GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גילה פינקלשטיין: מאיר שפיגלר: באופן רשמי זה לא עובד ככה.
גילה פינקלשטיין: למדינה יש אינטרס שהדבר הזה יעבוד.
גילה פינקלשטיין: אז פותחים מקווה, גבירותיי אתן יודעות את זה, אתן חיות את זה יום יום, אתן עושות את זה.
גילה פינקלשטיין: פעם אמרתי טוב שאני לא מקבל החלטות.
גילה פינקלשטיין: אם אני הייתי עושה את זה זה דבר אחר לצורך העניין.
גילה פינקלשטיין: אתן יודעות את זה וגם אנחנו יודעים את זה ולכן צריך לשפר את זה, אבל אי אפשר עוד פעם לכסות בעוד קצת כסף, יפתרו את הבעיה ועוד חצי שנה שוב תהיינה בעיות.
גילה פינקלשטיין: בלנית: אבל ידעו את זה מראש.
גילה פינקלשטיין: מאיר שפיגלר: לא ידעו שום דבר מראש.
גילה פינקלשטיין: כי אני לא רוצה להגיד לך מה שרי דתות לאורך השנים עשו פה, אבל אני התחלנו
גילה פינקלשטיין: בלנית: אבל ידעו מראש שמפרקים את משרד הדתות, למה לא הייתה תוכנית?
גילה פינקלשטיין: מאיר שפיגלר: אבל אין שום קשר בין פירוק משרד הדתות לעובדה שאין לכן משכורת החודש.
גילה פינקלשטיין: אין שום קשר.
גילה פינקלשטיין: היו"ר גילה פינקלשטיין: יש סדר עדיפויות.
גילה פינקלשטיין: אנחנו נדאג שסדר העדיפויות בראש הפירמידה המשכורות של הנשים המסורות שעושות עבודת קודש לעם ישראל.
גילה פינקלשטיין: מאיר שפיגלר: מנכ"ל משרד ראש הממשלה אמר לפני שעתיים, רבותיי, קודם כל תשלמו ... פיני קבלו : כרגע היה דיון בוועדת הכספים ויו"ר וועדת הכספים הודיע שביום שני הוא הולך להצביע על התוספת של 1.2 מיליארד ברשויות המקומיות כולל עוד 65 מיליון למועצות הדתיות, והוא הודיע שהוא לא יביא בשבוע הבא להצבעה והוא יפסיק את כל ההצבעות האחרות עד שמשרד הפנים ומשרד ראש הממשלה לא ייתנו תשובה לנושא של השכר של המועצות הדתיות והרשויות המקומיות שנמצאים בערב חג ולכן בעניין הזה יש הסכמה.
גילה פינקלשטיין: הרב מנחם בלומנטל: השאלה איך אתה יכול לאכוף את הדרישה הזאת שעד יום שני תקבל את התוצאה.
גילה פינקלשטיין: מאיר שפיגלר: זה היה טריק כי אם לא יעבירו שום דבר בוועדת הכספים, אגב, 40 מיליון שקל אנחנו כבר משתמשים בהם כאילו הם נמצאים בתוך המערכת, והכספים שעוברים למועצות הדתיות נכון להיום ונכון לחודש שעבר והחודש שקדם לו, הם על בסיס היותם של ה- 40 מיליון שקל כבר בתוך המערכת.
גילה פינקלשטיין: הרב מנחם בלומנטל: כלומר החמש מאות חמישים אלף שקל זה כולל ארבעים אלף שקל?
גילה פינקלשטיין: מאיר שפיגלר: כן.
גילה פינקלשטיין: הרב מנחם בלומנטל: ומזה אי אפשר לחיות.
גילה פינקלשטיין: מאיר שפיגלר: זה כבר סיפור אחר.
גילה פינקלשטיין: ליאור גולדשטיין: אני קורא שב- 98' היה להם חמישים מיליון שקל תקציב ואני מצאתי בסעיפי תקציב שם 330 אלף שקל
גילה פינקלשטיין: אין ספק שירושלים קרסה, כי הם היו רגילים לחיות מתקציב של חמישים מליון.
גילה פינקלשטיין: הניפוח הזה של כל המערכת, לא אומר אתם, אתן, או אתה.
גילה פינקלשטיין: אני יודע בירושלים ספציפית שלאורך השנים היה ניפוח.
גילה פינקלשטיין: הייתה וועדה קרואה ויכול להיות שאנחנו נעשה עוד שינויים במקום הזה.
גילה פינקלשטיין: מה שהיה לא יימשך.
גילה פינקלשטיין: זה בטוח.
גילה פינקלשטיין: הרב מנחם בלומנטל: מצויין, רק בוא נשב, תראה איפה אפשר להוריד, אני אראה לך איפה אי אפשר.
גילה פינקלשטיין: בכל אופן במסגרת של
גילה פינקלשטיין: ליאור גולדשטיין: מאיר שפיגלר היה רשום בוועדה.
גילה פינקלשטיין: אני נכנסתי, אביגדור נכנס, כי כל כך חשוב לנו נושא זה.
גילה פינקלשטיין: אני רוצה שיבינו, אתם לא ישנים, גם אנחנו לא ישנים, כדי למצוא פתרון, אבל מה לעשות?
