GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
23653: למרות ההחלטה הזאת, עדיין העיתונים לא מנעו את הפרסומים באמצעות ועדת האתיקה שלהם ולא עמדו בהסכם.
23653: בעקבות כך יושב-ראש ועדת חוק חוקה ומשפט, חבר הכנסת חנן פורת, יזם תיקון מספר 52 לחוק העונשין.
23653: סעיף 205ג המוכר לכולנו בחוק התקבל בשנת 1998 והוא קובע תחת הכותרת של איסור פרסום בדבר שירותי זנות של בגיר כי המפרסם פרסום בדבר מתן שירותי זנות כאשר נותן השירות אינו קטין, דינו מאסר 6 חודשים.
23653: בסוגריים אציין שבמהלך החקיקה צומצמה ההגדרה של שירותי מין לשירותי זנות והוספו סעיפי המשנה האומרות שהוראות סעיף קטן (א) לא יחולו במקרים הבאים, וכאן הוסף סעיף קטן (ב) שאומר שניתן לפרסם כאשר עניינו אך ורק מתן שירותי זנות או התפרסם בנפרד מדברי פרסום אחרים, אם נמסר לאדם רק לפי בקשתו וסומן בו בצורה בולטת כי מטרתו היא לפרסם שירותי זנות.
23653: במושב הרביעי של הכנסת החמש עשרה, בשנת 2002, ועדת החקירה הפרלמנטארית למאבק בסחר בנשים בראשותה של חברת הכנסת זהבה גלאון, קיימה ישיבה ראשונה בנושא פרסומי מודעות לשירותי ליווי ומין בעיתונות ובמקומונים.
23653: בישיבה השתתפו רק נציגי עיתון "מעריב" שטענו שהם לא יכולים לוותר על הרווח הגדול מהמודעות.
23653: בפירוש נטען: "אני לא יכול להגיד שהפרסום לא יוצר ביקוש".
23653: בישיבת מעקב נוספת שהתקיימה בשנת 2004 בנושא הקשר בין פרסום מודעות למתן שירותי מין בעיתונות הישראלית לבין הגדלת הסחר השתתף עמוס שוקן שהוא היה מי שאמר שהוא לא יכול להגיד שהפרסום לא יוצר ביקוש, וכאן הוא אישר את טענת הועדה שאכן הפרסום מעודד את הסחר.
23653: בישיבה נבחנה גם אכיפת המשטרה והמשטרה דיווחה על פתיחת עשרות תיקים בשנים 2002-2003 בגין פרסומי תועבה, אך למרות הגשת כתבי אישום, התופעה נמשכת בתקופה הזאת.
23653: ב-14 בספטמבר 2004, שנתיים לאחר שהוגש כתב אישום, הורשעו רשת שוקן בע"מ, "ידיעות אחרונות" בע"מ, "מעריב", הוצאת מודיעין בע"מ, בפרסום מודעות העוסקות במתן שירותי זנות.
23653: השופט דניאל בארי קבע כי ברור לחלוטין כי מודעות כאלה מציעות שימוש בגוף האדם, אישה, לשם סיפוק תאווה מינית תמורת תשלום.
23653: בעקבות פסק הדין חדלו העיתונים לקבל מודעות המציעות שירותי מין, ותיכף נדבר על הסייגים.
23653: למרות זאת השופט החליט לבטל את הרשעתם של בכירי העיתונים, בעקבות המלצת שירות המבחן, ועל העיתונים הגדולים הוטל קנס של 125 אלף שקלים בלבד.
23653: בעקבות קלות העונש פנתה חברת הכנסת גלאון לפרקליט המדינה, עורך-דין ערן שנדר, וביקשה ממנו לערער על קלות הענישה מאחר שמדובר בקנס כספי שלעומת הכנסות מהמודעות בטל בשישים.
23653: אני אציין שבתשובתה של עורך-דין ליאורה חילו, שהייתה סגן לפרקליט המדינה, נאמר שהוחלט להימנע מהגשת ערעור משום שמדובר בהפרת חוק חדשה שאז המדינה אינה נוהגת למצות את הדין עם הנאשמים ותחת זאת פועלת להשגת המקובל.
23653: בסקירה שהוצגה בוועדת המשנה על הגבלות על פרסום שירותי מין ברחבי העולם נאמר שיש כמה הגבלות שאפשר לרכז אותן בשלושה סעיפים, כאשר האחד הוא פרסום במדור נפרד, הגבלות פרטניות של צורה ותוכן כאשר תוכן הפרסום הוא פרסומי, ודרישה לאישור מוקדם לקבלת חומר או מתן אפשרות לסרב לקבל דואר מיני בעתיד.
23653: בישיבה שהתקיימה ב-12 בינואר 2005 דווח על פסק הדין וצוין שהשופט ציין כי אין כל קשר לתיק שלפניו לעניין הסחר בנשים.
23653: כמו כן בית המשפט בעצם זיכה את העיתונים מכל נושא השיחות הארוטיות וקבע שאין מדובר בשירותי זנות, שכן שירותי זנות דורשים מגע פיזי.
23653: אני יכולה לצטט את פקד רענן כספי שדיווח בישיבה כי בעקבות פסק הדין ירדו הפרסומים אך נפח המודעות של המודעות של שיחות ארוטיות גבר על המודעות של משרדי ליווי.
