GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
הוועדה לקידום מעמד האישה: אתם עושים את זה ישירות מול בתי ספר וגנים ספציפיים?
הוועדה לקידום מעמד האישה: ולמה - ומיד נשמע את אפי, ולמה לא במסגרת מערכתית.
הוועדה לקידום מעמד האישה: אם זה הוגדר כמגיפה, אם זה הוגדר כמכה, אם אנחנו רואים שהעלייה בדיווחים היא לא רק תוצאה של עלייה במודעות, אלא כתוצאה מעליה פיזית של מקרים.
הוועדה לקידום מעמד האישה: אנחנו חברה אלימה יותר וחברה אלימה מינית בפרט.
חניתה צימרין: אנחנו עושים את זה יחד עם שפ"י.
חניתה צימרין: הפרויקט שלנו נעשה בשיתוף של שפ"י.
חניתה צימרין: למשל במחזות הזמר עבדנו עם שפ"י על דפי הכנה לפני, דפי משוב ודפי המשך אחרי.
חניתה צימרין: הפרויקט שלנו בעצם כרוך בשפ"י – השירות הפסיכולוגי לילד.
הוועדה לקידום מעמד האישה: משרד החינוך מממן את זה, חניתה?
חניתה צימרין: משרד החינוך אינו מממן את זה.
חניתה צימרין: שפ"י נותן לנו את ברכתו ותמיכתו המקצועית וזה חשוב - - -
הוועדה לקידום מעמד האישה: אה.
חניתה צימרין: לא, זה חשוב, כי היו גם ימים אחרים.
חניתה צימרין: זה חשוב.
חניתה צימרין: היו ימים אחרים שכשהיינו צריכים להלחם במשרד החינוך והיום אנחנו לא נלחמים, היום אנחנו עובדים ביחד.
חניתה צימרין: והם נמצאים שם.
חניתה צימרין: כל הזמן אנחנו נמצאים בצורה ממוקדת, כך שניתן לתוכנית איזשהו אלמנט של המשכיות.
חניתה צימרין: אני מברכת על מה שיש ואני רוצה עוד.
חניתה צימרין: מבחינת מימון כל הפעילות הזאת - להוציא את המקלט שאנחנו מפעילים - כל הפעילות שהיא פעילות של הכשרה ושל טיפול, נעשית באמצעות התרומות שאנחנו מביאים.
חניתה צימרין: מדינת ישראל אינה משתתפת באגורה אחת.
חניתה צימרין: זה כולל, למשל, מערכת של "לוויינים".
חניתה צימרין: "לוויינים", אלה הם תרפיסטים שנמצאים בפריפריה.
חניתה צימרין: אנחנו עובדים גם בפריפריה.
חניתה צימרין: יש לנו גם חדר טיפולים נייד שמגיע, נניח, לעמק הירדן, לקיבוצים.
ענבל גבריאלי: הכל מתרומות?
חניתה צימרין: הכול מתרומות.
חניתה צימרין: וזה קשה וכל שערה לבנה בראשי היא תוצאה מהעניין הזה.
הוועדה לקידום מעמד האישה: לא צריך להוסיף.
הוועדה לקידום מעמד האישה: אפי ניסני-דרור ממשרד החינוך, ואחר כך נישמע את נציג משרד הרווחה.
אפי ניסני-דרור: אני רוצה להתייחס לדברים שנאמרו פה, קודם כל לגבי נתונים.
אפי ניסני-דרור: בדומה לכל אחד מכם, שהצגתם נתונים, גם הנתונים של משרד החינוך מראים על עלייה, כ- 25% יותר מהשנה שעברה.
אפי ניסני-דרור: 470 מקרים דווחו למדריכות בארץ, מתוך 470 המקרים 147 מקרים של קטינים שנפגעו על ידי מבוגרים ו-323 פגיעות של קטינים בקטינים.
אפי ניסני-דרור: ופה יש עליה מאוד גבוהה.
אפי ניסני-דרור: אני כן רוצה להסכים להגדרה של מגיפה.
אפי ניסני-דרור: אין יום שאנחנו לא מקבלים תלונות.
הוועדה לקידום מעמד האישה: סליחה אפי, עזבי את הנתונים.
הוועדה לקידום מעמד האישה: טיפול.
הוועדה לקידום מעמד האישה: די כרגע עם מספרים.
הוועדה לקידום מעמד האישה: נכון שמאחורי כל מספר יש אדם, אבל - - -
רן כהן: הסכמנו שיש מגיפה, השאלה מה עושים כדי להדביר אותה.
הוועדה לקידום מעמד האישה: מה אתם עושים?
הוועדה לקידום מעמד האישה: מעבר לברכות.
אפי ניסני-דרור: אני רוצה לחלק את זה לשני חלקים, לטיפול ולמניעה.
אפי ניסני-דרור: בנושא של טיפול אני מתייחסת קודם כל לפוגעים וגם לנפגעים.
יובל רביבו: יש גם דווח למשטרה או שזה לא כלול?
הילה קרנר-סולימן: תלוי אם החוק מחייב.
