GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שי פינטוב: אם אנו נתחיל לשנות את המודעוּת ברמת הגן, יש לנו סיכוי להשפיע ולשנות.
מרינה סולודקין: נהיה מציאותיים.
רחל מרום-קליבנסקי: אתה צודק, ואני אומרת מה שאנו עושים כרגע.
רחל מרום-קליבנסקי: יצרנו, האיגוד הקרדיולוגי, קשר עם משרד החינוך, ויש לנו ועדה, ואנו מלמדים מורים שיעבירו לתלמידים.
רחל מרום-קליבנסקי: כלומר, מלבד כל מה שאנו דיברנו עליו בקרדיולוגיה, אנו זקוקים להעלאת המודעוּת.
רחל מרום-קליבנסקי: המודעוּת הזאת תעלה דרך בתי-ספר ודרך הציבורים האחרים שאליהם אנו צריכים להגיע.
רחל מרום-קליבנסקי: כרגע, התכנית היא לעשות את זה.
רחל מרום-קליבנסקי: בנוסף, על מנת להעלות את המודעות חשבנו על הקהל הרחב ולא רק על בתי-הספר.
רחל מרום-קליבנסקי: אחד הדברים שעשינו, האיגוד הקרדיולוגי, בשנה שעברה הוא צעדה בזמן הכנס השנתי, ואנו הולכים לעשות זאת שוב ב-15 במאי בחסות הנשיא.
רחל מרום-קליבנסקי: זה חלק מהתכנית להעלות את מודעות למניעה בקרב הציבור הרחב.
רחל מרום-קליבנסקי: שלמה בכר: כל המידע שהובא לפה מבוסס על סקרים שנעשו ע"י האיגוד הקרדיולוגי, המרכז לבקרת מחלות והעמותה למניעת התקפי-לב.
רחל מרום-קליבנסקי: זהו משולש חשוב מאד.
רחל מרום-קליבנסקי: מדובר באיגוד הקרדיולוגי, קרי הר"י, כי יש גם את האיגוד לרפואה פנימית שמדי פעם מצטרף לאיגוד הקרדיולוגי.
רחל מרום-קליבנסקי: מה שחסר במדינת ישראל זה לא סקרים, שאותם יש, אלא רישום רציף, כלומר REGISTER של כל חולי הלב עם התקפי-לב, כמו שיש רישום סרטן.
רחל מרום-קליבנסקי: יש רישום סרטן שנעשה כל הזמן.
רחל מרום-קליבנסקי: לומדים מזה, וזה יתן לנו את התשתית גם למניעה.
רחל מרום-קליבנסקי: עלינו לשאוף לכך שהכנסת תשכנע את הגורמים המתאימים שכמו שיש רישום לסרטן יהיה גם רישום להתקפי-לב בישראל.
שמואל גוטליב: אני מסכים עם כל מלה שאמר פרופסור בכר בנושא הזה.
שמואל גוטליב: נשאלנו שאלה ספציפית מאד: האם קיימת אפליה?
שמואל גוטליב: אני חושב שאין אפליה בטיפול.
שמואל גוטליב: צריך להגיע למקום הנכון.
שמואל גוטליב: נושא המניעה הוא נושא חשוב מאד, ואני שמח שהאיגוד הקרדיולוגי חרת זאת כדגל ביובל ה-50 שלו ויתן על זה דגש עם כל הדיסציפלינות האחרות.
אבי פורת: אני שמח שהקרדיולוגים הצטרפו, ויש עוד פורומים שעוסקים במניעה וכמה שיותר יותר טוב.
אבי פורת: האחרונים שהצטרפו הם הקרדיולוגים, ואני מברך אותם על זה.
שלמה בכר: הוא לא אוהב אותנו.
שי פינטוב: זה בסדר.
שי פינטוב: שנאת סופרים תרבה חוכמה.
אבי פורת: שליש מהתקפי-הלב, שזה הדבר הכי החמור, מטופלים בבתי-חולים במחלקות פנימיות, וזו הבעיה.
אבי פורת: לדעתי, מקום חולי הלב עם התקפי-לב הוא בטיפול נמרץ.
אבי פורת: 80% מההתקפים שאינם התקפי-לב שוכבים במחלקות פנימיות בבתי-חולים, וזה בסדר, וכך צריך להיות, כי שם הם מקבלים את הטיפול האופטימלי מבחינת יעילות ועלות ולא בטיפול לנמרץ.
אבי פורת: יחד עם זאת, אני מסכים עם פרופסור בכר ב-100% שצריכים העדפה מתקנת של נשים כשאנו יודעים את הפרזנטציה ואת כל מה שנאמר פה, כדי שנשים יגיעו לטיפול נמרץ כשיש להן התקף-לב.
אבי פורת: זה היה הפוקוס, וכל מה שנאמר מסביב זה מעבר לפוקוס.
שלמה בכר: הסיסמא היא: "התקף-לב - LADIES FIRST".
דוברת: החוכמה היא ש- "LADIES FIRST" יהיה לפני ההתקף-לב.
דוברת: שלמה בכר: היום, הישיבה היא על טיפול.
דרור דיקר: דיברנו על תפקידנו כמערכת רפואית.
דרור דיקר: לדעתי, חייבים חלק גדול מהאחריות להטיל על הנשים.
דרור דיקר: הנשים אחראיות על בריאותן ועל גופן, וחייבים שתהיה דאגה שלהן לבריאותן.