גילה פינקלשטיין: קיבלנו אחריות על המשרד הזה, אתם לא עובדים של המדינה, ואנחנו עדיין רוצים לתת לכם כסף ולטפל בזה.
גילה פינקלשטיין: לכן זה ייקח עוד טיפה זמן, אנחנו נמצא פתרון ויותר חשוב לאביגדור יצחקי שלבלניות ... בלנית: התייעלות של שנתיים ...
גילה פינקלשטיין: ליאור גולדשטיין: לא תהיה התייעלות של שנתיים.
גילה פינקלשטיין: הלכנו לפי שלבים: פירוק משרד הדתות – התקיים.
גילה פינקלשטיין: ייעול המערכת – עכשיו מה שעבר אלינו זה המועצות הדתיות.
גילה פינקלשטיין: כל שאר משרד הדתות עבר למקומות אחרים.
גילה פינקלשטיין: עכשיו אנחנו מטפלים במועצות הדתיות: מעבירים אותן לתוך המחלקות בעיריה, ובמקביל יטפלו בחובות העבר, יישלמו את המשכורות ואף אחד לא ייפגע, זו הבטחה אני אומר לך.
גילה פינקלשטיין: אביגדור יצחקי התחייב, ראש הממשלה רוצה וזה מה שיקרה.
גילה פינקלשטיין: אני אמרתי את זה לפני כמה חודשים בוועדת הפנים.
גילה פינקלשטיין: אמרו לי, לא יפול משרד הדתות.
גילה פינקלשטיין: אמרתי, משרד הדתות יתפרק, כי זה מה שראש הממשלה רוצה.
גילה פינקלשטיין: שלומית בן חור: צריכים להודיע לכולם, לחברת החשמל ולבזק ולכולם, ולהגיד שכרגע בתהליך של העברה, הבראה ... ליאור גולדשטיין: אין בעיה, אבל את צריכה לפנות למי ששם, תביני, את צריכה לפנות לצוריאל בתל אביב.
גילה פינקלשטיין: אני לא הבוס שלו, שתביני.
גילה פינקלשטיין: זה שיש לנו יד, אנחנו צריכים לראות שהדברים נעשים אבל אנחנו לא, אני לא הבוס שלו, זה גוף סטטוטורי בפני עצמו.
גילה פינקלשטיין: זה גוף שאין לו אבא, אני לא אבא שלו.
גילה פינקלשטיין: אני מתקצב אותו בדיוק כמו שהעיריה מתקצבת אותו.
גילה פינקלשטיין: את יכולה לפנות גם למודעי באותה הזדמנות.
גילה פינקלשטיין: אבל אנחנו ראינו מה קרה שם, לקחנו את העניינים לידיים ומנסים לטפל בזה.
גילה פינקלשטיין: יכולנו לא לקחת, זה היה באותו מצב פשוט, כי זה מה שראש הממשלה רצה, תיגמרו את זה הוא אמר.
גילה פינקלשטיין: מינה פנטון: אפשר לשאול?
גילה פינקלשטיין: , תראו אנחנו התכנסנו כאן היום באמת בפעולתה של גילה כישיבת חירום ערב פסח.
גילה פינקלשטיין: אנחנו העם היהודי, יש לנו סדר יום יהודי, ובסדר יום הציבורי, הסדר יום היהודי חייב לעלות.
גילה פינקלשטיין: מה שקורה: ישנה התנתקות מוחלטת בין היהודים במדינת ישראל, בין סדר יום ציבורי לסדר יום יהודי.
גילה פינקלשטיין: הוא כולל את כולם, חילונים ודתיים כאחד, אני לא מפרידה כאן קבוצות מקבוצות.
גילה פינקלשטיין: זאת אומרת, היות שאנחנו נמצאים ערב פסח והמשמעות ידועה, ואנחנו לא רוצים להרבות את בית התמחוי ולא את הקימחא דפיסחא ולא את התורים לקימחא דפיסחא.
גילה פינקלשטיין: אנחנו רוצים להתפרנס בכבוד, עם הקצת הזה להסתדר.
גילה פינקלשטיין: אבל לא ייתכן שאת הקצת הזה לא יישבו עכשיו.
גילה פינקלשטיין: יישרפו שלשה לילות, ארבעה לילות, עשרים וארבע שעות ולא ישאירו רבבות בתי אב ללא יכולת קנייה לחג הפסח המינימום.
גילה פינקלשטיין: אנחנו לא מדברים על איזה הדר ופאר של ארוחות, אלא על המינימום, וזה תמורת עבודה, וזה אנשים שלא שובתים ועושים את מלאכתם.
גילה פינקלשטיין: זאת אומרת שאנחנו חייבים לתפוס את הסדר יום הציבורי כסדר יום יהודי.
גילה פינקלשטיין: יש לנו ערב פסח, חייבים לתת תשובה.
גילה פינקלשטיין: אנחנו לא רוצים את המענה מגופים זרים, ולא להכניס זרים ליהדות.
גילה פינקלשטיין: אנחנו רוצים מתוכנו.
גילה פינקלשטיין: ואני רוצה להגיד לך משהו.
גילה פינקלשטיין: נכון, הם לא בקטגוריה של עובדי מדינה, כולנו הבנו את זה, אבל למדינה יש אחריות כלפי תושביה בפורמט כזה של מועצות דתיות ששנים ידעו, לא בדקו את המאזנים, אני מסכימה, וכל מה שבודקים אז נחרדים, אבל ידעו פחות או יותר.