יובל רביבו: עזבי את החוק.
ענבל גבריאלי: מה זה עזבי את החוק?
ענבל גבריאלי: במקרה של הילה, היא מחויבת לחיסיון.
ענבל גבריאלי: היא יכולה רק לעודד, להמליץ, היא יכולה לפרוש את כל האופציות.
ענבל גבריאלי: במיוחד שזה משרד החינוך, זה: "מה אומר החוק".
יובל רביבו: השאלה כמה מעודדים?
אפי ניסני-דרור: אני אענה לך.
אפי ניסני-דרור: חוזר מנכ"ל שיצא לכל מערכת החינוך, מחייב, שכל עובד במערכת ההוראה שיודע על זה, חייב לדווח.
יובל רביבו: זה ברור.
יובל רביבו: חובת דיווח.
הילה קרנר-סולימן: רק אפי במאמר מוסגר, המורים לא מבינים את חוזר המנכ"ל הם כל הזמן מתקשרים אלינו לשאול מה החוק דורש.
הוועדה לקידום מעמד האישה: אפי, התופעה קיימת הרבה בבתי הספר.
הוועדה לקידום מעמד האישה: לא בכדי אל"י, על"ם ומרכזי הסיוע מנסים כל הזמן לחדור ולהיכנס לבתי הספר.
הוועדה לקידום מעמד האישה: מה משרד החינוך עושה?
הוועדה לקידום מעמד האישה: מה משרד החינוך עושה עם הילדים?
הוועדה לקידום מעמד האישה: מה משרד החינוך עושה, כדי שלאותה גננת, לאותה מורה שעומדת מול הילדים האלה, מול 20 או 30 או 40 הילדים האלה, אותה מורה שממקמים אותה בהפסקה - מה היא עושה?
הוועדה לקידום מעמד האישה: איך היא מאתרת?
הוועדה לקידום מעמד האישה: האם יש לה יכולת בסיסית לפרש התנהגות סגורה, שקטה, עם מבטים מושפלים כלפי מטה, עם עמידה בצד?
הוועדה לקידום מעמד האישה: האם יש למורה היום במדינת ישראל, במערכת החינוך, יכולת לזהות ילד שפגעו בו מינית או ילד שפוגע מינית.
הוועדה לקידום מעמד האישה: אני לא מבקשת לא משרת החינוך ולא מכל המערכת, מהמורה הבודד או בכלל, אני לא מבקשת לא טיפול פסיכולוגי, כמעט לא שום דבר.
הוועדה לקידום מעמד האישה: למעט: זהי והעבירי הלאה.
הוועדה לקידום מעמד האישה: אם זה לאל"י, אם זה להילה, אם זה לטליה, אם זה לרביבו.
הוועדה לקידום מעמד האישה: יש היום את היכולת הזאת?
הוועדה לקידום מעמד האישה: הן עוברות איזו שהיא השתלמות?
אפי ניסני-דרור: אני רוצה לענות לך בנושא של טיפול ובנושא של מניעה, שהנושא שלה הוא להעלות למודעות, על סדר היום של מערכת החינוך - - -
הוועדה לקידום מעמד האישה: לזהות!
הוועדה לקידום מעמד האישה: לצערי - - -
אפי ניסני-דרור: זה נכלל בתוך זה.
אפי ניסני-דרור: את רוצה לשמוע?
הוועדה לקידום מעמד האישה: אני רוצה לשמוע.
הוועדה לקידום מעמד האישה: אבל אני רוצה לשמוע את התשובה לשאלה הספציפית הזו.
אפי ניסני-דרור: ביחידה למניעת התעללות מטעם משרד החינוך, אנחנו מקיימים סדנאות.
אפי ניסני-דרור: יש לנו כ-30 מדריכים בכל הארץ ו-6 פסיכולוגים, שזה התפקיד שלהם.
אפי ניסני-דרור: הם מנסים להקנות למערכת החינוך- --
הוועדה לקידום מעמד האישה: 30 מדריכים בכל מערכת החינוך?
הילה קרנר-סולימן: בהיקף של משרה מלאה?
קריאות: חצאי משרות.
אפי ניסני-דרור: גם אנחנו במצוקה בנושא הזה.
אפי ניסני-דרור: אנחנו לא יושבים מצד שני של השולחן.
רן כהן: לא, אפי.
רן כהן: אני לא רוצה, חלילה, ללחוץ עליך.
רן כהן: הבעיה היא מאוד מאוד פשוטה: מה המדיניות של משרד החינוך בתקיפת העניין הזה?
רן כהן: כלומר, אילו הייתי שר החינוך הייתי צריך לתת מענה, מה אני מנחה את כל המערכת הזאת לעשות בכל בית ספר.
רן כהן: הרי לכל הדעות 30 מדריכים על 15,000 בתי ספר הרי זה כלום, טיפה בים.
רן כהן: השאלה מה עושים מנהלי בתי הספר, איך מדריכים את המורים, השאלה היא איך מנחים את הגננות, מה עושים בסמינרים למורים.
