכנסת פריצקי סייע להם  - ראיתי אותו קודם למעלה, והוא אמר שהוא יצטרף עוד מעט -  שקיבלו גם מעמד של תושב ארעי, כנראה, או עומדים לקבל מעמד של תושב ארעי.
איל גרוס: בואו ואני אסביר איפה זה עומד כרגע מבחינתנו.
איל גרוס: פניות יש די הרבה.
איל גרוס: יש כמה אנשים שנמצאים גם כאן בחדר.
איל גרוס: ישנו מר יוסף פוטפנקו, שאולי ידבר עוד כמה רגעים על המקרה שלו – שהוא אדם ישראלי, עולה חדש, שהיה לו בן זוג, עוד ברוסיה, לפני שהוא עלה ארצה.
איל גרוס: במשך תקופה מסוימת הוא ניסה להביא את בן הזוג הנה ולתת לו איזה מעמד.
איל גרוס: אחרי עצה שלנו, באוגוסט האחרון הוא פנה לראשונה – כלומר, הוא פנה גם קודם אבל הסביר שמדובר בבן זוג.
איל גרוס: ממש בימים אלה – ואני חושב שמדובר בתקופה די ארוכה, שזה בעייתי – הוא קיבל שוב אשרת שהייה לחצי שנה של תייר עם רשיון עבודה.
איל גרוס: זה נדמה לי ב(1) – אשרת שהייה לחצי שנה, שבסך הכל, זו התחלה חיובית, ואני מקווה שבאיזה שהוא שלב הוא יוכל לקבל תושבות קבועה, שזה מה שאנחנו חושבים שבני אדם כאלה צריכים לקבל, בסיכומו של דבר.
איל גרוס: אנחנו בהחלט רואים מקרים שבהם אנשים כן התחילו לקבל, והתחיל להיות יחס ממשרד הפנים, שאנחנו מברכים עליו.
איל גרוס: היו"ר יעל דיין:	צריך להוכיח משהו לגבי אורך היחסים?
איל גרוס: איל גרוס:	כן.
איל גרוס: תראו, אנחנו  מגיעים  הנה היום לא מתוך	גישה של "הכל לא בסדר", אלא מתוך זווית שאנחנו יודעים שיש איזה שהוא שינוי.
איל גרוס: אני לא יודע אם זה שינוי.
איל גרוס: אולי זה מאז ומעולם היה ככה, אבל לא ידענו.
איל גרוס: אנו יודעים שישנם מקרים שקיבלו.
איל גרוס: אנחנו חושבים שהתהליך לקח לפעמים יותר מדי זמן.
איל גרוס: אנחנו איננו בטוחים שכל האנשים שהגישו בקשות – קיבלו.
איל גרוס: אנחנו די באי-ודאות מה בדיוק להגיד לאנשים, מה המדיניות ומה קורה.
איל גרוס: היו"ר יעל דיין:	אני  שואלת  מבחינה  משפטית.
איל גרוס: נגיד  בני   זוג  	הטרוסקסואליים – עיזבו מאותו מין – יש לה חבר, שהוא אפריקני, או זה, או לא יהודי, כזה או אחר.
איל גרוס: היא מגישה בקשה.
איל גרוס: אם הם נשואים, אז הבעיה נפתרת.
איל גרוס: זה סטטוס נפרד של בני זוג נשואים.
איל גרוס: אבל היא זכאית לזה גם אם הם על תקן של ידועים בציבור.
איל גרוס: השאלה מה הדרישות – תיכף נשמע – גם של משרד הפנים, בכל מקרה, ומה לפי דעתכם צריכות להיות דרישות המינימום, כדי שלא ניפול באיזה שהוא פח, שעשינו דבר שהסתבר כפיקטיבי, והסתבר שהוא אחרי חודש או חודשיים או שלושה התפרק, ובכל זאת ממשיכים לבקש את הבקשה הזאת.
איל גרוס: זה דבר יקר ערך בכל העולם.
איל גרוס: שיהיה ברור.
איל גרוס: עניין של תושבות, אפילו ארעית, עם רשיון עבודה – לכו תנסו להשיג GREEN CARD דרך בן זוג, או בכל צורה אחרת.
איל גרוס: זו מדיניות של שלטונות הגירה, וזה דבר מאד יקר ערך.
איל גרוס: אין לנו שום עניין – למדינה.
איל גרוס: בלי שייכות בכלל – אין לנו	שום עניין שתהיה זילות של אותה תעודה, אותה אשרה, גם היא רק "תייר מוארך" עם רשיון עבודה.
איל גרוס: לכן אני רוצה לדעת איזו התחייבות – כאשר אתה מגיש בשם מישהו, מה אתה לוקח על עצמך.
איל גרוס: לא מה אתה מבקש, אלא איזו מחוייבות אתה לוקח על עצמך.
איל גרוס: איל גרוס:	אני  אגיד  את  הדבר הבא: אלף, בכל המקרים  	שהגיעו אלינו – בדרך כלל אמרנו לאנשים: תגישו ואנחנו נעקוב אחרי זה.
איל גרוס: אבל, בכל המקרים שהיו, דובר באנשים שיש להם מערכת יחסים ממושכת.
איל גרוס: עד עכשיו, לא היה אף מקרה שהגיע אלינו, שאנשים ביקשו את הייעוץ מאיתנו, מהאגודה, של מישהו עם מערכת יחסים של חודש-חודשיים.
