GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורית אדטו: הבינו שאם החיילות הולכות לאותם מקומות, אזי אין שום סיבה שהן לא יעשו את הקורס ביחד.
אורית אדטו: אזי בינתיים התאחדו ההשלמות החיליות, הבסיסי יתאחד אני תקווה בשנת 2001 - זאת העבודה שנמצאת שם באמצע.
אורית אדטו: אמר ראש המטה הכללי וגם עושה, נשלב ונגדיל את מספר הקצינות בתפקידים בכירים בצבא הגנה לישראל.
אורית אדטו: העיקרון של איחוד ינצח.
אורית אדטו: אמר את זה בספ"ק, אמר את זה בכנס הקצינות, ועשה את זה בפועל בדיוני שיבוצים.
אורית אדטו: בשנה הבאה אנחנו מתרחבים ברמת האלוף משנה לתפקידים פורצי דרך.
אורית אדטו: אני לא אמנה אותם כאן, כי אני חושבת שעקבנו אחרי התהליך הזה, אבל יש שינוי משמעותי.
אורית אדטו: קצינות שתעשינה תפקידים שלא עשו אותם נשים קודם לכן, כי זה לא היה, לא כי היו שיקולים ענייניים, כי זה פשוט לא התאפשר.
אורית אדטו: הן לא היו חשופות מספיק.
אורית אדטו: מה שכן דאגנו לו זה לחשוף את אותן הקצינות לדיון משמעותי ולהגיע לשולחן הדיונים ברמה הבכירה  - ואכן זה מוכיח את עצמו.
אורית אדטו: נדרשנו לעשות עבודה, ועשינו עבודה על ראש המטה הכללי.
אורית אדטו: אני יכולה לומר שראש המטה הכללי ביקש חוות דעת שלי לדיוני השיבוצים של קצינות בכירות, להעלות פוטנציאל אם הוא איננו עולה מטעם היחידות ולעשות מחקר.
אורית אדטו: היום העבודה כבר מגובשת.
אורית אדטו: כשהתחלנו את העבודה הבנו שאי אפשר להתעסק בקצונה הבכירה מבלי לעסוק בכל השלבים, ולכן העבודה היום היא באמת מודולרית על כל התחומים.
אורית אדטו: היא אמורה להיות מוגשת לראש המטה הכללי.
אורית אדטו: היא כבר עברה את אישור ראש אגף כוח אדם.
אורית אדטו: זאת המלצה של הוועדה, והיא בעצם נוגעת בכל התחומים.
אורית אדטו: היא איננה רק בחום הקצונה הבכירה.
אורית אדטו: זה עבר את ראש אגף כוח אדם.
אורית אדטו: זה עומד כרגע בפני עלייה לקציני החיל הראשיים ולראש המטה הכללי.
אורית אדטו: פעילויות שעשינו כדי באמת לחזק את הקצונה הן הדיאלוגים.
אורית אדטו: קיימתי שיחות עם כל סגניות האלוף בצבא הגנה לישראל, כדי באמת לרתום אותן, לחבר אותן.
אורית אדטו: מתוך זה יצאה גם סדנה שמתנהלת בימים אלה לקידום היעילות האישית.
אורית אדטו: זה ניסוח יפה, אבל הכוונה היא באמת לאלה שרוצות להתמודד הלאה, ורוצות להתקדם, ואיך עוזרים להן לאזור כוח ולהתמודד ולהתקדם - סדנאות לתכנון קריירה לקצינות ברמת הביניים.
אורית אדטו: יום פתוח – אני עשיתי מפגשים פתוחים שכל אשת קבע הייתה יכולה לבוא ולדבר על מה שהיא רוצה, ולמדתי המון על הצבא מהדברים שאין שומעים אותם כשבאים לביקורים ממלכתיים כאלה ואחרים.
אורית אדטו: זה כדי לצייר את הפזל איך כל הדברים האלה עוזרים ביחד לשינוי בתפיסת שירות הנשים בצבא הגנה לישראל, זאת מדיניות ראש המטה הכללי, אלו עמדות המפקדים שצריך לרתום ולשנות, ויש רבים שחושבים אחרת.
אורית אדטו: זה לא שכולם  מקובעים.
אורית אדטו: חיילות וקצינות יותר אקטיביות, הפעילות שאנחנו עושים, תיקון לחוק - וכל זה מביא ביחד, והנקודה היא של הרשות לקידום מעמד האישה, שזה האלף השלישי שהוא האלף הנשי, ואת זה שמנו בנוכחות ראש המטה הכללי בכנס הקצינות שעשינו ביום האישה הבינלאומי.
אורית אדטו: זה ככה פחות או יותר בכמה מילים מה שניסינו באמת לעשות במהלך השנים האלה.
אורית אדטו: לא נגעתי בעניין של הטרדה מינית, כי העניינים האלה נדונו כאן כל כך רבות, רק כדי לתת תמונה משקפת.
יעל דיין: זאת נקודה בזמן שאנחנו נמצאים בה, ודי ברור לאן הולכים מכאן.
יעל דיין: יש דברים שיעלו בעתיד, אינני יודעת אם בעתיד הקרוב או הרחוק יותר.
יעל דיין: עניין של משך השירות, אם מדברים על קיצור שירות לבנים, מה זה יאמר לגבי בנות, לגבי חיילות.
