GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זהבה גלאון: אני אעביר את הדברים ליושבת ראש הוועדה, חברת הכנסת יעל דיין, אני מניחה שהיא תיזום ישיבה משותפת עם ועדת הכספים, זה חלק מאותו מסלול כוחני, כוחני חיובי.
זהבה גלאון: אם כל ארגוני הנשים יהיו בתוך הקמפיין, יש לזה המון כוח, זה לא רק חברות וחברי הכנסת, זה משהו עם גיבוי הרבה יותר רחב.
זהבה גלאון: אני רוצה להודות לכן, הישיבה נעולה.
בואו נגיד: שאלה שניה: איך אומרים בלשון נקבה גאון?
בואו נגיד: אני אשמח אם תעזרו לי.
בואו נגיד: אני באמת לא יודעת.
בואו נגיד: קריאה: גאונית.
בואו נגיד: רונית לב-ארי: היה ויכוח סביב זה, וכמעט הגענו למסקנה שזה יכול להיות רק גבר.
בואו נגיד: רחל אליאור: לשאלה הזאת יש משמעות מעבר ללשון, משום שכל תוארי הכבוד שקשורים בחוכמה והשכלה ניתנו רק לגברים.
בואו נגיד: לכן רבנית איננה מקביל לרב.
בואו נגיד: רבנית היא אישתו של הרב.
בואו נגיד: גאונית זה שם תואר לא מצוי.
בואו נגיד: זה דבר שלאורך ההיסטוריה הוא מוכח.
בואו נגיד: אין בשפה העברית תוארי כבוד מן הסוג הזה, כמו פוסקת או חכמה או רבנית.
בואו נגיד: זה איננו שם תפקיד.
בואו נגיד: היו"ר יעל דיין: קצינת חיל נשים ראשית שקיבלה עכשיו את המינוי להיות נציב שירות בתי הסוהר, בפעם הראשונה אישה, והיא שאלה אותי ודיברתי על זה עם השר בן עמי, מה עושים עם המילה נציב.
בואו נגיד: היא נכנסת לתפקיד שהוא "נציב שירות בתי הסוהר".
בואו נגיד: נעמי חזן: רק אם זה קשור לאותה גברת מבקרת המדינה מרים בן פורת, היא מבקר, הייתה מבקר המדינה.
בואו נגיד: מרים שכטר: אני הממונה על השיוויון בין המינים בחינוך.
בואו נגיד: השנה הזאת זו הפעם הראשונה שיש לנו שני קורסים שהם שיוויון בין המינים בספרות לחינוך העל יסודי, ושם אנחנו עוסקים בספרות נשים ובספרות על נשים, עם הכנסה לבחירה בבחינות הבגרות.
בואו נגיד: בספרות לבחינות בגרות יש הרבה בחירה.
בואו נגיד: היו"ר יעל דיין: אני רוצה לומר שבמשרד החינוך, שעכשיו כמובן ניתנים לו כל השבחים, בתקופתו של מר אמנון רובינשטיין והגברת שולמית אלוני כמובן, הכנסנו עם עבודה מאוד פעילה של הוועדה הזאת תוכנית לשיוויון בין המינים, שבעיקר עסקה במה שהיה מאוד דרוש אז, ועדיין דרוש היום, בקעקוע של סטריאוטיפים.
בואו נגיד: היום אנחנו כבר בדרגה גבוהה, ספרות ושירה, אבל הנקודה העיקרית, ועד היום אנחנו מוצאים את זה בספרי הלימוד, משום שאנחנו לא די עם עין בוחנת, עדיין מוצאים בספרי לימוד לגיל הרך - כולל ספרים לגן הילדים, לגן חובה, אנחנו מוצאים את הסיפור הזה של אימא מגהצת, אבא חוזר מהעבודה, אבא עייף, אבא יושב, אימא מבשלת לו.
בואו נגיד: זה יצא, אבל זה עדיין קיים.
בואו נגיד: יש לנו בעיה שדנו בה לפני שבע שנים.
בואו נגיד: אני עדיין קוראת לזה בכל זאת מה יהיה עם הלוכסן, כי בגיל צעיר הבחינות שמוגשות לילדים זה זכר, והייתה בעיה לכתוב כתוב, פתור, השב וכן הלאה.
בואו נגיד: ואז ישבנו עם אנשי משרד החינוך והם אמרו: את יודעת איזו עלות תהייה להוסיף לוכסן.
בואו נגיד: קריאה: יש אפשרות לכתוב ברבים.
בואו נגיד: היו"ר יעל דיין: אני רוצה לומר לכם שאנחנו דנים לחוד בזה.
בואו נגיד: אני רוצה להגיד לכן כילדה, כבת, שאני אינני מקבלת את זה.
בואו נגיד: אני לא רבים, וזה אילוץ, וזה איזה שהוא פתרון שהוא כמעט כספי, זאת אומרת זה פתרון של עלות אז בסדר, יש גיל שהפנייה האישית ועל פי מיגדר (ז'נדר) היא מאוד חשובה.
בואו נגיד: כי כשילד מאוד קטן, אינני מדברת על בגרויות או בפסיכומטרי, תכתבו לי ברבים, ואז גם לא איכפת לי אם זה יהיה בזכר או בנקבה.
בואו נגיד: אבל בגיל צעיר הילד הוא לא רבים.
בואו נגיד: הילדה היא לא רבים/ רבות.