איל גרוס: תמיד דובר במערכת יחסים של לפחות שנה או יותר.
איל גרוס: בדרך כלל הם גם גרו ביחד, כי אותו אחד כבר היה כאן, בין שהיה בלתי חוקי – אני אתן לכם דוגמה: אדם ישראלי, בן זוגו רומני, עובד זר, שכבר נמצא כאן באופן בלתי חוקי, אבל  הם גרו ביחד במשך כשנה ומשהו.
איל גרוס: כל המקרים שהיו, אלו מקרים של מערכות יחסים ממושכות.
איל גרוס: אם יישארו לנצח – אין לנו שום ערובה.
איל גרוס: כמו שגם לגבי זוג נשוי אין שום ערובה.
איל גרוס: אבל הדבר היחידי שיש לנו הוא שאנחנו אנשים שמצהירים – גם כתבו את זה במשרד הפנים, במכתב – אנחנו לפעמים גם המלצנו לאנשים, תגישו גם תצהיר בפני עורך דין, אולי – אם כי משרד הפנים, כך הבנתי, לא תמיד ממש ביקש בפני עורך דין.
איל גרוס: הוא ביקש הצהרה.
איל גרוס: לאו דווקא תצהיר בפני עורך דין, שהם חיים כבני זוג תקופה מסוימת.
איל גרוס: כל המקרים שהגיעו היו מקרים של יותר משנה.
איל גרוס: מעבר לזה, מכיוון שאין סטטוס לבני זוג מאותו מין, של נישואין או של מיסוד הקשר ברישום – אין לנו משהו מעבר לזה.
איל גרוס: אנחנו מניחים שאם בן זוג עושה את המאמץ הזה לבוא לארץ אחרת, וכבר גר ביחד יותר משנה, מדובר באיזה שהוא קשר רציני.
איל גרוס: עוד דבר, לגבי מה שאמרת, לגבי כל העולם – אני רוצה לציין שדי הרבה מדינות, בשנים האחרונות, שינו את מדיניות ההגירה, במובן של לתת מעמד שווה לבני זוג מאותו מין, כמו לבני זוג נשואים, לכל דבר ועניין.
איל גרוס: מדינות שעשו את זה לאחרונה ממש, שאני אזכיר אותן, הן  בריטניה, תחת ממשל טוני בלייר-     היו"ר יעל דיין:	אני  לא  מדברת  על  בני אותו מין.
איל גרוס: אני מדברת 	שכאן,  לכל  בן  זוג  שהוא,  אלא אם הוא נשוי  	מסודר – וגם אז, זאת דרך ארוכה מאד.
איל גרוס: איל גרוס:	ודאי.
איל גרוס: אולי צריך להזכיר גם את דרום אפריקה 	ששם זה מעניין, כי היה פסק דין של בית המשפט החוקתי של דרום אפריקה.
איל גרוס: שם זה היה לא באמצעות שינוי מדיניות של הממשלה, כמו בבריטניה, אלא  על ידי בית המשפט של דרום אפריקה.
איל גרוס: אני מזכיר את זה.
איל גרוס: זה מעניין.
איל גרוס: בית המשפט של דרום אפריקה קבע שחייבים לתת את כל אותן זכויות הגירה, כמו לזוג נשוי, לבני זוג מאותו מין.
איל גרוס: בין השאר, כשהוא כתב את פסק הדין המאד מפורט שלו, הוא איזכר את פסק דין דנילוביץ' שלנו, מישראל, כדוגמה להכרה ההולכת וגדלה בבני זוג מאותו מין ברחבי העולם.
איל גרוס: צריך להבחין במה שאת אומרת, בני זוג לא נשואים אחרים, כי בני זוג מאותו מין אינם יכולים להתחתן.
איל גרוס: אין להם  האופציה הזו.
איל גרוס: לכן, אם את שואלת מה אנחנו רוצים, אנחנו רוצים אותו מעמד כמו בני זוג נשואים; אם הם יגישו תצהיר שהם חיים ביחד, או שהם בני זוג תקופה מסויימת שאפשר לדבר עליה.
איל גרוס: זה מה שאנחנו רוצים.
איל גרוס: מסלול שיוביל, לכל הפחות, לתושבות קבע.
איל גרוס: אשרות תייר עם רשיון עבודה לחצי שנה, זה יפה, אבל אין ספק שזה לא מספיק ליציבות של זוג שרוצה לחיות ולתכנן את חייו.
איל גרוס: היו"ר יעל דיין:	עוד  מישהו  בקצרה,  ונקבל  את תשובת   	משרד הפנים.
איל גרוס: הדר נמיר:	אני  שמחה  שגברת  בתיה  כרמון  פה,  כי  אני 	חושבת שבאמת כל העניין הוא חידה ותעלומה, והגיע הזמן שנוכל להסדיר את זה, גם בפני הלקוחות שמגיעים אלינו.
איל גרוס: אין כמעט מקרים של ידועים בציבור, הטרוסקסואלים, שאפשר להיזון מהם, כי לשער מה יכול להיות אורך הזמן, או מה יכולות להיות הדרישות, משום שהיום יש קושי מאד גדול לידועים בציבור הטרוסקסואלים לקבל מעמד בפני משרד הפנים.