דרור דיקר: אם זה יקרה, הן יהיו גם יותר בריאות.
מדי מוריאל: לדעתי, בנושא מניעה צריכה להיות תכנית ברמה לאומית.
מדי מוריאל: כל קופה פועלת בנושא ברמה כזו או אחרת, וצריכה להיות תכנית לאומית למניעת מחלות לב.
מדי מוריאל: תיתכן תכנית חומש.
מדי מוריאל: שנתיים עוסקים באישור, שנתיים עוסקים בקידום נושא לחץ דם, ורק אם התכנית תהיה ברמה לאומית - אנו נשיג תוצאות.
מרינה סולודקין: אני מודה לכל המשתתפים.
מרינה סולודקין: לדעתי, עשינו משהו היום.
מרינה סולודקין: אנו נשלח את מסקנות הוועדה לכל המשתתפים.
גילה גמליאל: היום אנחנו נדון בהצעת החוק למניעת הטרדה מינית, החוק שהגשתי גם בעקבות מקרים שקרו, אבל לפי ניסוחה של השדולה, שדולת הנשים בישראל, וכאן המקום שוב להודות.
גילה גמליאל: והיום אנחנו נכין את ההצעה לקראת קריאה ראשונה.
גילה גמליאל: לאחר שינויים בניסוחים שנעשו ע"י משרד המשפטים והיועצת של הוועדה.
גילה גמליאל: ברשותכם, אם תוכלנה להציג לנו את השינויים.
גילה גמליאל: זו ישיבה קצת פורמאלית, לאו דווקא עם הרבה דיבורים.
הלית מגידו: סעיף 3 לחוק למניעת הטרדה מינית, עובר רשימה של מקרים שיהוו הטרדה מינית ובין היתר הוא קובע שהאדם המוטרד יצטרך להראות שהוא מתנגד להתייחסויות או להצעות חוזרות ונישנות.
הלית מגידו: כאשר אותו סעיף 3 גם קובע חזקה לגבי אוכלוסיות מסוימות.
הלית מגידו: חזקה לפיה אותן אוכלוסיות לא יצטרכו להראות שאינם מעוניינות בהצעות או בהתייחסויות החוזרות.
הלית מגידו: שהחזקה הזו מהווה מעין הקלה.
הלית מגידו: בין האוכלוסיות הקיימות כבר היום אנחנו מוציאים את הקטינים, את חסרי הישע, את המטופלים בטיפולים רפואיים, אישיים וכו'.
הלית מגידו: הצעת החוק שלך כפי שהוא הוגשה, באה להרחיב את האוכלוסיות גם לגבי תלמידים ולגבי מי שלומד במוסדות להשכלה.
הלית מגידו: בישיבה הקודמת נשאלה השאלה לגבי מי אנחנו מרחיבים אותם והכל כמובן בדרישה המתמשכת והקיימת לכך שזה יהיה תוך ניצול של יחסי מרות, או למשל כמו שזה היום קיים, יחסי חינוך, יחסי תלות וכו'.
הלית מגידו: אנחנו, וכשאני אומרת אנחנו אני בהחלט נועצתי רבות בעניין הזה עם הגורמים הממשלתיים, עם ענת, עם יבינה.
הלית מגידו: ניסינו לנסות ולהגדיר מהו תלמיד.
הלית מגידו: ניסינו להגדיר מהו מוסד חינוך, ובהקשר הזה נתקלנו בקושי.
הלית מגידו: יש ממש רשת שלמה של חוקים שמגדירים מהו תלמיד, רשת שלמה של חוקים שמגדירים מהו מוסד חינוך.
הלית מגידו: וההגדרות האלה משתנות מחוק לחוק.
הלית מגידו: אני יכולה רק למנות למשל את חוק המועצה להשכלה גבוהה, את חוק החניכות, את חוק זכויות התלמיד, את פקודת החינוך, את חוק יום חינוך ארוך.
הלית מגידו: ממש קבוצה עניפה של חוקים וכל אחד מהם כאמור מגדיר בצורה שונה.
הלית מגידו: אנחנו התחלנו לשאול את עצמנו למה הוועדה מתכוונת - האם היא רק מתכוונת להחיל את החוק לגבי יחסי בין סטודנט-מרצה באוניברסיטאות ובמכללות?
הלית מגידו: ! האם אנחנו גם באים להגדיר, כמו שכבר דיברנו בישיבה הקודמת שזה יחול לגבי כיתות י"ג ו-י"ד, לגבי י"ב שהם בגירים.
הלית מגידו: שהרי כמו שאמרתי, החוק כבר חל לגבי קטינים.
הלית מגידו: מכאן הדרך נפרצה בפנינו, האם אנחנו מדברים על הכשרה למבוגרים.
הלית מגידו: כלומר המבוגרים למשל שמשלימים בגרויות?
הלית מגידו: ! האם אנחנו מדברים על חוגים למבוגרים במתנ"סים?
הלית מגידו: האם אנחנו מדברים גם על החינוך המיוחד שמתקיים עד גיל 21!?
הלית מגידו: אנחנו אפילו תוהות בינינו לבין עצמנו, האם יש מוסדות או מסגרות שונים שאנחנו לא חושבות עליהם בכלל, כי אנחנו לא יודעות אולי מסגרות שמשרד העבודה מפקח עליהם, לא רק משרד החינוך.
הלית מגידו: ישיבות, נניח.