23653: ב-9 בינואר 2006 פרסמה עורכת-הדין רחל גרשוני, המתאמת הבין-משרדית בנושא המאבק בסחר בבני אדם, הנחיות בדבר מדיניות האכיפה והעבירות הנלוות לעיסוק בזנות ובהן היא אומרת כי לאור הקשר המסתבר עם שירותי זנות ופרסומם לבין ביצוען של עבירות פליליות כגון ספסרות בנסיבות מחמירות, הבאת אדם לידי עיסוק בזנות וסחר בבני אדם למטרות זנות, ועבירות פליליות חמורות אחרות, יש באי-אכיפת העבירות לפי סעיף 205ג לחוק העונשין משום מתן לגיטימציה לביצוע מעשים אסורים וסיוע להמשך ביצוע העבירות.
23653: מסמך הנחיות הפרקליטות מפרט ומחזק את העמקת פעילות האכיפה על פרסום שירותי זנות.
23653: כאן אנחנו מגיעים לדוגמאות השונות.
23653: אמצעים שונים לפרסום מתן שירותי זנות.
23653: מאז תיקון החוק והרשעת ההוצאות הגדולות ובעלי התפקידים, אכן פסק רוב פרסום שירותי הזנות בעיתונים האלה, אך כמו שאמרתי גבר פרסום של שיחות ארוטיות, מועדוני חשפנות ובתי מלון שנראה את זה בהמשך.
23653: עם זאת ממשיכים סוחרי הנשים והסרסורים לפרסם את מרכולתם בדרכים אלטרנטיביות.
23653: העיתונות המקומית מחלקת ישירות לתיבת הדואר של התושבים והיא מפרסמת פרסומי זנות באופן נרחב.
23653: חלקם מציינים – ואפשר לראות את זה כאן – כי מערכת העיתון מודיעה כי לא תתקבלנה מודעות המציעות שירותי זנות, לצד מודעות המציעות שירותי זנות.
23653: במקומונים יש גם הפרדה ועמודות נפרדות בין עמודה שכותרתה עיסוי שמתכוונת באמת לשירותי עיסוי, לבין אלטרנטיבי, שכל המודעות בו מדברות גם על עיסוי אך הכוונה האמיתית ברורה מהנוסח.
23653: אמצעי נוסף הוא הפצת עלונים וכרטיסי ביקור על מכוניות חונות ובתיבות דואר דבר שמהווה עבירה לפי סעיף 205ג אבל זה אינו עומד בסייגים הקבועים בסעיף קטן (ב) שכן העלונים אינם נמסרים לאדם על פי בקשתו.
23653: ניתן בפירוש להבחין בין עלונים המפרסמים שירותי עיסוי באמת לבין שירותים המפרסמים שירותי זנות למרות השימוש במילה עיסוי, תמונות עירום של נשים וכדומה.
23653: אני חייבת לציין שעשיתי מאמץ אדיר להראות את האמצעים ולנסות כמה שיותר לטשטש ולהסתיר, כי אנחנו לא רוצים לעשות את אותו דבר לו אנחנו מתנגדים.
23653: עלונים מפרסמים שירותי זנות ומופצים ללא תמורה בחנויות ממכר מסוימות.
23653: לכאורה נראה כי עלונים אלה מקיימים את הסייגים הקבועים בחוק, אולם חוברות אלה מונחות לפתחי הקיוסקים והפיצוציות באופן גלוי ובולט לכל עובר אורח, כולל קטינים, ללא השגחה וללא צורך בבקשת החוברת על מנת לקבלה.
23653: עורך הדין גרשוני ציינה בהנחיותיה שמעיון בחוברות אלה מתעורר חשד כבד כי לפחות חלקן מפרסם שירותי מין של נשים שהן קורבנות סחר בבני אדם או עבירות חמורות אחרות.
23653: מבדיקה מעמיקה שנעשתה על ידי מוקד הסיוע לעובדים זרים עולה חשד ממשי לסחר בבני אדם.
23653: בדיקה זו הובאה לידיעת המשטרה באוקטובר 2006.
23653: "צימרים" דיסקרטיים לפי שעות או ללילה.
23653: פרסום מקומות המכונים צימרים דיסקרטיים על פי שעות או ללילה, מעלים חשד כי מדובר בניהול מקום לשם עיסוק בזנות.
23653: מקומות אלה מהווים חוליה נוספת שבשרשרת הסחר בכך שהם מעמידים לרשות הסרסורים אתר פיזי לניצול הקורבנות.
23653: חוק העונשין, סעיף 204, קובע שמי שמחזיק או מנהל מקום, לרבות כלי רכב, לשם עיסוק בזנות, דינו מאסר חמש שנים.
23653: פרסום מודעות דרושות לעיסוק בשירותי מין או במסגרת מודעה המשווקת שירותי מין תוך צירוף המילה דרושות.
23653: מודעות אלה מעלות חשד לעבירה על סעיף 377(א)(5), הבאה לידי מעשה זנות.
23653: תשובת השר לביטחון פנים על מכתבה של חברת הכנסת גלאון שפירט את כל רשימת הפרסומים לעיל אמרה כי הופץ חוזר מטעם רמ"ד חקירות המתווה את מדיניות האכיפה בעבירות תועבה ופרסום שירותי זנות.