בואו נגיד: וכשאומרים כתבו לילדה בת שש או שרק למדה לכתוב, זה אינו רק מבלבל, זה אינו הוגן.
בואו נגיד: זה מכניס אותה לחבורה.
בואו נגיד: אנחנו עובדים עם גננות, והבעיה הזאת לא ברמה הגבוהה של שירה וספרות אלא באמת מההתחלה, מההתחלה הבת, הילדה והילד, ואיך הם רואים את החברה מסביבם ואת ההורים שלהם, ואז הסתבר לנו משהו די מדהים וקשה - זה אחרי שזה יצא, הוא עף החוצה בתקופת ביניים וחזר עכשיו בגדול עם חבר הכנסת יוסי שריד, שכאשר עוברים את החינוך של הילדים ושל הגננות, אני מדברת באמת על גיל רך, נוצר פער, הילד מבין, הילדה מבינה, הגננת מבינה; היא מעבירה את הנכון, החומרים יפים ונכונים, ואז הוא חוזר הביתה או היא חוזרת הביתה - והיא חוזרת הביתה, והיא רואה שאימא מגהצת, ואבא חוזר עייף מהעבודה, אנחנו העפנו את זה בעמל רב ומסבירים לה את כל הדברים האלה, והיא חוזרת הביתה, והיא פוגשת בבית את הסטריאוטיפים.
בואו נגיד: כלומר החינוך כפי שצריך מקדים את שינוי הדפוסים החברתיים, ואז נרתמו באמת לעשות עבודה של הגננות עם ההורים, כי אנחנו צריכים כאן לשנות נורמות, ואי אפשר להתחיל עם הגיל הנמוך.
בואו נגיד: שפרה שמולביץ: אני הקשבתי למשל לשלי יחימוביץ, זה דבר נורא ואיום.
בואו נגיד: אישה כל כך פמיניסטית שהפרסומות בתוכנית שלה מציגות את האישה תמיד כבכיינית ומסכנה ותינוקית ועלובה.
בואו נגיד: היו"ר יעל דיין: אנחנו עוסקים בזה בצורה רצינית, לא רק בקטע של האשכוליות, שזה מה שנחרט אצל כולם יותר מכל דבר אחר.
בואו נגיד: שפרה שמולביץ: כשזה עקיף זה הרבה יותר מסוכן.
בואו נגיד: כשהיא מדברת בטון כזה של ילדה קטנה.
בואו נגיד: היו"ר יעל דיין: אבל יש שינוי, ויש לנו השפעה גדולה לפניות ציבור כשאנחנו רוצות להוריד משהו, להוריד תשדיר -זה עובד.
בואו נגיד: מעט הכוח שיש לנו כצרכניות משפיע.
בואו נגיד: נעמי חזן: אני מוכרחה להודות שאני באה מעולם הפרוזה ומדעי החברה, ולו לא היו לי חברות טובות שהיו חושפות אותי מדי פעם לשירה, ובן שעושה עכשיו MA בספרות השוואתית, אני כנראה הייתי נשארת בקטע.
בואו נגיד: אני רוצה להודות לכן שבאתן, אבל אולי ברמה קצת יותר רצינית.
בואו נגיד: אין הרבה שירה בפוליטיקה, אם בכלל.
בואו נגיד: אני חושבת שהספר הזה, האנתולוגיה הזאת, זה אקט פוליטי מאוד חשוב.
בואו נגיד: אולי כדאי לומר את זה בפה מלא.
בואו נגיד: יש פה עוצמה נשית שבעצם הבאת השירה המאוד פרטית למישור הציבורי, יש הכנסה של השירה לפוליטיקה.
בואו נגיד: אני רוצה באמת להודות לכן מקרב לב על העניין הזה, משום שאנחנו צריכים את זה, במיוחד היום במדינת ישראל.
בואו נגיד: אני רוצה גם להפוך את האמירה ולהגיד שלא הפתעתם אולי בזה שהוכחתם לנו שוב ושוב שיש פוליטיקה בשירה, כי הדבר הזה מובן לחלוטין.
בואו נגיד: אני חושבת שהוא במיוחד קיים כאשר מדובר באנתולוגיות.
בואו נגיד: לכן בעצם החיבור של הבאת השירה לפוליטיקה והפוליטיקה לתוך השירה אני חושבת שעשינו איזה חיבור מעניין.
בואו נגיד: אנחנו צריכות גם להודות לכן, אם מותר לי לומר, על זה שנתתם לנו פסק זמן של שעתיים נפלאות בשבועות מאוד מאוד קשים, אני חושבת בכלל למדינת ישראל.
בואו נגיד: כי אז, על דקות החסד האלה – תודה.
בואו נגיד: זהבה גלאון: אולי אני אתחבר לסייפא של חברת הכנסת נעמי חזן, ואני אודה קודם כל ליושבת ראש הוועדה יעל דיין.
בואו נגיד: אנחנו בדרך כלל באות לוועדה, ובדרך כלל ביום יום שלנו אנחנו עוסקות בהבלי העולם, ואני מודה שאני ממש התרגזתי.
בואו נגיד: אני רוצה באמת להשאיר את הדברים שלי באמת ברובד האישי, לשבת ככה לשמוע.
בואו נגיד: גברת מיה בז'רנו אמרה: כאשר אני כותבת אז אני קול, אני לא גבר ואני לא אישה.