יעל דיין: זה עניין די טעון, הוא היה טעון בשעתו כשהיה מר צור, אני מניחה שיהיה צריך לבחון את זה, זה ייבחן גם בוועדה כאן וגם בוועדת חוץ וביטחון, וייבחן מכל ההיבטים.
יעל דיין: תמיד יש לנו הפתעות מהשטח כמו בעניין הקרבי.
יעל דיין: יש דעות בתיאוריה.
יעל דיין: בעד נשים בקרבי, נגד נשים בקרבי, היו בעד קיצור שירות כשהשירות קוצר לטעמנו יתר על המידה, אז נכנס לדיון כל העניין, אם אתה מסיים את השירות האם זה בהכרח חוסם תפקידים מסויימים, כי כמה אפשר לעשות בשירות קצר - אזי מצד אחד ישנה השמחה, אנחנו מתקרבים לזמן שלום - ויש בכל זאת אחוז שרואה בזה שזה לא בדיוק השקעה עתידית; אבל אז אם רוצים לראות בזה השקעה עתידית, כי אז הזמן איננו מספיק.
יעל דיין: אותם שיקולים בהפוך - יהיו בוודאי דיונים על קיצור שירות לגברים, ומה זה יאמר לגבי חיילות.
יעל דיין: זה אחד העניינים העתידיים.
יעל דיין: כמובן כל הזמן יהיו פתיחת תפקידים והכשרה איכותית של קצינות.
יעל דיין: זה לא עניין של מאבק שאנחנו נעשה מכאן לובי, אלא עניין של דיאלוג בלתי פוסק למתן תמיכה לקו הזה, שהוא קו מקובל היום.
יעל דיין: אם לפני שנתיים, כשישבנו בעניין של שירות מעבר לקווי אוייב, והיו נשים נכבדות, מנהיגות, שפשוט פסלו את זה בכל צורה אפשרית, ועדיין חזרו להיבטים, ואז הבאנו את מר אסא כשר, כי באמת הצבא ואז ראש אגף כוח אדם טען שזה בכלל לא עניין של החלטה צבאית.
יעל דיין: זה לא מעוגן בפקודה, אלא זאת תפיסה חברתית במדינת ישראל שאין שולחים אישה, ואם אנחנו רוצים לשנות את התפיסה הזאת, זה בידי הבית גם כן לא על ידי חקיקה.
יעל דיין: בסופו של דבר הנוהג השתנה; אבל הוא השתנה על ידי שינוי מדיניות.
יעל דיין: המדיניות הייתה, ואז גם שמענו את זה בהרחבה החל מהדבר הבנאלי שאישה טייסת תיפול בשבי ויאנסו אותה.
יעל דיין: כלומר אם אונסים גבר זה ממש לא נורא, או אם מתעללים פיסית בגבר.
יעל דיין: זה בילדים שלנו - הרי על מה אנחנו מדברים בסך הכל כחברה.
יעל דיין: הגישות האלה השתנו.
יעל דיין: לא כל כך מהר נופלים בשבי, וכל העניין הזה של השיקול הזה שעל פיו לא יישלחו נשים מעבר לקווי האויב, גם אם הן רופאות או קשריות, בוודאי בתפקידי לחימה - אני חושבת שכל זה עבר מן העולם.
יעל דיין: בכל אופן דנו בזה לא כל כך מזמן, והיום אנחנו רואים שינוי.
יעל דיין: אני מניחה שאנחנו נמשיך לראות שינויים, לפי דעתי בקצב יותר מהיר מאשר באזרחות, אם עדיין אין אף אישה אחת במשלחות של תהליך השלום, במשלחות המשא ומתן, אף לא אישה אחת, בזמן שאנחנו רואים בכל זאת בצבא הגנה לישראל קידום גם בדרגות וגם בתפקידים, אז כמו שאמרתי בהתחלה - הלוואי עלינו.
אורית אדטו: שאנחנו זכינו להם הן בארגוני הנשים, הן ברשות לקידום מעמד האישה, בה שימשתי גם כחברה במינהלת וגם בוועדה המייעצת, והן בוועדה לקיום מעמד האישה בכנסת, ותודה לחברות הכנסת - אלה שנוכחות ואלה שאינן נוכחות, כי בהחלט הייתה תחושה של מעורבות במה שנעשה בצבא הגנה לישראל, התעניינות, דרישת מידע וסיוע לקדם את העניינים בכיוונים שונים; גם אם לא היה צריך להתערב, אלא עצם ההתעניינות והשאלות והדרישה לבוא ולהציג כאן דברים חייבו את המערכת הצבאית לעשות תהליכי חשיבה.
אורית אדטו: לגברת רותי שר שלו שיושבת בצניעות מאחור, שעזרה לנו מאוד כיועצת ארגונית לגבש את התפיסה של עיצוב העתיד, וללכת עם הדברים, ובאמת להצליח בתהליכים.
אורית אדטו: הרבה תודה לוותיקות, יש לנו כאן האמא הרוחנית שלי, גברת חדווה אלמוג, שגידלה אותי, שאני הרגשתי בהחלט את ההשתתפות ואת התמיכה, ואני באמת באהבה נפרדת מהעשייה הזאת - אומנם רק בעוד חודש - שממוקדת בתחום של הנשים, באמונה שאני מעבירה את המקל לגברת סוזי יוגב, שהיא האדם הנכון במקום הנכון ובזמן הנכון וקצינה שאני מכירה ומוקירה, שלמדתי ממנה ומעט גם לימדתי, ואני מאחלת ובטוחה בהצלחה שלך כהצלחתנו, ובבית החם שאת תקבלי פה - אין לי ספק - כמו שאני קיבלתי פה.