23653: הוא מסביר בין היתר את דרך חקירת תיקי פרסום שירותי זנות ותועבה וזאת על פי הנחיות המשנה לפרקליט המדינה עליהן דיברנו.
23653: כמו כן הוא כותב שיחידות החקירה הונחו על ידי ראש אגף החקירות והמודיעין בין היתר כי בפרשיות בהן ממילא מהווים פרסומים בעיתונים חלק מחומר הראיות, יש להרחיב במסגרת אותה פרשיה גם את חקירת המפרסמים.
23653: ב-30 ביולי 2006 הוא כותב שעודכנה מדיניות האכיפה בעבירות תועבה ופרסום שירותי זנות על פי הנחיית השר לביטחון פנים וראש אח"ם לטיפול בפרסום שירותי זנות במקומונים.
23653: יחידות החקירה הונחו לבצע טיפול אפקטיבי כנגד המקומונים בגין פרסום שירותי זנות.
23653: מנתוני המשטרה עולה כי בשנת 2006 ובתחילת שנת 2007 נפתחו 18 תיקים בגין פרסום של זנות ותועבה לעומת 4 תיקים בשנת 2005, דבר המעיד על יישום הנחיות פרקליטות המדינה והשר לביטחון פנים.
23653: ביום ה-10 ביוני 2007 הגיש המטה למאבק בסחר בנשים של עמותת עצום תלונה רשמית במשטרת ישראל, תחנת ירקון, נגד הבעלים והמו"ל של עיתון "הארץ" ורשת המקומונים שבשליטתו בגין פרסום מודעות זנות, סיוע בעבירת הסחר בנשים, סיוע לעבירת הסרסרות בזנות, סיוע בהבאת נשים לעיסוק בזנות וסיוע בעידוד נשים לעזוב את הארץ לצורך עבודה בזנות, ובוודאי נרחיב את הדיבור על כך בהמשך.
23653: כל זה מביא אותנו להיום, ה-26 ביוני 2007, לישיבת הוועדה.
זהבה גלאון: תודה רבה למיכל רוזין על המצגת המקיפה.
רוני אלוני: אנחנו נצא מנקודת הנחה שרוב הנוכחים לא צריכים את כל הסקירות המקדימות לגבי הנושא וכולם מבינים גם מהמצגת של מיכל במה דברים אמורים.
רוני אלוני: לפניכם מונחת החוברת שהכנו ובתוכה יש הרבה מאוד דוגמאות ומדי פעם אני אפנה לאחת מהן.
רוני אלוני: אחד הדברים שרצינו להתמקד בהם הוא הקשר בין הסחר בנשים לבין מודעות הזנות בעיתונים.
רוני אלוני: ההיתממות של עמוס שוקן, נמרודי ומוזס, שהם המו"לים עצמם ומולם אני רוצה להעמיד את הטענות שלי ולא נגד הכפופים להם, אלה שהועמדו לדין.
רוני אלוני: אנחנו בדקנו למעלה מ-300 גזרי דין של אנשים שהורשעו במדינת ישראל בסחר בנשים ובעבירות נלוות.
רוני אלוני: במקרים רבים מאוד מצאנו ממש הוכחות כאשר אחד הדברים במסכת העובדתית שעשה אותו סוחר נשים מורשע, עבריין, זה פרסום המודעות בעיתון כדי לשווק את מרכולתו.
רוני אלוני: דוגמאות רבות תוכלו לראות בעמוד 14 ואילך, הבאנו ממש דוגמה רחבה שמוכיחה.
רוני אלוני: אנחנו טוענים שבעלי העיתונים לא יכולים לגלגל עיניים, להצטדק ולומר שהם עושים כמיטב יכולתם כדי לא לפרסם מודעות דרכן משווקות קורבנות סחר אבל הראיה היא שלא כך הוא, ואם הם לא מסוגלים, חזקה שהם צריכים לחדול לחלוטין מפרסום מודעות מכיוון שהם מודים שאין להם שום מנגנון שיכול לסנן ולמנוע שיווק של קורבנות סחר.
רוני אלוני: לגבי פסק הדין שנתן השופט בארי בשנת 2004.
רוני אלוני: אנחנו חושבים שפרקליטות המדינה טעתה בגדול בכך שהגישה את כתב האישום נגד הישות המשפטית שנקראת מדינת ישראל נגד עיתון "מעריב", עיתון "ידיעות אחרונות", עיתון "הארץ".
רוני אלוני: העיתון עצמו הוא חברה בע"מ והוא ישות משפטית בפני עצמה.
רוני אלוני: מה איכפת לעמוס שוקן או לנמרודי שהעיתון שלו עם כל עורכי הדין יתעסקו עם הדברים האלה ויזיזו את הניירות מהשולחן שלו?
רוני אלוני: הוא ובעלי המניות ובעלי העניין לוקחים את הכסף לכיסם וממשיכים כדרכם.
רוני אלוני: הקנס המצחיק של 125 אלף שקלים זה בדיוק חצי עמוד מודעות חד-פעמי בכל אחד מהעיתונים.
רוני אלוני: מסתבר שפשוט משתלם היום לבעלי העיתונים להמשיך לעשות כסף ואנחנו הגענו להערכות של בין 15 ל-20 מיליון שקלים בשנה לכל אחד מהעיתונים רק מהמודעות האלה.