גילה פינקלשטיין: ליאור גולדשטיין: למה ראשי המועצות הדתיות עושים רעש אבל בשקט?
גילה פינקלשטיין: , חשבתם פעם למה הם לא צועקים את הצעקה שלכן?
גילה פינקלשטיין: בלנית: כי יש להם משכורת כזאת.
גילה פינקלשטיין: .. מינה פנטון: אנחנו התחלנו בערב פורים שנה שעברה, ובדיוק זה המענה.
גילה פינקלשטיין: אנחנו עושות "ונהפוכו".
גילה פינקלשטיין: אותו ציבור שהוא שקט, עושה את מלאכתו נאמנה, אמרנו, אנחנו מעלים אותו כרגע שידבר.
גילה פינקלשטיין: שהציבור יידע.
גילה פינקלשטיין: הציבור לא יודע, לא יודעים.
גילה פינקלשטיין: אנחנו אומרים, אלא שיושבים למעלה לא עושים את זה ...
גילה פינקלשטיין: היו"ר גילה פינקלשטיין: חברות, אנחנו נשים קץ לזה, כן, רק תציגי את עצמך.
גילה פינקלשטיין: נועה וגנר: עו"ד נועה וגנר ממשרד התעסוקה.
גילה פינקלשטיין: תהליך הבראה, מפה יבוא הכסף, מפה המשכורות, אבל אני רוצה לשים את הדברים בפרופורציות.
גילה פינקלשטיין: לא מבקשים חסדים עבור הנשים האלה, מדובר פה בתשלום שכר מינימום, המדינה לא משלמת משכורת של שכר מינימום, זו עבירה של אי תשלום שכר.
גילה פינקלשטיין: אם מדובר על ניכויים שאמורים להיות מועברים ולא מועברים לקופות גמל, מדובר בעבירה על חוק הגנת השכר.
גילה פינקלשטיין: מדובר על עבירה על החוק, מעבר לזה שיש לכן זכויות לתבוע בבית הדין את הדברים האלה בתביעה אזרחית, יש לכן זכות להגיש תלונות על הדברים האלה.
גילה פינקלשטיין: מינה פנטון: הוגשה תלונה ומקפיאים אותה עד להכרעת הבג"ץ.
גילה פינקלשטיין: ליאור גולדשטיין: הוגשה ב- 18 לחודש עתירה של עשרים ומשהו מועצות דתיות לבג"ץ לגבי המחוייבות של המדינה לעובדי מועצות דתיות.
גילה פינקלשטיין: נועה וגנר: ייתכן, אני לא מכירה את הנושא הזה.
גילה פינקלשטיין: רק רציתי לשים את הדברים בפרופורציה, לא מבקשים חסדים אלא זכות שמגיעה.
גילה פינקלשטיין: אביאלה ששון: אני רוצה להגיד שיש פה עוד דבר חמור.
גילה פינקלשטיין: את אמרת שלא רוצים לפתוח עוד בתי תמחוי.
גילה פינקלשטיין: יש לנו ציבור לא
גילה פינקלשטיין: מאיר שפיגלר: אני רוצה להגיד משפט אחד כאזרח המדינה הזאת.
גילה פינקלשטיין: אני חושב שגם אם הייתם אמורות לקבל בעבור בעבודה שלכן סכומי עתק, זה לא משנה, אני לא חושב חלילה וחס שאתן צריכות לבוא לכאן ולהקרין מצב של מסכנות.
גילה פינקלשטיין: מה שמגיע לכן בדין עבור מה שעבדתן.
גילה פינקלשטיין: מה שאמורים היו לספק לכן.
גילה פינקלשטיין: העובדה היא שאתן צריכות לקבל שכר נמוך מאד, אבל גם אם הייתן אמורות לקבל שכר גבוה, אנחנו כולנו בסופו של דבר כפופים לחוק, יש מחוקק במדינת ישראל, והוא אומר שאם יש במדינת ישראל אדם שהוא עובד, הוא צריך לקבל את מה שמגיע לו בדין.
גילה פינקלשטיין: זה ברור, זה כואב לי מאד לשמוע מה שאת אומרת, כי אני יודע שיש משפחות שהילדים שלהם בצורה כזאת עובדים בתוך המועצות הדתיות.
גילה פינקלשטיין: אני יודע וכואב לי כאזרח.
גילה פינקלשטיין: הרב מנחם בלומנטל: אני רוצה לספר לך אנקדוטה.
גילה פינקלשטיין: עובד שהוא עובד, וכולם מכירים פה את המציאות הזאת, וכולם מכירים את זה בעוד כמה צורות.
גילה פינקלשטיין: הבן שלו נמצא באיזשהי פנימיה, ורצה לבוא הביתה לשבת, שלחו את הילדים הביתה מהפנימיה, והאבא אמר לו, אל תבוא, אין לי מה לתת לך לאכול.
גילה פינקלשטיין: איך אפשר לחיות עם מועקה כזאת.
גילה פינקלשטיין: ליאור גולדשטיין: יש סיפורים יותר קשים ויש סיפורים יותר קלים, מספיק להבין את המצב גם ככה, לא צריך לספר סיפורים.
גילה פינקלשטיין: הרב מנחם בלומנטל: ככה אפשר להרגיש את זה יותר.
