GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גילה גמליאל: לצערנו לאחר בדיקה לאור הבחירות האחרונות שהתקיימו, הממצאים מעידים על כך כי עדיין בכל מה שקשור לייצוג נשים במערך המוניציפאלי, יש עבודה רבה.
גילה גמליאל: כי הנתונים שגם הציגו לנו אותם ממרכז מחקר ומידע, יפעת שחק שמלווה את הוועדה, והן מהשלטון, תציג אותה נדיה חילו.
גילה גמליאל: את הפרזנטציה ואת המחקר שנעשה לגבי הדפוסים של הנבחרות והמועמדות.
גילה גמליאל: ומדוע לא מתמודדות ומה עלינו גם לעשות בהמשך.
גילה גמליאל: יצטרף אלינו בהמשך גם שר הפנים, אברהם פורז, לאור עצם הנושא שאנחנו מעלות כאן היום.
גילה גמליאל: על-מנת להטמיע את המודעות לגבי הסוגיה הזאת והממצאים.
גילה גמליאל: אני אקריא אותם באופן חלקי.
גילה גמליאל: מה שעולה מהמחקר שלמרות שחלקן היחסי של נשים הוא גדול מזה של גברים בכלל האוכלוסייה והן מהוות כ- 51%, שיעורן של הנשים הנבחרות למועצות של הרשויות המקומיות הוא כ- 10% בלבד, וזהו ייצוג חסר ואינו משקף את משקלן בכלל האוכלוסייה.
גילה גמליאל: יש לציין כי שיעור הנשים הנבחרות ברשויות היהודיות היה 14.2% אחוז וברשויות הערביות הוא חצי אחוז.
גילה גמליאל: ב- 45% מהרשויות המקומיות שנערכו בהן בחירות ב- 2003 אין אף אישה במועצות.
גילה גמליאל: כיום עומדות רק שלוש נשים בראש רשות מקומית, בהרצליה - יעל גרמן; בנתניה - מרים פיירברג; ובקדומים - דניאלה וייס.
גילה גמליאל: שצריך לציין ששלושתן היו כבר ראשי רשויות ונבחרו שוב.
גילה גמליאל: כלומר, אין ספק שוב שכאשר נשים מגיעות לעמדות המפתח וניתנת להן האפשרות לממש את הפוטנציאל שטמון בהן, אז הציבור נותן בהן שוב את האמון.
גילה גמליאל: אני הגשתי הצעת חוק, בסיוע גם של ארגון הנשים, קרן כוח נשים, בכל מה שקשור למתן תקציבים, תגמולים, בכל מה שקשור לחוק מימון מפלגות.
גילה גמליאל: למפלגות שיהיה להם ייצוג לנשים.
גילה גמליאל: לצערי, יש בעיות סביב החוק, חוק היסוד שמדבר על כך, שבחוק מימון מפלגות המשאבים שיועברו ויתועלו למפלגות - יהיו על בסיס שווה לכלל חברי-הכנסת.
גילה גמליאל: וברגע שאנחנו מוסיפות פרמטר בהקשר של הנשים - יש בעייתיות משפטית בנקודת הזמן הזאת שצריך לבחון אותה ולראות מה יהיה ניתן לעשות כדי לשנות את ההיבט החקיקתי הזה.
גילה גמליאל: יחד עם זאת, ברור לכולן שאם לא נעשה מעשה ואם לא נדאג לשנות בהיבט של העדפה מתקנת - אז הייצוג של הנשים לא יעלה משל עצמו.
גילה גמליאל: ראינו את זה בכל מה שקשור לכנסת, אנחנו רואות את זה כאן.
גילה גמליאל: בכנסת ישראל יש 18 נשים, שמונה מתוכן הן חברות-כנסת מהליכוד.
גילה גמליאל: וזה היה כתוצאה משינוי בחוקת הליכוד, שדאג להעדפה מתקנת בכל עשירייה, אישה חדשה נוספת בתוך הרשימה.
גילה גמליאל: וזה מה שנתן באמת את הייצוג הנפלא בשורות המפלגה.
גילה גמליאל: נפלא יחסית כמובן ועדיין יש הרבה מה לעשות ומה לשפר בעניין הזה.
גילה גמליאל: מכיוון שכך, אני ארצה ברשותכן, להעביר בינתיים את זכות הדיבור ליפעת שחק ממרכז מחקר ומידע, על מנת שתציג בפנינו את כל הנתונים לגבי הנבחרות לשנת 2003 ברשויות המקומיות.
גילה גמליאל: ואחר כך נפתח את הנושא לדיון ונתקדם.
יפעת שחק: המצגת שאני עומדת להציג בפניכם עוסקת בנושא של ייצוג נשים ברשויות המקומיות סביב בחירות 2003.
יפעת שחק: והיא הוכנה באופן מיוחד עבור הוועדה לקידום מעמד האישה לקראת יום האישה הבינלאומי בכנסת.
יפעת שחק: מטרת המצגת היתה לבדוק את ייצוג הנשים ברשויות המקומיות.
יפעת שחק: לתת תמונת מצב לבחירות 2003; להשוות לבחירות 1998; וכן להציג ממצאים בולטים.
יפעת שחק: לפני שאני אעבור לנתונים עצמם, אני רוצה להבהיר מספר נקודות בנוגע לשיטת הבדיקה.