סוזי יוגב: מפאת גודל המעמד, וגם משום הנשים שיושבות כאן.
סוזי יוגב: יש פה שתי קצינות חן ראשיות שעל ברכיהן התחנכתי, ועל אף גילי המופלג, אני מרגישה מאוד קטנה ונבוכה וחסרת ניסיון בחדר הזה.
סוזי יוגב: אני חייבת לציין שיש איזו שהיא בדיחה פרטית בתוך מערך הח"ן - כאשר מסיימים תפקיד פיקודי אין גובהים בחמישה סנטימטרים.
סוזי יוגב: שינינו קצת את המינוח, אנחנו פשוט הולכים בתפקיד מוחק קמטים, ופתאום מצאתי את עצמי כמי שמצפה לתפקיד מוחק הקמטים וצריכה לשאת באחריות כבדה מאוד.
סוזי יוגב: אני מרגישה שמוטלת על כתפיי אחריות כבדה מאוד, ואני מתחילה ככה לחשוב איך בתוך מדיניות שכבר באמת התוותה קצינת חן ראשית, והדרך שהצביעו עליה והמערך שעיצבנו במשך תקופה, שאני מאוד מאוד מחוייבת לכל המהלכים האלה, ובהחלט רואה את עצמי ממשיכה להעמיק ולהמשיך את הדברים, זה נראה בהכרח ברור מאליו.
סוזי יוגב: ועם זאת זה חלון הזדמנויות, כי אנחנו נמצאים בשנות האלפיים.
סוזי יוגב: נכונו לנו אתגרים שאנחנו אפילו איננו יודעים מאיזה סוג הם, לאן פנינו, איך ייראה העתיד, ואיך אנחנו מתאימים את עצמנו לכל שינוי שהעתיד הזה יביא, בין אם זה תהליך השלום ובין אם זה היבטים אחרים שאנחנו נקבע.
סוזי יוגב: אין לי ספק שאנחנו, העוצמה שלנו כנשים והנכונות שלנו להתמקם במקומות משפיעים הן אלו שיקבעו.
סוזי יוגב: אני בהחלט אומרת את זה במלוא הצניעות - אני חושבת שאנחנו נצטרך לתת יותר כלים דווקא לנשים שלנו בתוך הצבא, להעצים אותן, לחזק אותן ולהכין אותן יותר נכון, להיות נכונות לקחת את האתגרים שמצפים לנו, כי זה לא די שיגישו על מגש של כסף, אנחנו נצטרך כנראה גם לרצות להיות שם ולעשות את זה; ויש לזה מחירים מאוד כבדים.
סוזי יוגב: אני באמת כקצינת חן ראשית נכנסת לתפקיד מתוך אמונה מלאה שנעשו דברים מאוד מאוד משמעותיים, כי את המשכת בצורה בהחלט אבולוציונית כפי שהגדרנו את זה ביולוגית, את כל התהליכים שקרו והבשילו במהלך חמישים השנים האחרונות, אבל אין לי ספק שאנחנו לוקחות הרבה מאוד גם ממך באופן אישי וגם ממה שאת משאירה לנו.
סוזי יוגב: אינני מתייחסת לזה כאל ארגונים, כי בארגונים יש משהו שמתייחס למוסדות, הוא מתייחס לדברים יותר כלליים, אבל יש נשים יקרות מאוד שאיכפת להן, והן רוצות, ואני יודעת שהן נמצאות שם, וזה מאוד מקל עליי בכניסה לתפקיד.
סוזי יוגב: כקצינת חן ראשית יהיה לי מאוד קשה, לפחות בהתחלה.
סוזי יוגב: אני חייבת לציין שהזמינה אותי עורכת הדין רבקה שקד לאיזה שהוא פנל לשאת דברים ולהרצות במקומך, ולא הרגשתי שאני מצליחה לעשות את הדברים, וכנראה ייקח קצת זמן עד שנמריא איתם.
סוזי יוגב: אבל כפי שאמרתי שאני באמת מרגישה שיש לי גיבוי, שהוא מאוד מאוד חשוב, כדי לבצע את התפקיד הזה באמונה מלאה.
סוזי יוגב: אני פה באופן אישי רוצה להודות לגברת רותי שר שלו, כי אני חושבת שמה שאנחנו רואים היום זה משהו שאולי חלמנו עליו בעבר, אולי דיברנו עליו, לא הצלחנו לגבש את זה לתוך משנה סדורה כזאת, ואני ממש מרגישה גאה כקצינה בכירה בצבא, לא כקצינת חן ראשית לעתיד, אלא כקצינה בכירה בצבא, שאנחנו מסוגלים לשבת ולהראות לאן אנחנו רוצים להגיע.
סוזי יוגב: התפקיד שלי זה להגיע לשם, זה לעצב את זה, ואני בטוחה שגם בך אני איעזר מאוד כמו באחרות.
סוזי יוגב: תודה.
יעל דיין: רשות מיוחדת וברכות מיוחדות מיושב ראש הכנסת שהרשה לנו לשבת וגם שולח את הברכות ליוצאת ולנכנסת.