גילה פינקלשטיין: פנינה צובנר: אני רק אספר לך סיפור אחד.
גילה פינקלשטיין: שבוע שעבר צילצלה אליי אשה אחת שעובדת אצלי, פנינה אני לא באה לעבודה.
גילה פינקלשטיין: הרב מנחם בלומנטל: והיא באה.
גילה פינקלשטיין: פנינה צוובנר: היא באה , שילמתי לה בשביל האוטובוס.
גילה פינקלשטיין: אנחנו הגענו למצב כזה שאנחנו לא יכולות, כל דבר זה על הראש שלנו.
גילה פינקלשטיין: מהדבר הקטן עד הכי גדול, אנחנו אוספות קצת תרומות ...
גילה פינקלשטיין: ליאור גולדשטיין: לראש העיר פניתן?
גילה פינקלשטיין: אביאלה ששון: בטח, נפגשנו עם ראש העיר, היינו אצלו.
גילה פינקלשטיין: מינה פנטון: בזכות ראש העיר למעשה קיבלו את חודש ינואר.
גילה פינקלשטיין: הרב מנחם בלומנטל: הוא העביר מקדמה על חשבון החודשים הבאים.
גילה פינקלשטיין: חנה חנוכה: אני רוצה להדגיש עוד נקודה.
גילה פינקלשטיין: לרוב הבלניות הן משפחות ברוכות ילדים, ומאפריל שנה שעברה עד היום ירדו למשפחה ברוכת ילדים 3000 שקל.
גילה פינקלשטיין: אז לא די שאנחנו לא מספיקות להדביק את הפער בעבודות אחרות, שירד מסל ההכנסה 3000 שקל, עוד אין לנו את המשכורת.
גילה פינקלשטיין: אתם מדברים על פסח.
גילה פינקלשטיין: אנחנו נאבקים על הראשון לחודש, על ההוראות קבע שחוזרות.
גילה פינקלשטיין: זה לא מדובר בפסח.
גילה פינקלשטיין: אני עוד לא רואה את פסח, אנחנו רואות את היומיום.
גילה פינקלשטיין: היו"ר גילה פינקלשטיין: ליאור, אסור שבחברה מתוקנת נשים כאלה יסבלו מתחלואי החברה, מכל בעיות הכלכליות של המדינה, לא ייתכן שהן תהיינה הקורבן של החברה הישראלית.
גילה פינקלשטיין: בלנית: אני רוצה להדגיש נקודה קטנה.
גילה פינקלשטיין: יושבת כאן אשה שהיא נכה, והיא תרמה לי 500 שקל למקווה, בכדי שאני אוכל לקנות את המינימום לעיתים שאני צריכה, וגם אחת העובדות שהיא מטפלת בה בלב ונפש, היא יכולה להעיד על כך, נמצאת פה, לתת לה כרטיס נסיעה, שהיא תוכל להגיע לעבודה.
גילה פינקלשטיין: מינה פנטון: אני לא מאמינה שיש עוד סקטור שמגלגל את העבודה בצורה כזאת.
גילה פינקלשטיין: ליאור גולדשטיין: גם בתוך הסקטור, אל תשכחו, יש עדיין מקבלי שכר שאתם לא מקבלים, אז אם זה כל כך חשוב להם, אז גם הם יכולים לעשות משהו.
גילה פינקלשטיין: בלנית: תסכימו איתי, שכשאשה באה להטהר, אתם סוגרים מקוואות, ממש נמצאים בדילמה, ורק שתדעו שזה גורם למצב נפשי קשה אצל נשים.
גילה פינקלשטיין: הן רוצות לקיים את המצווה.
גילה פינקלשטיין: רוב הציבור שלנו בקריית יובל אינו שומר מצוות לידיע
גילה פינקלשטיין: תכם הרבה, הם כל כך מתאמצים.
גילה פינקלשטיין: היו"ר גילה פינקלשטיין: אנחנו יודעים שהטהרה זה יסוד ביהדות, ואנחנו נדאג לכם.
גילה פינקלשטיין: הנה אתה שומע, אפילו חילוניות בשבת מגיעות.
גילה פינקלשטיין: בלנית: אני אתמול סגרתי בעשרים לשתים עשרה.
גילה פינקלשטיין: אני לא סוגרת את הדלת.
גילה פינקלשטיין: נשים מתקשרות אני מקבלת אותם.
גילה פינקלשטיין: בלנית: סליחה, זה שיש בעיה בראשי, איך אנחנו שעובדות בשטח, לא יודעות מה שקורה במשרד, למה אנחנו צריכות לפנות אליהם.
גילה פינקלשטיין: היו"ר גילה פינקלשטיין: חברות, אנחנו מחליטות שבחודש הבא אנחנו נפגשות כאן, אתן תקבלנה הודעות, אתן נציגות של המקוואות, אנחנו נפגש כאן לשמוע איך הנושא שלנו התקדם ותפס תאוצה.
גילה פינקלשטיין: תודה רבה לכולם.
גילה גמליאל: אם אני לא טועה, זה כבר עבר דרך חברת הכנסת אילנה כהן כשהם הגישו זאת כהצעת חוק.
גילה גמליאל: זה עבר כבר בקריאה טרומית, ואולי אפילו כבר בדרך.