רוני אלוני: אני רוצה להוסיף ולומר שהגדילה לעשות רשת שוקן שבתוך עמוד המודעות שלה מפרסמת גם הפניות לאתר בי-סקסי שזה אתר אינטרנט שהוא עולם ומלואו.
רוני אלוני: אפשר להיכנס ולראות במה מדובר.
רוני אלוני: יש פסק דין די חדש מלפני חדש שנקרא סער נגד הוצאת מודיעין והוא בכלל לא קשור לנושא של זנות וסחר בנשים.
רוני אלוני: מה שחשוב בפסק הדין הזה הוא שנקבעה הלכה לפיה גם הבעלים וגם המו"לים עצמם של העיתון, מי שעומד בצמרת, גם אם אין לו שום קשר והוא לא יודע מה עושים הפקידים הקטנים במשרד דחף שמקבל את המודעות מהשטח, יש לו אחריות שילוחית.
רוני אלוני: נקבעה בפירוש הלכה שיש אחריות שילוחית ואני חושבת שהפרקליטות צריכה להרים את הכפפה.
רוני אלוני: אנחנו עשינו את מה שצריך לעשות, הגשנו תלונה למשטרה נגד עמוס שוקן עצמו ולא נגד הכפופים לו ואנחנו חושבים שהמשטרה עם ההנחיות שלה זה מפגש אינטרסים ואנחנו חושבים שצריך לעשות מעשה.
רוני אלוני: ברגע שמו"ל של עיתון מורשע בפלילים, הוא לא יכול יותר לעסוק במקצועו.
רוני אלוני: כמובן נשמח אם תהיה איזושהי אפשרות שנגיע עם כל בעלי העיתונים, לפחות הארציים שמגיעים לכל יעד, לאיזושהי הבנה ושהם פשוט יפסיקו עם זה ודי.
רוני אלוני: זה יהיה הרבה יותר טוב מאשר לראות את עמוס שוקן יושב בכלא.
רוני אלוני: אנחנו חושבים שיש כאן
רוני אלוני: גם איזושהי בעייתיות ברגע שלא פורסם ולא סוקר בתקשורת עצם ההרשעה של העיתונים בעבירה כזאת חמורה.
רוני אלוני: הרבה מאוד אנשים בכלל לא יודעים על זה, וזה מראה על קשר מאוד בעייתי של בעלויות צולבות בתקשורת.
רוני אלוני: החלטנו להגיש תלונה רשמית לבעלים של הניו-יורק טיימס וההרולד טריביון שיש להם שותפויות ובעלויות כספיות ממוניות בתוך ההנהלות של רשת שוקן.
רוני אלוני: הבאנו לידיעתם ולידיעת חברי קונגרס שונים בארצות-הברית את הנושא הזה ושילחצו גם הם על עמוס שוקן לחדול ממעשיו.
רוני אלוני: אנחנו עומדים על המשמר גם לגבי עסקת מכירת "מעריב" לשלדון אדלסון.
רוני אלוני: הכנו גם פנייה שכל מי שירצה לקנות את "מעריב", אנחנו נביא לידיעתו את הדבר ושאנחנו נפעל לכך שהוא יתנה את המשך הפעילות בכך שיחדלו מפרסום המודעות.
ידידיה וולף: יש טענה שחוזרת ואומרת שהמודעות האלה חדלו להופיע בעיתונים, אבל זה פשוט לא נכון.
ידידיה וולף: במשך השנים הן הופיעו במסווה זה או אחר.
ידידיה וולף: כבוד השופט חשין בדימוס ציין את העניין הזה בפסק-דין תורג'מן והיה בדעת מיעוט.
ידידיה וולף: אני חושבת שאנחנו רואים את הדברים חוזרים על עצמם במסווה של שיחות ארוטיות, במסווה של מכוני עיסוי, אבל גם לפני פסק דין שוקן העיתונים טענו שעצם העובדה שרשום אירוח ולא ליווי, זה מבחינתם לא מודעות זנות.
ידידיה וולף: הטענות האלה מופרכות.
ידידיה וולף: הפסיקה לא מקבלת אותן ואל לנו להתייחס אליהן כטענות שמצדיקות כל דבר.
ידידיה וולף: אני רוצה להתייחס לעניין הזה של מודעות דרושות כי אני רואה אותן בחומרה רבה ואני לא מסכימה שמדובר בחשד להבאת אדם לידי מעשה זנות אלא לעבירה ברורה של הבאת אדם לידי עיסוק בזנות.
ידידיה וולף: אין כל דרך אחרת להסתכל על המודעות האלה.
ידידיה וולף: מפורסמת מודעת דרושות לאישה להיכנס לעולם הזנות וזאת הבאת אדם לידי עיסוק בזנות וזה לא סיוע, וזה לא מתן שטח פרסום לסרסור, אלא עצם הפרסום עצמו הוא זה שמהווה את העבירה.
ידידיה וולף: חשוב להתייחס לעבירה כזאת כאל עבירה חמורה מאוד.
ידידיה וולף: הפסיקה חוזרת ומחזקת את הטענה שזה לא משנה בכלל אם הנשים הללו חפצות להיכנס לעולם הזנות או לא חפצות בכך.
ידידיה וולף: עצם ההבאה היא עבירה חמורה וצריך להתייחס אליה ככזאת.