בואו נגיד: אני רוצה להגיד לך שאני ישבתי כאן ביניכן ואני חשתי כוח, אני חושבת שאתן נתתן כוח בדבר הזה, שעכשיו אנחנו יכולות לחזור שוב פעם לשוטף ולכל אותם דברים שהם באמת ביום יום.
בואו נגיד: לי זה היה נורא נורא חשוב, ואני מרשה לעצמי להגיד שמהנה אפילו, וכיוון שמאוד הסכמתי ומאוד הזדהיתי עם הדברים של פרופסור רחל אליאור, כי אז אין לי מה להוסיף בהיבט הזה.
בואו נגיד: עם כל ההנאה, אני תכף חוזרת וחושבת איך אנחנו בסופו של דבר - אולי דווקא מכאן, יושבת הראש יעל דיין, וזה אולי אליך, צריך לדבר על משהו יותר גדול בדבר הזה, זאת אומרת להביא את הפועל הזה לקהלים יותר גדולים, לקבוצות יותר גדולות.
בואו נגיד: שזה לא יישאר עוד פעם אנחנו הנשים שנהנות מפורום נשי כל כך איכותי.
בואו נגיד: היו"ר יעל דיין: אני אומר מילה לסיכום.
בואו נגיד: אני אתחיל מסוף הדברים שחברת הכנסת זהבה גלאון אמרה.
בואו נגיד: אנחנו לפני שבוע הספר, ואני אשמח מאוד להציע עזרה ותמיכה שנדרשת לקראת שבוע הספר, כי בכל אופן כולנו מתבקשים להמליץ, ומה קראנו, ומה אנחנו ממליצים, ויש פינות ברדיו, ויש כל יום השיר האהוב והספר האהוב; והעיתונים עוסקים בזה, ויש ריכוז שגם מחפשים אותו הקוראים, וגם יש הזדמנות.
בואו נגיד: אני הייתי רוצה לדעת אם תהייה תפוצה איזה שהיא לספר בשבוע הספר ביריד?
בואו נגיד: את זה אתם יכולים לברר.
בואו נגיד: קודם כל תחליטו אם יש את זה בסטימצקי או לא, ואחרי שתחליטו, ואם אכן זה מצוי בסטימצקי, פשוט תודיעו לי.
בואו נגיד: אני יכולה להביע דרישה חברית לבקש שיינתן לזה שלט ביריד בערים הגדולות ולהציע אפילו נוכחות שלנו יחד, כמובן בהתנדבות, אבל אין שום בעיה לגייס נשות ציבור.
בואו נגיד: אני חושבת שלכבוד לנו לתת, וזה לא כמו לגשת לחנות ספרים ויודיעו שאנחנו באות.
בואו נגיד: אלא היריד הוא באמת הזדמנות לקחת ולשים מודעה קטנה, לשים שלט ולתת לזה דחיפה.
בואו נגיד: לפי דעתי זה לכבוד לנו ונעשה את זה ברצון, ואם אפשר להיות איתנו בקשר ופשוט להגיד באיזה דוכנים זה יימצא, זאת אומרת האם זה נכנס לאיזה שהיא מסגרת משולבת או האם בדוכן של סטימצקי, ואם זה דוכן - כי ההוצאה אינה הוצאה שבארץ, אין כאן מוציא לאור, אז לכן צריך מפיץ שיפיץ.
בואו נגיד: אני מוכנה לפנות מייד לאותו מפיץ לבקש שההפצה תכלול את היריד, ולדעת איפה פיסית זה נמצא.
בואו נגיד: לפי דעתי גם בערים הגדולות אנחנו יכולים ממש פיסית להיות שם ולעזור לזה.
בואו נגיד: רחל אליאור: אני רוצה לומר משפט אחד בתשובה למה שחברת הכנסת נעמי חזן אמרה.
בואו נגיד: יש קשר עמוק בין שירה לפוליטיקה.
בואו נגיד: זה לא נכון שאין קשר.
בואו נגיד: נעמי חזן: אני הופכת להיות עילגת כי זה המסר שלי, אבל אני שיחקתי עם הרעיון.
בואו נגיד: רחל אליאור: אולי אני לא הבנתי, אבל את אמרת במפורש שאין קשר בין שירה לפוליטיקה.
בואו נגיד: אני יודעת שאת יודעת, אבל חשוב להגיד גם מה הקשר.
בואו נגיד: השירה מתרימה את הפוליטיקה ומזינה אותה.
בואו נגיד: כאשר גברת דליה רביקוביץ כתבה את "תינוק לא הורגים פעמיים", זה היה הרבה לפני שהתחיל השיח הפוליטי על נסיגה מלבנון.
בואו נגיד: אני חושבת שצריכים להבין שפעמים רבות משוררים ומשוררות מתרימים את מה שאחר כך הופך לנחלת הרבים בשיח הפוליטי, וזה נכון גם לגבי שירה פמיניסטית ותודעה פמיניסטית.
בואו נגיד: נשים כבודדות כתבו את מה שאחר כך התאגד לתנועה.
בואו נגיד: לכן חשוב לטפח את זה וחשוב להביא את זה בחשבון ולא ליצור שום ניתוק בין הדברים, אלא להבין שמה שמתרחש ברובד אחד מזין ומפרה ומתרים ומנסח רבים אחרים.
בואו נגיד: היו"ר יעל דיין: אני מודה לכן.
בואו נגיד: זה לא חד פעמי.