איל גרוס: אני עכשיו, לרגע, לא כיושבת ראש אגודת ההומוסקסואלים והלסביות, אלא מכוח עבודתי באגודה לזכויות האזרח, שם אנחנו ממליצים לאנשים בכל זאת למסד את הקשר על ידי נישואים, בגלל כל הבעייתיות הזאת.
איל גרוס: אנחנו, כמובן, בהמשך למה שאמרת, מר איל גרוס, דורשים כמובן את מלוא הזכויות; דהיינו, לא להגיע רק למעמד של תושבות ארעית או תושבות קבע, אלא, בסופו של דבר, לאזרחות מלאה של בני זוג.
איל גרוס: אם נוכל לגבש כאן אמות מידה הגיוניות לפעילות הזאת, אני מאד אשמח.
איל גרוס: היו"ר יעל דיין:	אנחנו   תמיד   מדברים,   להזכירכם,   על   לא 	יהודים.
איל גרוס: שיהיה  ברור  כי  ליהודי  יש מסלול  	נפרד, ולמי שמתגייר יש מסלול נפרד.
איל גרוס: הדר נמיר:	נכון.
איל גרוס: משום שיהודים יכולים לעלות, על פי חוק 	השבות.
איל גרוס: מילה אחרונה.
איל גרוס: עד עכשיו המקרים של האנשים שהצליחו, אלו מקרים שבני הזוג שלהם מגיעים ממדינות רווחה.
איל גרוס: סימן השאלה הגדול מאד הוא לגבי בני זוג שבני זוגם הם או ממדינות שאינן מדינות רווחה, מדינות שיש יותר קושי איתן – מדינות של מזרח אירופה, אסיה ואפריקה וגם, כמובן, בני זוג מהשטחים – ויש לנו כאן לפחות מקרה אחד של אזרח ישראלי, שיש לו בן זוג מהשטחים.
איל גרוס: לובה פיין:	לגבי  המקרה  של יוסף פוטפנקו, אני אספר,  	כי אני מכירה את הסיפור בעל פה.
איל גרוס: יוסף עלה ארצה לפני שנה וחצי.
איל גרוס: בן זוגו מזה חמש שנים נותר ברוסיה.
איל גרוס: בני הזוג רצו להמשיך לחיות ביחד.
איל גרוס: הוגשה בקשה על ידי בן הזוג, שמו סרגי שמרין, לבקר בארץ כתייר.
איל גרוס: הוא הגיע לפה באשרת תייר, הם נפגשו - הוא חזר לארץ מולדתו.
איל גרוס: כמה חודשים אחרי זה, הם ביקשו עוד פעם להיפגש, או איך שהוא להמשיך את החיים שלהם ביחד, פה בארץ.
איל גרוס: שוב בן הזוג הגיע לפה באשרת תייר, ולאחר מכן הוגשה בקשה למשרד הפנים, שנתקלה בקשיים רבים, אבל אני מודה  - בקשיים בעיקר ביורוקרטיים ומערכתיים.
איל גרוס: משרד הפנים מפנה אותם למשרד החוץ וההיפך.
איל גרוס: הוגשה בקשה שאליה צורפו תצהירים של בני משפחה ושל יוסף פוטפנקו עצמו, תצהירים המעידים על כך שהם זוג מזה שנים רבות, 4 או 5 שנים, כפי שאני אמרתי.
איל גרוס: בינתיים קיבל בן הזוג הלא-יהודי, סרגי שימרין, כמו שאיל גרוס אמר, הארכת אשרה, שכוללת אישור עבודה לחצי שנה.
איל גרוס: אמרו לו באופן די מעודד, לחזור בעוד חצי שנה ולהאריך את האשרה הזאת, אבל, בינתיים מדובר בשהות בעייתית, כי הוא מתקשה למצוא עבודה עם האשרה, ואין לו ביטוח רפואי.
איל גרוס: אני מתארת לעצמי שיש עוד קשיים נוספים, שהם לא נתקלו בהם בינתיים.
איל גרוס: היו"ר יעל דיין:	כאשר  אנחנו  מדברים  על  תושבות קבע, האם  	יש  לנו איזה שהוא מדד מה קורה כשבני הזוג  	נפרדים?
איל גרוס: הדר נמיר:	כיום,  הנוהל  של  משרד  הפנים  הוא   שדבר  	ראשון, כמעט מיד - אלא אם כן יש איזה חשש של אי כנות נשואים וזה זועק לשמיים -  מקבלים לחצי שנה אשרת שהייה ועבודה, כמו עובד זר ב(1) ולאחר מכן, אמורים לקבל במשך 4 שנים אשרת שהייה ארעית, א(5).
איל גרוס: מדי שנה בשנה מחדשים אותה.
איל גרוס: דהיינו, בני הזוג מוכיחים שהם עדיין ביחד.
איל גרוס: לאחר מכן, אמורים לקבל מיד אזרחות – אנחנו עדיין איננו יודעים, משום שהנוהל הזה קרה רק אחרי בית דין גבוה לצדק – לא עברו 4 שנים מאז הפסיקה של בג"צ.
איל גרוס: היו"ר יעל דיין:	זאת  אומרת,  אנחנו מדברים על תקופת מבחן, 	נקרא לזה.