ידידיה וולף: ההצעה שלנו היא מנגנון בקרה אחד ואחיד.
ידידיה וולף: גם רשויות האכיפה וגם לעיתונים.
ידידיה וולף: אני חושבת שזה מאוד חשוב וגם אולי יפריך את הטענות שאין לנו דרך להתמודד, אבל גם כדי שהאי-ודאות בעניין הזה, מה באמת מהווה עבירה ומה לא, בוודאי היא מורידה את המוטיבציה של העיתונים להתעסק בצנזור ראוי בכל מה שקשור למודעות.
ידידיה וולף: אולי יש בטענות שלהם משהו כשהם אומרים שהם לא יודעים בדיוק איך להתמודד.
ידידיה וולף: אם יהיה מנגנון בקרה אחד ואחיד של רשויות האכיפה וגם העיתונים ישתמשו בו, אני חושבת שזה באמת יכול לתרום לטיפול ראוי בעניין הזה.
ידידיה וולף: אנחנו מציעים את מנגנון הבקרה כבסיס לדיון.
ידידיה וולף: אנחנו לא מצפים מרשויות האכיפה ומהעיתונים לקחת את מה שאנחנו עושים וליישם אותו בדיוק, אבל חשוב שיהיה הדיון הזה וחשוב שייווצר מנגנון בקרה מאוד מאוד ברור על מנת לגרום לשינוי אמיתי במצב הנוכחי.
ידידיה וולף: ברשות כבוד השופטת בדימוס דליה דורנר אני רוצה לציין שמבחינתנו מאוד חשוב שמועצת העיתונות תהיה מעורבת באכיפת העניין הזה.
ידידיה וולף: אני יודעת מפרוטוקולים שקיבלנו מישיבות של מועצת העיתונות בזמנו הנציגים של מועצת העיתונות ראו צורך באמת להיות מעורבים ואיכשהו מכל מיני סיבות פנימיות שקשורות למועצת העיתונות, הדבר נפל בין הכיסאות.
ידידיה וולף: חשוב לנו לראות מצב בו מועצת העיתונות באמת מעורבת ביישום איזושהי אכיפה או מנגנון בקרה בעניין הזה.
ידידיה וולף: אני רוצה להראות לכם כמה קל להכניס מודעה לעיתון.
ידידיה וולף: כולכם שומעים את המבטא האמריקאי הגרוע שלי.
ידידיה וולף: כמעט כל פרסום מפנה לחברת פרסום שדרכה אפשר לפרסם מודעות בכל מיני מקומות.
ידידיה וולף: אני התקשרתי לבי-סקסי, למספר שמופיע, והצגתי את עצמי כנערת ליווי.
ידידיה וולף: אמרתי שאני רוצה לפרסם את עצמי.
ידידיה וולף: אמר לי האדם בצד השני שהוא 11 שנים מטפל בעניין הזה ואין כל בעיה, הוא יכניס אותי ויהיו לי שפע לקוחות.
ידידיה וולף: הוא אמר לי שאני לא צריכה לדאוג, שאבוא אליו והוא יסדר לי את הכול.
ידידיה וולף: ביקשתי ממנו להסביר לי כמה זה עולה.
ידידיה וולף: הוא אמר שזה מאוד תלוי, כי לא אוכל להכניס לכל מקום מה שאני רוצה.
ידידיה וולף: הוא אמר שלמשל ל"מעריב" אני יכולה להכניס לעיתון עצמו וגם למקומונים, אבל ב"ידיעות אחרונות" קשה להכניס למקומונים.
ידידיה וולף: הוא אמר לי שב"העיר" אני אוכל להכניס את הכול, אבל לא ל"הארץ" עצמו.
ידידיה וולף: הוא אמר לי שחצי אינץ' בממוצע עולה 500 שקלים.
ידידיה וולף: שאלתי אם אני צריכה למתן את הדברים, למתן את ניסוח המודעה, והוא אמר שהוא מומחה בזה, שהוא יעזור לי, רק שאבוא אליו לרחוב נורדאו.
ידידיה וולף: הוא מציג את עצמו כאדם נורמטיבי לכל דבר ועניין, אחד שעוזר לי להקים את העסק שלי.
ידידיה וולף: הבן-אדם הזה מבחינתי הוא סרסור, הוא מרוויח כסף מהכנסתי, מהאתנן שאני כביכול אקבל בעולם הזנות.
ידידיה וולף: גם חברות הפרסום חייבות להיות מעורבות בכל העניין הזה.
ידידיה וולף: העיתונים לא יכולים להעלים עין ולומר שהם לא יודעים מה הם מקבלים מחברות הפרסום.
ידידיה וולף: זאת לא טענה שהיא מקובלת אלא זאת טענה שהשופטת סירוטה לא קיבלה בפסק-דין סער ומאוד חשוב לציין את הנקודה הזאת.
ידידיה וולף: לגבי כרטיסי הביקור והעלונים שמופצים.
ידידיה וולף: נכון הוא שיש בעיה עקרונית בכך שהדברים האלה מוצגים במקומות ציבוריים והם לא באמת ניתנים לאדם לפי הסכמתו, וזה בוודאי מהווה עבירה על פי חוק.
ידידיה וולף: אין עוררין על זה.