יפעת שחק: נתוני תוצאות בחירות 2003 נלקחו ממסד הנתונים של המפקח הארצי על הבחירות במשרד הפנים.
יפעת שחק: יש שמות כמו, רוני, טל, חן, ושמות נוספים, שהיה לי ספק לגביהם ולכן פניתי לרשויות המקומיות על-מנת להסיר ספק.
יפעת שחק: בנוסף, נערכה בדיקה משלימה עם משרד המפקח הארצי על הבחירות.
יפעת שחק: בתוצאות ההשוואה בין בחירות 1998 לבחירות 2003, לא חל שינוי במספר הנשים המכהנות בתפקיד ראש רשות המקומית.
יפעת שחק: בנתניה ובהרצליה נבחרו אותן שתי נשים.
יפעת שחק: ובקדומים מכהנת אישה נוספת, זו לא כהונה שנייה.
יפעת שחק: אני רוצה לציין שגם במועצות של הרשויות המקומיות לא חל שינוי של ממש.
יפעת שחק: דבר נוסף שאני רוצה לציין זה ששיעור הרשויות המקומיות היהודיות שבהם לא נבחרה אף אישה אחת למועצה - גדל ב- 7% מ- 1998 לשנת 2003.
יפעת שחק: שוב, בהשוואה בין הבחירות של 1998 ל- 2003 אנחנו רואים ששיעור הנשים מכלל הנבחרים בשתי הבחירות היה כמעט זהה, 10.2% לעומת 10.3%, אבל זה לרשויות באופן כללי.
יפעת שחק: כשאנחנו עושים התפלגות לרשויות יהודיות לרשויות ערביות - אנחנו רואים שברשויות היהודיות היה 14.2 אחוז מכלל הנבחרים, הן היו נשים בשנת 2003.
יפעת שחק: זה חצי אחוז ברשויות הערביות.
יפעת שחק: כאשר אנחנו בוחנים את שיעור הרשויות המקומיות שנבחרו בהן נשים - חלה ירידה קלה מ- 1998- ל- 2003, שוב זה שיעור של כלל הרשויות.
יפעת שחק: כאשר אנחנו בוחנים את הרשויות היהודיות, אנחנו רואים שב- 82 אחוז מכלל הרשויות היהודיות, היה ייצוג לנשים.
יפעת שחק: בשקף שמוצג כרגע, אנחנו בדקנו את מספר הרשויות המקומיות בהן מכהנות נשים במועצה - לפי מספר הנשים שמכהנות במועצה.
יפעת שחק: זאת אומרת, אישה אחת, שתי נשים, שלוש נשים וכיוצא בזה.
יפעת שחק: אנחנו רואים שב- 31 רשויות, שהם 36 אחוזים מכלל הרשויות שנבחרו בהם נשים, יש אישה אחת.
יפעת שחק: אנחנו רואים שב- 28 רשויות, שהם 32 אחוזים מכלל הרשויות שנבחרו בהם נשים, יש שתי נשים.
יפעת שחק: זאת אומרת, קרוב ל- 70 אחוז מהרשויות יש עד שתי נשים.
יפעת שחק: בשקף הזה בדקנו את מספר הרשויות המקומיות שבהם לפי אחוזים שיש בכל רשות מקומית.
יפעת שחק: אני רוצה לציין שמספר חברי המועצה בכל רשות ורשות משתנה.
יפעת שחק: זאת אומרת, שאישה אחת יכולה להוות פעם 22 אחוזים ופעם אחת היא יכולה להוות 7 אחוזים.
יפעת שחק: ולכן בעצם בדקנו פה את השיעור.
יפעת שחק: ב- 21 רשויות שהם בעצם 24 אחוזים מכלל הרשויות המקומיות, יש עד 10 אחוז.
יפעת שחק: ב- 41 רשויות מקומיות שהם 47 אחוזים מכלל הרשויות המקומיות, יש בין 11 ל- 20 אחוזים.
יפעת שחק: מהנתונים עולה שרק ב- 8 אחוזים מכלל הרשויות המקומיות שנבחרו בהן נשים, שיעור הנשים במועצה - עולה על 30 אחוזים.
יפעת שחק: ב- 71 אחוזים מכלל הרשויות המקומיות שנבחרו בהן נשים - שיעור הנשים במועצה אינו עולה 20 אחוזים.
יפעת שחק: רציתי להביא בפניכם גם כמה ממצאים מעניינים.
יפעת שחק: בנתניה, מכהנת אישה בתפקיד ראש העיר, אולם במועצה המקומית אין אף אישה אחרת מלבדה.
יפעת שחק: בהרצליה, מכהנת אישה בתפקיד ראש עיר ו- 32 אחוזים מכלל חברי העירייה הם נשים.
יפעת שחק: בתל-אביב נבחרו 11 נשים, שהן 35 אחוזים מחברי המועצה.
יפעת שחק: זה המספר הגדול ביותר של נשים ברשות המקומית, אבל זה לא השיעור הגבוה ביותר.
יפעת שחק: השיעור הגבוה ביותר קיים בעומר וברמת השרון.
יפעת שחק: בעומר הן היו 44 אחוזים וברמת-השרון הן היו 40 אחוזים.
יפעת שחק: כפי שצויין קודם, נשים מהוות כ- 51 אחוזים מכלל האוכלוסייה בישראל.