איל גרוס: מילה לא יפה, אבל הכוונה אינה שבוחנים מישהו, אלא פשוט שיהיה איזה שהוא מעקב של הרשויות, גם לגבי פיקטיביות וגם לגבי מעקב אחר זה שהקשר קיים במשך תקופה מסויימת, שהיא תקופה סבירה.
איל גרוס: אני אבקש מגברת בתיה כרמון לענות על הדברים שעלו כאן.
איל גרוס: בתיה כרמון:	קודם  כל יש לנו    הנושא  של  מתן  מעמד 	לבני זוג שנשואים, לבני זוג זרים שנשואים לישראלים ועכשיו, בעקבות בג"צ סטמקה, נקבעו כללים מאד ברורים.
איל גרוס: יש הבחנה בין בן זוג זר של תושב ובין בן זוג זר של אזרח, כאשר בן הזוג של התושב שאינו אזרח מקבל מעמד של ב(1), כלומר אישור עבודה לשנתיים, אחר כך מעמד של תושב ארעי ל3- שנים נוספות, כאשר כל שנה מחדשים אותו; אחר כך תושבות קבע, ואחר כך הוא יכול להתאזרח.
איל גרוס: טוב מצבו של בן הזוג של אזרח ישראלי ואשר גם בג"צ בא ואמר, שאזרח ישראלי זכאי שבן זוגו  ייהנה ממעמד יותר טוב.
איל גרוס: אזי יש, כמו שהזכירו כאן, חצי שנה ראשונה, בחינה ראשונית של הבקשה, חצי שנה אישור עבודה, אחר כך ארבע שנים מעמד של תושב ארעי, כאשר כל שנה מראיינים את בני הזוג, בודקים גם אם יש בעיות פליליות או אחרות, ואחר כך ניתן להתאזרח.
איל גרוס: עכשיו, מה עושה משרד הפנים כאשר אין קשר נישואין?
איל גרוס: כשאין קשר נישואין, זה יכול להיות או כאשר מדובר בידועים בציבור, או כאשר מדובר בקשר בין בני אותו מין.
איל גרוס: במשך שנים – וחבל מאד שהנושא הזה לא היה ידוע – הרבה מאד אנשים, כמו שאתה אומר, חששו.
איל גרוס: היו בטוחים, במיוחד כאשר בראש משרד הפנים עמד  שר של ש"ס, היו בטוחים ש"זהו זה".
איל גרוס: אם מישהו יעז רק לבוא ולהגיד, יש לי בן זוג מאותו מין, מיד יגרשו אותו, אינני יודעת מה עוד, יתעללו בו בעוד כל מיני דרכים.
איל גרוס: אז היו לפעמים מקרים מאד מצערים, שאנשים שיקרו בכל מיני דרכים שונות ומשונות רק כדי להישאר בארץ, ואז היה מין מצב כזה, מאד בעייתי, שמשרד הפנים הבין שמדובר כאן בשקר, אבל  לא ידע מה מהות השקר.
איל גרוס: כלומר, יש המון שקרים במשרד הפנים.
איל גרוס: היו לנו מקרים – אני זוכרת מקרים שהגיעו אלי  - שממש היה ברור שיש כאן דבר לא אמיתי, ואז פתאום חשבתי  ואמרתי, כנראה שמנסים להסתיר כאן קשר בין בני זוג מאותו מין, ואז ניסיתי לדבר בדיפלומטיות ולהגיד להם, תראו, תגידו את האמת.
איל גרוס: אם תגידו את האמת, נעזור לכם.
איל גרוס: איננו יכולים לטפל במקרה שבו אין אומרים את האמת.
איל גרוס: היו לנו כמה מקרים – היה לנו אפילו סיפור ממש מעניין, של אזרח גרמני, שהתחתן פיקטיבית עם אזרחית ישראלית, רק כדי לקבל אזרחות ישראלית.
איל גרוס: הוא שילם לה 20,000$.
איל גרוס: היא ביקשה ממנו אחר כך עוד 1,000 ש"ח, בגלל שהוא לא לקח אותה לקפריסין, והם התחתנו בנישואי פרגוואי.
איל גרוס: אחר כך גילינו שהנישואים פיקטיביים, ורק בשלב יותר מאוחר בעצם הסתבר שיש לו חבר ישראלי.
איל גרוס: אזי ביטלנו לו את האזרחות שלו, שנקנתה בעצם במירמה, אבל נתנו לו מייד תושבות ארעית.
איל גרוס: הוא כבר היה הרבה שנים בארץ.
איל גרוס: זה היה בג"צ לפני די הרבה שנים.
איל גרוס: היו לנו מאז הרבה מקרים אחרים, שאנחנו נתנו, בשלבים ראשונים, אישור עבודה בארץ, וכשפקע הזמן אנחנו הבאנו את המקרה לפני ועדה בין-משרדית – יושבת כאן עוד עובדת של המחלקה שלנו – בתקופה האחרונה – לא כל כך אחרונה, אבל כמעט בכל ועדה בין-משרדית, שמתכנסת למתן מעמד למקרים חריגים – יש לנו הרי אמות מידה ברורות מתי אנחנו נותנים מעמד בלי צורך בוועדה.
איל גרוס: למשל, ילדים קטינים, של בת זוג ליהודי, שיש לה ילדים קטינים מנישואים קודמים, או איזה הורה קשיש, שנשאר לבד בחוץ לארץ, והוא איננו יכול להישאר שם לבד.