רן כהן: האם יש מערכת כוללת איך לתקוף את הנושא הזה, כדי לעזור ולסייע לילדים מצד אחד ולמנוע אלימות מצד שני.
אפי ניסני-דרור: אנחנו כל הזמן מנסים להגיע למקום הזה.
אפי ניסני-דרור: כי הרי הילדים הם ילדים שאנחנו ערים למצוקה שלהם ורוצים לעשות משהו, כמו כל הארגונים האחרים.
אפי ניסני-דרור: מה שנעשה היום, זה להעלות יותר ויותר את הנושא על סדר היום של בתי ספר.
רן כהן: מה זה להעלות את זה גם אני לא סבלני מסיבה מאוד פשוטה - - -
אפי ניסני-דרור: לעשות סדנאות בחדרי מורים.
רן כהן: אנחנו ועדה של הכנסת יכולים לצעוק, אתם לא יכולים לצעוק, אתם צריכים לעשות.
הוועדה לקידום מעמד האישה: רגע רגע, אפי, לפני - - -
אפי ניסני-דרור: רק שניה.
אפי ניסני-דרור: אבל אתם לא נותנים לי לספר לכם מה אנחנו עושים.
הוועדה לקידום מעמד האישה: אני אומר לך למה.
הוועדה לקידום מעמד האישה: כי על הטיפול של משרד החינוך מה הוא עושה בנושא בכל מיני נקודות, גם רן וגם אני יודעים.
הוועדה לקידום מעמד האישה: על ניסיונות החינוך ועל הפצת חוזרי מנכ"ל אנחנו גם יודעים.
הוועדה לקידום מעמד האישה: השאלה היא מאוד פשוטה - ובאמת חוסר הסבלנות שלנו הוא כמובן לא כלפייך באופן אישי - אנחנו כאן רוצים לקבל תשובה לשאלה הפשוטה: האם, לו הייתי מורה, הייתי עומדת היום מול כיתה והיה קורה מקרה מול עיני - והדברים האלה קלים ביותר לזיהוי - - -
ענבל גבריאלי: שמענו מהילה איך הם מבקשים, הילדים, להקיא מתוכם את הדברים.
ענבל גבריאלי: שמענו מחניתה על מספר פניות לטיפול, לא על דיווחים.
ענבל גבריאלי: שמענו – בהזדמנות אחרת, גם רן וגם אני - שמענו מטליה איך הילדים מדברים ומדברים ומדברים.
ענבל גבריאלי: האם במסגרת כל ההשתלמויות וכל הסמינרים באילת ובטבריה, שהמורים במדינת ישראל יוצאים אליהם, עומדים מולם אנשי מקצוע ונותנים להם כלים, כלים איך לזהות את הדברים האלה?
ענבל גבריאלי: כן או לא?
יעקב מרגי: על פי הסטטיסטיקה זה פעם בעשר שנים.
הוועדה לקידום מעמד האישה: רק רגע.
הוועדה לקידום מעמד האישה: לא שלושים מדריכים ולא שש סייעות.
הוועדה לקידום מעמד האישה: האם שש מאות מורים יוצאים לסמינר כזה ומקבלים את הכלים ואחריהם עוד סמינר כזה ועוד שש מאות ועוד שש מאות, עד שיש כיסוי בכל מערכת החינוך?
הוועדה לקידום מעמד האישה: כן או לא? אני לא פוסלת לגמרי את כל הדברים האחרים שאת רוצה לספר עליהם, אנחנו מברכים עליהם.
הוועדה לקידום מעמד האישה: אני רק אומרת שבאמת לא בעזרת המדינה, גם אל"י, גם על"ם ופה בעזרה מינימלית מרכזי הסיוע, עושים את העבודה.
הוועדה לקידום מעמד האישה: לא רוצים שמשרד החינוך יעשה את העבודה.
הוועדה לקידום מעמד האישה: רק שיתנו למורים את הכלים לשלוף, לדוג את המקרים האלה.
הוועדה לקידום מעמד האישה: קורה או לא קורה?
אפי ניסני-דרור: המקרים האלה, יגידו לך כל מי שעוסק בנושא הזה, שאי אפשר לעשות אותם לבד.
הוועדה לקידום מעמד האישה: את מה אי אפשר לעשות לבד?
אפי ניסני-דרור: סדנאות - מרכזי הסיוע עושים, גם אנחנו עושים.
הוועדה לקידום מעמד האישה: אפי אבל כל המורים הם עובדים של משרד החינוך.
הוועדה לקידום מעמד האישה: שמרכזי הסיוע יבואו - לא הבנתי אותך.
אפי ניסני-דרור: דוגמא אחת לשיתוף פעולה בין משרד החינוך לבין אל"י, ששם אנחנו מנסים להגיע לציבור של ילדים למורים להורים - הזכרנו.
אפי ניסני-דרור: מעבר לזה אני רוצה לספר לך מה עוד אנחנו עושים.
