GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נדיה חילו: כלומר, זה מצביע באופן מאוד ברור על מגמה ברורה שאנחנו יודעים אותה, אבל פה היא בעוצמה מאוד חזקה בעצם על היכולת הכלכלית והכספית.
נדיה חילו: שזה חשוב, המשאבים הכלכלים והיכולת האישית של המתמודדת שהרבה פעמים אנחנו יודעים שהיא מוציאה מכיסה הרבה כסף, כדי לנסות ולהגיע בלי הרשת של התמיכה.
נדיה חילו: אם זה ציבורי או לא ציבורי, אנחנו נראה את הביקורת, גם על ארגוני נשים שמופיעה פה, גם במחקר.
גילה גמליאל: לעצמן בכלל את עצם ההתמודדות בכל מה שקשור למערכת הבחירות המוניציפאלית.
נדיה חילו: שכר ובעצם היא התנדבותית.
נדיה חילו: ואנחנו רואים שהעבודה במשרה מלאה שרובן בעצם עובדות במשרה מלאה: 69-70 אחוז, עבודה במשרה חלקית שזה ממש מעט.
נדיה חילו: כך שזה הנטל שלהיות גם נציגה ומשפיעה וכל מה שנדרש הוא נטל נוסף על תפקידה בכסף, כלומר בשכר, בנוסף לכל התפקידים הנוספים הנשיים.
נדיה חילו: זו מעמסה מאוד גדולה, שצריך גם לחשוב עליה.
נדיה חילו: אני הייתי מסכמת פה את עיקר הממצאים של הנבחרות מתוך כל הפרופיל.
נדיה חילו: עיקר הממצאים בעצם זה הגיל הממוצע הוא מעל 45, משכילה, בעלת משפחה, אשכנזייה, עובדת במשרה מלאה בנוסף לתפקיד במועצה; מצבה הכלכלי עולה על הממוצע.
נדיה חילו: גם בעלת משפחה, כלומר זה גם שקף שהיה ונתון כלומר במחקר.
בשקף הבא: דאגה למקומות עבודה וזה מאוד בלט ביישובים קטנים שבעצם עיקר העזיבה של הצעירים היתה בגלל שיש מחסור בעבודה.
בשקף הבא: התשובות של הדאגה לעבודה בתור פוקוס שהנבחרת שמה כיעד.
בשקף הבא: בילוי, תרבות וחיי בידור ביישוב - זו עוד נקודה.
בשקף הבא: ותשובה פה שאני מצטטת שהרבה נבחרות גם התייחסו אליה: "אם רוצים להשפיע, צריך להיות במוקד קבלת ההחלטות ומוקדי ההחלטות היא פוליטיקה".
בשקף הבא: כלומר זה חלק מאוד משמעותי ואני הבאתי את זה כציטוט ממש מלא והוא אומר הכל בלי להסביר.
בשקף הבא: עכשיו המניעים הנשיים ושוב מניעים מאוד רציניים.
בשקף הבא: נשים חייבות לקחת חלק.
בשקף הבא: בידיהן היכולת לקידום נושאים.
בשקף הבא: ופה רק לחשוב על מה שגם נאמר פה ואיפה גם הסתירות והדעות הקדומות.
בשקף הבא: קידום נושאים בפועל - וכשדיברנו על נושאים - הנושאים חולקו גם בהתייחסות כגבריים ונשיים - וראינו שאין הבדל.
בשקף הבא: כלומר, רצונה של האישה הוא לא דווקא לטפל בנושאים שמוגדרים נשיים או גבריים.
בשקף הבא: ואנחנו נראה את זה בפועל מהן עושות אחר כך.
בשקף הבא: על אף שרצונן את כל מגוון הנושאים.
בשקף הבא: שינוי ושיפור תדמית הפוליטיקה בעיני הציבור - כלומר, החלק של העסקנות.
בשקף הבא: המניעים האישיים אני אדלג, כלומר כל החלק של ההישגיות העזה.
בשקף הבא: התפלגות הנבחרות עפ"י נימוק מכריע ברצון להיבחר - אנחנו רואים את זה בגרף שרובן, 68 אחוז, זה רצון להשפיע ולשנות ולתרום.
בשקף הבא: האינטרסים הסקטוריאליים החיצוני והאינטרס האישי, הם פחות במשקל מהבחינה הזאת.
בשקף הבא: מסלול הכניסה לפוליטיקה - ואנחנו פשוט רואים את הפעילות הקהילתית.
בשקף הבא: איך אישה בעצם המסלול שלה באחוזים נקבע.
בשקף הבא: ואנחנו רואים שארגוני הנשים ומועצות הפועלים והחלק של פעילות קהילתית-התנדבותית, אישה שבעצם מתחילה שם - זה פוטנציאל מאוד גדול.
בשקף הבא: ו-35 אחוז הגיעו לפוליטיקה מעשייה ציבורית קהילתית אזרחית.
בשקף הבא: החלק של האלמנט של המעורבות, ולאו דווקא תפקיד במפלגה שהוא פחות או דברים נוספים שמופיעים פה.
בשקף הבא: רשתות העבודה של הנבחרת - אלו נתונים מאוד חשובים.
בשקף הבא: קודם דיברו על הגיוס של ראשי רשויות וגיוס של נבחרים לצד הנבחרת.
בשקף הבא: ואנחנו רואים את זה מאוד ברור.