איל גרוס: המקרים האלה אינם דורשים ועדה.
איל גרוס: אנחנו נותנים מעמד בלי ועדה.
איל גרוס: מגיע המקרה – נותנים מעמד.
איל גרוס: כאשר המקרה לא נופל במסגרת אמות המידה שנקבעו ואושרו, דרך אגב, גם בבג"צ – אזי מביאים את המקרה בפני ועדה בין משרדית.
איל גרוס: לוועדה הזאת אנחנו מביאים מקרים של בני זוג לא נשואים – ידועים בציבור – שחיים ביחד וכבר שהו בארץ מספר שנים במעמד של תושבות עם אישור עבודה בארץ, וגם מקרים של בני זוג מאותו מין.
איל גרוס: בעבר, היו לנו קצת בעיות בהתכנסות הוועדה הזאת.
איל גרוס: היא הייתה מתכנסת פעם בחצי שנה, או אפילו לעיתים יותר רחוקות.
איל גרוס: היום אנחנו משתדלים לכנס את הוועדה פעם בחודש, חודש וחצי מכסימום.
איל גרוס: ובאמת, הוועדות האחרונות התכנסו במועדים יותר תכופים.
איל גרוס: יש לנו גם יותר בקשות היום.
איל גרוס: בגלל גל העלייה הגדול, יש לנו המון מקרים חריגים, יש לנו אנשים שאינם נופלים בדיוק במסגרת אמות המידה, ואנחנו רוצים לתת מענה שיהיה יותר מיידי ולא לרכז אצלנו יותר מדי בקשות, כי הוועדה הראשונה, כשהתחלנו להתכנס לעיתים תכופות יותר, היו לנו, בוועדה אחת, אולי 200 בקשות.
איל גרוס: זה באמת לא סביר ולא נכון.
איל גרוס: הוועדה האחרונה הייתה לפני כשבועיים, ואנחנו מקוים בעוד כשלושה שבועות לקיים את הוועדה הבאה.
איל גרוס: כמעט בכל ועדה, יש לנו מקרים של ידועים בציבור, ויש לנו בכל ועדה כמעט גם מקרה אחד של בני זוג מאותו מין.
איל גרוס: כאשר אנחנו בוחנים את הבקשה, בני הזוג מביאים כמובן את כל החומר, מכתבים ממכרים, מידידים, שמעידים באמת שמדובר כאן בקשר אמיתי.
איל גרוס: אנחנו רואים שבאמת הם מתגוררים ביחד: בעצם, כמו שאנחנו בוחנים קשר בין בני זוג שלא מאותו מין, גם נשואים.
איל גרוס: גם פה יש המון קשרים פיקטיביים, ואנחנו בודקים.
איל גרוס: לגבי השאלה, האם אנחנו מקלים לגבי בני זוג ממדינות המערב ומקשים על בני זוג ממדינות אחרות – בשום אופן לא.
איל גרוס: הנוהל שלנו הוא אחיד, לגבי בני זוג נשואים.
איל גרוס: אין זה  משנה אם בן הזוג מגיע מאנגליה או מצרפת או  מזנזיבר.
הערה: בתיה כרמון: אותו דבר.
הערה: מכיוון שקבענו – וזה היה אחד הטיעונים שלנו גם בבג"צ סטמקה, כשאנחנו טענו שחוק השבות לא חל על בן זוג של ישראלי, אחד הטיעונים שלנו היה שאנחנו איננו רוצים ליצור הפליה בין אזרח ישראלי-ערבי ובין אזרח ישראלי-יהודי.
הערה: אמרנו, לא ייתכן שאזרח ישראלי ערבי, אם הוא מתחתן עם רומניה - הרומניה תקבל מעמד מדורג, לפי הליך איחוד משפחות של שנתיים אישור עבודה, ועוד שלוש שנים מעמד ארעי; בעוד שיהודי, אזרח ישראלי, מתחתן עם רומניה, הרומניה בעצם הייתה זכאית, מיידית, למעמד עולה, על פי חוק השבות.
הערה: באנו ואמרנו – אין.
הערה: מרגע זה, כל אזרחי ישראל שווים.
הערה: אזרח ישראלי ערבי ואזרח ישראלי יהודי – בני הזוג שלהם מקבלים מעמד שווה, וההליך הוא הליך מדורג.
הערה: הערה: הוא שאל על משהו אחר - כשבן הזוג פלשתיני, לא כשהישראלי הוא ערבי.
הערה: בתיה כרמון: בסדר, בן הזוג הוא ישראלי.
הערה: ברגע שבן הזוג הוא ישראלי, לא משנה עם מי הוא התחתן.
הערה: אם התחתן עם פלשתינאי, התחתן עם אפריקאי, התחתן עם מזרח אירופאי, התחתן עם הבן של נשיא ארצות הברית.
הדר נמיר: ונוצרו מצבים שבאמת לאנשים יש בני זוג ששוהים כאן כבר באופן לא חוקי.
הדר נמיר: מה ניתן לעשות לגביהם?
הדר נמיר: בתיה כרמון: שיפנו ללשכות – וזה מה שאנחנו אומרים לאנשים.
הדר נמיר: אני זוכרת, איזו עיתונאית – היה לי מקרה מאד מעניין.
הדר נמיר: היה זוג שהתחילו לספר כל מיני סיפורים שנראו ממש מוזרים.