אפי ניסני-דרור: אנחנו לא מגיעים לשש מאות ילדים - - -
הוועדה לקידום מעמד האישה: אפי, אני כנראה לא היית ברורה.
הוועדה לקידום מעמד האישה: תקשיבי, זה שאתם צריכים לחנך את הילדים, זה ברור מעצם המהות של מערכת החינוך.
יעקב מרגי: לא כל כך ברור.
אפי ניסני-דרור: אנחנו רוצים לשים את זה על סדר היום.
הוועדה לקידום מעמד האישה: סליחה רגע אפי, רגע.
הוועדה לקידום מעמד האישה: זה בסדר גמור.
אפי ניסני-דרור: יצאו שתי חוברות, שני ספרים - - -
הוועדה לקידום מעמד האישה: אפי, אני לא מתווכחת אתך.
הוועדה לקידום מעמד האישה: אני רק רוצה לקבל תשובה לשאלה ואת בורחת לי.
הוועדה לקידום מעמד האישה: ללמד היסטוריה, חשבון ותורה, וגם להסביר שאלימות זה דבר רע ממש, ולחנך, ולחנך לסקס בטוח וכנגד הטרדות מיניות ולמען עזרה לזולת - זה התפקיד שלכם, לפחות בהגדרה.
הוועדה לקידום מעמד האישה: מעבר ללמד, גם לחנך.
הוועדה לקידום מעמד האישה: זה את הילדים.
הוועדה לקידום מעמד האישה: אני מדברת על מערכת החינוך מול המורים.
הוועדה לקידום מעמד האישה: האם היום - אני רוצה ללכת להיות מורה.
הוועדה לקידום מעמד האישה: אני הולכת ללמוד הוראה.
הוועדה לקידום מעמד האישה: האם באיזה שהוא שלב לפני שיפגישו אותי עם כיתה אני אקבל כלים לזהות ילדים שנפגעו מינית וילדים שפוגעים מינית?
רן כהן: גם כלים וגם חובות.
הילה קרנר-סולימן: חובת דווח יש.
רן כהן: תראי.
רן כהן: פה כולם יסכימו – וגם את אמרת - שהתופעה של תקיפות מיניות מתרחבת.
רן כהן: בסדר, אז אנחנו שואלים את עצמנו: מה המדינה עושה?
רן כהן: אז מי זה המדינה?
רן כהן: לצורך העניין הזה המדינה היא לא אל"י או על"ם.
רן כהן: לצורך העניין הזה המדינה, הכלי הכי משמעותי שיש לה, זה 120,000 או 130,000 מורים שיש במערכת החינוך, שפוגשים את הילדים האלה כל יום.
רן כהן: כל שבוע.
רן כהן: והשאלה היא האם יש לנו כלים, האם יש לכם כלים, תוכנית ממשית, לתקוף את העניין הזה.
רן כהן: גם לזהות אותו וגם לטפל בו.
רן כהן: האם המורה, המנהל, רכזי השכבות, מוכשרים לטפל בעניין וגם ניתנו להם הנחיות והוראות לטפל בעניין?
רן כהן: זו שאלתי.
אפי ניסני-דרור: אנחנו כל הזמן עובדים על זה.
אפי ניסני-דרור: כבר קיבלו חוק.
אפי ניסני-דרור: הבעיה הזו היא בעיה שמעוררת הכחשה גם במערכות החינוך.
אפי ניסני-דרור: כשאנחנו מגיעים לבתי ספר ומלמדים את המורים - כן מלמדים את המורים.
אפי ניסני-דרור: כן עובדים עם היועצים.
אפי ניסני-דרור: כשהיועצים יהיו נוכחים - - -
הוועדה לקידום מעמד האישה: מה אתם מלמדים את המורים?
אפי ניסני-דרור: מלמדים את המורים לזהות.
הילה קרנר-סולימן: הבעיה היא לא בידע שאתם מנחילים, הידע הוא מצוין, הבעיה היא מספר המורים שאתם מגיעים אליהם או לא מגיעים אליהם.
הילה קרנר-סולימן: אפי ניסני-דרור: המערכות - - -
יעקב מרגי: זה לא מספיק, אין ספק.
אפי ניסני-דרור: המערכות - זה מאוד קשה.
הילה קרנר-סולימן: הידע הוא מצוין.
אפי ניסני-דרור: כמו שקורה בתוך הבית, שאנשי הבית מנסים להכחיש את זה, במערכת של בית ספר - - -
הוועדה לקידום מעמד האישה: לכל אותם מורים זה לא מגיע.
אפי ניסני-דרור: המורה יודע.
אפי ניסני-דרור: אבל זה לא יוצא.
אפי ניסני-דרור: אני רוצה להגיד שאחד מהכיוונים, מהמאמץ של להביא את זה לסדר היום של המערכת החינוכית - זה לא מספיק רק לדעת הם יודעים.
אפי ניסני-דרור: - - -
הוועדה לקידום מעמד האישה: הם יודעים מה?
אפי ניסני-דרור: הם יודעים לאתר, הם יודעים לראות - - -
ענבל גבריאלי: הם יודעים?