בשקף הבא: כשנשאלו נבחרות ציבור, מי רשת העבודה שלך - אחוז מאוד גבוה זה ראש הרשות.
בשקף הבא: ולכן פה המודעות היא גם לעבוד על ראשי רשויות ועל נבחרים שעליהם מסתמכים.
בשקף הבא: חברי הסיעה - 26 אחוז, אנחנו רואים.
בשקף הבא: החלק של נשים נבחרות תראו איפה זה מופיע - זה נתון פשוט 4 אחוז רק מהנבחרות מסתמכות על נשים נבחרות אחרות.
בשקף הבא: ואנחנו פשוט השאלה הסולידריות הנשים וסימני שאלה מאוד גדולים פה שגם מעמיד המחקר.
בשקף הבא: קושי פוליטי מקצועי - איזה קשיים מקצועיים ובסיכום אנחנו ראינו שמתנגדים פוליטיים.
בשקף הבא: לא נתקלנו בקשיים, זה שוב, זה 40 אחוז.
בשקף הבא: ראש הרשות שמופיע ממש למעלה, גם החלק הזה, התארגנויות נשים מקומיות גם - אנחנו שוב רואים את ההשפעות האפסיות גם בעד ונגד.
גילה גמליאל: אני רוצה לשמוע ברשותכן את מלי פינטו, יו"ר סיעת הליכוד בנעמת שהיא גם שותפה למחקר, במספר מילים.
מלי פינטו: אני רוצה לספר סיפור קטן.
מלי פינטו: כשאני נכנסתי לסניף אצלנו וכולם גברים, אני הייתי האישה היחידה, והקמנו את הסניף וכשהיו צריכים, אז תמיד הנשים בקוסמטיקה.
מלי פינטו: זה לארגן את השולחן.
מלי פינטו: וכשרצינו להתמודד - התמודדתי על יו"ר סניף הליכוד.
מלי פינטו: מה, את רוצה להתמודד?
מלי פינטו: זה תמיד היה נראה כזה מוזר.
מלי פינטו: על אפם וחמתם כמובן שהתמודדתי וכיהנתי בתפקיד כיו"ר סניף הליכוד, כמעט 20 שנה.
מלי פינטו: זה לא יעזור, אם לא יהיה שינוי בחקיקה - כמו שאנחנו עשינו את זה - גילה - בתוך הליכוד - שיגידו, מקום ראשון או מקום שני, מקום שלישי, תהיינה נשים, זה לא יעזור.
מלי פינטו: הגברים נכנסים לחדרים אפלים לבד, והם קובעים הכל לבד.
מלי פינטו: מי יהיה ראשון ומי יהיה שני ומי יהיה שלישי.
מלי פינטו: נשים תמיד נדחקות החוצה.
מלי פינטו: נכון שאולי יש בעיה.
מלי פינטו: אני אומרת לכם, יש לנו נשים נהדרות ויש פה גם נשים בקהל, שאם היו מתמודדות - הן היו זוכות.
מלי פינטו: אבל גם התמיכה כדי שחלק מהגברים יבואו לתמוך בנשים - זה לא קורה, זה לא עובד ככה.
מלי פינטו: ואני חושבת רק בתמיכה של כל הסיעות.
מלי פינטו: כל סיעה, ליכוד, מערך, שינוי.
מלי פינטו: אני פשוט התפלאתי מדברי שר הפנים אברהם פורז, אני בכלל לא רוצה, הוא קומם אותי.
מלי פינטו: עם המשפט הזה שנשים לא רוצות, אנחנו כבר למדנו לקחת, הוא מחזיר אותנו אחורה?
מלי פינטו: לכן גם בנושא דירקטוריונים ברשויות.
מלי פינטו: יש חלק ברשויות המקומיות בעיריות שיש דירקטורים.
מלי פינטו: גם שם צריכים להיות 20 אחוז נשים מעבר למה שאנחנו כבר עשינו את זה בממשלתי.
מלי פינטו: משפט אחרון - בקואליציה כשנבחר מועמד, מה בעצם המועמד אומר.
מלי פינטו: אני לא יכול לבוא לשריין, מפני שיש לי, גם אני רוצה אחרי זה לעשות קואליציה עם מפלגות אחרות.
מלי פינטו: אז מה - אז אני אבטיח לך מקום שני, אז מה, אז אני צריך לתת לו ואני צריך לתת לזה.
מלי פינטו: ואז, עוד פעם אנחנו נדחקות, הכל על-חשבון הנשים.
מלי פינטו: לכן אני אומרת, הכל בחקיקה אם אנחנו רוצים באמת להזיז משהו.
גילה גמליאל: סיורים שסיירתי ברחבי הארץ, בניסיון לסייע לנשים מהליכוד, אז נתקלתי גם במיכל, בכל מקום על-מנת שנשים תתמודדנה ברשויות.
גילה גמליאל: יישר כח.
מיכל יודין: עכשיו נתון שלא צוין פה במחקר - לעומת 1998 שהיו 700 מתמודדות - הפעם היו 2700 מתמודדות.
מיכל יודין: זאת אומרת, שהמספר הנשים שהתמודדו עלה בצורה משמעותית ונשים איכותיות מול גברים לא איכותיים.
מיכל יודין: וזה כך, אנחנו פשוט הכרנו, אנחנו הסתובבנו בכל רחבי הארץ.
מיכל יודין: ממש לא איכותיים.
מיכל יודין: אזרחי מדינת ישראל נכשלו כשלון חרוץ, כי הם לא הלכו לבחור.