יפעת שחק: למרות זאת, שיעור הנשים מבין חברי המועצות של הרשויות המקומיות, הוא רק כ-10 אחוזים.
יפעת שחק: ובוודאי לא נותן ביטוי הולם לשיעור הנשים באוכלוסייה.
יפעת שחק: ועל אחת כמה וכמה לא בקרב ראשי רשויות מקומיות.
יפעת שחק: בהקשר הזה אני רוצה לציין ששיעור הנשים מבין חברי-הכנסת הוא 15 אחוזים, ואילו בקרב הנבחרים של הרשויות המקומיות, כ- 10 אחוזים.
יפעת שחק: תודה רבה.
גילה גמליאל: עצם הנושא שהקדשנו היום לציון יום האישה הבינלאומי, זה הרצון להעצמת נשים בכל מה שקשור לייצוג בעמדות הכוח וההשפעה.
גילה גמליאל: שלטעמנו, מלבד כנסת ישראל, כמובן זה בכל מה שקשור למערך של הרשויות, המערך המוניציפאלי.
גילה גמליאל: הממצאים מאוד קשים.
גילה גמליאל: נכון לבחירות האחרונות הייצוג של נשים הוא פשוט זעום וממש שולי.
גילה גמליאל: ומדובר על בסך הכל 10 אחוז מכלל הנבחרים.
גילה גמליאל: יש כאן איזשהו סימפטום שתכף נראה אותו גם במחקר שתציג בפנינו, נדיה חילו, בכל מה שקשור לערים הגדולות ולערים המבוססות כלכלית, לאזורים המבוססים כלכלית, כמו רמת-השרון ועומר ובירושלים, חיפה ותל-אביב.
גילה גמליאל: שם אחוז הנשים הוא גדול יותר.
גילה גמליאל: ראוי לציין וזה דבר שכולנו מודעות לכך, להיות חברות מועצה זה ללא שכר ואז כמובן זה גם מה שגורם בהיבט הזה, למחסור בייצוג ההולם של נשים.
גילה גמליאל: וכאן היום בישיבה אנחנו גם נרצה לחשוב על דרכים על-מנת לדאוג לכמה שיותר מועמדות בתור התחלה, בוודאי שהתהליך שאנחנו רוצות להגיע לתוצאה הסופית - שתהיינה גם כמה שיותר נבחרות בסופו של תהליך.
גילה גמליאל: אני חושבת שבהיבט הזה, מה שחשוב יותר לציין שאם לא נתחיל היום, דקה אחרי הבחירות, כלומר לא נחכה עכשיו לקראת הבחירות הבאות - אלא מעכשיו נתחיל ונפעל עד הבחירות הבאות - יהיה בידינו יותר כלים ואפשרויות על מנת לדאוג לכמה שיותר נשים, גם שתתמודדנה וגם שתיבחרנה בסופו של עניין.
גילה גמליאל: אם אתה רוצה עכשיו לשאת מספר מילות ברכה, אז נודה לך.
אברהם פורז: אני עצמי הייתי חבר מועצת עירייה במשך חמש שנים בתל-אביב.
אברהם פורז: ומי שלומד משפטים - מכיר אחד מפסקי הדין היותר חשובים בעניין מעמד האישה, זה פסק דין שאני הייתי בו עותר יחד עם אחרים.
אברהם פורז: המקרה שהיה אז וכדאי לציין אותו כי הוא קצת מעיד, זה היה מקרה שהרב הראשי של תל-אביב, הרב ידידה פרנקל נפטר והיה צריך למנות רב חדש.
אברהם פורז: ובהתאם לכללים של בחירת רבני עיר - הגוף שצריך לבחור רבנים - מורכב מנציגי המועצה הדתית, שליש - נציגי בתי-הכנסת, שליש ונציגי מועצת העירייה, שליש.
אברהם פורז: ואז הסתבר שהרב לאו שרק לפני כמה חודשים ואולי יותר, הפסיק להיות הרב הראשי לישראל, הציג את מועמדתו להיות הרב הראשי של תל-אביב.
אברהם פורז: והרב לאו בא לראש העירייה, היה אז שלמה להט, ואמר לו: שמע, שום רב שמכבד את עצמו לא יכול להיבחר על ידי נשים.
אברהם פורז: לכן אני מאוד מבקש ממך לדאוג לכך שבנציגי מועצת העירייה של אותו שליש ששולחים לגוף הבוחר, לא תיכללנה נשים.
אברהם פורז: ואכן, שלמה להט פתח את ישיבת המועצה.
אברהם פורז: היו לנו אז ארבע חברות מועצה נשים, והוא אמר, שהוא מתנצל בפניהן מאוד, הוא היה שמח אם אחת או שתיים או יותר מהן, היו יכולות להיות חברות בגוף הבוחר.
אברהם פורז: בסופו של דבר, מי שנזקק לשירותי הרב, אני לא נזקק, אבל מי שנזקק - גם נשים יכולות להיזקק לשירותיו של רב.
אברהם פורז: הוא אמר, אני מתנצל מאוד על כך, אבל אני מציע למועצת העירייה לא לבחור אף אישה ולבחור רק גברים.
אברהם פורז: אני כמובן, אני ואחרים, אמרנו שהדבר הזה הוא פגיעה קשה בשוויון של נשים, סך הכל זה גוף חילוני, כי הבחירה של הרב נעשית על ידי חברי מועצת עירייה ונשים נבחרו כדין למועצת העירייה.