אפי ניסני-דרור: אבל הם לא רוצים לפתוח את הדברים.
דבי גרוס: זה לא נכון.
אפי ניסני-דרור: אחד מהכיוונים של חיפוש זה איך יכולים להביא את זה.
הוועדה לקידום מעמד האישה: הם לא יודעים כלום.
רן כהן: הנה דבי סיפרה באיזה אופן עושים את זה.
הוועדה לקידום מעמד האישה: אפי, דמייני סימולציה של מורה שעברה אצלך וקיבלה את הכלים.
הוועדה לקידום מעמד האישה: את מדמיינת לך שהיא תעמוד מול כתה, היא קיבלה את הכלים ולכן היא כן מזהה, והיא לא תעשה עם זה שום דבר?
אפי ניסני-דרור: לא, מורה קיבלה - - -
חניתה צימרין: לפעמים היא לא עושה.
יעקב מרגי: גם אם היא תזהה, השאלה אם היא תרצה לעשות.
הוועדה לקידום מעמד האישה: היא מפחדת.
אפי ניסני-דרור: המורה קיבלה, אבל מערכת של הגנה והכחשה גם פועלת עליה.
חניתה צימרין: וגם על המנהלת שלה.
חניתה צימרין: המנהלת שאומרת: לא בבית ספרנו, אל תדווחי.
אפי ניסני-דרור: לא בבית ספרנו.
אפי ניסני-דרור: אותה הכחשה שאתם דיברתם עליה בקהילות שונות, מתקיימת גם בבתי הספר.
קריאה: אם תדווחי נפטר אותך.
רן כהן: משרד החינוך לא צריך להגיד: אצלי מנהלי בתי הספר מתכחשים ומכחישים.
רן כהן: משרד החינוך אומר: אני, משום שאני יודע שיש תופעה של התכחשות והכחשה, נתתי הוראה והנחיה א ' ב' ג' מה אתה עושה בתור מנהל.
רן כהן: ואוי ואבוי לך ולנשמתך אם אתה סוגר את זה אצלך.
אפי ניסני-דרור: אנחנו עושים את זה, כן, חד משמעית, יש.
אפי ניסני-דרור: הילה מחזקת את זה.
אפי ניסני-דרור: יש רק עוד דבר אחד להגיד לכם.
הוועדה לקידום מעמד האישה: אנחנו פשוט חייבים להתקדם ולצערי הרב את הדבר היחידי שרציתי לשמוע ממך לא שמעתי.
הוועדה לקידום מעמד האישה: כי שוב , משרד החינוך לא עושה את זה.
אפי ניסני-דרור: אני מבקשת להגיד עוד משפט כדי שאני אוכל להגיד משהו שלא אמרתי.
הוועדה לקידום מעמד האישה: אוקיי, לסיום.
הוועדה לקידום מעמד האישה: בבקשה.
אפי ניסני-דרור: כי המסקנה היא לא חד משמעית נכונה לגבי מה שמשרד החינוך עושה.
אפי ניסני-דרור: בשנה הבאה אחד מהכיוונים שאנחנו מנסים להגיע למערכות החינוך, הגענו למצב - - -
הוועדה לקידום מעמד האישה: אפי, מה זאת אומרת מנסים להגיע למערכות החינוך, אתם מערכת החינוך.
אפי ניסני-דרור: שבשנה הבאה בעשרים ואחד בפברואר אנחנו מנסים לעשות יום לנושא הזה, כדי שיעלה על סדר היום של מערכות החינוך.
הוועדה לקידום מעמד האישה: יום למי, למורים?
אפי ניסני-דרור: יום בכל מערכת החינוך.
אפי ניסני-דרור: במסגרת התוכנית הזאת.
אפי ניסני-דרור: שבוע של פעילות.
הוועדה לקידום מעמד האישה: כשזה יקרה נשמח לשמוע.
רן כהן: לנו לא תהייה ברירה, כדי שנהייה אחראים על מה שאנחנו עושים, אנחנו נצטרך לדרוש מהשרה ומהמנכ"לית לדווח לנו מה בדיוק התוכנית שלהן לתקיפת הנושא הזה.
רן כהן: מה הן משקיעות.
רן כהן: מה הן ההוראות.
רן כהן: אין לנו ברירה.
אפי ניסני-דרור: ואני לא סיפרתי לכם שבנושא של קורבנות הפגיעה המינית, בשנה שעברה טופלו 100 ילדים קורבנות פגיעה מינית.
הילה קרנר-סולימן: זה פשוט כלום.
הילה קרנר-סולימן: בטח יש עשרים אלף ילדים עכשיו שצריכים את הטיפול הזה.
אפי ניסני-דרור: זו התחלה.
הוועדה לקידום מעמד האישה: אפי, אמרנו לך.
הוועדה לקידום מעמד האישה: לא רצינו לשמוע את הדברים האלה, כי זה ברור מאליו שהמערכת צריכה לטפל במקרים שקורים.
הוועדה לקידום מעמד האישה: הנה את אומרת, הנה חיזקת למה לא רצינו לשמוע את זה.