בואו נגיד: אנחנו בשמחות דומות בוודאי ניפגש, ושוב פעם, כל דבר שהוא עזרה מעשית - אנחנו בעלות חוב.
יעל דיין: אני פותחת את הישיבה ומברכת את הנוכחים והנוכחות.
יעל דיין: אני רוצה לציין שעל כל צעד קדימה יש גם צעד אחורה.
יעל דיין: אני רוצה לעבור לנושא שלפנינו.
יעל דיין: אנחנו עוסקים היום בדוח "אמנסטי אינטרנשיונל" בנושא סחר נשים.
יעל דיין: אני שמחה ולא שמחה כל פעם שהציבור כולו מתעורר ומזדעזע ויש הצהרות על שסחר בנשים הוא דבר איום ונורא.
יעל דיין: אני רוצה להזכיר לכם שהוועדה הזאת עוררה את הנושא ב-3 השנים האחרונות אך הזעזועים האלה הם כמו שוקים חשמליים, אין להם שום אפקט.
יעל דיין: מגיע שוק, מקבלים אותו ואחר-כך חוזרים לסדר היום.
יעל דיין: הנושא שעל שולחננו היום התעורר מחדש גם בעקבות העובדה שהפניות של הוועדה לא טופלו כראוי.
יעל דיין: אנחנו בקשר הדוק מאוד גם עם המשרד לבטחון פנים, שאנחנו נשמע מהם ויש באמת התקדמות, גם עם משרד המשפטים בנושאי חקיקה, וגם ישירות בטיפול בנשים.
יעל דיין: הוועדה ביקרה ב"נווה תרצה" ונפגשה עם נשים שנאסרו והיו חלק מהסחר בנשים.
יעל דיין: אני אביא את היבול הדל שיש בנושאים האלה ונשמע מפי המוסמכים.
יעל דיין: אבקש לציין, וזה לא רק לפרוטוקול אלא זו תחושה של כולנו, שהנושא שלפנינו הוא מהקשים והחמורים ביותר שיכולים להיות.
יעל דיין: אני לא משווה את זה לרצח אבל אולי אחרי רצח, כשאנחנו עוסקים בנשים, יש שלילת חופש.
יעל דיין: שלילת חופש לצורך ניצול מיני, הפיכת נשים לא רק לכלואות ואסירות אלא לשפחות מין, מבלי שתהיה להן אפשרות להגנה או להימלטות.
יעל דיין: אני הייתי מעמידה את זה אחרי פשע של רצח, כראשון במעלה.
יעל דיין: ברוח הזאת אנחנו דורשים את הטיפול המתאים מכל הנוגעים בדבר.
יעל דיין: הטיפול המתאים הוא לא רק לבוא לישיבת ועדה ולדבר על תוכניות.
יעל דיין: הזמן עבר כבר.
יעל דיין: אנחנו 3 שנים שומעים על תוכניות.
יעל דיין: בבקשה הציגו לנו לוח זמנים, שבאמת יחייב את כולם.
יעל דיין: נאמר לנו בפירוש על-ידי יודעי דבר שבתוך 6-12 חודשים אפשר לחסל את הנגע הזה במדינת ישראל.
יעל דיין: לבושתנו אנחנו מובילים בעולם.
יעל דיין: יש כמובן מקומות בהם מספר הנשים הנסחרות גדול יותר אבל מבחינת הארגון, המוח היהודי, אני מוכרחה לומר, כאן הראה גדולות ונצורות.
יעל דיין: המוח היהודי הביא אותנו להיות מרכזיים בסחר הבינלאומי.
יעל דיין: אני מקווה שהישיבה הזאת בכל זאת תצעיד אותנו צעד גדול קדימה לפיתרון.
יעל דיין: אבקש ממנכ"ל אמנסטי להציג בפנינו את הדוח.
יעל דיין: לא לקרוא את כולו אלא את עיקריו.
יעל דיין: אני חושבת שהתקשורת עסקה בזה ואנחנו מודעים לו.
יעל דיין: אני חייבת לציין שלפני 3 שנים, בנובמבר 1997, הוגש לשולחן הזה, ומהשולחן הזה לכל גורם שמטפל, דוח מפורט של שדולת הנשים בישראל, שעסק בדיוק בנושא הזה, עם עדויות וראיונות עם נשים, עם נתונים כמעט זהים.
יעל דיין: כך שאף אחד לא יכול לבוא ולהגיד שהוא לא ידע.
יעל דיין: המספר עלה אבל הארגון וסעיפי הפשע נשארו.
יעל דיין: אני מחזירה לשולחן הזה את הדוח בידיעה שהוא בן 3 ולמרות זה דוח אמנסטי, 3 שנים לאחר הדוח הזה, הוא כה חמור ומצביע על צורך בטיפול מהיר.
יעל וייס-רינד: אני מנכ"לית אמנסטי בישראל.
יעל וייס-רינד: כמו שחברת הכנסת יעל דיין כבר הציגה, אנחנו רואים בנושא הזה אחד מהפשעים היותר קשים והעוולות היותר מזעזעות, כדפוס של הפרת זכויות אדם, שלצערנו צצה בשנים האחרונות במדינת ישראל.
יעל וייס-רינד: רבים מהפעילים פה מארגוני זכויות אדם ומארגוני נשים נאבקים בנושא הזה, ושדולת הנשים העלתה את זה אכן לראשונה כבר ב-1997.