מיכל יודין: יושבים בבית ומקטרים שישי-שבת ויש יום בחירות.
מיכל יודין: פעם בחמש שנים יש בחירות מוניציפאליות לבחור את הנבחרים שייצגו אותנו ויושבים בבית.
מיכל יודין: בירושלים, מבעלי זכות בחירה חילוניים יצאו 28 אחוז.
מיכל יודין: חרדים יצאו 100 אחוז.
מיכל יודין: אז מה אתם באים בטענות.
מיכל יודין: תל-אביב 26 אחוז.
מיכל יודין: חיפה 29 אחוז.
מיכל יודין: הממוצע הארצי 40 אחוז.
מיכל יודין: אז מצד אחד אחוזי הצבעה נמוכים.
מיכל יודין: אז גם עם רשימות שמו אישה במקום ריאלי - שתיים - הוא נכנס רק עם מנדט אחד, אז היא כבר בחוץ.
מיכל יודין: זאת אומרת, ואני פונה אליכן היום, עמותת כן, לא היום - אלא למחרת הבחירות המוניציפאליות התחילה לעבוד לבחירות לכנסת ה-17.
מיכל יודין: אם זה היה ב-2006 או אם זה יהיה 2007 - לא חשוב, אנחנו כבר בדרך.
מיכל יודין: וכאן אני פונה לכולן, לארגונים, לחברות מועצה נבחרות, לנשים שלא נבחרו, כי בעינינו הן כולן ראויות.
מיכל יודין: הן לא נבחרו בגלל שלא בחרו בהן.
מיכל יודין: הרבה פעמים זה נשים שלא בוחרות בהן.
מיכל יודין: וכאן אני קוראת לסולידריות.
מיכל יודין: אני פונה אליכן היום נבחרות הציבור וכאלו שלא נבחרו, תצטרפו אלינו להתחיל לפעול למערכת הבחירות לכנסת ה-17.
מיכל יודין: להביא לכך, בדיוק כמו שצוין, כמו שיהודית ציינה, להתפקד למפלגה שבה את מאמינה.
מיכל יודין: מה זה אני לא מאמינה במפלגה - תבחרו את הרע במיעוטו, אבל תתפקדו למפלגה.
מיכל יודין: כי כך אפשר לשנות את הנוף האנושי בכנסת.
מיכל יודין: להתפקד ולפעול בתוך המפלגה.
מיכל יודין: וזה לעזור במפלגה ולעזור לנשים מתמודדות.
מיכל יודין: והכי חשוב להצביע עבור נשים מתמודדות.
מיכל יודין: כי מה שאנחנו גילינו וזה לא משנה איזו מפלגה, תהיה הכי ליברלית, לא נשים לא בחרו בנשים.
מיכל יודין: ולכן לא נכנסו לכנסת או לרשויות נשים מאוד ראויות.
מיכל יודין: אני כבר אומרת לכם את האמת, אין הבדל בין ש"ס, שינוי ומר"צ ועכשיו זה יחד לגבי נשים.
מיכל יודין: ההבדל היחיד שש"ס ואגודת ישראל ויהדות התורה, הם לפחות אומרים את האמת, אנחנו לא רוצים נשים.
מיכל יודין: אבל גם אין מניעה הלכתית מנשים להתמודד.
מיכל יודין: ולכן אנחנו פועלות לקדם נשים חרדיות לכנסת הבאה.
מיכל יודין: אני מבקשת מכן, אנא עמדו איתנו בקשר ונתחיל לעבוד לכנסת הבאה.
מיכל יודין: אתן הנציגות שלנו בכל רחבי הארץ.
מיכל יודין: ואני מניחה שתדעו איך למצוא אותנו.
מיכל יודין: גם לדור הבא, מקצוע אזרחות לדאבוננו הוא מקצוע זניח במדינת ישראל ולכן אחוזי ההצבעה היו כל-כך נמוכים, כי הציבור לא מבין את המשמעות של מערכת השלטון.
מיכל יודין: אנחנו יוצאים בשיתוף עם משרד החינוך בברכתה של השרה והמנכ"לית, עם קורס חדש, קורס שנקרא "מגדר, ממשל ופוליטיקה".
מיכל יודין: הקורס מתחיל עם כיתות ד' דרך חטיבה לתיכון.
מיכל יודין: וכאן אני שוב פונה אליכן, לעבוד איתנו בשיתוף, כי כשנכשיר את הילדים היום - הם יהיו המנהיגים שלנו בעתיד.
רחל דמרקדי: אני חושבת שחייבים חקיקה, וחייב שיהיה מה שקרה לכנסת שכך יהיה למוניציפאלי.
רחל דמרקדי: אחרת לא תהיינה נשים.
רחל דמרקדי: אף אישה לא נמצאת במועצת גבעת זאב, אף אחת מתוך אותן נשים.
רחל דמרקדי: ואני חושבת שצריך לאמץ את נושא החקיקה של נשים למועצות ולמוניציפאלי.
מרים שכטר: השנה אנחנו מתחילים בתוכניות פיילוט עם 6 בתי"ס מכל האזורים, מפריפריה ומהמרכז.
מרים שכטר: ואנחנו מצפים שבשנה הבאה אנחנו נתרחב לפחות ל-30 בתי ספר.
מרים שכטר: אני רוצה לציין שרוב התוכנית ממומנת על ידי עמותת כן.