הוועדה לקידום מעמד האישה: את מדברת על 100 - תראי גופים חיצוניים למערכת החינוך, איזה נתונים ואיזה מספרים יש להם.
רן כהן: מטפלים במאות.
רן כהן: אל"י ב-700 - - -
הילה קרנר-סולימן: אנחנו ב-2500.
חניתה צימרין: - - - יש לנו 6000 בשנה.
הוועדה לקידום מעמד האישה: זה עדיין טיפה בים.
יעקב מרגי: עדיין טיפה.
הוועדה לקידום מעמד האישה: אם לכל מורה במערכת החינוך הייתה את היכולת לזהות את המקרים האלה, היינו מגיעים למספרים יותר גדולים.
הוועדה לקידום מעמד האישה: לצערי, כן?
הוועדה לקידום מעמד האישה: לצערי כי הם קיימים, לשמחתי כי היו מזהים אותם.
אפי ניסני-דרור: הבעיה היא הרבה יותר עמוקה.
הילה קרנר-סולימן: הם לא יודעים לזהות.
רן כהן: אפי, פה חניתה לחשה בשקט, שאליהם היו 6000 פניות.
רן כהן: תראי את הממדים האדירים של האסון הזה של תקיפה מינית.
רן כהן: העניין הוא שהמדינה נותנת לעניין הזה להתפרע.
רן כהן: זאת בעצם הבעיה הכי גדולה.
רן כהן: ולכן אין לנו ברירה, אלא לבקש מהמשרד תוכנית מלאה ומקיפה איך לתקוף את העניין הזה.
רן כהן: זה חייב להיות.
רן כהן: נשמע את משרד הרווחה.
הוועדה לקידום מעמד האישה: גילה גרינבויים פקידת סעד מחוזית.
גילה גרינבויים: שלום, אני מייצגת פה את פקידת הסעד הראשית, מרים פברשטיין, שעסוקה בענייני התנתקות ולכן ביקשה ממני לייצג אותה פה.
גילה גרינבויים: פקידי הסעד לחוק הנוער זה התחום שלהם.
גילה גרינבויים: הם אמונים על הנושא של הפגיעות בקטינים, וגם עסוקים ומטפלים בילדים פוגעים מתחת לגיל 12.
גילה גרינבויים: אנחנו מכשירים את פקידי הסעד לצאת לבתי הספר, כמה שהם יכולים באזור שלהם, להעביר סדנאות למורים ולתלמידים.
גילה גרינבויים: אני מוכרחה לומר שהם לא מגיעים הרבה לעשות את זה , לצערי לא מספיק.
הילה קרנר-סולימן: ברור שלא.
הילה קרנר-סולימן: לדיווחים שלנו הם לא מגיעים.
רן כהן: אני מבין גם שיש לכם 50% משרות של פקידי סעד.
גילה גרינבויים: יש לנו מחסור מאוד גדול בפקידי סעד.
רן כהן: עם הרבה מטלות.
רן כהן: זה ברוב טובו של משרד האוצר.
הילה קרנר-סולימן: שבועות, מאז שאנחנו עושים דיווח ועד שפקידת הסעד מגיעה לבדוק מה קורה שם.
הוועדה לקידום מעמד האישה: גילה, אתם מבחינתכם, פקידי הסעד יוצאים לבתי הספר להעביר סדנאות?
קריאה: הם לא צריכים לצאת.
גילה גרינבויים: כאנחנו מכשירים את פקידי הסעד שלנו, אנחנו מכשירים אותם גם בתחום הזה.
גילה גרינבויים: לצאת לבתי הספר.
הוועדה לקידום מעמד האישה: אתם צריכים להעביר סדנאות למורים?
גילה גרינבויים: אנחנו עושים את זה.
הילה קרנר-סולימן: הם לא צריכים.
הילה קרנר-סולימן: שיעשו את העבודה שלהם.
גילה גרינבויים: אני בעצמי עשיתי את זה בכמה ערים.
גילה גרינבויים: באשדוד ובאשקלון, ליועצות, יחד עם יועצות בכירות לנושא הזה, אנחנו מכשירים את פקידי הסעד שלנו לעשות את זה.
גילה גרינבויים: אבל אין ספק -כשבבית שמש יש שלושת רבעי משרה לפקידת סעד, אז היא לא יוצאת לבית ספר.
גילה גרינבויים: היא עסוקה בלרוץ ולדווח, והיא עסוקה אחר כך בשאלה מה לעשות עם כל זה.
גילה גרינבויים: האם ללכת לועדת פטור?
גילה גרינבויים: - כמו שאתם יודעים, לא בכל תלונה אנחנו פונים.
גילה גרינבויים: אגב, זה לא רק פגיעות מיניות.
גילה גרינבויים: אלו פגיעות כלליות.
גילה גרינבויים: רק למחוז ירושלים, שעליו אני אחראית - הנתונים השנה במחוז, שיש בתוכו את העיר ירושלים - הגיעו 4902 פניות לפקידי הסעד על פגיעות והתעללות בקטינים בכלל.