יעל וייס-רינד: מאז נעשו מאמצים וניסיון לפעילות, גם מצד קואליציה של ארגוני הנשים וגם מצד חברי כנסת ואישי ציבור שונים.
יעל וייס-רינד: יחד עם זה אנחנו חושבים שאחד החידושים בדוח הזה, שהוא לראשונה מביא את כל הנתונים על השולחן, לאחר קיפאון די ממושך וחוסר פעילות מצד גורמים מוסמכים לטיפול בבעיה.
יעל וייס-רינד: מי שעוד לא קרא את הדוח כמובן יעשה את זה.
יעל וייס-רינד: אני אתחיל דווקא מהעדויות של הנשים.
יעל וייס-רינד: אני מציעה לכל אחד פשוט לקרוא את הסיפורים האישיים של כל אחת מהנשים האלה ומה שהן עברו.
יעל וייס-רינד: כיצד הן הובאו לפה, כיצד חלקן הגיע מתוך ידיעה שהן הולכות לעסוק בזנות אבל חלקן הובאו לפה במרמה, בידיעה שהן הולכות לעבוד בעבודות שונות, החל מניקיון וכלה בטיפול בילדים.
יעל וייס-רינד: מה שעבר עליהן לאחר מכן הוא פשוט סיוט שאני מתארת לעצמי שאף אדם ואף אישה לא היו רוצים לחוות או להכיר או בכלל להאמין שקיים כזה דבר.
יעל וייס-רינד: בן אדם נלקח, הדרכון שלו נלקח, כרטיס הטיסה שלו נלקח, הוא נכלא בדירה.
יעל וייס-רינד: זה קורה לנשים ואני אדבר בלשון נקבה.
יעל וייס-רינד: אותה אישה נלקחת ודורשים ממנה להתחיל לעבוד בזנות.
יעל וייס-רינד: משהיא מסרבת היא נאנסת, מוכית, עוברת עינויים, גם פיסיים וגם נפשיים.
יעל וייס-רינד: אחרי ששוברים את רוחה האישה הזאת הופכת להיות שפחת מין ועובדת למען רווחיהם של אותם סרסורים או גורמי פשע.
יעל וייס-רינד: עליכם פשוט לקרוא את כל אחת מהעדויות, את המצוקה ואת הסבל שעובר על כל הנשים האלה.
יעל וייס-רינד: אני חושבת שאסור לאף אחד להתעלם מהעדויות שכתובות בדוח, מעבר לכל ההיבטים המשפטיים והמוסריים שאנחנו מעלים.
יעל וייס-רינד: יש פה נשים שעברו פשוט אונס מתמשך במשך חודשים ושנים ואנחנו עוצמים את העיניים או לא עושים את מה שצריך לעשות על מנת לחסל את התופעה הזאת.
יעל וייס-רינד: אני מאמינה שרוב האנשים שנמצאים פה מכירים את הבעיה, מכירים את התופעה ומכירים גם את מצוקת הנשים וחוסר היכולת שלהן לאחר מכן, משהן "משוחררות" או לאחר פשיטות של המשטרה, כשהן מגיעות להיות בקשר עם רשויות מוסמכות, כמובן הטראומה הנפשית שהן עוברות בראש ובראשונה לא מאפשרת להן נפשית לבוא ולהתוודות או לספר על זה בחופשיות.
יעל וייס-רינד: נשים רבות פה מכירות את התופעה של נשים שעברו אונס.
יעל וייס-רינד: לבוא ולדבר על מה שעברת זה מאוד מאוד קשה, עד כמעט בלתי אפשרי.
יעל וייס-רינד: זה גורם להן לחוות את כל האירוע הזה מחדש.
יעל וייס-רינד: אי לכך, הציפיה האוטומטית שנשים כאלה יבואו, יתנו עדות ויספרו מרצונן, אני חושבת שצריך קצת לחזור אחורה ולעשות "רגע חושבים" ולחשוב מה המשמעות.
יעל וייס-רינד: בראש ובראשונה הנשים האלה זקוקות לטיפול נפשי.
יעל וייס-רינד: הן צריכות סיוע.
יעל וייס-רינד: הן צריכות מישהו שידבר איתן בשפתן.
יעל וייס-רינד: הן צריכות מקום מקלט.
יעל וייס-רינד: הן צריכות הגנה ועידוד, בידיעה שלאחר מכן מישהו יטפל באותם גורמים שפגעו בהן.
יעל וייס-רינד: מרגע שאותם גורמים אכן מזוהים, צריך למצות איתם את הדין.
יעל וייס-רינד: אפשר להעמיד אותם למשפט.
יעל וייס-רינד: צריך לתת הגנה לאותן נשים, ואנחנו יודעים על כך שבמדינות אחרות, במדינות אירופאיות, יש תוכנית להגנה על אותן נשים עם אפשרות לתת להן מקום מקלט במדינה שלישית.
יעל דיין: אני מבקשת לדייק.
יעל דיין: יש מעט מאוד ארצות שנותנות הגנה.
יעל דיין: יש ארצות שנותנת הגנה ומאפשרות לאותן נשים לחזור לבתיהן, לארצות המוצא שלהן.
יעל דיין: העניין של פליטות, מתן הגנה ומקלט לצורך אזרחות או תושבות, העניין הזה נבדק עכשיו על-ידי משרד המשפטים אבל מלבד הולנד אף מדינה איננה קולטת את הנשים האלה בשל העובדה שהן נמצאות בסכנת חיים.