אברהם פורז: הרוב באמת בחר רק גברים, ואני יחד עם עוד כמה הגשנו עתירה לבית משפט העליון, שקבע שזאת אפליה פסולה של נשים וחייב את מועצת העירייה להתכנס מחדש ולבחור גם נשים, וראה זה פלא, הרב לאו הגיש מועמדות למרות שהיו נשים ונבחר בקולות נשים.
אברהם פורז: לימים, אפילו נבחר לרב הראשי לישראל.
אברהם פורז: זה מראה, שכאשר יש נחרצות ויכולת מאבק, לא צריך להירתע וצריך להגיע להישגים.
אברהם פורז: עכשיו תראו, אני כל-כך עסוק בצרות של השלטון המקומי במכלול ובעובדה שחלק גדול מהרשויות במצב כספי קשה מאוד.
אברהם פורז: מי שלא יודעת על זה באופן אישי - אז קוראת על זה, שפה מנתקים מים ופה שילמו משכורות ופה לא העבירו כאן ופה לא עשו כאן ואחד מהם יסגור את הרווחה ואחד לא ייתן שירותי חינוך ואין כסף להסעות וכל זה.
אברהם פורז: שאני בקושי מגיע לחשוב גם על הנושא הזה של הנשים.
אברהם פורז: אני יכול לומר בסיפוק רב ששני ראשי עיר שמתקבלים אצלי תמיד בסבר פנים מאוד יפות, ואני מאוד מעריך אותן, אלה שתי נשים: ראש עיריית הרצליה יעל גרמן, וראש עיריית נתניה הגב' פיירברג, שתיהן בולדוזריות.
אברהם פורז: הן לא מניחות לי, אם הן צריכות להילחם על הארנונה ועל כל הדברים האלה.
אברהם פורז: עכשיו בכלל יש מאבק, שהוא אבסורד, רוצים להוריד ארנונה, כי עירייה מסוימת שיש לה פתאום משרדים מלאים, המשרדים עומדים להתרוקן לטובת עיר סמוכה שלוקחת ארנונה יותר נמוכה.
אברהם פורז: ואני חושב שהבעיה העיקרית לגבי ייצוג נשים היא העדר רצון של נשים להתמודד.
אברהם פורז: בסופו של דבר, אתן כולכן מיעוט כי התופעה של מעורבות בפוליטיקה, היא בין היתר משום שנשים לא כל-כך רוצות.
אברהם פורז: אני יודע שמה שאני אומר פה, זה לא מקובל, יש חלק שחושבים שצריך לתת למפלגות יותר מימון אם יהיו יותר נשים.
אברהם פורז: וחלק חושבות שצריך להפעיל מודל סקנדינבי, וצריך לקבוע מכסות.
אברהם פורז: חייב להיות לפחות 50 אחוז מבני אחד כל המינים.
אברהם פורז: אני נגד זה.
אברהם פורז: נכון שאני לא חייב להסכים לכל מה שאומרים.
אברהם פורז: אני אוכל להגיד רק את דעתי.
אברהם פורז: אני חושב שאנחנו צריכים לרצות שנשים יתמודדו ונשים ייבחרו בלי אפליות מתקנות.
אברהם פורז: כי כאשר עושים אפליה מתקנת - הגברים אומרים, היא תיבחר ממילא בזכות שריון - לא צריך.
אברהם פורז: ואז התוצאה היא, זה קרה בכמה מקומות, שנשים מוקפצות ואז אומרים, זה ליגה ב', היא לא היתה נבחרת אלמלא הקפצה.
אברהם פורז: ואני חושב שנשים הן איכותיות.
אברהם פורז: לכן, אני בכל מקרה רואה בעין יפה את המעורבות של נשים בשלטון המקומי.
אברהם פורז: אני רוצה לקוות, שבעתיד יהיו לנו עוד נשים בתפקידי ראשי-עיר ובתפקידים אחרים בכירים בשלטון המקומי.
אברהם פורז: במידה רבה מאוד, במקום לחפש מנגנונים טכניים ומכניים, אני חושב שצריך להתמקד יותר איך מביאים נשים.
אברהם פורז: קודם כל, יש לרצות להיות בעניין הזה.
אברהם פורז: קרה לי לא פעם בעבר, שחשבנו שצריך להביא איזה מועמד לאיזה מקום והיה לפעמים גם מצב שרצים על נניח, מקום שני שתהיה אישה.
אברהם פורז: כי היום זה מאוד טוב להציג רשימה שיש בה נשים.
אברהם פורז: מפלגה לא יכולה להרשות לעצמה להציג רשימה שכולם גברים.
אברהם פורז: וכל כך קשה לפעמים, נשים אומרות, אני לא רוצה, יש לי זה, יש לי זה.
אברהם פורז: הלורדים, לא מגישים לך את זה על מגש של כסף.
אברהם פורז: יש לא מעט מלחמה.
אברהם פורז: ואתן מוכיחות שאתן יודעות גם להילחם וגם יודעות לעשות.
אברהם פורז: דרך אגב, זה חשוב מאוד.
אברהם פורז: כי מי שמגיע לתפקיד כזה - לא צריך להיות לפלף ולא צריך להיות יותר מדי עדין, אלא קצת מנומס, לא גס רוח.