גילה גרינבויים: שמתוכם אלימות פיזית היתה 1746 - לפקיד סעד זה לא למשטרה - הזנחה 1917, ופגיעות מיניות 715, שיחסית זה 20%.
גילה גרינבויים: בדרך כלל אנחנו מדברים על 10% מתוך כלל הפגיעות.
הוועדה לקידום מעמד האישה: יש לך נתונים על המספר הזה, על ה–715?
גילה גרינבויים: כן.
גילה גרינבויים: אני מדברת כאן על מחוז ירושלים בלבד, שזה 30 לשכות בסך הכול.
גילה גרינבויים: זה אפילו בלי הדרום.
גילה גרינבויים: בתוך המשפחה 265 מחוץ למשפחה 173, בין קטינים 277.
רן כהן: זה באזור ירושלים.
גילה גרינבויים: כן במחוז ירושלים.
גילה גרינבויים: זאת אומרת עד אשקלון.
גילה גרינבויים: מאשקלון והלאה זה כבר מחוז הדרום.
גילה גרינבויים: לי יש רק את הנתונים שפקידי הסעד מעבירים לי אחת לשנה.
גילה גרינבויים: זה של 2004.
גילה גרינבויים: עכשיו, אני רוצה לומר כמה דברים.
גילה גרינבויים: יש 10 מרכזי חירום בארץ, מגיעים לשם ילדים שנפגעו מינית בתוך המשפחה, לרוב - זה קורה גם מחוץ למשפחה, אבל לרוב בתוך המשפחה, בכל מרכזי החירום - מתוך עשרה מרכזי חירום יש חמישה שיש להם עמדה מרכזית אקסטרנית ומרכז אקסטרני מטפל בפגיעות מיניות בתוך המשפחה.
גילה גרינבויים: זאת אומרת שאם יש ילדים נפגעים מינית בתוך המשפחה, אנחנו מפנים אותם למרכזי החירום.
גילה גרינבויים: למשל פה בירושלים זה שוסטרמן, בתל אביב זה המרכז של אל"י באמת יחד עם משרד הרווחה, שזה מחוץ למשפחה, אנחנו לא יכולים לטפל בהם ואנחנו מפנים לאל"י.
גילה גרינבויים: בירושלים למיטל, בדרום לענבל לעל"ם.
הוועדה לקידום מעמד האישה: משרד הרווחה לא יכול לטפל אז הוא מפנה לאל"י?
גילה גרינבויים: משרד הרווחה לצערי, משתמש - - -
יעקב מרגי: רק בחיוך מר אני אומר.
יעקב מרגי: חניתה לא צדקה,המדינה כן משתתפת.
יעקב מרגי: היא מספקת את המרור והעמותות את המזור.
גילה גרינבויים: לענייני המימון אני באמת לא רוצה להיכנס.
הוועדה לקידום מעמד האישה: מה זאת אומרת אין לכם יכולת לטפל?
הוועדה לקידום מעמד האישה: אלו מקרים אתם מעבירים?
גילה גרינבויים: אז אני אומרת, ואני רוצה לדייק.
גילה גרינבויים: בתוך המשפחה, אני רוצה לדייק - - -
קריאה: פקידי סעד לא צריכים לעשות את הטפול.
הוועדה לקידום מעמד האישה: מקסימום אם הטיפול צריך לעבור ממשרד הרווחה הוא יעבור למשרד הבריאות.
יעקב מרגי: רב פקד רביבו העבודה שלו לא שווה, כל התלונות לא שווה כלום, אם אין חיבור.
יעקב מרגי: אם היא אומרת - תבינו טוב טוב -בבית שמש שלושת רבעי משרה, על מה היא צריכה להתחיל לחשוב?
יעקב מרגי: הלך לה חצי יום.
יעקב מרגי: רק תבינו.
יעקב מרגי: גם אם יגישו תלונות, זה כן נושק למשרד הרווחה.
הוועדה לקידום מעמד האישה: גילה אני רוצה להבין את אותם מקרים שאתם לא מטפלים.
גילה גרינבויים: בתוך המשפחה משרד הרווחה לא יכול לטפל.
גילה גרינבויים: לי חשוב לציין את זה.
הוועדה לקידום מעמד האישה: לי חשוב יותר מה אתם צריכים לעשות ולא עושים, מאשר מה אתם כן עושים כי זה תפקידכם.
הוועדה לקידום מעמד האישה: אותם מקרים שאתם לא יכולים לטפל בהם - שתכף נשמע למה אתם לא יכולים - אתם מעבירים לאל"י או לעל"ם ולא למשרד הבריאות, למשל, שירות פסיכולוגי?
הוועדה לקידום מעמד האישה: משהו?
גילה גרינבויים: אנחנו כן.
גילה גרינבויים: נתחיל מזה שבשירות הפסיכולוגי לא מאוד מטפלים, אבל הם עברו איזשהם קורסים.
הוועדה לקידום מעמד האישה: המחלקה לבריאות הנפש?