יעל וייס-רינד: באמת הדוגמא שהתייחסתי אליה היא הולנד.
יעל וייס-רינד: אני יודעת שבמשרד המשפטים לומדים את הדוגמא של הולנד.
יעל וייס-רינד: אני חושבת שזאת אחת הדוגמאות שצריכה להיות לנגד עינינו אם אנחנו באמת רוצים לפתור את הבעיה הזאת מן היסוד.
יעל וייס-רינד: זאת אומרת, לנסות למצוא מדינה שלישית שתקלוט את הנשים הללו, כי חזרה לארצות מוצאן היא כמעט בלתי אפשרית, כאשר העברינים יודעים את כל פרטיהן האישיים, מי המשפחות שלהן בארצות המוצא, מה הן עושות, מי ילדיהם והוריהן.
יעל וייס-רינד: כמובן עלה גם נושא החקיקה, שחברת הכנסת יעל דיין והוועדה לקידום מעמד האישה עוסקים בה זמן רב.
קריאה: סליחה, למה החזרה לארץ המוצא שלהן היא כל-כך בעיתית?
יעל וייס-רינד: בגלל שיודעים היכן הן גרות ויש איום על חייהן אם הן יחזרו.
יעל וייס-רינד: אם הן תעזנה להעיד או לנסות להתלונן על אותם גורמים שפגעו בהן הן תימצאנה בסכנת חיים ברגע שהן יחזרו לארצותיהן.
יעל דיין: חלק מהנשים שחוזרות - זה בדוק והמשטרה יודעת על כך - פוגשים אותן ומפנים אותן ליעד אחר.
יעל דיין: זאת אומרת, המיחזור של הנשים האלה הוא עצום, תוך הטלת פחד.
יעל דיין: ברגע שהאישה נוחתת בשדה התעופה פוגשים אותה העבריינים ואחר-כך היא מוצאת את עצמה במכון דומה בדנמרק, או בארצות-הברית או במקום אחר.
סופה לנדבר: הדוח מתייחס לכך שיש לעקוב אחרי הנשים שגורשו מהמדינה לארצות מוצאן ולברר מה קרה איתן אחרי זה.
יעל וייס-רינד: אלה שלא התלוננו ולא העידו אכן חזרו לביתן.
יעל וייס-רינד: באחד המקרים שתיעדנו לא הצלחנו ליצור איתה קשר לאחר חזרתה לארץ מוצאה.
יעל וייס-רינד: כשהיא חזרה הביתה מישהו פגש אותה, גבר שהזדהה כקרוב משפחה שלה, ומאז נעלמו עקבותיה.
יעל וייס-רינד: לא הצלחנו ליצור איתה קשר בביתה.
יעל דיין: האמת היא שהאינפורמציה הזאת היא נכונה וידועה.
יעל דיין: היא ידועה גם למשטרה, ובוודאי ידועה לאינטרפול.
יעל דיין: היא ידועה לארצות אחרות שמסתכלות עלינו בתור אחד המקומות המרכזיים.
יעל דיין: כשעוצרים שם נשים וסרסורים ומסתברת ההיסטוריה שלהן, מסתבר שהן עברו בנתניה והגיעו לקופנהגן.
סופה לנדבר: אם אנחנו מוציאים אותן מהמדינה כאשר אף אחד לא יודע מה יקרה להן, אני חושבת שיש פה דבר שהוא חמור במיוחד.
סופה לנדבר: בעצם שולחים אותן ואף אחד לא יודע מה יקרה להן אחר-כך: אם הן תיתקלנה באלימות ואולי אף תירצחנה, אן הן תילקחנה שוב לזנות.
סופה לנדבר: אנחנו נקראים חברה הומניטרית אך אנחנו בעצם לא חברה כזאת.
סופה לנדבר: אנחנו תופסים את אותן קורבנות והופכים אותן לקורבנות כפולות.
יעל דיין: זה אחד הדברים שאנחנו דורשים למצוא להם פיתרון.
יעל דיין: קודם כל, הכליאה שלהן בבתי-הסוהר בישראל היא כליאה לצורך הגנה כי הן בורחות מהמלתעות שבהן הן נמצאות.
יעל דיין: מנסים למצוא פיתרון.
יעל דיין: אנחנו צריכים לחשוב על פיתרון שהוא מעבר למתן אזרחות.
יעל דיין: זאת אומרת: הגנה חלקית, מקלטים, מתן אפשרות לחיים לא רק ב"נווה תרצה".
יעל דיין: העניין הזה, שכולאים אותן ועל-ידי זה מגינים עליהן, אף אחד לא חושב שזה הפיתרון.
יעל דיין: גם לא המשטרה.
יעל וייס-רינד: בסוף הדוח שלנו יש המלצות ברמה האופרטיבית והאסטרטגית.
יעל וייס-רינד: יש כאן המלצות מאוד ברורות לכלים מאוד פשוטים, באמצעותם אפשר בצורה מאוד מהירה לטפל בבעיה, להבטיח טיפול באותן נשים אחרי הטראומה הקשה שהן עוברות, וכמובן למנוע הישנות של תופעות כאלה.
יעל דיין: ההמלצות הן ברוח הדברים שנשמעו כאן?
יעל וייס-רינד: בהחלט.