הלית מגידו: ישיבות של חינוך תורני.
הלית מגידו: מה שברור מזה, אנחנו מעוניינים להחיל את החזקה הזאת, להחיל את ההקלה הזאת, לגבי מגוון רחב ככל האפשר של מוסדות.
הלית מגידו: מתוך הכרה בכך שכפי שזה מוצדק לגבי האוניברסיטאות, כך זה יהיה מוצדק גם למקומות אחרים.
הלית מגידו: כלומר, ברור לגמרי שאם יש הצדקה עניינית להחיל על זה סטודנטית שביחסיה עם המרצה, ודי שאם אנחנו נמצא מקום אחר שיש הצדקה דומה, אנחנו לא נגיד שאין להחיל את החזקה הזאת, בגלל שזו לא אוניברסיטה במובן הצר שלה.
הלית מגידו: מאידך, קיים חשש להרחיב את זה ככה ביד קלה, מכיוון שמדובר בעבירה פלילית.
הלית מגידו: ובעבירות פליליות אנחנו צריכים להיות זהירים, ולנסות ולקבוע מסמרות מאוד ברורים כדי שחלילה אנחנו לא נימצא במצב שבו העבירה הפלילית היא אמורפית של העבירה, אחרת היא לא ברורה.
הלית מגידו: עו"ד נועה וגנר ממשרד החינוך הפנתה באמת את תשומת ליבנו לכך שכבר היום בסעיף 7 לחוק למניעת הטרדה מינית, קבוע שהוראות סעיף 7 שמדבר על אחריות חינוכית, יחולו גם על מוסדות המקנים השכלה עיונית או מקצועית לבוגרים.
הלית מגידו: זו הגדרה מאוד רחבה, לא בדיוק ברור לנו למה היא מתכוונת.
הלית מגידו: אבל עובדה שהיא משמשת אותנו כבר היום, בחוק למניעת הטרדה מינית.
הלית מגידו: אנחנו במובן מסוים בהחלט מתפתים להשתמש בהגדרה הזאת.
הלית מגידו: גם משום שהחוק כבר היום משתמש בה ואין סיבה להבדיל בין סעיף 7 לבין סעיפים אחרים לחוק.
הלית מגידו: אבל מאידך גיסא, חשוב לזכור כמו שאני חוזרת ואומרת, שסעיף 7 שמדבר על האחריות החינוכית הוא סעיף עם אופי אזרח.
הלית מגידו: בעוד שכאן אנחנו באים לפרוץ את המסגרת של החזקות בהקשר הפלילי.
הלית מגידו: לאחר כל האמור, מה שנראה לנו על פניו לעשות זה, בשלב שבו אנחנו נמצאים כרגע, דהיינו בשלב של הקריאה הראשונה, אנחנו מציעות שהוועדה תסמיך אותי בשיתוף עם הגורמים שהוזמנו לוועדה לגבי איזה שהוא נוסח שיהיה סביר ומספק לצורכי הקריאה הראשונה.
הלית מגידו: שיענה על הכוונה של הוועדה לכך שהחזקה תחול לגבי אוכלוסיות נוספות, אוכלוסיות הסטודנטים, התלמידים וכאמור ודאי לגבי ה-י"ב הבגירים, י"ג י"ד וסטודנטים באוניברסיטאות, מכללות וכו'.
הלית מגידו: ובנוסף, אבל אם נמצא לנכון, או אם אנחנו נראה הצדקה לגבי כל מוסד נוסף אחר, גם כן.
הלית מגידו: כאשר אנחנו נעשה את ה-fine funning לקראת הקריאה השניה והשלישית, תוך ניצול של הזמן שיעבור מהקריאה הראשונה ועד שוועדה תדון לקראת הקריאה והשלישית.
הלית מגידו: כדי לוודא שאנחנו נשים את הרשת שלנו על כל המוסדות שזה צריך לחול עליהם.
גילה גמליאל: שאכן את הניסוח לגבי אילו מוסדות זה יחול בהם, זה כבר משהו שבאמת נגבש לקראת הקריאה השניה והשלישית, על-מנת לא לעכב את החוק.
גילה גמליאל: אבל לגבי עצם העניין, לתלמיד או לסטודנט במסגרת הלימודים, תוך ניצול יחסי מרות.
גילה גמליאל: הבנתי שהמילה "חינוך" היתה יחסית רחבה, לאן זה צומצם?
ענת אסיף: ז"א, לגביהם זה יהיה גם חינוך מרות לאותו תיקון.
ענת אסיף: כל היתר יהיו בפסקה חדשה נפרדת של "מרות".
הלית מגידו: שאנחנו לא רוצים ליצור מצב שבכיתת י"ב אחת נמצאים קטינים ובגירים.
הלית מגידו: ראשית, בפסקת משנה (א) שבה כבר היום קיים, קטין או חסר ישע תוך ניצול יחסי מרות, תלות, חינוך או טיפול.
הלית מגידו: אנחנו נכניס את ה-י"ב הבגירים.
הלית מגידו: בנוסף לזה, אנחנו ניצור פסקת משנה חדשה לעניין סטודנטים או תלמידים במוסדות להשכלה גבוהה .
גילה גמליאל: שקשור לחוקים שלו, אין להם עמלות כספיות.
גילה גמליאל: בד"כ, זה לא בעיה ניתן להגיע להבנות.