מרים שכטר: זה ברור שזה מכספי תורמות.
מרים שכטר: ואני מקווה כמו שמיכל אמרה, שבשנים הבאות תהיה היענות הרבה יותר גבוהה.
מרים שכטר: גם של מורות ומורים, כי הם מצטרפים לפרוייקטים האלה וגם של התלמידות והתלמידים בשנים הבאות.
מרינה סולודקין: ושיש רבולוציה מהפכה שקטה, נשית במדינת ישראל.
מרינה סולודקין: חשבנו.
מרינה סולודקין: אבל בבחירות המוניציפאליות ראינו איך כל המבנה נפל בהרבה ערים.
מרינה סולודקין: בעיר שלי אשקלון, נכנסה רק אישה אחת מרשימה רוסית.
מרינה סולודקין: בגלל שהיא היתה ראשונה ברשימה שלה.
מרינה סולודקין: אז אנחנו צריכים לעשות חקיקה כבדה ולשריין את המקום השני בכל הרשימות לנשים.
מרינה סולודקין: בגלל ריבויי רשימות, בגלל כל מיני התפצלויות שהיו.
מרינה סולודקין: אז אני חושבת, גילה, שאת כיו"ר וועדת מעמד האישה, נעשה ביחד ונתחיל עבודה, לצעוק זה גם חשוב.
מרינה סולודקין: דבר שני, אני עוקבת אחרי התקשורת הישראלית.
מרינה סולודקין: אני מופיעה בתקשורת הרוסית ואני יכולה לומר בצניעות, אני כוכבת בתקשורת הרוסית.
מרינה סולודקין: אבל בתקשורת הישראלית קשה מאוד מה שאני רואה.
מרינה סולודקין: שאנחנו צריכות לשבת עם עורכי עיתונות ראשיים ולומר להם, איך קרה מהפכה נשית במדינות סקנדינביות.
מרינה סולודקין: היא התחילה מתקשורת.
מרינה סולודקין: צריכים לעשות תשומת לב לעניין הכי חשוב, אני לא שמעתי כאן היום התייחסות לעניין.
גילה גמליאל: זה שוב לדיון, שהראשונה שתדבר היא מיכל מודעי, יו"ר ארגוני הנשים שגם זה הזמן לברך אותה על בחירתה ועל הפעילות הנפלאה שהיא עושה כבר מעצם כניסתה באותו יום לתפקיד.
נדיה חילו: איך החברות, מה נותנים להן בעצם ואיזה אחריות מוניציפאלית הן מקבלות.
נדיה חילו: וזה שוב החלק הסטריאוטיפי, החלק של נשים וחינוך ורווחה, ופחות תחומים של כלכלה וכספים ובנין ערים.
נדיה חילו: אנחנו רואים את ההתפלגות של 32.
נדיה חילו: 24 בחינוך, רווחה וסביבה ותרבות, זה החלק שהוא הכי דומיננטי.
נדיה חילו: והחלקים היותר כלכליים-כספיים ובנין ערים וכל החלק הזה – מספר הנשים שם שנבחרות הוא מועט.
נדיה חילו: זה הסטריאוטיפים פה והדעות הקדומות, אין מילה אחרת.
נדיה חילו: המחויבות לסוגיות הנוגעות לנשים ולרעיון הפמיניסטי.
נדיה חילו: ומקודם אנחנו שומעים והשאלה אם גם נשים נבחרות מנסות לקדם נשים, להיות מחויבות וזה - ויש לנו דווקא נתונים פה מאוד מעודדים.
נדיה חילו: כלומר, לעומת מה שאנחנו שומעים.
נדיה חילו: ויש הבדל בין המבוגרות והצעירות.
נדיה חילו: ואנחנו רואים את ההבדל.
נדיה חילו: אבל בכל זאת 68 אחוז בנבחרות המבוגרות שהן מחויבות לקדם את הרעיון הפמיניסטי - זה מראה שזה בעצם נתון מאוד חשוב.
נדיה חילו: אם אישה כבר שם והיא נמצאת שם - אז היא מתחילה גם להשפיע והיא גם מחויבת לקדם נשים ולקדם את החלקים הפמיניסטים.
נדיה חילו: פחות עם הצעירות וזה מראה שהצעירות יותר מאמינות עדיין בחלק של השוויון ופחות בחלקים של השריונים וקידום ודחיפה של נשים.
נדיה חילו: קשיים ואתגרים העומדים בפני נשים בפוליטיקה - ואנחנו רואים שבעצם הסביבה אינה תומכת בנשים בפוליטיקה.
נדיה חילו: 65 אחוז מהנבחרות.
נדיה חילו: הסגנון הפוליטי בישראל הוא גברי ושמענו את זה קודם גם בסיפורים, גם בהערות.
נדיה חילו: והעדפה מתקנת לנשים - 61 מהנבחרות שכבר הגיעו כבר, מאמינות שרק דרך העדפה בעצם ניתן לקדם.
נדיה חילו: והן מאמינות בזה.
נדיה חילו: החלק של בעיות התקשורת ואנחנו שמענו קודם והחשיבות של התקשורת היא בעצם לא מבוטלת.
נדיה חילו: ואנחנו רואים איך בעצם הנבחרות חושבות, שהרוב בעצם, שהתקשורת מגויסת לצד השני של המפה הפוליטית.
נדיה חילו: התקשורת לא אמינה, מחפשת סנסציות ובעצם בהגדרה אחת שהתקשורת, היא לא פמיניסטית והיא לא עוזרת לנבחרות והיא דוחקת אותן.