הדר נמיר: אזי התקשרה אלי גם איזו שהיא עיתונאית ואמרה לי – זה היה לפני כשלוש שנים – ואומרת לי, תשמעי, יש כאן מישהו, למה את אינך נותנת לו להישאר בארץ?
הדר נמיר: אמרתי לה, תשמעי, הסיפור הזה נראה לי שקרי מהתחלה עד הסוף, אבל תוך כדי שיחה איתה, אני אומרת לה, תשמעי, יש לי איזה שהוא כיוון של מחשבה.
הדר נמיר: אינני רוצה להגיד כלום.
הדר נמיר: לכי אליו, תשאלי אותו אם קו המחשבה שלי הוא נכון.
הדר נמיר: אם כן, תגידי לו שלא יחשוש.
הדר נמיר: שיילך למשרד הפנים ויגיש בקשה – הוא יקבל מעמד.
הדר נמיר: הוא הלך למשרד הפנים וקיבל מעמד.
הדר נמיר: אם אתם יכולים, באמת, להפיץ את הדבר הזה.
הדר נמיר: הלשכות מונחות.
הדר נמיר: יש להם הנחיה בכתב.
הדר נמיר: בני זוג מאותו מין – יש הנחיה בכתב שאומרת להתנהג איתם כמו עם ידועים בציבור.
בתיה כרמון: לכתוב לכם מכתב.
בתיה כרמון: היו"ר יעל דיין: אנחנו נבקש מבתיה כרמון להעביר אלינו את אותן הנחיות שניתנו הלאה.
בתיה כרמון: פשוט היה לנו אותו סיפור כשדיברנו על נישואין, כשישבנו בוועדה.
בתיה כרמון: מסתבר שנעשו דברים שאנחנו עומדים על איזה הר גבוה וצועקים: "חייבים, חייבים, זה לא בסדר ולא עושים", ובמעלה ההר, באיזה שהוא מקום, הדברים האלה נעשים, ויש לפעמים קצר בתקשורת בין משרד הפנים והלשכות, ולפעמים בין אלה שתובעים ועושים מלחמה בקרב שכבר הוכרע, או שאין בו צורך.
בתיה כרמון: לכן, כמובן שאנחנו מאד שמחים על המידע הזה, ואני רוצה לומר, שעדיף לעבוד על נתונים שהם לא נתונים לוחמניים.
בתיה כרמון: זאת אומרת, כשאין את מה לעקוף, אז בואו לא ננסה לעקוף.
בתיה כרמון: כשיש דרך ישירה, אין מה ללכת עקלקלות, כי זה מביא – באמת מפחד של אנשים, אני לא אומרת מרצון להונות – אבל זה מביא אנשים להמציא כל מיני "טריקים", ויש לי תיקים מלאים כל מיני המצאות איך לקבל משהו, שהוא ניתן כחוק וניתן על פי הנחיות.
בתיה כרמון: זו העבודה ההסברתית, אולי החשובה ביותר.
בתיה כרמון: זה לא אומר שכל פניה תיענה בחיוב, אבל כל פניה תזכה לתשומת לב חיובית ולבדיקה שגרתית שחייבת להיעשות, ובוודאי שככל שנמנע דרכים עוקפות, כי אז ייטב גם לקהילה וגם לאנשים עצמם; כי בסופו של דבר, מי שהולך בדרך לא דרך ובדרך שקרית, זה גם משליך על הקהילה, בעיקר כאשר אין צורך בזה.
בתיה כרמון: בבקשה, חבר הכנסת יוסף פריצקי.
בתיה כרמון: יוסף פריצקי: אני פונה שוב לגברת בתיה כרמון בעניין הזה.
בתיה כרמון: אנא הוציאו תקנות בילקוט הפרסומים, או צווים.
בתיה כרמון: הוראות כאלה אינן צריכות להיות הוראות פנימיות של משרד הפנים במינהל.
בתיה כרמון: יש לכם טכניקה פשוטה, והיא נכונה וטובה.
בתיה כרמון: הביאי בבקשה את הדבר הזה בפני היועץ המשפטי של משרד הפנים – אנא, הוציאו את זה בילקוט הפרסומים, בתקנות לפי חוק האזרחות.
בתיה כרמון: יש סמכות לשר לתקן אותן.
בתיה כרמון: הוא איננו צריך להעביר אותן אפילו את החקיקה של הכנסת, כולנו יודעים את זה.
בתיה כרמון: יהיה כתוב, כולם ידעו מה הן, למה לעשות את זה בהוראות פנימיות ובמכתבים?
בתיה כרמון: דניאל סלומון: הפרסום בילקוט הפרסומים – בוא נגיד שלא זה מה שיביא לפרסום העניין בציבור.
בתיה כרמון: זאת אומרת, שאלת הפרסום לחוד ושאלת הקביעות והשם של הדברים לחוד.
בתיה כרמון: זאת אומרת, חשוב מאד, כמו שאתה אומר, שהדברים יהיו כתובים ומסודרים ויציבים- יוסף פריצקי: כל משפטן שעוסק בזה יודע מה זה ילקוט פרסומים.
בתיה כרמון: יושב כאן, דוקטור איל גרוס.
בתיה כרמון: כשיפנו אליו, הוא יאמר, אדוני, יש תקנה, היא פורסמה בילקוט הפרסומים.