גילה גמליאל: ראשית, אני ממש רוצה להודות לכן, גם על המהירות שטיפלתן בנושא ושלקחתן את זה בכל כובד המשקל הראוי.
גילה גמליאל: אני באמת מודה לכן.
גילה גמליאל: אני יודעת את כל הדברים שאתן העליתן, אנחנו אפילו לא לקחנו אותם בחשבון בזמן שהגשנו את הצעת החוק.
גילה גמליאל: ואני חושבת שזה מבורך ובאמת תודה רבה בשם הוועדה ובשם ארגוני הנשים ובשם הנשים בישראל בכלל.
גילה גמליאל: מה שזה אומר, אני העלה את זה להצבעה.
גילה גמליאל: כמו שאמרתי קודם, זו ישיבה שלאו דווקא תהיה עם דיונים היום, זו ישיבה פרוצדוראלית.
גילה גמליאל: השאלה הנשאלת מתי זה עולה?
הלית מגידו: השבוע הבא.
הלית מגידו: ראשונה.
הלית מגידו: שהוא חופש.
גילה גמליאל: פחות או יותר ההצעה יכולה לעלות לקריאה ראשונה?
ענת אסיף: שנייה ושלישית.
גילה גמליאל: הצבעה – אני מצביעה בעד כמובן.
גילה גמליאל: הוועדה מסמיכה את היועצת המשפטית עם היועצים של שאר המשרדים הממשלתיים על-מנת לגבש את הנוסח והעברתו לקריאה ראשונה.
גילה גמליאל: תודה רבה לכן.
גילה גמליאל: לקידום מעמד האישה, לשנת 2004, אנחנו רוצים להעלות יותר את המודעות לאוסטיאופורוזיס, וגם להציג את הפרויקט הנפלא, שחלק מהתמונות נמצאות כאן וחלק מהתמונות של התערוכה גם בכניסה, של נשים מצלמות נשים בחסות העמותה הישראלית לאוסטיאופורוזיס.
גילה גמליאל: היום יציגו בפנינו את הסקר, ואני רוצה להודות באופן אישי לעליזה זאנה, ממשרד יחסי ציבור דוברות ותקשורת שיזמה את הדיון היום פה בוועדה וגם הציגה בפנינו את התערוכה.
גילה גמליאל: אנחנו נרצה לשמוע את הסקירה הכללית והמטרה של הישיבה היום זה יותר להעלות את המודעות בקרב נשים.
גילה גמליאל: מהנתונים שהצגתם בפנינו, לפחות באופן חלקי, נשים כמעט כולן שמעו על עצם המחלה, יחד עם זאת פחות נשים מתמודדות עם זה ביום יום בהיבט של הטיפול הנכון והראוי.
גילה גמליאל: מכיוון שכך יש כאן את כל הנציגים, גם של משרד הבריאות וגם מקופות החולים וגם מהעמותה, על מנת שביחד נראה איך יהיה ניתן ליצור מצב של טיפול מונע, על מנת שנשים לא תגענה לסיטואציה שבה ממש תחלנה ותמצא את עצמן עם שברים שגם אם נסתכל על זה בנטל הכלכלי, לעניין של קופות החולים זה נטל שיהיה בשלבים מאוחרים אף גבוה יותר מהטיפול המונע.
גילה גמליאל: גם לגבי נשים, אם מתייחסים לפן של איכות חיים טובה יותר, אז זו בעצם המטרה של הישיבה.
אירית ענבר: מעמד האישה, שבחרה להעלות את הנושא של אוסטיאופורוזיס, שהוא נושא כאוב, אומנם כשנכנסים לפה זה נראה ככה כמו תערוכה חגיגית, ואולי זאת באמת ההזדמנות להתחיל ולומר כמה מלים על התערוכה.
אירית ענבר: התערוכה הזו נולדה כתוצאה מהצורך המתמיד להעלות את המודעות לנושא האוסטיאופורוזיס, אנחנו מוצאים שפונות אלינו יותר נשים מבוגרות, מגיל שישים ומעלה, ולאחרונה גם מגיל חמישים ומעלה, אבל השאיפה שלנו שהמודעות תהיה בעלייה גם מגיל ארבעים, כי זו מחלה שקטה, שחייבים להיות מודעים לה בזמן ולמנוע את הגרוע מכל, את השברים.
אירית ענבר: בשיתוף פעולה עם משרד יחסי ציבור של עליזה זאנה וניצן אופיר, נוצרה תערוכה הזו, כאשר אני מניחה שמרבית המצולמות מוכרות לכן, וכל אחת מהנשים פה באמת נתנה את השם שלה בהתנדבות, למען העלאת המודעות לאוסטיאופורוזיס.
אירית ענבר: הצלמות הן צלמות נשים, שהן צלמות מקצועיות, וקראנו לתערוכה נשים מצלמות נשים, למען העלאת המודעות לנושא האוסטיאופורוזיס .
אירית ענבר: התערוכה הזו הוצגה גם בתל אביב במרכז ויצמן והיו הדים רבים.
אירית ענבר: היה לנו דוכן, אנשים או בעיקר נשים התקשרו לעמותה, וזאת הייתה פעם ראשונה שקיבלנו מאוד טלפונים מנשים צעירות יותר, בנות שלושים וחמש, ארבעים, בעקבות השאלה שהם שאלו את הדיילות שישבו בדוכן, מה לנשים צעירות ולאוסטיאופורוזיס.