אברהם פורז: אבל צריך להיות בעל רצון ונחרצות ורצון להצליח.
אברהם פורז: אז יכול להיות שאני טועה במה שאני אמרתי.
אברהם פורז: אבל פה יש אנשים ונשים שמבינים בזה יותר ממני.
גילה גמליאל: אני רוצה לומר לך שהיום בבוקר היינו עדות לנאומו של יו"ר הכנסת, שלהזכיר לכולן שלא מזמן חשב על כך שצריך לסגור את הוועדה לקידום מעמד האישה ומאז אמירתו, הוא היום חזר בו מהדברים והוא אמר, שכשנחשפו בפניו הנתונים - אז הוא הבין את החשיבות ואת הפעילות.
גילה גמליאל: ואם תצטרך להישאר וועדה אחת בכנסת ישראל - זאת תהיה הוועדה לקידום מעמד האישה.
גילה גמליאל: כלומר, אני רוצה לומר לך כבוד השר, שאנחנו כאן לא אומרות נואש, בכל מה שקשור לדעות הקדומות, יש מקום באמת לפתוח ולהרחיב את כל המודעות לגבי המצב באמת כפי שהוא.
גילה גמליאל: ולא להתחיל בלסמוך שהדברים יפעלו מכוח האינרציה, כי מה לעשות, זה לא קורה.
גילה גמליאל: ואם זה קורה - זה קורה בכל-כך צעדים איטיים שזה כבר בעידן שלנו, באמת בלתי נסבל.
גילה גמליאל: מה שאני חושבת לנכון, שאנחנו באמת נציג בפני השר גם את כל הנתונים, אמנם לא עכשיו מפאת זאת שאתה צריך ללכת, אבל אנחנו נציג בפניך את כל הדברים ונשמח לרתום אותך לסיוע בסוגייה הזאת.
גילה גמליאל: אז באמת תודה רבה.
גילה גמליאל: הוועדה מורכבת מ- 15 חברים וחברות, ומתוכם יש 6 חברים וזה גם חלק מהתפיסה, גם כפי שהציגה בפנינו מיכל מודעי בכל מה שקשור לתפיסה של האו"ם, שכמה שיותר גברים ונערים ישתלבו בכל העניין של קידום מעמד הנשים.
גילה גמליאל: אז כאן אצלנו בוועדה זה מיושם הלכה למעשה.
גילה גמליאל: אני אשמח לתת לך מספר דברי ברכה.
אילן שלגי: הוועדה לקידום מעמד האישה.
אילן שלגי: הייתי גם בין אלה שהתבטאו בביקורת על דבריו של יו"ר הכנסת בשעתו, לפני שהוא חזר בתשובה היום.
אילן שלגי: ואיך אומרים, מודה ועוזב ירוחם, אז הכל בסדר.
אילן שלגי: ואני גם שמח שיושבת לימיני, חברתי, חבר הכנסת אתי ליבני, חברתי לסיעה וחברתי לעיר הרצליה שבשלב מסוים אני מבין, בקרוב תחליף את יו"ר הוועדה.
אילן שלגי: צריך לברך את כל הנבחרות ברשויות המקומיות שהגיעו לכאן.
אילן שלגי: קודם כל, תודה שבאתן.
אילן שלגי: צריך לברך אתכן על ההישג, נבחרתן רק לאחרונה.
אילן שלגי: אולי חלק מכן כבר פעם שנייה או יותר מזה, אבל אנחנו יודעים שלפעמים זה יותר קשה לאישה להיבחר מאשר לגבר.
אילן שלגי: הראיה היא המספרים שהוצגו כאן.
אילן שלגי: אם המספרים הם בסביבות 10.3 אחוז וגם אם נאמר שבמגזר היהודי זה כ- 14.5 אחוז, אלה מספרים נמוכים.
אילן שלגי: אני מעריך שזה לא משום שהמועמדות שהתמודדו אינן טובות, אלא שבכל זאת לא היו מספיק מועמדות, אינני יודע מה הפרופורציה, אם אתה אומרת, גב' יודין, שהיו כ-2700 מועמדות - אינני יודע כמה זה לעומת מספר הגברים שהתמודד לרשויות המקומיות.
אילן שלגי: יתכן שהפרופורציה גם שם היא כזאת, ולכן התוצאות הן כאלה.
אילן שלגי: נשים נוטות בדרך כלל, כאשר הן רוצות להיות פעילות בקהילה, להיות פעילות בוועד ההורים של ביה"ס, אני זוכר את זה מניסיון אישי, שם בדרך כלל הרוב היו נשים, נשים מאוד חיוביות ופעילות, בעלות כושר ארגון וייצוג.
אילן שלגי: אבל מסתייגות מלהיכנס לביצה או לשלולית הפוליטית.
אילן שלגי: הרי אם 51 אחוז מהאוכלוסייה וגם מהבוחרים הן נשים, ובין הגברים יש גם כאלה שבוחרים נשים, אז יש להניח שאם היו די נשים מן הראויות, רוצות מתמודדות ומשקיעות בכך את המאמץ הראוי, כפי שאתן עשיתן, היו נבחרות יותר.
אילן שלגי: אני הייתי אומר שבשתי מערכות במדינת ישראל חסר איזון ובשתיהן הייתי רוצה שיהיה איזון.