גילה גמליאל: נס-ציונה, טלי חייט אבירז.
גילה גמליאל: ונתחיל לשמוע גם קצת מהחברות הנבחרות.
מיכל מודעי: שמעתי את סוף דבריו של השר פורז.
מיכל מודעי: אני מוכרחה לומר, אנחנו דנו, ארגוני הנשים כולם לפני הרבה שנים, בחוק העדפה מתקנת.
מיכל מודעי: היו בינינו ויכוחים רבים, היום אין לי שום ספק שללא העדפה מתקנת - אנחנו לא נוכל להגיע לאותם מקומות שאנחנו רוצות להגיע אליהם.
מיכל מודעי: או אני רוצה לומר בעצם, רוצים להגיע אליהם.
מיכל מודעי: היו"ר גילה גמליאל הזכירה קודם את הנושא של שילוב גברים ונערים בנושא של שוויוניות בין המינים.
מיכל מודעי: אני חושבת שאם לא נשלב את הגברים - אנחנו לא נגיע לשום מקום.
מיכל מודעי: תשמנה לב שבפורומים שבהם מדברים על מעמד האישה, יושבות בעיקר נשים.
מיכל מודעי: וכשאנחנו רואות שר או חבר כנסת בינינו, אנחנו מרגישות איזה מין התרגשות גדולה, גבר יושב איתנו.
מיכל מודעי: אני חושבת שאחד הדברים הראשונים לשלב בין התקשורת שצריכה לשים לב לנושא הזה.
מיכל מודעי: ואגב, זה לא נכון שהתקשורת מגויסת למען הגברים.
מיכל מודעי: יש היום הרבה מאוד נשים בתקשורת, נשים פמיניסטיות שבוודאי תעזורנה לנו.
מיכל מודעי: אבל אם אנחנו לא נמצא את הדרך איך לשלב את הגברים שיבינו על מה אנחנו מדברות, שיבינו שאנחנו מדברים היום על טובת העם ולא אישה זו או אחרת שמחפשת תפקיד חשוב.
מיכל מודעי: נושא החינוך - בנושא החינוך לא צריך להתחיל כאן בכנסת, אלא נושא החינוך צריך להתחיל במעונות היום.
מיכל מודעי: להעביר את הנושאים האלה במעונות היום, בבתיה"ס, במועדוני הנוער.
מיכל מודעי: בכל מקום שבו נמצאים נערים, "מיילז" מה שנקרא, צריך לעשות את זה.
טלי חייט אבירז: כחברת מועצת עיר צעירה אני בהחלט פונה לעמותת כן, ולך באופן אישי, מיכל.
טלי חייט אבירז: אני מציעה אותי כפרוייקט.
טלי חייט אבירז: אני רואה את עצמי כרגע בתחילת הדרך הפוליטית שלי ואני הצבתי לעצמי כמה מטרות ואני אשמח, בפרט מהעמותה ומכל אחת ואחת מכן, לקבל עזרה מהותיקות יותר, מהותיקות פחות.
טלי חייט אבירז: לעניין התקשורת אני רוצה לומר לכם שאני באופן אישי ביום יום, לפחות בעיתונות המקומית האזורית שלנו, בהחלט מנסה לדחוף ובהחלט מנסה לקדם את המועצה שלי ואותי מעל דפי העיתון.
טלי חייט אבירז: וזה בהחלט קשה, קשה לי מאוד.
טלי חייט אבירז: ואפילו פניתי למספר עיתונאיות ברמה הארצית וגם הן לא ראו כל-כך עניין בנושא של מועצת הנשים.
טלי חייט אבירז: אז אני חושבת שאנחנו צריכות ביחד לראות איך אנחנו מקדמות את העניין הזה, כי בפוליטיקה, עשית ולא פרסמת, זה כאילו ולא עשית.
טלי חייט אבירז: זו הפעם הראשונה שאני מדברת במעמד ובפורום שכזה, אני מקווה שאנחנו ניפגש עוד פעמים רבות ושזו תהיה תחילה של עשייה משותפת לכולנו.
טלי חייט אבירז: תודה רבה לכולכם.
מיכל אכלמן: ביישוב.
מיכל אכלמן: לא מפאת היותי אישה, מפאת היותי אדריכלית.
מיכל אכלמן: אני רציתי לעלות ולהגיד מספר דברים.
מיכל אכלמן: אני גאה שאני אישה.
מיכל אכלמן: זאת אומרת, יש מין תחושה שאנחנו זקוקות לאיזה שהיא הצלה היום, תנו לנו.
מיכל אכלמן: לא, אני אישה ואני גאה בזה ואני מגשימה את כל מה שאני מגשימה בזכות זה שאני אישה.
מיכל אכלמן: והמטרה העיקרית שלי זה גם להיות אימא וזה הדבר הכי חשוב, יותר מפוליטיקה ויותר מהקריירה.
מיכל אכלמן: ואני חושבת שבמקום רק לבוא ולזעוק, תכירו לי, תכירו לי.
מיכל אכלמן: צריך לפעול שיהיה לנו תנאים סבירים שנוכל לעבוד וזה גם במסגרת של יום לימודים ארוך, כדי שאנחנו נוכל להגשים איזה שהיא רמה של משרה מלאה.
מיכל אכלמן: וגם תנאים אחרים.