אירית ענבר: אז הסברנו שזאת מחלה שקטה, שהמקורות שלה הם בגיל הצעיר יותר, או המודעות חייבת להתחיל בגיל הצעיר.
אירית ענבר: לכן נשים מהתקופה הזו צריכות להיות מודעות מה עליהן לעשות בכדי למנוע ובבוא הזמן ללכת ולהיבדק.
אירית ענבר: מכיוון שהזכרתי שזו מחלה שקטה, ונמצאים פה גם פרופ' קפלן ופרופ' יוסי פולדש מהעמותה, הם בהמשך ידברו על המחלה.
אירית ענבר: אני חושבת שמאוד חשוב ללכת ולהיבדק, מכיוון שלפעמים מסת העצם של אישה מתדרדרת עד לכדי שבר, והיא לא תדע שהמצב שלה כל כך חמור.
אירית ענבר: בשנת 2003 נערך בשיתוף פעולה עם מכון גיאוקרטוגרפיה סקר ארצי, שהקיף 4130 נשים מגיל חמישים ומעלה, וממצאי הסקר מראים כמה דברים מאוד מדאיגים.
אירית ענבר: רק מחצית מהנשים שנשאלו יודעות שצפיפות עצם נמוכה מהווה סמן עיקרי למחלה.
אירית ענבר: הן לא מבינות שאם צפיפות העצם שלהן נמוכה, אם מי שמבין את המושגים, נניח אוסטיאופניה, הם לא מבינות שאם הן בתחילת הדרך במידה ולא יבדקו עצמן בהמשך, או במידה ולא יטפלו בעצמן כמו שצריך, הן יכולות להגיע למצב של אוסטיאופורוזיס ושברים.
אירית ענבר: נמצא שנשים שעברו בעבר בדיקת צפיפות עצם והמצב שלהם היה לא רע, ידוע שבמהלך החמש שנים לאחר הפסקת המחזור, הירידה היא מואצת הרבה יותר, והם עשו פעם אחת בדיקה והן חושבות שזה מספיק.
אירית ענבר: אם הן היו הולכות לעשות את הבדיקה באופן רציף, הן היו מגלות מה שהן גילו במהלך הסקר, שהם הלכו לעשות אחרי מספר שנים בדיקה, גילו פתאום שהן סובלות היום מהמחלה ובכלל לא מטופלות כי לא ידעו.
אירית ענבר: הנושא הזה חייב להקיף את כל האוכלוסייה, הרופאים צריכים ליידע נשים בגיל המתאים, לשאול אותם האם עשית בדיקת צפיפות עצם, האם את מודעת לסיכונים, מה את עושה למען איכות החיים שלך.
אירית ענבר: בסקר התברר גם כי נשים הן היוזמות העיקריות לבירור הסיכון שלהם, פי ארבע יותר נשים יוזמות שיחה עם הרופא, ולכן אני חושבת שיש מקום לעשות פעילות נרחבת גם בקרב הציבור, וזה מה שאנחנו עושים, אבל גם אני יוצאת פה בקריאה לקופות ולמשרד הבריאות לעשות יותר פעולות בקרב הרופאים.
אירית ענבר: אני יודעת שמנהלת שומרון של קופת חולים כללית, אחת הרופאות שהייתה צריכה להגיע ד"ר רקפת בכרך, שהיא מנהלת מרפאה, אמרה לי שהמנהלת שלה, מנהלת שומרון, יצאה עכשיו בתפיסה חדשה ולקראת 2004 היא הוציאה חוזרים ומפגשים בקרב הרופאים, כאשר המטרה שלהם באמת לבדוק יותר את הנשים שנמצאות בסיכון, וליידע אותן על חשיבות הבדיקה ולשלוח אותן לבדיקה.
אירית ענבר: אני מודעת לזה שהנושא הוא בהחלט על סדר היום, אבל אם אנחנו רואים שרק חמישים ושישה אחוז מהנשים עושות בדיקת צפיפות עצם, אז צריך לעשות ולהמשיך ואולי אפילו להכריז על שנת 2004, כעל השנה שבה אנחנו באמת יוצאים בקריאה לרופאים ולציבור ללכת ולהיבדק.
אירית ענבר: כי זאת הדרך הפשוטה ביותר וגם סל הבריאות אישר, עוד לא העביר את הכספים, אבל אישר שהחל מגיל שישים כל אישה יכולה לעשות בדיקת צפיפות עצם.
גילה גמליאל: לעתיד פנינה רוזנבלום, נקווה שתיכנסי בקרוב, חברת הכנסת אורית נוקד ממפלגת העבודה, ויצטרפו אלינו גם חברי כנסת בהמשך.
גילה גמליאל: תודה רבה על הסקירה.
גילה גמליאל: אני ארצה לשמוע את פרופ' יוסי פולדש.
יוסף פולדש: על מה צריך לשים את הדגשים, ואני אולי הייתי מעדיף אולי לדבר מאוחר יותר.
ברי קפלן: תקווה, אני מהעמותה הישראלית לאוסטיאופורוזיס וסגן נשיא האגודה הישראלית למנאופוזה, בתור שכזה אני אתחיל דווקא עם רופאי ילדים.
ברי קפלן: אני אדבר על זה שכבר צריך לעבוד על תזונה נכונה שכוללת סידן ופעילות גופנית בגיל הצעיר והכוונה לגיל חמש עשרה עד עשרים וחמש, שזה הגיל שבו נבנית שיא מסת העצם.