אילן שלגי: האחת זו מערכת החינוך, אני מכיר אותה וחסרים בה גברים, והשנייה זו המערכת הפוליטית, שאני גם מכיר אותה, ובה חסרות נשים.
אילן שלגי: אז צריך ביחד לחשוב, איך לעשות את הדברים נכון וזה חשוב לא רק כאיזון לכשעצמו הוא ראוי, אלא איך אנחנו משדרים פנים של חברה שוויונית, חברה שמחנכת את הדור הבא נכון.
אילן שלגי: חשוב שבין המנהיגים ובין הנציגים בכל דרג נבחר, וגם בקרב המורים, יהיו מבין שני המינים.
אתי לבני: לקראת מערכת הבחירות הזאת לרשויות המקומיות, פעלתי גם כיו"ר פורום הנשים של שינוי, בדיוק בנושא של קידום נשים וייצוג נשים ברשויות המקומיות.
אתי לבני: ואכן בתוך המפלגה שלי, לא הצלחנו להעביר העדפה מתקנת.
אתי לבני: כן הצלחנו, ושמעתם איזה הדהוד בדברים של השר פורז ממפלגת שינוי, שאמר שזה "בונטון".
אתי לבני: אז "בונטון", זו גם חלק מההעדפה המתקנת ומשינוי העמדות.
אתי לבני: ברגע שמבינים שזה דבר אטרקטיבי שיהיו נשים, שזה צריך להיות ככה ומפלגה שהיום מייצגת את הציבור הישראלי לא יכולה להרשות לעצמה שלא להעמיד מספר ראוי של נשים ולדחוף אותן, זה לא "בונטון" וזה לא בסדר.
אתי לבני: השרים שלנו, לפחות בתוך המפלגה שלי, מבינים את זה.
אתי לבני: זה לא דרמטי, אבל הם מבינים את זה ואני חושבת שאנחנו בתהליך של שיפור ולא של נסיגה.
אתי לבני: באמת בתוך שינוי הצלחנו להעמיד הרבה יותר נשים לבחירה לרשויות המקומיות וגם נבחרו יותר נשים.
אתי לבני: נדמה לי שהיום שיש לנו 25 אחוז נשים ברשויות המקומיות של שינוי.
אתי לבני: הקדשנו לזה הרבה מאמץ, הרבה אנרגיות.
אתי לבני: אני מאוד בעד העדפה מתקנת, ואני חושבת שצריך להתגבר גם על הנושא הזה שהעלו בתחילת הישיבה.
אתי לבני: שמיכל מובילה אותו, של מימון וחצי, יחידת מימון, לכל אישה נוספת מעל X הנשים ברשימה.
אתי לבני: צריך להתמודד עם עניין השוויון.
אתי לבני: אני מניחה או מאמינה כמשפטנית, שאפשר להתגבר עליו.
אתי לבני: כי העדפה מתקנת יכולה להתגבר בצורה מסוימת על עניין השוויון.
אתי לבני: כמו שהצעת חוק אחרת שאני הגשתי, שגם היא מנסה להתגבר על עקרון אחר, זה ייצוג נשים בדירקטוריונים בחברות ציבוריות, לא ממשלתיות.
אתי לבני: כלומר, בחברות שנסחרות בבורסה.
אתי לבני: אני חושבת שזו אמנם חברה פרטית, מסווגת כחברה פרטית, פרטית-ציבורית.
אתי לבני: אבל בדירקטוריונים האלו צריכות להיות נשים.
אתי לבני: ובאו אלי ואמרו לי, תראי, עיקרון של זכות הקניין, כל בעל חברה, בעל מניות, יכול להחליט את מי הוא רוצה.
אתי לבני: ואני אומרת, לא נכון.
אתי לבני: עיקרון השוויון, העדפה מתקנת גובר גם על עיקרון הקניין הפרטי או כל עיקרון אחר.
אתי לבני: אז במובן הזה אני קוראת לכולן להיות אגרסיביות, להיות פעילות, להיות חד-משמעיות בעניין הזה ולא להרפות.
אתי לבני: פשוט לא להרפות.
יהודית פלוטקין: לחרוג עם מה שרציתי להתחיל בו ולהתייחס לדברי השר פורז, שאני מאוד מעריכה אותו באופן אישי.
יהודית פלוטקין: אני חושבת שחלק ממה שהוא אמר קשור גם עם נורמות שאולי יותר מדי מאיתנו מפנימים וזה הימצאות נשים בתוך איזה שהן סטיגמות חברתיות.
יהודית פלוטקין: ואולי נכון מה שהוא אומר, שחלק מאיתנו שמאוד מוכשרות ומאוד ראויות - לא מספיק רוצות.
יהודית פלוטקין: אבל זה כל-כך חלק קטן מהתמונה, זה כל-כך חלק קטן.
אני אומרת: אף אחת מאיתנו לא תעז לומר, שאם רוצים העדפה מתקנת לאיזושהי קבוצה באיזו מפלגה, אם זה קיבוצים או אם זה אוהלים, להגיד: הם לא רוצים מספיק, לכן בכלל לא צריך העדפה מתקנת.
אני אומרת: הם רוצים וצריכים העדפה מתקנת, כל פעם מסיבות אחרות ומשיקולים אחרים ענייניים, אז בוודאי שעם נשים צריך וחייבים לעשות העדפה מתקנת וזה כלי מאוד חשוב.