ידידיה וולף: אבל יש בעיה יותר חמורה.
ידידיה וולף: קודם כל, כל החריגים לפרסום תועבה, ויש כאלה, שפע של תועבה.
ידידיה וולף: אני לא אפתח אותם על מנת לא להביך אף אחד כאן, אבל אני מתארת לעצמי שרובכם ראיתם את הדברים והדברים ממש מביכים.
זהבה גלאון: התמונות עוברות כאן בזמן שאת מדברת.
ידידיה וולף: אין חריגים לעניין הזה.
ידידיה וולף: פרסום תועבה הוא אסור.
ידידיה וולף: יותר מזה, מודעות דרושות שמופיעות גם כאן וגם באינטרנט בכל האתרים של סקס, המודעות האלו מביאות נשים לעיסוק בזנות והמודעות האלה הן אסורות ואסור לתת לזה להמשיך.
נעמי לבנקרון: הדוח שמונח לפניכם הוא דוח שנכתב כתוצאה משיתוף פעולה עם הקליניקה באוניברסיטה העברית למאבק בסחר בנשים עם עורכת-הדין שירי קרבס שיושבת אתנו כאן.
נעמי לבנקרון: נקודת המוצא שלנו לגבי החקיקה די דומה למה שהוצג עד עכשיו, אבל לגבי ההמשך הייתי רוצה להרחיב כמה דברים ולומר איך אנחנו רואים את החוק האידיאלי מבחינתנו.
נעמי לבנקרון: נקודת המוצא של החוק במתכונת הנוכחית שלו היום היא שהבעיה היא למעשה אנחנו, הציבור כביכול מהוגן, אולי הקטינים שנפגעים כתוצאה מהפרסומים.
נעמי לבנקרון: אני חושבת שבעידן בו אנחנו נמצאים היום, הגיע הזמן לדבר על המוסר של הציבור ולבדוק מה קורה עם הנשים.
נעמי לבנקרון: הכיוון שאנחנו חושבים שיש ללכת בו בעתיד הוא לשנות את החקיקה באופן שתעניק הגנה אמיתית לנשים וגם אם צריך לדאוג למוסר הציבורי, הרי שהדאגה הזאת צריכה להיות משנית בסולם העדיפויות.
נעמי לבנקרון: פעילות נוספת שהפרסומים האלה עושים זאת הלגיטימציה שמוענקת.
נעמי לבנקרון: אני חייבת להודות שהחברות האלה מבחינתנו הן ספרות מקצועית, כך שאני מעיינת בהן בקפידה וגם מאלצת סטודנטים לעשות את זה, ואחד הדברים שלמשל חביבים עלי הוא השער האחורי של אחד מהמגזינים האלה שמדי חודש מפרסמים מישהו, בדרך כלל יש לה שם ישראלי, ומסופר על כמה פעילויות שאותה אחת עושה.
נעמי לבנקרון: למשל, נערת חודש יוני, תכיר את ענת ויש כמובן תמונה של ענת, אוהבת קיקבוקסינג ולרקוד, עובדת בחברת היי-טק וחולמת לעשות סיור מסביב לעולם, אבל מה זה מעניין אותך?
נעמי לבנקרון: כלומר, הלגיטימציה המוחלטת שהיא לא קורבן סחר, תשכח את הסיפורים האלה, שזאת באמת דרך מאוד חכמה להיכנס מעבר לעורו של האזרח שאולי בכל זאת שמע סיפורים ואולי טיפה מודאג, להעניק לו את הלגיטימציה.
נעמי לבנקרון: היא עובדת בהיי-טק ורק בשביל הכייף היא עוסקת בשעות הפנאי בזנות.
נעמי לבנקרון: לגבי שיטות הפעולה שהוזכרו כאן.
נעמי לבנקרון: אנחנו כמובן מסכימים עם כולן ואני מבקשת רק לחדד כמה דברים.
נעמי לבנקרון: לגבי האינטרנט.
נעמי לבנקרון: יש שתי דרכי פעולה שנעשות באמצעות האינטרנט, כאשר האחת היא פרסומים והשנייה היא בית בושת וירטואלי לכל דבר ועניין.
נעמי לבנקרון: החוק במתכונת המקורית שלו מדבר על בית בושת לרבות רכב או כלי שיט, כלומר, משאיר לנו רשימה פתוחה של מקרים מה יכול לשמש בית בושת.
נעמי לבנקרון: בימים אלו הגישה פרקליטות מחוז תל-אביב לראשונה, למיטב ידיעתי לפחות, כתב אישום מאוד חשוב בנושא הזה כנגד אדם בשם רותם הולצמן שמיוחס לו ניהול של בית זונות וירטואלי, ואני חושבת שבהחלט המחוקק צריך לתת את הכלים הנדרשים, למרות שהם קיימים כבר היום במתכונת של החוק, אבל להדגיש ולפרט במסגרת החוק שאמנם אינטרנט יכול להוות בית זונות וירטואלי על כל המשתמע מכך במובן הפלילי.
נעמי לבנקרון: עוד פרסום שלא הוזכר כאן הוא הפרסום ברדיו.
נעמי לבנקרון: הוא נדיר.
נעמי לבנקרון: נתקלנו בו בפסק דין אחד, בפסק דין אלבז, כאשר ב-99FM אפשר היה להגיע באמצעות איזושהי מודעה שפורסמה על קשר רציני ודיסקרטי לשירותי זנות.