גילה גמליאל: יש פה מכתב שכתבתי לעורך נדל"ן ממשרד המסחר והתעשייה, בעקבות יום עיון שד"ר תיבון ארגנה לפני כחודש בתל השומר.
גילה גמליאל: כנס שעסק בדיוק בנושא של אישה בהריון עובדת.
גילה גמליאל: יש הסכמה מקצועית, הן של רופאים תעסוקתיים והן של רופאים העוסקים בתחום המיילדות והגניקולוגיה, שאישה במהלך ההיריון יש הגיון בהפחתת שעות עבודה, כפי שצויין קודם, על מנת להקל עליה להעביר את ההיריון ביתר בטחון.
גילה גמליאל: המצב החוקי היום, שאין מילה לשמירת הריון חלקית, יש רק או מלא או אפלס.
גילה גמליאל: ואז מה שקורה המשק מפסיד כלכלית משום שהנשים עוברות דרך הרופא, מקבלות את האישור לשמירת הריון מלאה.
גילה גמליאל: ולמעשה אינם עובדות בעוד שהם יכלו לעבוד חלקית.
גילה גמליאל: ולדעתי זאת היא, איך אומרים זה לא הפרצה היא הגנב אלא עצם החקיקה הזאת היא זאת שיוצרת את הבעיה פה.
גילה גמליאל: אני אוסיף עוד אבסורד לקטע הזה.
גילה גמליאל: ההמלצה מספר 1 בשמירת הריון, צריכה להיות ברצף של 30 יום ולא פחות.
גילה גמליאל: לאחר מכן, בכל פעם שמוסיפים צריך להוסיף 14 יום.
גילה גמליאל: זאת אומרת אם סובר מישהו שאפשרי לתת לה אולי 4 ימי מנוחה או 5 ימי מנוחה, המוסד לבטוח לאומי לא ייתן לה את אותה שמירת הריון, שגם היא רק 75% משכרה, על פי חוקי המוסד לבטוח לאומי.
גילה גמליאל: הבעיה היא לא בביטוח הלאומי.
גילה גמליאל: למזלנו באותו כנס השתתף עורך דין נטלן, והוא היה מספיק הוגן להציג לנו שהבעיה קיימת היום באוצר.
גילה גמליאל: האוצר מחפש את הכסף איפה שהוא רק יכול למצוא, ואני כותב פה מה ההצעה של האוצר.
גילה גמליאל: ההצעה של האוצר היא חמורה מאוד.
גילה גמליאל: היא באה להטיל את החלקיות הזאת על מה שנקרא ימי מחלה, שזה בנק שצוברות הנשים האלה בתוך קרנות הפנסיה ובחברות הביטוח וזאת הרעה חולה ולזה אני קושר את מה שאמרתי, במה שנאווה הציגה.
גילה גמליאל: אני רוצה להסב את תשומת לבכם לוועדה שמנכ"ל משרד הבריאות מינה לפני שנתיים או שנתיים וחצי, אשר יושבת עדיין על המדוכה, בעניין עובדות ועובדי בריאות נשאים, וזה סיפור שילך ויהיה יותר ויותר פרובלמטי.
גילה גמליאל: אם אנחנו נדבר על הוראה אז אני יכול לומר לכם שדוקטור רוני טיבון ביחד עם טיבון פישר בעלה שהוא בתחום הגניקולוגיה, קיימו לפחות שלושה כנסים גדולים בארץ בתחום של בריאות האישה העובדת בסביבת העבודה שהתקיימו אחד בדן פנורמה, השני בבית גבריאל והאחרון בתל השומר וזה דברים שאפשר אני רציתי, חשבתי שיהיה יותר זמן שארגנו את הכנס ונאווה דיברה אתי לפני כמה חודשים שגם יהיה מקום להציג את הממצאים.
גילה גמליאל: אחד הדברים שאנחנו עושים במסגרת החוג שלנו ההוראה ויש כאן מספר אנשים שקשורים.
גילה גמליאל: ד"ר אשר פרדו וד"ר יהודית שחם לעניין הזה של בריאות האישה.
גילה גמליאל: אחד הנושאים למשל בסמינר עכשיו של אמצע השנה בסביבתיות האם יש קשר בין עומס עבודה להריון זה לגבי הוראה.
גילה גמליאל: לגבי המחקר אני מציין את הפעילות המחקרית הגדולה של ד"ר יהודית שחר בנושא מעבדות שזה גם חדשני בינלאומי שני מאמרים שהתפרסמו.
גילה גמליאל: אם היה מקום, היא הייתה יכולה להציג מחקרים אחרים כולל שלנו, על עבודת פיזיותרפיסטיות שהשתמשו במכשיר שפרסמנו, גם כן לפני כשלוש שנים, והראנו שיש שכיחות יותר גבוהה של נשים שההיריון שלהן מסתיים במשקל לידה נמוך ולידה מוקדמת.
גילה גמליאל: יש לי עוד שאלה.
גילה גמליאל: האם חשבתם על פנסיה לנשים האלה?
גילה גמליאל: אני קיבלתי הרבה מכתבים מעולות חדשות העובדות בתעשיות כימיות, שהן לא יכולות להמשיך אחרי גיל 60 , זה קשה מאד.