אני אומרת: למה צריך לעשות העדפה מתקנת?
אני אומרת: אני חושבת שכל אחת מהנשים שיושבת פה, יכולה להרצות ביום עיון שלם על העניין הזה.
אני אומרת: אבל אם נסכם את זה במשפט אחד, לפחות חלק רציני מהבעיה - שלנשים יש העדר משאבים לתפקיד הזה.
אני אומרת: ומה זה העדר משאבים - כשאישה צריכה להתמודד מול גבר - משאב הזמן של נשים מוגבל יותר; הכספים שבידי נשים מוגבלים יותר; גברים מוצנחים מכל מיני מסגרות שלא ניהול ונראה את נושא של גברים שבאים מהצבא.
אני אומרת: ויש שם גברים באמת מאוד מוכשרים בצבא.
אני אומרת: אבל כשגבר בא מהצבא וברור לכולם שהוא מתאים לנהל עיר, זה ברור.
אני אומרת: וחלקם מאוד מתאימים ואולי חלקם פחות.
אני אומרת: אלו רק חלק מהמשאבים שאנחנו מדברים שחסרים לנשים, לכן כשאנחנו עומדות היום מול הנתונים העגומים של הקפאה, לעומת לפני חמש שנים בייצוג נשים ברשויות מקומיות, אני אומרת שזו לא הקפאה אלא ירידה.
אני אומרת: כי כל-כך הרבה התקדמנו בכל התחומים האחרים, או בהרבה תחומים אחרים, כולל בנושא החקיקה והעבודה הנפלאה שעושים בוועדה למעמד האישה בראשות חבר הכנסת גילה גמליאל.
אני אומרת: אני חושבת שכל אחת מאיתנו צריכה היום לקחת את הנתונים האלה ולתרגם אותה לתוכנית עבודה לשנים הבאות.
אני אומרת: ותוכנית העבודה לשנים הבאות, גם ישבתי בנושא הזה עם מיכל יודין ומיכל מודעי וכן עם הלנה גלזר ויועצות למעמד האישה ברשויות המקומיות.
אני אומרת: אנחנו צריכים היום לבנות תוכנית לבניית מאגר של נשים מנהיגות, כל אחת בתחומן, וכל אחת תלך לאיזו מנהיגות שהיא רוצה אם זה וועד הורים וועד במקומות העבודה.
אני אומרת: המספר המועט של נשים בוועדים במקומות העבודה , זה גם נושא בפני עצמו, שלדעתי צריך להתייחס אליו ולראות מה אפשר לעשות בעניין הזה.
אני אומרת: כמובן גם במועצות מקומיות, גם בכנסת, גם בעמדות ניהול וכן הלאה.
אני אומרת: אנחנו ברשות הרמנו את הכפפה הזאת, אנחנו גם נכנסים לתוך מקומות עבודה, אנחנו עכשיו פותחים בקורס לקידום נשים מנהלות במגזר הציבורי, לקידום נשים בבזק בשיתוף עם הנהלת בזק, כולל הוועדים.
אני אומרת: אני מקווה שזאת תהיה פריצת דרך, ושנוכל לעשות זאת בעוד כמה מקומות נוספים, בפריסה ארצית של קורסים למנהיגות נשים, בשיתוף היועצות למעמד האישה ברשויות מקומיות.
אני אומרת: אנחנו מקוות שלא לקראת הבחירות הבאות, נצטרך לצאת רק במודעות ולא שמודעות זה מעט, שיצביעו בשביל נשים, יהיה לנו קאדר ענק של נשים שרוצות וראויות ושגם תיבחרנה.
גילה גמליאל: ברשותכן, חולק לכן כאן זרקור שנערך על ידי מרכז מחקר ומידע של הכנסת, זו גם הזדמנות להודות לגילה אלדר מנהלת מח' שירותי מידע, ובו יצוין מצב הנשים במדינת ישראל במספר תחומים.
גילה גמליאל: אז לא ניכנס כרגע לדברים שכתובים בצורה ברורה.
גילה גמליאל: אני ארצה אבל מכאן לעבור לנדיה חילו מהשלטון המקומי שהיא תציג בפנינו את המחקר מטעם נעמת לגבי תנועת נשים עובדות ומתנדבות.
גילה גמליאל: אבל בהיבט של נשים נבחרות.
נדיה חילו: היום, שזה נשים במרכז קבלת ההחלטות וגם את הרשות למעמד האישה שבעצם גם התחילה את היום הזה, גם בנושא הזה, וזה בעצם המשך של היום.
נדיה חילו: מה שאני רוצה להביא כאן, גם בתפקידי בנעמת, המחקר הזה בעצם נערך ביוזמה של נעמת, ויושבת גם פה מלי פינטו מההנהלה שגם מעורה ומעורבת במחקר.
נדיה חילו: המחקר בעצם בא לבדוק את כל הרציונל של המחקר בבחירות של 1998, וקודם ראינו את הנתונים, היתה מגמה שהצביעה על הישגיות מסוימת מבחינת הזירה הנשית ומבחינת מספר נבחרות הציבור בהשוואה לבחירות הקודמות.