רחל סלוצקי: אותו הדבר, וגם את קצינת חן הקודמת שזכיתי להכיר דרך העבודה.
רחל סלוצקי: אני באמת מאחלת לך הרבה הצלחה.
רחל סלוצקי: אני מניחה שיודעים ש"אמונה" זה לא גוף שעובד הרבה עם צבא ההגנה לישראל, אלא יותר עם השירות הלאומי, אבל אנחנו בטח בעד זה שבנות יתקדמו בכל מקרה, בכל דרך, בכל מקום ובכל תחום, ושזה ייושם בלי המחיר של הטרדה מינית וכדומה, כך שאנחנו ניתן לך גב בכל דבר.
חדווה אלמוג: לראות את זה.
חדווה אלמוג: כולן היו בנותיי.
חדווה אלמוג: אמרו קודם גם הגברת סוזי יוגב וגם הגברת אורית אדטו, כי בסופו של דבר הצבא עובר תהליכים לאורך כל שנותיו.
חדווה אלמוג: אם אני מסתכלת על התהליכים שקרו, אני חושבת שהתהליך שבו השתנה באמת בצבא היחס או הצורך יותר בנשים, היה אחרי מלחמת יום כיפור, כשהצבא גדל והכפיל את עצמו.
חדווה אלמוג: זאת הייתה נקודת השינוי המהותית של הצבא, שאולי לא כל כך מרצון, אבל מחוסר יכולת לממש את הפוטנציאל של כוח אדם זמין ומהיר, הוא בעצם התחיל לשנות את התפיסה מה החיילות יכולות לעשות בצבא, ומה שהתחיל לפני עשרים ושבע שנה בערך, אחרי מלחמת יום כיפור, שהיה צורך של הצבא- אני חושבת שהיום כשגברת אורית אדטו מדברת על העניין של מפקדים, על תפיסה של המפקדים שיתחילו, אני רוצה להגיד לכם את זה כאן בחדר הסגור, שאם לא היינו עוברים את כל התהליכים במהלך השנים הקודמות בכך שהקצינות יכירו בחלק גדול מהתהליכים עצמם, דיברו פה על הטרדה מינית, אז בשנת 1987 כשהכנסתי את הערכה לצבא שקראו לה "כשאת אומרת לו לא", ישבתי יומיים עם כל קצינות החן הפיקודיות, והייתי צריכה לשכנע אותן במשך יומיים שיש בעיה בצבא של הטרדה מינית.
חדווה אלמוג: אז אם אנחנו מסתכלים היום על שנת 1987 או תחילת שנת 1988, ועל שנת 2000, אז הצבא עשה קפיצת מדרגה.
חדווה אלמוג: תמיד כששאלו אותנו למה עושים את זה עם המפקדים, אמרתי קודם צריכים להסביר לקצינות שיש בעיה בכלל ושמגדירים את הבעיה.
חדווה אלמוג: אז גם הצבא מהבחינה הזאת עשה מהפכה.
חדווה אלמוג: אני חושבת שהוא עשה התפתחות.
חדווה אלמוג: אני שמחה שגברת אורית אדטו, בזמנה הרבה מאוד דברים הבשילו אחרי שהיו על בערה לאורך הרבה מאוד זמן - הדיון, השיבוצים, הצורך של ראשי אגף כוח אדם להביא קצינות לתוך דיון שיבוצים ולחייב את המפקדים להביא קצינות מועמדות לזה, כשזה פעם לא היה בכלל על סדר היום של הצבא.
חדווה אלמוג: היה לי מאוד העונג.
חדווה אלמוג: ראשית אני מאחלת לגברת אורית אדטו, שהיא גם חברה אישית, הרבה הרבה הצלחה, גם על מה שהיא עשתה – תודה, ועל מה שהיא הולכת לעשות – הרבה הרבה הצלחה.
חדווה אלמוג: נעמוד מאחוריה ונחזיק לה אצבעות.
חדווה אלמוג: לגברת סוזי יוגב, שגם לה יש בעבורי חלק לא קטן, זה פשוט כיף.
חדווה אלמוג: מתוך הזווית שאני מדברת עליה על קידום נשים, ודווקא מהמקום שבו אני נמצאת, שאני אומרת לקדם את האחרות ולהישאר כל הזמן ולהסתכל על הפזל שעוד יותר ויותר נשים מצטרפות למעגל, אז גם לגברת סוזי יוגב שהיו לה לא מעט התלבטויות במהלך השירות הצבאי שלה, אני שמחה שלחצתי עליהן בזמן הנכון, ואני מאוד גאה לראות אותן היום בתפקידים שהן עושות.
חדווה אלמוג: מכל הלב הצלחה לך, ואת יודעת שמה שאסור להגיד בקול רם אני אגיד בשקט, ומה שצריך בקול רם אני אסביר בקול רם.
חדווה אלמוג: לגברת חני כספי - מזל טוב על דרגת האלוף משנה, רק ידעתי ועוד לא ראיתי אותה בעיניי, אזי אני אינני יכולה להתעלם מזה.
חדווה אלמוג: בהצלחה.
צביה כהן: כמובן, להגיד שההיכרות עם הגברת אורית אדטו הייתה כיף, וגם בניו-יורק, לא רק בישראל.
צביה כהן: אני מאחלת לגברת סוזי יוגב הצלחה, ואני מקווה לשיתוף פעולה בין מועצת ארגוני הנשים וביניכן.