בתיה כרמון: מה כל כך מסובך בזה.
בתיה כרמון: אם זה ממילא קיים, למה אתם אינכם עושים את זה?
בתיה כרמון: דניאל סלומון: זאת בודאי לא שאלה של מסובכות.
בתיה כרמון: כמו שאני אומר, הדברים האלה כתובים וקיימים.
בתיה כרמון: הם אינם "נשלפים" עם כל פניה בנפרד.
בתיה כרמון: לגבי שאלות של הגירה לישראל, בכלל, אלה דברים שהם בשיקול דעת שר הפנים.
בתיה כרמון: כמו שאתה יודע, שלטונות מתחלפים, וגם המקרים משתנים, ולכן כל שר יש לו היכולת לחוות את עמדתו בסוגיות האלו.
בתיה כרמון: יש גם ניואנסים שונים בין המקרים.
בתיה כרמון: לכן, לא כל דבר מהסוג הזה מתאים לתקנות.
בתיה כרמון: הדברים שמתאימים לתקנות יכולים להיות דברים שהם באמת מרכזיים ויסודיים יותר.
בתיה כרמון: היו"ר יעל דיין: את זה ביקשנו, ואת זה נקבל, והבקשה של חבר הכנסת יוסף פריצקי שזה יפורסם באותם מקומות, לא לצורך הבהרה לציבור ולא לעשות כותרת בעיתונות, אלא שאפשר יהיה להפנות את האנשים שעוסקים בזה לעמוד מסויים בפרסום.
בתיה כרמון: אם יש, נא לשאול שאלות ספציפיות וקצרות, כי יש לנו עוד שני נושאים על סדר היום.
בתיה כרמון: הדר נמיר: יש לי שאלה אחרונה, על מקרים של אנשים שמתעתדים או תוהים אם לעלות לישראל.
בתיה כרמון: היו כמה פניות לאגודה לזכויות האזרח, של יהודים שיש להם בני זוג שאינם יהודים, והם אינם יודעים אם להתחיל בתהליכי עליה, כי אין הם יודעים מה תהיה עמדת משרד הפנים.
בתיה כרמון: בתיה כרמון: כמו שאמרתי קודם - יש לשכת הקשר.
בתיה כרמון: הפניה הראשונה היא ללשכת הקשר.
בתיה כרמון: בפניה ללשכת הקשר מציגים את הנושא, מביאים את כל ההוכחות שם לגבי הקשר ביניהם, ואז הטיפול יהיה בהתאם.
בתיה כרמון: איל גרוס: הבנתי ממך שמה שבעצם את אומרת זה ראשית כל, שבן זוג כזה צריך להגיש בקשה בלשכה המקומית שלו.
בתיה כרמון: יש לי שתי שאלות קצרות.
בתיה כרמון: אחת היא פחות חשובה, אבל מעניין אותי ממתי המדיניות הזאת קיימת; ושאלה שניה, מה המסלול שהוא צפוי לו.
בתיה כרמון: סיפרת מה המסלול לבן זוג של תושב, מה המסלול של בן זוג של אזרח, ואז אמרת, כל אלה הם בוועדה הבין-משרדית.
בתיה כרמון: האנשים האלה בדרך כלל רוצים לדעת מה המסלול, אחרי כמה זמן שיש לו ב(1), הוא צפוי לקבל תושבות, ומה המסלול שצפוי?
בתיה כרמון: בתיה כרמון: הוא יגיש את הבקשה בלשכה.
בתיה כרמון: הוא יביא את כל ההוכחות שבאמת הם חיים ביחד בקשר אמיתי ויציב והכל.
בתיה כרמון: הוא יקבל אישור עבודה – בדרך כלל אנחנו נותנים אישור עבודה כזה לשנה, אלא אם כן אנחנו רואים שמדובר בהיכרות קצרה.
בתיה כרמון: למשל, בא אדם ואומר, הכרתי אותו לפני חודש, התחלנו לגור ביחד, אנחנו עוד איננו יודעים איך זה יתפתח.
בתיה כרמון: במצב כזה לא ניתן אישור עבודה לשנה.
בתיה כרמון: אנחנו ניתן לחצי שנה.
בתיה כרמון: אנחנו נגיד, תעבור חצי שנה, נראה אם הקשר עדיין יציב.
בתיה כרמון: זה מפני שהוא רוצה הרי את אישור העבודה ואת אישור השהייה בארץ, כדי שלא להסתובב בארץ בלי אשרה.
בתיה כרמון: עכשיו.
בתיה כרמון: נתנו.
בתיה כרמון: עברה שנה.
בתיה כרמון: לפי המצבים שהיו לנו היום, משהו בסביבות אחרי 4 שנים, האנשים הגישו בקשות לוועדה הבין-משרדית כדי לקבל מעמד.
בתיה כרמון: הדר נמיר: מדוע שנה ולא חצי שנה, כמקובל לגבי זוגות נשואים הטרוסקסואלים?
בתיה כרמון: המעבר בין אשרת שהייה עם עבודה לאשרת שהייה ארעית - אשרת שהייה ארעית מקנה גם ביטוח בריאות ממלכתי, לעומת זאת, הראשונה לא.
בתיה כרמון: אינני יודעת למה כאן את קובעת שנה ולא חצי שנה.