מיכל אכלמן: הקשיים שלי היום במיוחד בשוהם, יכול להיות ששוהם זה לא מקום שמשקף מקומות אחרים - אני חייבת לציין שאצלנו בשוהם יש פרגון מאוד גדול לנשים.
מיכל אכלמן: גם באוכלוסייה, בעסקים המקומיים וגם בעובדות המועצה וגם לחברות המועצה עצמה.
מיכל אכלמן: אנחנו שלוש חברות בקואליציה מתוך 9 חברים בקואליציה.
מיכל אכלמן: וגם הרחוב עצמו בשוהם אומר, אישה צעירה, אימא לילדים, היא בטוח יודעת מה צריך לעשות פה.
מיכל אכלמן: זאת אומרת, יש דברים שאני כחברת מועצה ביישוב צעיר ש-50 אחוז מהאוכלוסייה בו הם ילדים.
מיכל כפרי: ראשית, חשיבותן של נשים במועצות מקומיות.
מיכל כפרי: שאלתי את עצמי למה יצאתי מאוכזבת מדברי שר הפנים אברהם פורז, כי קרוב לוודאי ציפיתי שהשר אברהם פורז יאמר דברים אחרים.
מיכל כפרי: ובכן, התשובה ההולמת ביותר היא חקיקה.
מיכל כפרי: אני רוצה לסיים ולומר שבמשרד החינוך התרבות והספורט, עם כניסתה של השרה, שולש התקציב של השוויון בין המינים.
מיכל כפרי: מלבד הפיילוט שאנחנו הולכים להתחיל אחרי פסח, עם עמותת כן, קיימת כבר שלוש שנים תוכנית עם שדולת הנשים בישראל, שנקראת "נערות מובילות שינוי".
מיכל כפרי: זה הבייבי של השרה, אם אפשר לקרוא לזה כך.
מיכל כפרי: זה תוכנית מיועדת לבוא ולהעביר לבנות את המסר שהשמים הם הגבול.
מיכל כפרי: את יכולה לעשות ולהגיע לאן שרק תרצי.
מיכל כפרי: וכמובן, אנחנו משלבים כשליש מהמשתתפים בתוכנית - הם בנים.
מיכל כפרי: תודה.
סיגלית פרקש: מאוחדת עם מכבים ורעות, בתיק היזמות העסקית ואני מסייעת לראש העיר בהקמת מועצת נשים.
סיגלית פרקש: אני בעד אפליה מתקנת.
סיגלית פרקש: אני רק סבורה שאת אותו סעיף 6(ג) לחוק שוויון זכויות האישה, שהוא בעצם הסביר את הנושא - צריך להרחיב לא רק על דירקטוריונים של חברות - אלא גם על executive והדוגמא הבולטת היא חברת חשמל, שהיא חברת ממשלתית.
סיגלית פרקש: יש שם לפי מיטב ידיעתי, רוב לדירקטוריות.
סיגלית פרקש: אבל השאלה הגדולה היא כמה מנהלים שמרוויחים מעל 50 אלף ש"ח בחודש, יושבים בהנהלה של חברת חשמל, וכאן המפתח.
סיגלית פרקש: אחת הבעיות הגדולות שהזכרנו כאן יום לימודים ארוך, הוא השכר של נשים.
סיגלית פרקש: יש פער בשכר ממוצע של 60 אחוז בין גבר לאישה במדינת ישראל.
סיגלית פרקש: אישה כשהיא יוצאת ליום עבודה מלא, לא יכולה לשלם עבור מטפלת.
סיגלית פרקש: קודם כל, בואו נשאל למה היא - למה לא הגבר - אולי הגבר צריך לשלם עבור המטפלת.
סיגלית פרקש: נתחיל עם זה.
סיגלית פרקש: כלומר, יש כאן איזה בעיה של תפיסה.
גילה גמליאל: זמן לישיבה.
גילה גמליאל: והיו עוד דוברות רבות, אני מבקשת מכל אחת משפט אחד בקצרה, ואם ניתן גם להתמקד בנושא שאנחנו מדברות עליו.
סיגלית פרקש: הנחיה של היועץ המשפטי לממשלה לגופים ממשלתיים, החל ממשרדי ממשלה וכלה ממוסדות ממשלתיים.
סיגלית פרקש: להיות יותר פתוחים ליישום.
סיגלית פרקש: שלא נגיע לבג"צים של שוטר מול המשטרה.
סיגלית פרקש: כמו שהיה לגבי סעיף 4 (א) לחוק שיווי זכויות האישה.
גילה גמליאל: מור, חברת מועצת עיריית הרצליה.
מרים גרייבר: חשובות, וגם החינוך.
מרים גרייבר: אבל אני חושבת שהסולידריות בין נשים, שנשים באמת תצאנה ותבחרנה בנשים.
מרים גרייבר: זה מאוד חשוב.
מרים גרייבר: ואני יכולה להגיד לכם, אני נשיאת הדסה ישראל, היתה לנו אישה בשם הנרייטה סאלד שבעצמה הקימה את התנועה.
מרים גרייבר: לא רק זאת, אלא היא בנתה את הדסה.
מרים גרייבר: רק הנשים בנו את הדסה, והנשים מממנות את הדסה.
מרים גרייבר: אנחנו פשוט עוזרות אחת לשנייה.
מרים גרייבר: ואני חושבת שאם אנחנו נלמד בתור נשים לעזור אחת לשנייה - השמים הם הגבול.