גילה גמליאל: הצעה לא באה מאיתנו אלא כמובן זו הצעה של האוצר, והיא נוגעת לאותה שימת יד בכיס של ימי המחלה, לעומת אותה גמילה לשמירת הריון שזה פתרון הרבה יותר הגיוני.
גילה גמליאל: העמדה המקצועית שלי היא, שבעצם אתה צריך לעבוד בטוח, לעבוד בטוח בגיל 59 ולעבוד בטוח בגיל 61.
גילה גמליאל: על מה שהנשים האלה מדברות במכתבים, אנחנו קוראים בשפה המקצועית שלנו שחיקה.
גילה גמליאל: אבל אם אתה מסתכל היום בדי.
גילה גמליאל: אס.
גילה גמליאל: אם, שזה המילון של המחלות, אין מחלה שקוראים לה שחיקה, היא לא מוכרת.
גילה גמליאל: היא תורמת, היא מגיעה אלינו לוועדות רפואיות כשהאישה אומרת אני כבר לא יכולה לעבוד יש לי לחץ דם, יש לי בעיה של דיסק, אבל מאחוריה עומדת שחיקה.
גילה גמליאל: ושחיקה היא דבר שאיננו מכומת איננו מוכר.
גילה גמליאל: היא יכולה לעבוד בגיל 64 כמו ב- 56, אבל היא צריכה לעבוד בטוח ללא חשיפות וללא משאים מיותרים.
גילה גמליאל: גם בגיל 50, היא לא תוכל לעבוד אם היא תרים 100 קילו במשך 20 שנה.
גילה גמליאל: אני מפקח עבודה ראשי במשרד התמ"ת.
גילה גמליאל: ראשית, היות ואנחנו נמצאים בכנסת, אני רוצה להתייחס למה שקיים היום בתחיקה התקינה.
גילה גמליאל: קיימות תקנות עבודת נשים, עבודות אסורות ומוגבלות.
גילה גמליאל: שבעצם באות כדי להגן על העובר, בעיקר כדי להגן על העובר של האישה בהיריון או שהיא בעתיד תהיה בהריון.
גילה גמליאל: התקנה הזאת עברה רביזיה מאד רצינית לפני שנתיים בערך כאשר היא קודם התייחסה למספר גורמים מועט כי הקמנו וועדה בראשותו של פרופסור הרנוי, שבאמת קבעה שגורמים נוספים כימיקלים וביולוגים עלולים להשפיע על העובר, ולכן הכנסנו את האיסור או את ההגבלה באותן התקנות.
גילה גמליאל: והתקנות האלה כמובן חלות בכל מקומות העבודה לרבות בתי חולים ומעבדות וכן הלאה.
גילה גמליאל: בכל בתי החולים הגדולים יש ממונה על בטיחות שגם תפקידו לעסוק ולדאוג לכך שיעשו את הבדיקות כנדרש.
גילה גמליאל: אני אציין גם כן שחלק מהדברים, מהבעיות שאנחנו מגלים, כרוכות בהתנהגות של האנשים בעצמם.
גילה גמליאל: אשר הזכיר קצת פה את הרגלי העבודה.
גילה גמליאל: ואני אומר את זה בלי לפגוע באף אחד מהתחום הרפואי שחוקרים ורופאים זה האוכלוסייה הכי קשה לאכוף את ההוראות.
גילה גמליאל: הם חושבים שלא פוגע בהם, אבל זה כן כמובן פוגע.
גילה גמליאל: אם מותר לי רק, היות והוזכרו פה, אני רוצה לתקן שהתקנות של בטיחות במעבדות יצאו והן קיימות.
גילה גמליאל: התקנות כשלעצמן שדנות על בטיחות וגהות במעבדות כן יצא.
גילה גמליאל: מה שלא מופיע בתקנות האלה וזו הייתה הכוונה שלנו מלכתחילה לשלב את זה עם בדיקות רפואיות תקופתיות של עובדי מעבדה.
גילה גמליאל: זה כבר נתון לפניה לשר התמ"ת ולשר הבריאות במקביל.
גילה גמליאל: השאלה איפה זה תקוע?
גילה גמליאל: במשרד התמ"ת או במשרד הבריאות?
גילה גמליאל: האחריות המיניסטריאלית זה משרד התמ"ת.
גילה גמליאל: אולם כפי שזה מופיע בחוק הביטוח בריאות ממלכתי כל תוספת לסל הבריאות חייב במקור מימון.
גילה גמליאל: ואנחנו פנינו אין ספור פעמים לשר הבריאות שהוא מופקד על אותו חוק להקצות לזה כספים כדי לבצע בדיקות רפואיות לא רק דווקא לאוכלוסיה זאת אלא לאוכלוסיות- - -.
גילה גמליאל: טוב אנחנו לא נכנס כרגע לפרטים כי זה באמת פחות רלוונטי.
גילה גמליאל: אבל אנחנו נקבל מכם את האינפורמציה לגבי התקנות הספציפיות.
גילה גמליאל: בנושא של הארגונומיה זה דבר שטרם מעוגן בחוק.
גילה גמליאל: ורוצה לציין את זה.
גילה גמליאל: אבל יש פה גם פעילות מאד ענפה.
גילה גמליאל: כלומר בכל הקורסים לאנשי בטיחות ואנשי גהות יש התייחסות לנושא של הארגונומיה וזה דבר שיותר ויותר נכנס היום.