צביה כהן: אני רוצה לדבר רגע בכובע אחר.
צביה כהן: כמי שכתבה את הספר על הח"ן באנציקלופדיה "צבא הגנה לישראל בחילו", שערך מוטה גור זכרונו לברכה, האבא של הגברת רותי שר שלו, מאוד כואב לי, ואני אמרתי את זה כמה פעמים לגברת אורית אדטו, העדר ההתייחסות להיסטוריה שלכן.
צביה כהן: גם עכשיו כשהולכים לבנות את הארכיון או את מוזיאון הח"ן, חשוב מאוד לזכור שהיו דברים מעולם.
צביה כהן: אפילו הסתכלתי פה על הרשימה של המקצועות החדשים כמו נהגות ונהגות מלגזה, זה כבר היה בראשית שנות החמישים.
צביה כהן: זאת אומרת שיש הרבה מקצועות, וכשמדברים על הטייסת הראשונה בצבא הגנה לישראל, אז הייתה טייסת כבר בשנת 1940, והיא טסה עם ההגנה בשנת 1947, והייתה טייסת כשהוקם חיל האוויר.
צביה כהן: מדוע אני מזכירה את זה?
צביה כהן: כי הדור הזה הולך ונכחד.
צביה כהן: זאת אומרת הנשים האלה, מי שהייתה הטייסת הראשונה, דוקטור רחל מרקובסקי, אולי עוד אפשר יהיה לדבר איתה עכשיו בחודשים הקרובים וזהו.
צביה כהן: לנשים האלה יש גם עוד מה לספר, ויש להן חומר, מכתבים או צילומים או איזה שהוא חומר ארכיוני, וכל פעם כשאני פותחת את העיתון, ואני רואה שמישהי מהן נפטרה, כמו גברת מקלף שהייתה בקורס הטייסות יחד עם גברת זוהרה לוי ועוד כאלה, זה דור הולך ונכחד, ואני פשוט בשם ההיסטוריה מבקשת שתלכו באמת למקורות האלה ותאספו את המידע כל עוד זה ניתן, ואז אפשר יהיה לבנות, כי ההיסטוריה שלכן נבנתה מצד אחד מבנות ההגנה והפלמ"ח ומצד שני מבנות ה-ATS.
צביה כהן: אלה שהיו נהגות אז גם טיפלו ברכב, לא רק נהגו ברכב.
צביה כהן: זאת אומרת עשו הרבה דברים גם אז.
צביה כהן: היו קצינות בבית ספר לקצינים של חיל התותחנים כבר בשנים 1949-50.
צביה כהן: היו הרבה תפקידים גם קרביים של מתאמת כוחות בין חיל האוויר וחיל היבשה.
צביה כהן: זאת אומרת שהיו גם נשים פה ושם שעשו תפקידים מאוד חשובים, והן פשוט איך שהוא נעלמו מן ההיסטוריה.
צביה כהן: אני פשוט מבקשת או מאיצה בכן שבאמת תלכו לאלה שעדיין ישנן, או למשפחות שלהן, ופשוט תאספו את החומר, כי מי שאין לו עבר אין לו גם עתיד.
צביה כהן: ואני מאחלת הצלחה גדולה וכמובן מציעה את מועצת ארגוני נשים בשותפות מלאה לכל דבר ועניין.
חיה ג'משי: נפלאה, ובהצלחה בתפקיד הבא.
חיה ג'משי: אני בטוחה שתצליחי.
חיה ג'משי: גברת סוזי יוגב, שאותך אני פחות מכירה, אני מאחלת גם לך הצלחה, ואנחנו בשדולת הנשים כמובן נשמח לעזור.
חיה ג'משי: אני רוצה להתייחס לשתי נקודות שנאמרו בצורה זו או אחרת ולשים עליהן דגש.
חיה ג'משי: את שמת במקום השישי את העניין של ההשפעה של צבא הגנה לישראל על החברה, ואני שמה את זה במקום הראשון; כי אני חושבת שזה לא עוד מיגזר שעבר שינוי בעניין מעמד האישה.
חיה ג'משי: אני חושבת שזה מיגזר שמעצב את פני החברה שלנו, ולכן אני רואה את התפקיד שלו כמאוד מרכזי במה שקורה אחר כך בחברה.
חיה ג'משי: כמי שעברה את מסלול בסיס הדרכה 12 כחניכה בקורס מפקדות כיתה, אני יכולה לספר לכם, ואולי זה מצביע על השינוי הגדול, זה היה לפני הרבה שנים.
חיה ג'משי: אני יכולה לספר לכם שכחניכה בקורס מפקדות כיתה העלו אותנו על משאית אל החניכים של קורס טייס כדי לשעשע אותם במסיבה.
חיה ג'משי: אני בטוחה שהיום כבר אין עושים את זה, ומי שלא עלתה אז על המשאית זה היה סירוב פקודה.
חיה ג'משי: זאת הייתה חוויה מאוד קשה, שאני זוכרת אותה עד היום.
חיה ג'משי: אני חושבת שהיום צבא הגנה לישראל עבר כברת דרך ארוכה מאוד, ואין נעשים כאלה דברים.
חיה ג'משי: אבל דווקא מהפן של מי שעברה מסלול של חניכה בקורס מפקדות כיתה, אני חושבת ששווה לעשות על זה מחקר.