מרים גרייבר: אנחנו יודעות לעשות הכל.
ורדה מור: שנשמעו כאן לגבי המחקר.
ורדה מור: למשל הנתון על 2700 מתמודדות.
ורדה מור: זה לא משנה כמה מתמודדות תהיינה, יכולות להיות גם עשרת אלפים, הן צריכות להיות במקומות ריאליים.
ורדה מור: לנשים מראש.
ורדה מור: המאבק הוא מכוער, צריך לצרוח כמו תרנגולת שחוטה.
ורדה מור: צריכים לעשות את כל הדברים האלה, את תהיי לא נחמדה.
ורדה מור: כשאנחנו מתמודדות, אנחנו חייבות לא לוותר על המקום הריאלי.
ורדה מור: ולפעמים צריך להיות בשביל זה מכוערת.
ורדה מור: דבר שני, שאנחנו כבר מצליחות להגיע ואני רוצה את זה אצל עמיתות שלי, אנחנו משום מה נוטות להתרכז ברווחה וחינוך, כי זה מתאים לנשים, זה נורא חשוב, חינוך זה הכי חשוב, זה לא חשוב !!, חשוב זה וועדת כספים, חשוב וועדת מכרזים.
ורדה מור: וחשוב, כמו ששמענו מהחברה שלנו משוהם, זה תכנון ובניה.
ורדה מור: הסיבה לנתון שרק 4 אחוז מסתייעות בנשים, היא בגלל שהנשים בין כה וכה יושבות ברווחה וחינוך, אז למה יש לפנות אליהן?
ורדה מור: אם הן תשבנה בכספים, במכרזים, היכן שזה חשוב, אנחנו נוכל להסתייע בנשים מסתייעות בנשים.
גילה גמליאל: אם כבר דיברנו על כספים, חברת מועצה ויו"ר ועדת כספים בכפר ורדים, עדי גרינפלד, בבקשה.
עדי גרינפלד: אני מכהנת כרגע קדנציה שנייה.
עדי גרינפלד: ובכפר ורדים בבחירות הקודמות, נבחרו חמש נשים מתוך תשע.
עדי גרינפלד: היום אנחנו שתי נשים מתוך תשע.
עדי גרינפלד: אני רצתי עם ראש המועצה, רון מוסקוביץ' במקום השני.
עדי גרינפלד: הייתי במקום השני אחרי הרשימה.
עדי גרינפלד: אבל כיוון שהיו הרבה רשימות והיה איחוד רשימות - אז איכשהו הקפיצו אותי למקום רביעי.
עדי גרינפלד: זאת אומרת, כשמיינו משתי הרשימות איכשהו מצאתי את עצמי במקום כמעט לא ריאלי.
עדי גרינפלד: במלחמה שלי באמת, אחד הדברים היה להקים פורום נשים בכפר ורדים שלא היה.
עדי גרינפלד: אבל אני לא יו"ר הפורום - אני יו"ר וועדת כספים, וועדת ביקורת וועדת מכרזים.
עדי גרינפלד: אני כלכלית במקצועי ורציתי את התפקידים ששם אני יכולה להפעיל את השיקול דעת המקצועי שלי.
עדי גרינפלד: בפורום נשים נתתי לקולגה לנהל, כאשר אני עם הרקע שלי מנציבות שירות המדינה, עוזרת לה ותומכת בה.
גילה גמליאל: לקידום ויישום יום חינוך ארוך.
גילה גמליאל: והיא מתעתדת להתמודד כחבר כנסת מטעם מפלגת העבודה ,וכולם תקווה במקום ריאלי.
רות דיין: אז כעו"ד, כאמא צעירה לשתי בנות, אני מבקשת ממדינת ישראל שתיישם שני חוקים שחוקקה מזמן.
רות דיין: מזה למעלה מעשור ואת ההמלצות שלה היא כבר הגישה לפני שלושים שנה.
רות דיין: יום חינוך ארוך ליישם, חוק חינוך חינם לגילאי 3-4 ליישם.
רות דיין: לא ייתכן שאני בתחילת דרכי ובעלי בתחילת דרכו, נשלם 4,000 ש"ח מדי חודש כדי ששתי הבנות שלי יהיו במסגרת של לימודים.
רות דיין: אף אחד לא מעלה על דעתו שילדים בגיל 3-4 צריכים עדיין לשבת בבית.
רות דיין: אז מדינת ישראל, אם היא רוצה להיות מדינת מדע, שהחינוך בראש מעייניה, אנחנו מבקשים ליישם את החוק ולהפסיק לדחות את זה כל פעם בחוק ההסדרים.
רות דיין: ואני מבקשת מחברות-הכנסות שיפעלו לעניין.
רות דיין: ומשרת החינוך שתפעל לעניין.
רות דיין: למה צריך להיות יום חינוך ארוך ביש"ע?
רות דיין: למה צריך להיות חוק חינוך חינם ביש"ע לגלאי 3-4.
רות דיין: אני לא מספיק תורמת למדינה, למה אני צריכה.
רות דיין: אני פשוט אדם עני.
יעקב ורשבסקי: אז במרכז המחקר והמידע של הכנסת, יושבות כאן כמה עדות שנמצאות בה, שמסלול הקליטה הוא מאוד קשה, לא רק בנתוני השכלה - אלא גם בעמידה בלחצים ובלוחות זמנים וכן הלאה - יש למעלה מ- 50% נשים.
יעקב ורשבסקי: גם בין החוקרות משמעות מעל 45 איש.