גילה גמליאל: מנסים לפתור את אותן הבעיות לעצב את מקומות העבודה ושיטות העבודה כך שהם לא יפגעו בעובדים.
גילה גמליאל: ופה בעצם אין הבדל גדול בין הגבר לבין האישה.
גילה גמליאל: אם חסר העיצוב הארגנומי אז זה פוגע גם בגבר.
גילה גמליאל: הדיון הזה הוא באמת במקומו.
גילה גמליאל: נושאי הסביבה והנזקים לסביבה נמצאים במודעות הרבה יותר מאשר בעבר.
גילה גמליאל: וגם זכויות הנשים הממשק שבניהם בודאי חשוב במיוחד.
גילה גמליאל: אני חושב שצריך אבל קודם כל העבודות שהציגה ד"ר רצון אני לא אכנס לנושאים המתודולוגים כי הם בעצם הוצגו קודם.
גילה גמליאל: הם חשובים במחקר הראשון שמגיל 8 - 13 שאיכותו והמסקנות שלו הם פחות סולידיות זה החדש הרבה יותר מרשים.
גילה גמליאל: והמעקב אחרי הילדים האלה בעוד שנה שנתיים שלוש יהיה הרבה יותר מזיק משניהם ביחד.
גילה גמליאל: אני מסכים במאה אחוז עם מה שאמר פיטר מגנוס בנושא כל הפעילות לשיטת בטיחות סביבת עבודה של נשים.
גילה גמליאל: זה נכון לשמור על איזון בעניין הזה.
גילה גמליאל: למשל אם נתייחס למסמך שנאווה רצון הביאה כרקע לדיון, מה שבארצות הברית מציעים לעשות זה, מחקרים מכוונים לנשים גם בנושא של אלרגיה וגירויים גם אסטמה.
גילה גמליאל: גם עבודה שמיעתית ככל שהרשימה תהיה רחבה יותר האיסנטים של המעסיקים להעסיק נשים ירד.
גילה גמליאל: יש דברים שהם לא ספציפיים לאישה.
גילה גמליאל: מה עניין אובדן שמיעה ומה עניין אסטמה למשל.
גילה גמליאל: זאת אומרת החשיבה האמריקאית לטעמי היא רחבה מדי.
גילה גמליאל: מה אסטמה שונה בין גברים ונשים.
גילה גמליאל: אסטמה למשל.
גילה גמליאל: אפשר להסביר הכול.
גילה גמליאל: אם נלך בחזית הכי רחבה שנרצה נשיג הכי פחות.
גילה גמליאל: כולנו חיים בסביבה של קיצוב באמצעים.
גילה גמליאל: להיפך כדי להשיג את המטרות החשובות הספציפיות לנשים כמו למשל חשיפה בהריון שהיא חשובה בצורה בלתי רגילה ככל שנרחיב את רשימת המטרות נגיע לפחות הישגים.
גילה גמליאל: דורון לוי:
גילה גמליאל: הנושא השני, תקנות שיכול לתקן משרד אחד משרד אחר איננו יכול.
גילה גמליאל: אנחנו עם סל שרותי הבריאות אלא אם הוא יעבוד בהתאם לאותו חוק.
גילה גמליאל: זאת אומרת צריך למצוא את המנגנון שיאפשר את הכנסת אותן הבדיקות ולדעתי צריך להעדיף אותם.
גילה גמליאל: לא כל ה- 11 יכנסו בפעם אחת.
גילה גמליאל: אמרתם מצוקות צריך להחליט.
גילה גמליאל: הממשלה היום בשני משרדים גם משרד הבריאות וגם במשרד התמ"ת אין רופאים שזה עיסוקם.
גילה גמליאל: זאת אומרת בעבר היה רופא במשרד הבריאות שעסק בבריאות העובד.
גילה גמליאל: הייתה רופאה.
גילה גמליאל: וזה היה במשרד העבודה לשעבר היה רופא שזה היה עבודתו באגף הפיקוח.
גילה גמליאל: שני רופאים אלה סיימו את עבודתם, משרותיהם לא אויישו.
גילה גמליאל: לממשלה היום אין אנשים שעיקר דאגתם היא בריאות העובד, בין אם הגבר או האישה, זה דבר בעייתי ביותר.
גילה גמליאל: אורלי בוני:
גילה גמליאל: נאווה רצון:
גילה גמליאל: יהודה לרמן:
גילה גמליאל: היו"ר גילה גמליאל:
שמעון דוד: יש לנו את הנושא של מכינות טכנולוגיות שזה מיועד למעשה לכאלה שאין להם תנאי קבלה, ורוב הנשים שמגיעות ללימודים במסלול יש להם תנאי קבלה לכן האחוז שלהם אחוז קטן יותר, אפשר לראות פה במכינות הטכנולוגיות רק 19% בתשס"ג, כנ"ל לגבי מסלול טכנאים המסלול שהוא המסלול המרכזי אם אנחנו מבודדים את הנתונים האלה אנחנו מגיעים לכ34%- נשים בסך הכל במה"ט ושוב אין שום סיבה שזה לא יהיה 50% אבל זה הנתון נכון להיום.
שמעון דוד: הנתון הזה גם הוא נתון שקצת מטעה, אני העברתי טבלה שלא קשורה לנספח.
שמעון דוד: יש מגמות שהם מגמות מאד טכנולוגיות ששמה אנחנו כמעט שלא מוצאים נשים.