בתיה כרמון: ממלכתי, אפשר לפנות לביטוח הלאומי.
בתיה כרמון: יש מבחן תושבות לביטוח הלאומי, שאינו שייך בכלל למעמד שנותן משרד הפנים.
בתיה כרמון: הביטוח הלאומי יכול לאפשר לאנשים להיות מבוטחים על פי חוק ביטוח בריאות ממלכתי, גם כשהם נמצאים בארץ במעמד של תייר.
בתיה כרמון: אם הביטוח הלאומי יכיר בבן הזוג הזה כתושב לצרכים שלו, הוא יכול לתת לו את האפשרות להיות מבוטח על פי חוק ביטוח בריאות ממלכתי.
בתיה כרמון: כלומר, זה לא מין מצב כזה – הרבה פעמים באים למשרד הפנים ואומרים, אתה תיתן את הזה, כדי שהמשרד השני יוכל לתת.
בתיה כרמון: אבל הדבר אינו צריך להיות כך.
בתיה כרמון: כל משרד יש לו האחריות שלו.
בתיה כרמון: איל גרוס: האם את מוכנה להמשיך את המסלול?
בתיה כרמון: אחרי שנה עם אישור עבודה, וכן הלאה.
בתיה כרמון: בתיה כרמון: עברו ארבע שנים של ישיבה בארץ באישור עבודה.
בתיה כרמון: שנה בכל פעם.
בתיה כרמון: הדר נמיר: אבל, זה לגמרי שונה מהתקנות שהותקנו אחרי הבג"צ לגבי זוגות הטרוסקסואליים.
בתיה כרמון: מדוע זה חייב להיות שונה?
הדר נמיר: לכן - אני חושבת - הדיון הזה היום.
יעל דיין: הטרוסקסואליים שאינם נשואים.
הדר נמיר: היו"ר יעל דיין: סליחה.
הדר נמיר: ההשוואה שאת עושה – אלה אינם יכולים, ואלה בחרו שלא להינשא.
הדר נמיר: אין זה משנה.
הדר נמיר: יש לך כאן זוג לא נשוי הטרו וזוג לא נשוי בגלל שהוא איננו יכול.
הדר נמיר: יש קודם כל מבחן של מה זה ידוע בציבור.
הדר נמיר: אז נגיד, הם לא נישאו, אבל זה לא שנה ולא חודשיים ולא ששה חודשים.
הדר נמיר: זה שלוש שנים.
הדר נמיר: הדר נמיר: לא אדם שבא לאחר כחודשיים.
הדר נמיר: אבל אדם שבא אחרי קשר של שנה, שנתיים, שלוש, חמש, עשר שנים – הוא איננו ידוע בציבור עדיין?
הדר נמיר: זה לא מובהק?
הדר נמיר: היו"ר יעל דיין: שנה לא.
הדר נמיר: עשר שנים כן, שלוש שנים כן ושנה לא.
הדר נמיר: הדר נמיר: בבקשה, אז אפשר לעשות כאן איזו שהיא החלטה, אבל משם ההתקדמות צריכה להיות זהה ושווה.
יוסף יצחק פריצקי: שחיו בלונדון 8 שנים ביחד, והם באים למשרד הפנים, משרד הפנים אומר, אני יודע מה עשיתם בלונדון?
יוסף יצחק פריצקי: אינני יכול לדעת דבר כזה.
יוסף יצחק פריצקי: זאת אומרת, יש פה – ויושבת ראש הוועדה, גברת יעל דיין, צודקת – הבעיה היא, יכולים או אינם יכולים, זה "סיפור" אחר.
יוסף יצחק פריצקי: המצב הוא – אי אפשר לומר שנוהגים כלפיכם בחוסר שוויון, ולכן אומרים את זה.
יוסף יצחק פריצקי: תאמינו שיש בזה משהו, במובן שמתייחסים אליכם כמו לזוגות לא נשואים הטרוסקסואליים.
יוסף יצחק פריצקי: אם היו מתייחסים יותר גרוע – אתם יודעים מה, היה על מה להילחם – אבל לא זה המצב.
יוסף יצחק פריצקי: היו"ר יעל דיין: עזבי.
יוסף יצחק פריצקי: שוויון מהותי נעשה ביום הגאווה.
יוסף יצחק פריצקי: גברת בתיה כרמון הייתה באמצע דבריה, ועצרתם אותה בנקודה שלטעמי היא בדיוק נקודה לטובתכם, שאומרת, שיש השוואת סטטוס של זוגות לא נשואים, בין אם הם בני אותו המין או לא.
יוסף יצחק פריצקי: אמרנו שבמשך 4 שנים בודקים כל שנה, ועל זה נסערה גברת הדר נמיר ואמרה, מה זה כל שנה?
יוסף יצחק פריצקי: יש בינינו אי הבנה.
יוסף יצחק פריצקי: גברת בתיה כרמון, בבקשה.
יוסף יצחק פריצקי: בתיה כרמון: אחרי 4 שנים יגישו בקשה - אם הם עדיין חיים ביחד ורוצים להמשיך ולחיות ביחד - לתושבות ארעית.
יוסף יצחק פריצקי: הבקשה הזאת תגיע לוועדה הבין-משרדית.
יוסף יצחק פריצקי: אם הקשר הוא אמיתי – יקבלו מעמד של תושבות ארעית.