ברי קפלן: בהמשך כשאנחנו מגיעים לבדיקת צפיפות עצם, אנחנו מקבלים תשובה שבדיקת צפיפות עצם, שהיא יחסית לשיא מסת העצם בגיל הצעיר.
ברי קפלן: אם שיא מסת העצם הוא נמוך, האישה מתדרדרת הרבה יותר מהר כתוצאה מהפסקת הפעילות השחלתית ההורמונלית בהגיעה לגיל המעבר.
ברי קפלן: כלומר אנחנו צריכים גם להתמקד באותה אוכלוסייה של בית ספר תיכון, צבא וכן הלאה, ששם חשוב מאוד הפעילות הגופנית והתוספת סידן במזון, אכילה נכונה.
ברי קפלן: מה שנכון לכל החיים, אבל אם אנחנו פה מדברים על האוסטיאופורוזיס חשוב מאוד להדגיש את זה.
ברי קפלן: הדגשים הבאים זה דגשים של תזונה נכונה ופעילות גופנית גם בגיל המבוגר ואנמנזה, מה שאנחנו הרופאים מאוד אוהבים לדבר על זה ולפעמים לא כל כך מקפידים עקב חוסר זמן במהלך הביקור השגרתי, שבא עקב תלונה של האישה, אלא יותר במהלכי ביקורים יזומים ובמודעות כזאת של פעילות העמותה באירועים מסוג זה, אבל שאלות לגבי אורח החיים של האישה, ומה קרה במשפחתה והאם להורים שלה או לאחיות יש אוסטיאופורוזיס, ולהרתיע מראש בפני הדבר.
ברי קפלן: כאשר אנחנו הצלחנו במאמצים משותפים להכניס תרופות מתאימות שהם בונות או מונעות פירוק העצם, והיום יש גם תרופות שבונות עצם, אנחנו עושים מעקב אחרי צפיפות העצם, כי זאת היא הבדיקה הבלתי חודרנית היחידה שיש, למרות שהיא לא תמיד משקפת נכונה את המצב האמיתי של העצמות, אבל היא הכי טובה, שבלי לעשות נזק לאישה, ולכן אנחנו משתמשים בה.
ברי קפלן: אני כאן רוצה להתריע על דבר שקורה לאחרונה, שנשים שהתחילו טיפול, כתוצאה מכך שהם התאימו לטיפול, לפי הוראות סל הבריאות ולפי הנחיות והגדרות מה זה אוסטיאופורוזיס , כמה סטיית תקן מהנורמה נחשב אוסטיאופורוזיס , וכמה האישה נמצאת בסיכון של תחלואה ותמותה מזה וצריך לזכור שפרט לאלה שמתות מהאוסטיאופורוזיס ומהשברים, בעיקר בפרק הירך, יש הרבה מאוד נשים שנשארות עם תחלואה גבוהה, זקוקות לתוספת של כוח עזר בבית, מישהו שיעזור להם לתפקוד היום יומי, והדבר הזה מביא אותם לאשפוזים של ארבעים אחוז יותר מאשר אישה שלא שברה את הרגל, במהלך השנה הראשונה אחרי השבר, לא מסיבה של אוסטיאופורוזיס.
ברי קפלן: אלה ששברו את הרגל מאושפזות כתוצאה מדלקת ריאות, כתוצאה מכל מיני דברים אחרים, בארבעים אחוז יותר מאשר אלה שלא שברו.
ברי קפלן: כלומר המניעה מונעת גם מחלוקת אחרות נלוות, שהן לאו דווקא אוסטיאופורוזיס וזה חשוב מאוד.
ברי קפלן: היום מה שקרה, אנחנו מתחילים טיפול, האישה נמצאת במעקב, אנחנו אז כתוצאה מהטיפול רוצים לראות האם הטיפול עוזר או לא, עושים לאישה בדיקת צפיפות עצם חוזרת, וראה איזה פלא, מצבה משתפר.
ברי קפלן: זה לא פלא בכלל, הרי לכך הייתה כוונתנו מלכתחילה, לא רק למנוע התדרדרות, אלא גם לעשות שיפור אם אנחנו יכולים.
ברי קפלן: וכאשר האישה משתפרת, היא יכולה לפעמים לעבור מחדש את הרף, את אותו רף שקודם אפשר לה לקבל טיפול, ויש נשים שידן אינן משיגה קניית הטיפול, קיבלו את הטיפול במסגרת זה שהגיע להם והנה הן השתפרו והטיפול נמנע מהן בהמשך, ואנחנו צריכים לפעול גם בנושא הזה.
גילה גמליאל: תמיד כבר מגיל הינקות.
גילה גמליאל: הצטרף אלינו חבר הכנסת רשף חן, משינוי.
אורית נוקד: קשורה בגיל מסוים, זאת אומרת האם נבדק הדבר ומצאו שאישה שמקבלת טיפול בגיל צעיר יותר, סיכויי ההצלחה שלה להעלות את מסת העצם גדולים יותר?
ברי קפלן: הפוריות, העקומה היא עקומה עולה וברגע שהאישה מגיעה לגיל עשרים ושמונה בערך, עשרים וחמש עשרים ושמונה, שם נפסקת העלייה במסת העצם ויש קו ישר לאורך שנות הפוריות של האישה.
ברי קפלן: כאשר הזה יורד באופן דרמטי בהתחלה בשנים הראשונות של גיל המעבר, ובהמשך הוא יורד הלאה באופן הדרגתי.