חיה ג'משי: אני חושבת שצבא הגנה לישראל הוא המקום שמכשיר - ובעבר היו פחות ופחות הזדמנויות כאלה - והפתיחה של התפקידים בצבא הגנה לישראל לדעתי מביאה לכך שיש לנו יותר נשים שעוברות את אותו מסלול, שלגברים היו בלי סוף אפשרויות ולנשים לא.
חיה ג'משי: אני חושבת שבזה הוא משפיע על החברה שלנו, מעצב את פני החברה שלנו, כי יותר נשים מקבלות את ההזדמנות לעבור את אותה הכשרה, וכשהן יוצאות לחברה האזרחית הן הרבה יותר מועצמות והרבה יותר מאושרות ביכולת לתפוס תפקידי מפתח.
חיה ג'משי: אני חושבת שבלי זה שנשים יתפסו תפקידי מפתח בצמתים של קבלת החלטות, יהיה לנו גם קשה לשנות בהמשך את מעמד האישה.
חיה ג'משי: יישר כוח על הפעילות הזאת, כי היא מאוד מאוד חשובה לעיצוב החברה.
חיה ג'משי: אני רואה גם בצבא הגנה לישראל כמי שמעצב לא רק בתחום המנהיגות ובתחום ההזדמנויות שהוא נותן, אלא בתחום התרבות שלנו, ואני מקווה שככל שייכנסו יותר נשים לתפקידים בצבא הגנה לישראל ויהיו יותר משפיעות, התרבות המאצ'ואיסטית הגברית תהייה פחות התרבות השלטת גם בצבא הגנה לישראל וגם במה שיקרה אחר כך.
חיה ג'משי: הרבה הצלחה לשתיכן.
רבקה שקד: שהיא והצבא עשו בתחום הזה, אני תמיד מרגישה שאני מקנאה, בטח היום.
רבקה שקד: כי בתור מי שצריכה להוביל שינוי במקום לא קטן של עשרות אלפי אנשים, אני מאוד ערה לכמה חשוב באמת קודם כל כוח האדם המיומן, וחשוב העניין, והקודקוד הזה שאיכפת לו והוא מוביל ונותן תמיכה והאמצעים שמקדישים לזה; ואני חושבת שבעניין הזה הצבא באמת נתן דוגמה יוצאת מן הכלל, איך אפשר באמת להשקיע ולהשיג, אבל זה לא היה קורה בכל מקרה אם לא הייתה שם האישה הנכונה בזמן הנכון ובמקום הנכון; ועל זה אני חושבת שכולנו חייבות הרבה תודה לגברת אורית אדטו ולכל מי שעזרו, וכמו כל אחת שבאמת צריכה להוביל שינוי, היה נעים לראות ולהכיר את הגברת סוזי יוגב ולדעת שישנה מישהי שתחליט, ותעבירי את השרביט.
רבקה שקד: אנחנו שיתפנו פעולה לאורך כל התקופה הזאת במספר עניינים, שהחשוב מביניהם זה באמת החיילות, כי גם לנו בשירות המדינה יש חיילות שמשרתות ועושות את השירות הצבאי שלהן במשרדי ממשלה, וככל שזה נוגע לפחות לבעיית הטרדה מינית, למרבה הצער הן המיגזר שאני יכולה לסמן אותו כמיגזר המתלונן ביותר, וכבר סיכמנו בינינו שאחת הסיבות היא כנראה המודעות שהצבא הכניס בהן, שהן צריכות לעמוד על זכויותיהן ולא לשתוק, ואשר על כן הן מוכנות להתלונן, וזה דבר שבאמת מאוד כואב לי ומאוד מכעיס אותי; רק בשבוע שעבר שוב היו לי עוד שני מקרים כאלה, וכל פעם שזה קורה ואני רואה את החיילות האלה, ולאן שלחו אותן, ואיך מתנהגים אליהן, זה מעלה אצלי הרבה סימני שאלה, וזה אחד הדברים ששירות המדינה ביחד עם הצבא יצטרכו באמת לבדוק ולהתייחס אליהם בצורה מיוחדת.
רבקה שקד: בינתיים יש לנו בעיות במשרד החוץ, במשרד הביטחון ובמשרד ראש הממשלה, וזה מאוד מצער אותי.
רבקה שקד: כל פעם כשהזמנתי גם את גברת אורית אדטו וגם את גברת סוזי יוגב לפורומים כמו הממונות על מעמד האישה והכנס השנתי למינהל ציבורי, שזה הפורום של עובדי המדינה ועובדות המדינה הבכירים, זה היה מאוד מרשים, גם שיתוף הפעולה וגם איך שנענו וגם איך שהציגו את זה, וגם המסר שהעבירו; ואני חושבת שזאת דוגמה נהדרת גם לשיתוף פעולה וגם למקור השראה, ואני בטוחה שזה יימשך כך גם הלאה.
רבקה שקד: מאוד שמחתי לשמוע על המינוי של הגברת אורית אדטו לתפקיד הבא, כי כשהיא הייתה אצלנו בכנס הממונות בזיכרון יעקב, שאלו אותה בסוף ההרצאה מדוע ראש המטה הכללי לא ייתן דוגמה, ולמה היא לא תעשה עכשיו עוד תפקיד בתור תת אלוף, ואז היא סיפרה לנו שהיא חשבה והיא תכננה, אבל בדיוק באותו יום היא קיבלה את ההודעה שזה לא הולך.