יעל וייס-רינד: החל מחקיקה ברמה האסטרטגית, תיאום בין משרדי הממשלה השונים שנוגעים בנושא ומטפלים באותן נשים, כמובן חקיקה נגד סחר ועבדות של אנשים, טיפול באותן נשים, הקמת מקלט בדומה למקלטים שקיימים היום לנשים מוכות.
סימה טמיר: האם ידועים לך המספרים?
יעל וייס-רינד: הנתונים בדוח מתבססים על הנתונים שקיבלנו ממשרדי הממשלה.
יעל וייס-רינד: הם מדברים על אלפי נשים שמגיעות לישראל בשנה ומאות שמגורשות.
יעל וייס-רינד: עוד דבר שהוא מאוד חשוב הוא ברמה של המדיניות: שיתוף פעולה יותר מעמיק של משטרת ישראל עם שגרירויות ועם ממשלות של המדינות השולחות.
יעל וייס-רינד: זה דבר שהיום בכלל לא קיים והוא מאוד חשוב.
יעל דיין: אנחנו נשמע מהמשטרה.
יעל דיין: יש שיתוף פעולה.
יעל דיין: מתעוררות בעיות ספציפיות, למשל הצורך לספק ניירות חדשים לאותן נשים, שכבר ברחו או נכלאו והן נמצאות פה ללא ניירות.
יעל דיין: הקונסולים הרלוונטיים פועלים באיטיות אבל אי אפשר להגיד שאין שיתוף פעולה.
יעל דיין: הם באים ומתבקשים לספק ניירות חודשים.
יעל דיין: יש בעיות אחרות.
יעל דיין: למשל בחורה מאוקראינה קיבלה דרכון חדש ואפילו משרד העבודה והרווחה עוזר לה לרכוש כרטיסי טיסה אבל אי אפשר לשלוח אותה חזרה.
יעל דיין: הבעיות הטכניות הן משניות.
יעל דיין: זאת אומרת, אין בעיה לצייד בחורה חסרת ניירות וחסרת כרטיס טיסה בניירות ובכרטיס.
יעל דיין: ואז מה?
יעל דיין: חייה בראשנו.
יעל דיין: צריכה להיות באמת הסתכלות מקיפה יותר.
יעל דיין: אבקש, ברשותכם, מהמשרדים המטפלים לדבר בקצרה.
יעל דיין: בהתחשב בזה שאנחנו דנו בנושא הזה במשך 3-4 ישיבות.
יעל דיין: אחר-כך תינתן רשות הדיבור לחברי הכנסת ואחריהם לארגונים הזמנתי לכאן את מר יעקב (יאשה) קדמי, שעמד בשעתו בראש "נתיב" (אני לא יודעת מה אתה עושה עכשיו, לכן אני לא יכולה להציג אותך בתואר המלא).
יעל דיין: ראינו בו את מקור המידע הרחב והמעמיק ביותר לנושא הזה.
יעל דיין: הוא גם היה מהראשונים שהעלו את זה בשעתו על סדר היום.
יעל דיין: אני מצטטת אותך, מר קדמי, מהפרוטוקול של הישיבה שבה השתתפת לפני כ-3 שנים.
יעל דיין: אז אמרת שכל המידע נמצא במקומות הנכונים ושתוך 6 חודשים אפשר להקטין ולמזער את הנגע הזה בצורה מוחלטת.
יעל דיין: אני רוצה לבקש את התייחסותך, שתחבר אותנו לזמן ההוא.
יעקב קדמי: מה שאמרתי אז הוא נכון, וזה נכון גם היום.
יעקב קדמי: יש מספיק מידע ויש מספיק אמצעים לקבל מידע על מנת לחסל את התופעה הזאת.
יעקב קדמי: אפשר לחסל אותה תוך חצי שנה.
יעקב קדמי: השאלה היא באיזה סדר עדיפויות זה נמצא, הן במשטרת ישראל והן במדינה.
יעקב קדמי: הבעיה היא מורכבת.
יעקב קדמי: יש כ-5-6 כנופיות במדינת ישראל שעוסקות בזה בצורה מסודרת וכל מי שמתייחס אליהן עובד בצורה נכונה.
יעקב קדמי: אלה ארגונים שחלק מהם נמצא כאן והזנבות נמצאים מעבר לגבול במדינות אחרות.
יעקב קדמי: הטיפול צריך להיות מתאים לצורת הפעילות שלהם.
יעקב קדמי: לא יהיה פתרון על עד לא יקום במשטרת ישראל צוות מיוחד אינטגרטיבי, שישלב גם מודיעין, גם עבודה אופרטיבית, גם יחידות אחרות של המשטרה.
יעקב קדמי: את זה לא ניתן יהיה לעשות מבלי שלמשטרה יוקצו משאבים ויגדירו לה את הנושא הזה בסדר עדיפויות יותר גבוה.
יעקב קדמי: באמצעים שיש למשטרה היום היא לא מסוגלת להתמודד עם הבעיה.
יעקב קדמי: היא יכולה לכל היותר לרשום, וגם זה ברמה מוגבלת.
יעקב קדמי: אי אפשר לטפל בבעיה כל-כך קשה בלי לתת לה משאבים.
יעקב קדמי: הבעיה הזאת גורמת נזק למדינת ישראל, גם נזק כספי.
יעקב קדמי: חלק מהבנות הגיעו תחת מסווה של עולות חדשות והן מקבלות סל קליטה ואת כל שאר ההטבות, גומרות את המיכסה שלהן וחוזרות.