ברי קפלן: יש שנה, שנתיים, שלוש, של גיל המעבר, ששם יש יריד חדה מאותה עקומה שאליה הגיעה האישה, אולי בגיל עשרים ושמונה.
אורית נוקד: באמת יש הבדלים, אם אישה שהתחילה לקבל טיפול בגיל ארבעים ושמונה, מצבה יהיה שונה מזו שהתחילה לקבל טיפול בגיל חמישים וחמש.
ברי קפלן: פלצבו, ועשו גם קרוס אובר, כלומר באמצע המעקב עשו החלפה, שיחלוף, נשים שקיבלו טיפול ומסת העצם שלהם עלתה הפסיקו להם את הטיפול ואז היא ירדה, במקביל למי שלא לקחה טיפול, ומי שהתחילה לקחת טיפול, באיזה נקודה מסוימת שיפור מצבה התחיל מאותה נקודה שאליה התדרדרה ולא מנקודת האפס.
ברי קפלן: כלומר בכל מצב שהאישה לקחה טיפול, היא שימרה את העצם ושיפרה את מצבה ושיפרה את הסיכונים שלה נגד שברים.
גילה גמליאל: לסבב שאלות, אני רוצה שיציגו לנו את הפרזנטציות, ואחר כך נפתח את זה שוב לדיון.
גילה גמליאל: ד"ר דורית ניצן קלוסקי, ראש שירותי המזון במשרד הבריאות.
דורית ניצן קלוסקי: אוסטיאופורוזיס הוא נושא שדווקא אחד המטופלים במשרד.
דורית ניצן קלוסקי: נמצאת פה גב' מירי זיו, שריכזה את הוועדה שלנו, את הכנס הסכמה ולא בהרבה נושאים אנחנו עושים כנסי הסכמה במשרד הבריאות ובאמת זה אחד הדברים שבמשך תקופה דנים בו.
דורית ניצן קלוסקי: אני אעבור במהירות, אני רוצה להביט בהיבטים של התזונה, כי כמו שאמר פרופ' קפלן, המניעה היא החלק החשוב בנושא של אוסטיאופורוזיס וזה אחד הדברים שאפשר בפירוש למנוע.
דורית ניצן קלוסקי: מ1930 יודעים את זה, וצריכת סידן בילדות, בנעורים ובבגרות, לה יש משמעות ארוכת טווח שבאמת חשוב להדגיש אותה.
דורית ניצן קלוסקי: הדרישות לסידן מוגברות גם בתקופה שאחרי המנופאוזה, ובנשים שעברו כריתת שחלות כמו שנאמר קודם, אבל צריך להדגיש שנטילת תוספי תזונה בנשים שיש להן אוסטיאופורוזיס, זה לא תחליף לטיפול, אלא תוספת.
דורית ניצן קלוסקי: ויטמין B, נושא מאוד חשוב בתחום של מניעת או שמירת בריאות העצם, אנחנו יודעים שהתכולה של ויטמין D במזון הטבעי נמוכה, ואני תכף אתן קצת נתונים מישראל.
דורית ניצן קלוסקי: המחסור בויטמין D בחלב ידוע, גם בישראל בדקנו את התכולה של ויטמין D בחלב אחד אחוז, אפסי, אין כמעט ויטמין D בחלב שלושה אחוז, וחלב דל שומן, יש ויטמין D, כי החוק מחייב העשרה.
דורית ניצן קלוסקי: בימים אלה אנחנו עובדים על חוק העשרת מזונות, שתחייב תוספת ויטמין D גם לחלב שלושה אחוז.
דורית ניצן קלוסקי: אנחנו יודעים שהמקור העיקרי לויטמין D הוא חשיפה לשמש, אבל אנחנו במשרד הבריאות ממליצים לא להיחשף לשמש, ולכן אין לנו אפשרות אחרת אלא לקבל את זה מהמזון וכנראה מהחלב המועשר.
דורית ניצן קלוסקי: מקור אחר חשוב זה מרגרינה ודגנים, אבל שוב, המזונות האלה הם לא מאוד נפוצים בארץ.
דורית ניצן קלוסקי: בארץ, למרות שאנחנו נמצאים בקו הרוחב 34, צפונית לקו המשווה, יש קרינה, עדיין אנחנו לא בונים על זה, אבל יש לנו תתי אוכלוסיות שלמות שמכוסות בביגוד מלא, במשך ימים ודווקא האוכלוסיות הבדוויות שלנו ידועות כאוכלוסייה בסיכון גבוה.
דורית ניצן קלוסקי: לכן זה שאנחנו נמצאים באזור השמש, לא פותר אותנו מהצורך בויטמין D.
דורית ניצן קלוסקי: קצת נתונים שיש לנו ממב"ת, מב"ת זה סקר מצב בריאות ותזונה לאומי, שאותו ביצענו ונותן לנו הרבה מידע.
דורית ניצן קלוסקי: כאן אנחנו רואים את התוצאות כמה מיליגרם סידן צורכים בארץ, אנחנו יודעים שהאוכלוסייה הערבית, גם גברים וגם נשים צורכים פחות מהאוכלוסייה היהודית, וגם כולנו ביחד, אחרי תקנונים לסוגי השאלון וכו' וכו', אנחנו צורכים כשליש ממה שצריך, זאת אומרת סידן נצרך בישראל כשליש ממה שהיינו צריכים לצרוך, כדי לשמור על בריאות העצם שלנו, תלוי כמובן בגיל.