נדיה חילו: חשבנו בעצם, האם המגמה הזאת שצוינה וראינו אותה בבחירות 1998 - היא מצביעה על איזה שינוי מסוים מבחינת התפיסה, שינוי מסוים מבחינת סוגיות פוליטיות, עמדות מהבחינה הזאת.
נדיה חילו: ולכן בא המחקר הזה שהוא התבצע עם הנבחרות בעצם, שכיהנו את כל הקדנציה.
נדיה חילו: פורסם באוקטובר 2003 ויש הרבה נתונים כאן שלדעתי נותנים מענה על התייחסות השר ועל הדעות שהוא הביע פה ועל ההתייחסויות השונות.
נדיה חילו: 80% מהנבחרות כיהנו רק תקופת כהונה אחת,.
נדיה חילו: וזה בעצם נתון שמעורר שאלות כמו למשל: האם המהפכה הפמיניסטית הגיעה גם לרשויות המקומיות וזה בעקובת הבחירות?
נדיה חילו: האם התגשמו ציפיותיהן של הנבחרות?
נדיה חילו: מה למדו?
נדיה חילו: ממה התאכזבו?
נדיה חילו: הם ברצונן להמשיך ולהתמודד במערכת בחירות נוספת?
נדיה חילו: מהם הגורמים אשר משפיעים על רצונם להצטרף לפעילות פוליטית ולהתמיד בה?
נדיה חילו: אלו בעצם חלק מהשאלות שהעסיקו הרבה מאוד נשים והרבה מאוד נבחרות.
נדיה חילו: הרקע - בבחירות היו רק שתי נשים נבחרות לתפקיד ראש עיר; 241 חברות מועצות; שלוש נשים ערביות שנבחרו דאז, שבעצם 14.9 מהנבחרים נשים, בלי לקחת את המגזר הערבי, ששם בעצם הנתונים, שמענו, הם כמעט אפסיים.
נדיה חילו: ב-89 מהרשויות יש ייצוג נשי.
נדיה חילו: מטרת המחקר היא, לבחון את העמדות של הנשים המכהנות ברשויות המקומיות.
נדיה חילו: עמדות פוליטיות, סוגיות בין נשים המחויבות שאנחנו שומעי מדים פעם, מה מקומה ומחויבותה של אותה נבחרת ברשות מסוימת לסוגיות נשים או לקידום נשים?
נדיה חילו: זו גם שאלה שמתעוררת.
נדיה חילו: מהן הכוונות שלהן להתמודד בזירה הפוליטית?
נדיה חילו: כל השאלות האלה בעצם, הן שמעסיקות וממשיכות אפילו להעסיק.
נדיה חילו: האם יש איזה שהם קשיים, או ציפיות?
נדיה חילו: מה החלק של מקום ארגוני הנשים?
נדיה חילו: אנחנו שמענו זאת הבוקר ובהמשך נראה מה הנבחרות חושבות גם על החלק של כל ארגוני הנשים והתמיכה בהם.
נדיה חילו: פרופיל נבחרות הציבור - ואנחנו רואים את ההתפלגות פה שמדברת בעד עצמה.
נדיה חילו: רובן, כלומר 49 אחוז, אנחנו רואים אותן בגילאים בין 45-55, זה הגיל שהוא חתך הרבה יותר.
נדיה חילו: אנחנו רואים את שאר הגילאים, שאר האחוזים, זה גם נותן לנו את ההיבט מי הנבחרת בעצם מהבחינה הזאת.
נדיה חילו: התפלגות על פי רמת ההשכלה - אנחנו רואים ונאמר קודם, רצונן, איזה מיומנויות, איזה השכלה יש להן, איזה כלים.
נדיה חילו: אנחנו רואים את ההשכלה שלהן שזה גם תואר שני וגם תואר ראשון.
נדיה חילו: ואני בטוחה, כלומר, לא נעשה השוואה בין הנבחרים הגברים, אבל בלי לעשות את זה - אני אומרת לכם, אני חושבת שכולם מסכימים שהרמה של ההשכלה היא פחות.
נדיה חילו: וזה כלי, כלי חשוב שאי אפשר להתעלם ממנו.
נדיה חילו: תואר ראשון - 40 אחוז.
נדיה חילו: כלומר, קרוב ל- 77% - 80% מהנבחרות הן בעלות תואר ראשון ושני.
נדיה חילו: הן משכילות וגם יש להן את כל היכולות, אם מישהו מדבר על יכולת ומיומנויות להיות מעורבות בעשייה המקצועית ולא רק פוליטית, אפשר לומר שהן עסקניות וכו'.
נדיה חילו: אנחנו גם נראה את זה בעמדות שלהן מבחינת החשיבה ושאר התחומים, כלומר, על-תיכוני וכו', אנחנו רואים את הייצוג שהוא פחות.
נדיה חילו: מבחינת מוצאן וגם אנחנו רואים איך ההתפלגות מבחינת מוצא האם, מבחינת האב.
נדיה חילו: אנחנו רואים איפה זה אחוזים יותר גבוהים.
נדיה חילו: במזרח אירופה, בריה"מ לשעבר, כלומר ככה זה מופיע במחקר, הייצוג שהוא יותר מבחינת הנבחרות הציבור בחתכים והמספרים פשוט לפניכם.
נדיה חילו: ההתפלגות עפ"י מצב כלכלי בעצם מעל הממוצע 43 אחוז או 42 אחוז, ומתחת זה 15 אחוז.