רבקה שקד: כולם מאוד מאוד הצטערו, ואז קיבלנו את ההודעה על המינוי הזה.
רבקה שקד: זה מינוי לדעתי סנסציוני, וזה ממשיך את הדרך שגברת אורית אדטו התחילה והתוותה בצבא, ואני בטוחה שזאת תהייה פריצת דרך הלאה.
רבקה שקד: יישר כוח.
רבקה שקד: תצליחו.
נעמי לירן: עונג לעבוד איתך לאורך כל הדרך.
נעמי לירן: תודה רבה על ההיענות המיידית בעניין של מניעת אלימות נגד נשים עם הערכה של נעמ"ת והוידיאו של ויצ"ו.
נעמי לירן: אני משוכנעת שגברת סוזי יוגב תשמור על הגחלת הזאת של השיעור היפה שניתן בצבא הגנה לישראל.
נעמי לירן: את מאוד עזרת לנו בכל עבודת הרשות לקידום מעמד האישה, גם במינהלת וגם בוועדה המייעצת.
נעמי לירן: אנחנו כמובן עוד נעשה את כל הפרידות המרגשות במערכת אצלנו בפנים.
נעמי לירן: אני משוכנעת שתצליחי בתפקיד שלך החדש, ואני גם בזה חושבת, כאזרחית מדינת ישראל, שנעשתה כאן פריצת דרך שגנרלית בצבא הולכת לתפקיד שהוא לא תפקיד של נשים אלא תפקיד אחר.
נעמי לירן: כמו שכל גנרל פה מקובל שנעשה מייד מפקד כללי, יושב ראש, חבר כנסת, ראש ממשלה וכדומה, אז גם פה התברכת בפריצת דרך חשובה.
נעמי לירן: אנחנו מאחורייך, מכל צדדיך, ותודה על כל מה שעשית, וגברת סוזי יוגב - כמובן שאנחנו בנוהל הרגיל.
דניאלה במברגר: גדול באמת לעבוד איתה.
דניאלה במברגר: היה שיתוף פעולה מצויין.
דניאלה במברגר: העבודה הנוכחית באגודה לזכויות האזרח, שאומנם לא נמנית כאחד מארגוני הנשים, אבל גם התחום של קידום נשים בצבא הגנה לישראל וגם התחום של הטרדה מינית, אלה עניינים שתמיד היו ויהיו על סדר היום של האגודה.
דניאלה במברגר: בזווית האישית אני רק יכולה להתקנא באלה שמתגייסות עכשיו, להיזכר בימים שלפני שנים רבות.
דניאלה במברגר: המון המון בהצלחה.
דניאלה במברגר: בוודאי שבתפקיד החדש של האגודה לזכויות האזרח גם יהיה דין ושיח איתכן; ולגברת סוזי יוגב, שוב המון בהצלחה, ובוודאי יהיה המשך של שיתוף פעולה.
חני כספי: ראשית עשתה פה פרידה, והיו אלופות משנה - וזה היה בחג הפורים, ואני הייתי פשוט בתפקיד שלי בתור אימא, ולא יכולתי להגיע, וכשראיתי שזה בסדר היום, וגם שאני נמצאת בכנסת, אמרתי שאני אשמח לא רק כעוזר פצ"ר לייעוץ וחקיקה, אלא פשוט כחני - לבוא ולהיפרד.
חני כספי: אני יכולה רק להגיד לכם קצת מהזווית שלי כיועצת משפטית, שמה שהובילה גברת אורית אדטו, ואני בטוחה שגברת סוזי יוגב תמשיך אחריה, זה לא היה קל, ובארגון הזה שכולנו ככה נוטים להגיד, בצבא הגנה לישראל, ולברך - זה ארגון קשה מאוד, זה להעביר בו תהליכים ולשכנע, זה פשוט דבר קשה.
חני כספי: למרות שזה נראה פה על מגש של כסף, אזי צריך לדעת שזאת עבודה קשה.
חני כספי: אנחנו בייעוץ המשפטי הבנו מייד את הרעיונות החדשים, וגם אנחנו משתדלים, והחקיקה הזאת, שכל כך כתבו עליה, היא פשוט עניין של כארבע שנים שבהן היא התגלגלה כהצעת חוק פרטית - רק להראות עד כמה זה קשה.
חני כספי: אפשר לפעמים לברך על הישגים, אזי אני מברכת עליהם, ואני אישית כקצינה בצבא רואה את זה ושמחה על זה.
חני כספי: שמחתי מאוד לעבוד עם גברת אורית אדטו.
חני כספי: למדתי ממנה הרבה, נהניתי לעבוד במחיצתה, נהניתי לתת לה שירות של ייעוץ משפטי, ואני מברכת אותה בהצלחה בהמשך הדרך.
חני כספי: עם שירות בתי הסוהר יש לנו קשרים טובים, כך שעוד ניפגש.
חני כספי: לגברת סוזי יוגב אני מאחלת בהחלט בהצלחה.
חני כספי: אני רוצה גם להגיד לגברת חדווה אלמוג תודה על האיחולים.
חני כספי: אני הייתי בקורס קצינות כשהיא הייתה מפקדת בסיס הדרכה 12, ואינני רוצה לספר לכם כמה "רעדתי" כשהיא עברה.