נעמי לבנקרון: פרסום מסוג אחר הוא פרסום שאנחנו מגדירים אותו כמעניק לגיטימציה, היה של השדרן דידי הררי.
רענן כספי: הוגש ערר שנדחה.
נעמי לבנקרון: אני אתן את התמונה השלמה.
נעמי לבנקרון: דידי הררי עשה תחרות בשידור חי בין שני בתי בושת, כמה אתה נותן, בארבע ידיים, בשתי ידיים, אתה נותן הנחה, והעלה שני בתי בושת לשידור.
נעמי לבנקרון: קשה מאוד להטיל ספק מה באמת קרה שם.
נעמי לבנקרון: הגשנו תלונה למשטרה שנסגרה.
נעמי לבנקרון: זה עבר למחלקת ערערים והשבוע למדנו לדעת שמחלקת ערערים דחתה את התלונה שלנו.
נעמי לבנקרון: לדעתנו מדובר בדחייה שהיא מוטעית מכיוון שכאשר נאסר מתוך מניע של המוסר הציבורי על הפרסומים, לא נאסר פרסום שירותי זנות שמתקיימים בכתובת ספציפית אלא נאסר שירותי מין על מנת לא לפגוע במוסר הציבורי.
נעמי לבנקרון: אם אני יכולה להשוות בין עיתון שבאמת רק מי שרוצה לוקח או בין אנשים שלכודים באוטובוס ונאלצים לשמוע את דידי הררי מגחך ועושה השוואות בשידור חי, אני חושבת שהמקרה של הררי הוא הרבה יותר חמור, אבל נראה שגם המשטרה וגם הפרקליטות לא מסכימות עם עמדתי.
נעמי לבנקרון: לגבי הצעות עבודה בארץ ובחוץ לארץ.
נעמי לבנקרון: לפחות בתיק האחד שהתפרסם לאחרונה בנושא של נשים שנסחרו לאירלנד, אני לא יודעת אם ננקטו צעדים נגד המפרסם "הלוח הבטוח", אבל אותן נשים ענו למודעה ואני חושבת שה"לוח הבטוח" חייב להיות אחד מאלה שנותנים את הדין בהקשר הזה.
נעמי לבנקרון: יש לנו הרבה חילוקי דעות עם המשטרה לגבי האם לאכוף, איך לאכוף ומה בדיוק לאכוף.
נעמי לבנקרון: אני רוצה לצטט כמה תשובות שקיבלנו בתחנת המשטרה עת ניסינו להגיש תלונה על כרטיס ביקור ספציפי או על מודעה ספציפית.
נעמי לבנקרון: בתחנת מודיעין למשל נאמר: "אתה יכול להגיש תלונה אבל זה לא יעזור" ושאלו מתנדב איך הוא הביא רק כרטיס ביקור אחד מאילת.
נעמי לבנקרון: במרחב ירקון אמרו למתנדבת: "תזרקי את הכרטיסים האלה, תזרקי אותם על הרצפה כדי שחולדאי יראה מה קורה כאן".
נעמי לבנקרון: אחת מהשוטרות באה ופשוט צחקה ואמרה: "מה קרה, עשו לך מסג' רע?
נעמי לבנקרון: אין לך מה לעשות בחיים והחלטת להינעל על זה?
נעמי לבנקרון: " וביטויים שלא יאים למשטרה, לדעתי.
נעמי לבנקרון: לפחות צריך היה לתת את הרושם שנערכת איזושהי חקירה בעניין הזה.
נעמי לבנקרון: בפסק הדין בעניין בורשטיין, שאני מניחה שמוכר היטב לאדוני, נדון העניין של מה פשר תיווך לעבירת הסחר.
נעמי לבנקרון: בעניין בורשטיין דווח בתיווך בין סוחרים לעסקת המכירה, אבל אני חושבת שהגיע הזמן שנעזוב המשוואה בין סוחר לסוחר ונסתכל על החוליה הבאה בשרשרת, כלומר, מה קורה בין הסוחר ללקוח כי ככל שבתי הבושת הפתוחים מתמעטים ומתרבות הזירות הסגורות, יש יותר ויותר חשיבות לפרסום.
נעמי לבנקרון: ברגע שהקשר הישיר נוצר בין הסוחר-סרסור לבין הלקוח באמצעות הפרסומים האלה, המשקל של החשיבות שלהם עולה ומכאן גם של ההשלכות הפליליות.
נעמי לבנקרון: לגבי המשפט המשווה, לפני שאני אעבור להמלצות, אני רוצה להזכיר רק סעיף אחד.
נעמי לבנקרון: בחוק האמריקאי, ברגע שמצלמים מודעה, תמונה או סרט פורנוגראפי, נקודת המוצא היא שמדובר בצילום של קטין אלא אם כן יש הוכחות שמציגות שהמצב הוא אחר.
נעמי לבנקרון: אני חושבת שבמידה רבה זה דומה למה שאנחנו מציעים.