יעקב ורשבסקי: אז למעלה 50% משמעותית הן נשים.
יעקב ורשבסקי: גם בחוקרות "הזוטרות" וגם במנהלות המחלקה.
יעקב ורשבסקי: אז אולי קצת נותן איזה פרספקטיבה.
יעקב ורשבסקי: מה שרציתי לציין בנושא המחקרים - המחקרים התמקדו בין אלה שנבחרו לרשויות מקומיות.
יעקב ורשבסקי: ונרמז על זה כאן כי יש כאן איזשהו פער בין ה- 51% נשים באוכלוסייה לבין אלה שנבחרו.
יעקב ורשבסקי: מה כל התהליך של מנגנוני הבחירה ואחוז השתתפות.
יעקב ורשבסקי: אם נדיה הצביעה על זה ש- 60% יש להם יחס חיובי ברשויות המקומיות, מבין נשים לתמוך בנשים?
יעקב ורשבסקי: אז האלמנט הפוליטי קצת הוא פחות דומיננטי.
יעקב ורשבסקי: ויכול להיות שצריך לכוון יותר גם למחקר וגם מה לעשות כדי לעודד נשים גם להצביע וגם לתמוך בנשים.
יעקב ורשבסקי: הערה אחרונה, אנחנו בודקים הרבה מאוד הצעות חוק פרטיות בנושאים כלכליים.
יעקב ורשבסקי: ההצעות האלה היום נופלות בגלל שהן לא עוברות את ה- 5 מיליון ₪.
יעקב ורשבסקי: ויכול להיות שצריך ליזום מסלול דרך הממשלה.
יעקב ורשבסקי: כמו הכרה במטפלת כהוצאה מוכרת ודברים מסוג זה.
גילה גמליאל: פגישה עם שר האוצר בנושא.
גילה גמליאל: ואנחנו נגיע להצעה משותפת, מוסכמת על הממשלה.
גילה גמליאל: ואני אגיש אותה בזמן הקרוב.
נדיה חילו: שני דברים - שהמחקר הוכיח שיותר נשים מוכנות להתמודד שנית ולשכנע נשים נוספות להיכנס לזירה הפוליטית.
נדיה חילו: וזה מנוגד, ברור לדברי השר.
נדיה חילו: ויותר מ-50 אחוז מהנשים הנבחרות שואבות עידוד מנבחרות אחרות ואינן מקבלות את הדעה שנשים מכשילות נשים.
נדיה חילו: זהו הוכח והמלצות המחקר בעצם זה גם הרחבה, גם החלק של הגברת המודעות, הקמת רשתות תמיכה.
נדיה חילו: החלק של ארגוני נשים, הסיוע יותר, החלק של רשת תמיכה כלכלית.
נדיה חילו: אני רוצה להודות לך, באופן ממש מיוחד.
נדיה חילו: להודות לכל הנבחרות ואם מישהי רוצה עוד חומר בנושא, היא יכולה לפנות אלי.
גילה גמליאל: אני רוצה להודות למרכז מידע ומחקר גם על הזרקור וגם על ההצגה של הפרזנטציה.
גילה גמליאל: אני רוצה להודות לשר שהגיע, לכל חברות הכנסת וחברי הכנסת.
גילה גמליאל: ולכן, הנבחרות, יש עבודה מאוד קשה וארוכה.
גילה גמליאל: אין לי ספק שנשלב זרועות יחדיו ונצליח במשימה.
אתי לבני: צהריים טובים, אני מברכת את כל הנוכחים ואת המארחים שלנו במרכז התעסוקה לשיקום אסירות.
אתי לבני: לפני שנצא לסייר במקום, נשמע את מר שלמה בקיש, מנכ"ל הרשות לשיקום האסיר.
שלמה בקיש: אני מקדם בברכה את חברת הכנסת אתי לבני, יושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האישה בכנסת.
שלמה בקיש: נמצאים איתנו פה נציגות משדולת הנשים, נציגת השב"ס, נציגת עיריית תל אביב, נציגת שירות המבחן במשרד הרווחה.
שלמה בקיש: את כולם אנחנו מקדמים בברכה.
שלמה בקיש: בתפקידי החדש כמנכ"ל הרשות לשיקום האסיר, בששת החודשים שאני בתפקיד, למדתי שלקבוצת הנשים - שלשמחתי זאת קבוצה קטנה מבין האסירים, אבל קבוצה מאוד ייחודית - , יש בעיות מאוד מיוחדות ששייכות רק לנשים.
שלמה בקיש: כל אחד מאיתנו בוודאי יודע שכשהגבר לא נמצא בבית, הבית ממשיך לתפקד.
שלמה בקיש: כאשר האמא לא נמצאת בבית, מכל סיבה שהיא, אם חלילה היא בבית הסוהר, מאוד קשה שהבית הזה ימשיך לתפקד.
שלמה בקיש: אנחנו, ברשות לשיקום האסיר, נותנים חשיבות גדולה מאוד לנושא הנשים.
שלמה בקיש: לצורך זה אנחנו במרכז תל"ם, שלמעשה משרת את האסירות המשוחררות כדי למצוא להן מצד אחד תעסוקה ומצד שני גם לתת להן השכלה פורמלית כללית, לכל אחת לפי יכולתה.
שלמה בקיש: מכאן נעבור להוסטל לנשים שנמצא לא רחוק, הוסטל לאסירות משוחררות.