חני כספי: זה באמת אירוע מרגש.
יעל דיין: חיות, כי מפקדת הח"ן כשאני שירתתי הייתה דינה ורד, ומפקדת הבסיס, הייתי במפקדי כיתה ובקצינות, הייתה צילה, ופשוט מורא אלוהים היה עלינו.
יעל דיין: דינה וצילה זה היה מושג שהיום אף אחד איננו יודע מה זה.
יעל דיין: כל חיילת שאמרו לה: דינה וצילה, זה היה פשוט פחד אלוהים.
יעל דיין: יש לי צילומים מהטירונות, אבל מסיום קורס קצינות, כשאני מסתכלת על הצורה שהייתה לנו אז, והייתה התלבטות גדולה מאוד בצבא הגנה לישראל אז, בח"ן, כי לפי כל השקלולים החליטו שמגיע לי להיות חניכה מצטיינת של קורס קצינות, אבל אבא שלי היה ראש המטה הכללי, ואז עשו דיונים ברמה הגבוהה ביותר, אם לא ייתנו אז יגידו שזה בגלל אבא, ואם ייתנו לי כי אז יגידו שזה בגלל אבא שלי.
יעל דיין: מצאו פשרה מפא"יניקית.
יעל דיין: החליטו שיתנו שתי חניכות מצטיינות.
יעל דיין: כי ממש לא היה נעים לשלול ממני את זה, וגם לא היה נעים להעמיד אותי כבודדת בעניין הזה.
דניאלה במברגר: שלך על השירות שלך בח"ן דווקא.
יעל דיין: הייתי בגוש הרטוב ואני האמנתי; זה היה גל עלייה ולישובי הפרוזדור פשוט לא היה כוח אדם לשלוח, אז אלה שכאילו מילואים שמו ועשו מהם מושבניקים בפרוזדור, ואני כקצינה הייתי אחראית ללמד אותם מאיפה יוצא הכדור של הרובה, כי הם שמרו בלילה.
יעל דיין: זאת הייתה סכנת אלוהים, ולא היה זמן להעביר אותם ממש תרגולים.
חדווה אלמוג: בזמנו לעשות בבסיס ההדרכה 12 מסדר.
חדווה אלמוג: אני הייתי נורא צחקנית, אל תסתכלו עליי קשוחה, הייתי הצחקנית של הקורס.
חדווה אלמוג: היו אז צריפים גדולים ובצריפים היו שתים-עשרה בנות בקורס.
חדווה אלמוג: בסוף הקורס נשארנו ארבע.
חדווה אלמוג: זה היה חדר ענק, ושמנו בכל פינה מיטה.
חדווה אלמוג: כיוון שהייתי הבדרנית של הקבוצה, הסברתי מה יקרה כשתבוא מפקדת הבסיס שהיא הייתה ענקית.
חדווה אלמוג: היא בטח תעלה על המיטה, תרים מעט את המזרון, תשים את הרגל, ותנסה לבדוק את האבק למעלה בכרית, וכמובן שהיא תיפול; ועשיתי להם הצגה מה יקרה.
חדווה אלמוג: אנחנו היינו החדר האחרון, ומפקדת הבסיס נכנסת, היא נכנסת למיטה שלי ושמה את הרגל ומתרוממת וצונחת על הרצפה.
חדווה אלמוג: עכשיו כל השלוש, אחת פה בצד שלי ועוד שתיים בפינה - אני אומרת לעצמי, חדווה את אינך מרימה את הראש, כי אם את מרימה את מתפוצצת מצחוק.
חדווה אלמוג: אני לא מרימה אבל בזווית העין לא יכולתי להתאפק.
חדווה אלמוג: קודם כל ניגשתי לעזור לה כמובן וכל הסגל ברח.
חדווה אלמוג: נשארה חני אחת, אני מרימה אותה, וזאת מבוכה מאוד גדולה - היא בכל זאת מפקדת בסיס, זה פחד מוות, ואני מרימה את הראש, ואני רואה אותה צוחקת בפינה, ואני אומרת: חדווה, שכנוע עצמי, תפסיקי.
חדווה אלמוג: ופתאום אני רואה את הסגל עומד בחוץ ומתפוצץ מצחוק.
חדווה אלמוג: ראיתי אותם, פרצתי בצחוק מתגלגל, אז המפקדת כיתה אומרת לי: תעופי מפה.
חדווה אלמוג: אז עפתי משם.
חדווה אלמוג: בשתים-עשרה בלילה קראו לי לסגל.
חדווה אלמוג: אני מתייצבת, יושב שם כל הסגל עם גברת סטלה לוי זיכרונה לברכה שהייתה קצינת חן ראשית, ושואלים אותי אם אני חושבת שאני יכולה להיות קצינה בגלל שאני צוחקת.
חדווה אלמוג: אמרתי מה אני אעשה, אני אגיד את האמת.
חדווה אלמוג: אמרתי תראו, ניקינו את החדר ועשיתי הצגה, אז אחת אומרת לי: כן את כל הקורס היית עליזה, אמרתי לה יותר טוב להיות עליזה מאשר להיות עצובה.
חדווה אלמוג: בקיצור, שעה וחצי הם עשו לי תחקיר, ועשו לי סימולציות אם אני צוחקת או לא צוחקת, אמרו לי לצאת החוצה בשתים-עשרה וחצי בלילה.