שמעון דוד: אני מניח שמה שכרגע אני אומר זה נכון לגבי הנדסאים ובמידה רבה זה נכון גם לגבי האקדמיה לגבי נשים שלא מגיעים למסלולים האלה, אני מתכוון למשל, אם אני לוקח מסלול כמו מכונות, אנחנו בקושי מוצאים שם 1% נשים.
שמעון דוד: לפחות אצלנו.
שמעון דוד: או אם אני לוקח מסלול כמו אלקטרוניקה שבאמת אין שום סיבה ששם לא יהיו נשים, אנחנו מדברים על רק כ6%- נשים במסלול הזה.
שמעון דוד: מצד שני מגמות כמו תעשיה וניהול, או מגמות כמו תוכנה, או מגמות אדריכלות וכו' שם יש אחוז גדול, ולפעמים אפילו אחוז הנשים הוא יותר גדול מס"ה אחוז הגברים.
שמעון דוד: ולכן הענין הזה של נשים במדע וטכנולוגיה השאלה היא איך מציגים את הנתונים האלה.
שמעון דוד: ולהערכתי אחד הדברים שאנחנו כן צריכים לעשות מאמץ במסגרת הועדה או במסגרות אחרות ולראות מה עושים שדווקא באותם תחומים שהם תחומים שמצטרפים עדיין כסטראוטיפ, כתפיסת עולם, כתחומים ששייכים לגברים ששמה יגיעו הנשים.
שמעון דוד: ופרויקט רקיע שהזכרנו אותו בדיונים קודמים זה באמת איזה שהיא דוגמה שמדובר על מגמות שבמגמות אלה כפי שאמרתי, כמעט ואין נשים ושמה במסגרת פרויקט רקיע נכנסו הנשים ויכול להיות שזה איזה שהוא פתח, איזה שהוא תחילה של מסלול שיכול להפיץ לשנות ולהביא יותר נשים, כי כבר מדברים על מאות נשים שכרגע למדו, במשך שלוש השנים שמחזור הזה קיים, מכונות, וזה דבר שבאמת לא היה קיים בכתות רק של נשים.
שמעון דוד: כנ"ל יש לנו לגבי נושא של חשמל, אנחנו שוב פותחים כבר מחזור רביעי של כתות רק חשמל לנשים במסגרת אותו פרויקט.
שמעון דוד: ואלה דברים שנראה לי שחשוב לעשות מאמץ לשנות.
שמעון דוד: דבר נוסף שיש לי פה בחומר שהעברתי, הנושא של נשים חד הוריות, שזה פרויקט חדש התעורר בעקבות עלית של ויקי כנפו וחברותיה לירושלים, ואז באמת הובטח שיעשה מאמץ לסייע לאותן נשים שיהיו מעונינות בכך, לצאת ללימודים, והפרויקט הזה הוא פרויקט שהתחיל אצלנו בארבע מכללות, מדובר למעשה בנשים שכפי, אם אתם מסכלים על הנתונים, מדובר בנשים לא צעירות ממוצע הגיל הוא למעלה מ35- לא אחרי צבא, גם אחד הנתונים המענינים בכל הסיפור הזה שהוא רובן הם לא ילידות הארץ, אנחנו רואים ממש ילידות הארץ רק 7% מכל אלה שכרגע לומדות, חלקן הם עולות חדשות מחבר העמים, או מדינות אחרות.
שמעון דוד: מבחינת ההשכלה אנחנו מדברים על ממוצע של למעלה מ12- שנות לימוד, סך הכל, לחלקן יש השכלה אבל ההשכלה או שהיא השכלה תיכונית ועקרונית היא לא מספיקה, או שהיא השכלה שהיא לא רלוונטית לצרכים של המשק, ובהחלט מתוך הפרויקט שכבר נמצא ועובד כשנה, אנחנו רואים על בנות, נשים, שגילו את עצמם למעשה מדובר בנשים שהרבה זמן לא עסקו בלימודים, עסקו יותר בנסיון לשרוד ולמצוא פרנסה, ופתאום הפרויקט הזה בהחלט, הוא פרויקט שמאפשר להם לנסות להכנס חזרה למסלול שיוכלו ללמוד את עתידם, אני מקווה שבאמת בסופו של דבר הפרויקט הזה ישיג את המטרה שלו.
שמעון דוד: הדבר הנוסף שבעמוד האחרון, מופיע פה, זה הנושא של נשים חרדיות שאני חושב שכאן זה נתון שהוא נתון מענין, כי אם עוסקים בחברה החרדית, אז כאן לאשה יש תפקיד מאד חשוב בסיוע לפרנסת המשפחה, לפחות כמו מבחינת תפיסת עולם, ועד אותו משבר יותר ויותר נשים פנו למסלולים האלה, כיום עם המשבר שיש לנו, לפחות אצלנו במה"ט, בתחום של התוכנה אחוז הנשים שכרגע נמצאות ולומדות את המסלול הזה, ירד, אני מקווה שאנחנו נחזור חזרה למה שהיה בעבר.
שמעון דוד: הדבר האחרון, הנתונים הם קצת יותר ישנים, נשים בנות מיעוטים, וכאן מדברים על איזה שהיא השוואה בין הנשים בנות המיעוטים לבין נשים יהודיות.