יעקב קדמי: רק מהחיסכון של הכסף הזה היה אפשר בהחלט לתקצב את המשטרה כדי שתוכל לעשות את כל הפעולות האלה.
סימה טמיר: בכמה כסף מדובר?
יעל דיין: העסק הוא במיליארדי שקלים.
יעל דיין: מדובר ב-2 מיליארד שקל.
יעקב קדמי: אני לא יודע.
יעקב קדמי: תעשו חישוב: אם באיזור המרכז יש 7,000-9,000 בנות שעוסקות במקצוע העתיק, חלק ניכר מהן הן בנות שהובאו מאותם האיזורים.
יעקב קדמי: חלק מהן בנות שהגיעו במסווה של עולות חדשות בצורה כזאת או אחרת.
יעקב קדמי: אז תעשו את המכפלות.
יעקב קדמי: סל קליטה הוא 20,000-25,000 שקל ועוד הטבות.
יעקב קדמי: תכפילו את זה ותשאלו את המשטרה מה היא היתה מסוגלת לעשות אילו היה לה הכסף הזה.
יעקב קדמי: כך שהבעיה ניתנת לפיתרון אבל צריך לטפל הן באיסוף מידע, הן בהפעלת מודיעין, הן בצורה אופרטיבית, הן על-ידי יחידה או צוות שיטפל אך ורק בבעיה הזאת, עם סדר עדיפויות, עם יכולת להפעיל יחידות אחרות ועם יכולת לתאם.
יעקב קדמי: אנחנו בדקנו, אין שום בעיה לתאם פעולות עם משטרות זרות.
יעקב קדמי: הן מוכנות לשתף פעולה ולתת לנו את כל מה שאנחנו צריכים, כולל לעצור שם את האנשים, להעמיד את המידע, לעשות את העיקובים והכל.
יעל דיין: האם הם עושים את זה באוקראינה או במולדביה וכדומה?
יעקב קדמי: אם אנחנו נבקש, הם יעשו את זה.
יעקב קדמי: הם לא יעשו את זה ככה סתם אם מכל זה אין תוצאות.
יעקב קדמי: אם למשל המשטרה הזרה, ולא חשוב באיזה מדינה, תאסוף את המידע ותעביר אותו לישראל ולא יעשו שום דבר עם המידע הזה, בשביל מה שהם יאספו אותו?
יעל דיין: האם אין להם עניין?
יעל דיין: זה בכל אופן אזרחיות שלהם.
יעקב קדמי: אני לא חושב שמשטרת ישראל תטפל כל-כך בלהיטות, בסדר העדיפויות שלה, באיזה בעיה שמתייחסת לאזרחיות של גאנה.
לימור לבנת: השאלה היתה לגבי המשטרות הזרות במולדביה ובאוקראינה.
לימור לבנת: האם להן אין עניין?
לימור לבנת: הרי מדובר באזרחיות של אותן ארצות.
יעקב קדמי: אין להן כל-כך עניין לטפל במה שעושים לאזרחיות מולדביה במדינת ישראל.
יעקב קדמי: הן מתייחסות לזה בדיוק כמו שמדינת ישראל מתייחסת למה שעושים לבחורה שאיננה ישראלית.
יעקב קדמי: שיעשו מה שהם רוצים, למשטרת ישראל זה לא כל-כך איכפת וגם לא למשטרת אוקראינה.
יעל דיין: מי מרכיב את הכנופיות האלה?
יעקב קדמי: זאת פירצה שקוראת לגנב.
יעקב קדמי: המצב מאפשר.
יעל דיין: ממה הן מורכבות?
יעל דיין: עד כמה שהבנתי בישיבה הקודמת, זה לא רק יהודים מרוסיה.
יעקב קדמי: הם יכולים להיות יהודים, הם יכולים להיות ישראלים מקרב העולים, יכולים להיות ישראלים ותיקים.
יעקב קדמי: יש פה אנשים שמכירים את עולם הזנות במדינת ישראל.
יעקב קדמי: בעבר, לפני עשרים שנים, הסרסורים היו ערבים מעזה ואילו היום רוב הסרסורים הם יוצאי חבר העמים, שגם יש להם יותר גישה לנשים.
לימור לבנת: לזה ביאליק התכוון כשהוא אמר "עבודה עברית" ...
יעל דיין: זה בשיתוף פעולה.
יעל דיין: אנחנו מאוד חרדים לסטיגמה שנוצרה, לא כללית על עולים מרוסיה ומאפיה אלא גם על הבנות עצמן, שהן לא יהודיות.
יעל דיין: האחוז המכריע ביניהן הוא נשים שלא באות כעולות ועוברות לזנות אלא נשים שמגוייסות לצורך הזה.
יעקב קדמי: רוב הבנות שנתקלנו בהן אינן יהודיות.
יעקב קדמי: הן מתחזות ליהודיות או קונות תעודות, חוץ מאלה שמוברחות בצורה אחרת.
יעקב קדמי: לישראלי טיפוסי קשה להבחין בין יהודיה לבין לא-יהודיה.
לימור לבנת: האם המשטרה מכירה את הכנופיות שעליהן אתה מדבר?
יעקב קדמי: המשטרה מכירה אבל המשטרה זה גוף גדול.
יעקב קדמי: המשטרה מכירה חלקית.