נעמי לבנקרון: הנחת המוצא שלנו בחקיקה שאנחנו מציעים היא שצריכה להיות חזקה שהמפרסמים-המפיצים מעורבים בפעילות הפלילית אותה הם הפיצו או פרסמו אלא אם כן יוכלו להוכיח אחרת, אבל ברגע שהתגלתה זנות כפויה וסחר שפורסמו על ידם, הם אחראים כשותפים לעבירה, כמתווכים לביצוע העבירה וצריכים לתת את הדין במישור הפלילי.
נעמי לבנקרון: אנחנו ממליצים גם לחלט את הרכוש שידוע ששימש לפעילות מעין זו, בין אם מדובר במחשבים או מכונות דפוס.
נעמי לבנקרון: לגבי האכיפה.
נעמי לבנקרון: אני חושבת שהמשטרה צריכה לשים לב מקרוב מה קורה בתחום הזה אצל סוחרים וסרסורים, איזה תבניות ולא לנוח רק על זרי הדפנה של פסק דין שוקן שהוא באמת חשוב ומהותי, אלא להסתכל גם מה קורה בתחום האינטרנט.
נעמי לבנקרון: אני לא יודעת עד כמה יש הכשרה במשטרה לגבי מאבק באמצעות האינטרנט, אבל יש תחושה שאין פעילות מספקת בתחום הזה.
נעמי לבנקרון: כל קורבן סחר שמגיעה למשטרה צריכה להיחקר גם על הנושא הספציפי הזה של הפרסום ובמידת הצורך להעמיד לדין גם את הסוחר על העבירה הספציפית הזאת אבל גם את המפרסמים.
נעמי לבנקרון: בינתיים, כל עוד הענישה היא הכלי היחיד העומד לרשותנו, לפחות לתת את המקסימום של הענישה, כלומר, שישה חודשי מאסר ולא להסתפק באיזשהו מאסר על תנאי, אזהרה וכולי.
נעמי לבנקרון: את הכספים שנחלט לפי החוק, אם אמנם ההצעה שלנו תתקבל, אנחנו סבורים שצריכים להעביר לקרן לכשתוקם, הקרן למאבק בסחר בבני אדם ושיקום קורבנותיו.
נעמי לבנקרון: אנחנו סבורים שצריך לחייב את העיתונים לפרסם מודעות אזהרה בעיתונים.
נעמי לבנקרון: אם הנשים שראו את המודעה ב"לוח הבטוח" היו רואות ליד מודעה אזהרה לגבי בדיקת מקום עבודה, אני חושבת שאת זה אפשר וצריך לחייב את העיתונים לעשות.
זהבה גלאון: כאשר סעיף 205ג נחקק המחוקק לא התייחס לסחר בנשים בכלל.
זהבה גלאון: עמותת עצום מציעה מנגנוני בקרה ואתם בגדול מציעים התייחסות לרווחת האישה שעוסקת בזנות ולא רגשות הציבור.
זהבה גלאון: מכובדיי לשולחן, השופטת דורנר, נשמח לשמוע את ההתייחסות שלך ואחר כך של השופט חשין לגבי כל הסוגיות שעולות כאן על הפרק כמו חופש ביטוי, חופש עיסוק, פורנוגראפיה, תועבה, מודעות מין, דפוסי הפעולה החדשים וכולי.
דליה דורנר: על פי הנחתי הפעילות של הפרסום בדומה לשרשרת של הפצת סמים היא חלק מעבריינות של סרסרות.
דליה דורנר: זה חלק מסרסרות.
דליה דורנר: קל מאוד למשטרה שעסוקה בהרבה מאוד דברים – את הפורץ לוקח לה זמן לתפוס או לא לתפוס וכך גם לגבי גונב הרכב – לגבי המפרסם הרי הדברים הם הרבה יותר פשוטים.
דליה דורנר: הייתי רוצה לומר כנשיאת מועצת העיתונות – ואני מכהנת בתפקיד זה 10 חודשים – שהעניין לא הגיע אלי.
דליה דורנר: אני רוצה להציע לגברות להביא חומר ולבקש דיון.
דליה דורנר: לא שיש לי איזה כלי יותר טוב מהמשטרה.
דליה דורנר: אנחנו יכולים רק ליצור אווירה, לנהל דיון במליאת מועצת העיתונות, בנשיאות מועצת העיתונות, בישיבה פתוחה שנזמין אליה כלי תקשורת אחרים ואת התקשורת האלקטרונית.
דליה דורנר: ליצור אווירה.
דליה דורנר: את זה אני מקבלת על עצמי.
דליה דורנר: תעבירו לי חומר ונעשה זאת.
דליה דורנר: ההוראה המיוחדת הזאת של סעיף 205, לפי דעתי היא בעייתית.
דליה דורנר: יש לנו יותר מדיי חוקים ובלי סוף.
דליה דורנר: אם היינו מפרשים את כל הפרסומים האלה כסיוע לסרסרות, זה הרבה יותר פשוט.
דליה דורנר: הרע בזה שנותנים יוצאים מן הכלל.
דליה דורנר: אומרים שמותר לפרסם מודעה בתנאים אלה ואחרים, אבל מה פתאום?
דליה דורנר: זאת סרסרות.
דליה דורנר: העובדה שהזנות עצמה, אישה בודדת, אם היא רוצה למכור את גופה, החוק לא אוסר זאת, זאת גם שאלה.
דליה דורנר: אם כבר, הייתי מביאה לדין את הלקוח ולא את האישה, שזה דבר לא מבוטל ומרתיע.