דורית ניצן קלוסקי: כשאנחנו מתקננים את זה לצריכת קלוריות, אנחנו רואים שנשים באלף קלוריות צורכות יותר, אבל סך הכול נשים צורכות פחות קלוריות ולכן הדבר הזה בא לידי ביטוי.
דורית ניצן קלוסקי: שוב, ערבים ויהודים, לאלף קלוריות אנחנו רואים שיש הבדל וההבדל הוא מובהק.
דורית ניצן קלוסקי: אתם לא מצליחים לראות מה כתוב למעלה, אבל זה שוב צריכת סידן מתוקננת לאלף קלוריות, לפי שנות השכלה.
דורית ניצן קלוסקי: פה ניסינו לראות מי מתחת לשמונה שנות לימוד, תשע עד אחת עשרה וכו', אנחנו רואים שבהבדל, אלה שמשלוש עשרה ואילך, יש צריכה גבוהה יותר, אבל כולם הצריכה נמוכה, ממש מבישה בצורה ברורה.
דורית ניצן קלוסקי: צריכה יומית של חלב, כאן מדובר על חלב, ותוצרת חלב, כאן פשוט ניתחתי את זה בלילה לפי קו העוני, לראות מעל ומתחת לקו העוני.
דורית ניצן קלוסקי: אנחנו יודעים שמתחת לקו העוני זה לא עושר גדול, זה פשוט רק מעל לקו העוני.
דורית ניצן קלוסקי: אנחנו רואים שככל שהאוכלוסייה מעל לקו העוני יותר, היא בכל אחוזונים צורכת יותר.
דורית ניצן קלוסקי: זאת אומרת אין ספק שהאוכלוסייה הענייה היא שוב זאת שצורכת פחות וזה מאוד מודגש.
דורית ניצן קלוסקי: רק חמישים אחוזים מהאוכלוסייה הענייה צורכות מאה מיליגרם ליום, שזה עשירית ממה שצריך במקרה הטוב, כך שזה ממש נורא.
דורית ניצן קלוסקי: מה המקורות שלנו באוכלוסייה לסידן, מבחינת המזון, מזון אחר זה בצהוב ומוצרי חלב זה בכחול, וראו איזה פלא, דווקא האוכלוסייה הערבית, במקרים אחרים אוכלוסייה ענייה, צורכת את הסידן שלה ממקור שאינו חלבי.
דורית ניצן קלוסקי: תכף אני אראה לכם באחד השקפים, שמקור שאינו חלבי הזמינות היא מאוד נמוכה, זאת אומרת זה שכבר יש לנו את הרמה הזאת, היא עדיין מאוד לא זמינה.
דורית ניצן קלוסקי: שוב, מעל לקו העוני, רואים שאלה שמעל לקו העוני צורכים קצת יותר מוצרי חלב מאשר אלה שמתחת לקו העוני, איך שלא נסתכל על זה, העובדות מדברות בעד עצמן.
גילה גמליאל: אומרת אם נעשה כאן סקר בתוך החדר, נראה שאנשים לא יודעים בדיוק מהי כמות הסידן –
דורית ניצן קלוסקי: שעשינו, סקר שנעשה על ידי המרכז הלאומי לבקרת מחלות, על מדגם ארצי של בנות עשרים ואחת ומעלה, שלושת אלפים ומשהו נשים, אנחנו רואים שכ9.3% דיווחו על אוסטיאופורוזיס , כן, דיווחו, זאת אומרת צריך לזכור שזה דיווחו.
דורית ניצן קלוסקי: כשמסתכלים מעל גיל ארבעים וחמש, וזה השקף הזה, 18.
דורית ניצן קלוסקי: 7% דיווחו על כך שהן יודעות שיש להן אוסטיאופורוזיס , זאת אומרת הרופא – אלה שיודעות יכול להיות שהן קצת מפריזות, עכשיו עושים סקר בדיקה יחד עם ד"ר צופיה איש שלום על זה, אבל אנחנו רואים את הטרנד, רואים ששליש מהנשים מעל גיל שבעים וחמש ומעלה, קיבלו מידע מהרופא המטפל, כך הייתה השאלה, על כך שיש להן אוסטיאופורוזיס .
דורית ניצן קלוסקי: זאת אומרת מה זה אומר, אנחנו כרגע בודקים, אבל השיעורים מדברים בעד עצמם, זה שצריך לטפל בנושא הזה, אין מה לומר, חשוב מאוד.
דורית ניצן קלוסקי: שוב, השכיחות נמוכה יותר מאלה שמעל לשתים עשרה שנות לימוד, אנחנו חוזרים על זה, איך שאני לא אחתוך את זה, העניין היחידי כאן שאיפה שהוא אני לא אוהבת לומר אותו, השמנה היא מגינה נגד אוסטיאופורוזיס , אבל אנחנו יודעים שמזיקה להרבה דברים אחרים.
דורית ניצן קלוסקי: אנחנו רואים באמת שהשיעור בקרב נשים שמנות, BMI מעל שלושים, זה השמנה, אנחנו רואים שהשיעור נמוך מאשר הנשים הרזות יותר.
דורית ניצן קלוסקי: מה מעניין, אני חושבת שמה שמצאנו מעניין בסקר הזה, זה שימוש בתוספי סידן, התוספי תזונה שלנו.