גילה גרינבויים: למשל בבית שמש, יש תחנה לבריאות הנפש ויש שם יחידת שוהם - הם קוראים לעצמם - והם מטפלים.
גילה גרינבויים: בית שמש באמת מפנה את המקרים לטיפול לתחנה לבריאות הנפש.
גילה גרינבויים: שם יש.
גילה גרינבויים: בקרית מלאכי אין תחנה לבריאות הנפש בכלל.
גילה גרינבויים: אז אין את מי להפנות ולמי.
הוועדה לקידום מעמד האישה: אין תחנה קרובה?
גילה גרינבויים: יש תחנה קרובה באשדוד.
גילה גרינבויים: התור הוא מאוד מאוד ארוך.
גילה גרינבויים: יש 12 מרכזים של שירותים פסיכולוגים בכל הארץ ובשנה הבאה יהיו 20 לטיפול בתלמידים, בקורבנות.
הוועדה לקידום מעמד האישה: ברור שלא 12 ולא 20 יספיקו, כי בינתיים גופים פרטיים לחלוטין מטפלים.
הוועדה לקידום מעמד האישה: המדינה - בחוצפה אני חייבת לומר – מעבירה לגופים פרטיים.
גילה גרינבויים: בצורה מוגבלת.
קריאה: אבל היא לא מעבירה את הכסף.
הוועדה לקידום מעמד האישה: ברור.
הוועדה לקידום מעמד האישה: אז רגע, גילה, יש סיבות נוספות שהמדינה לא יכולה לטפל למעט במקומות כאלו שאין מרכז בעיר המגורים או בעיר קרובה?
גילה גרינבויים: אין כוח אדם בלשכות הרווחה שיכול לתת טיפול.
גילה גרינבויים: מקרים קלים עושים באמת בשירות הפסיכולוגי.
גילה גרינבויים: יש מרכזים בשרות הפסיכולוגי.
גילה גרינבויים: שם בדרך כלל מטופלים מקרים, מה שנקרא פגיעות קלות.
גילה גרינבויים: בסך הכול נותנים שם 15 מפגשים.
גילה גרינבויים: בשפ"י – שירות פסיכולוגי לילד -יש 15 מפגשים, יש יחידה מסוימת שאני אפילו חברה בוועדת ביצוע שלה, שאליה מגיעים המקרים ועליהם אנחנו עובדים.
גילה גרינבויים: מקרים קלים, שפ"י לוקח על עצמו במקומות שיש.
גילה גרינבויים: במטה בנימין שאני אחראית עליו יש את זה.
גילה גרינבויים: ולכן מטה בנימין מטפל.
גילה גרינבויים: רק עד 15 טיפולים.
גילה גרינבויים: זאת אומרת: מראש אלה מקרים קלים אליהם אנו נותנים מענה.
הוועדה לקידום מעמד האישה: מקרים שאתם מזהים מראש כקלים.
הוועדה לקידום מעמד האישה: גילה גרינבויים: מקרים שהם יותר ארוכי טווח הולכים לארגון – לא פוגעים.
הוועדה לקידום מעמד האישה: נפגעים - כמו מיטל פה בירושלים.
הוועדה לקידום מעמד האישה: אם זה בתוך המשפחה, זה מגיע למרכז שוסטרמן, החירום שלנו, שנותן מענים בתוך המשפחה.
הוועדה לקידום מעמד האישה: וזה מעט.
הוועדה לקידום מעמד האישה: מה זה מיטל?
גילה גרינבויים: מיטל זה דומה, טיפולי, מרכז לטיפול בקורבנות ועכשיו מטפלים גם בתוקפים.
גילה גרינבויים: ענבל היום זה בנגב.
גילה גרינבויים: יש ענבל בנגב ואצלנו מיטל.
גילה גרינבויים: הם מטפלים בנפגעים.
גילה גרינבויים: היום הם הולכים להקים יחידה יחד אתנו לפוגעים כי אנחנו באמת מרגישים את הצורך המאד גדול.
הוועדה לקידום מעמד האישה: כרגע לא מטפלים עדיין בפוגעים?
גילה גרינבויים: במיטל לא.
גילה גרינבויים: אנחנו ממש בהקמה.
גילה גרינבויים: פקידת סעד ראשית אפילו עצרה את זה.
גילה גרינבויים: כרגע לא.
גילה גרינבויים: אנחנו מפנים לעל"ם, לצערי לאזור המרכז וכל אזור הדרום הוא פשוט - - -
קריאה: אל תדאגי, גם בצפון.
קריאה: עכו – באים אלי מדימונה.
גילה גרינבויים: עוד דבר רציתי לציין - - -
הוועדה לקידום מעמד האישה: אני בטוחה שכשאתם מפנים אתם לא מפנים את זה עם מעטפה שתכסה עלויות.
יעקב מרגי: הם מפנים כי אין להם מעטפה.
גילה גרינבויים: לא, אבל יודעת גם טליה שמעורבים בזה - וזה חלק מהתוכנית - שפקיד הסעד נמצא בתוך התמונה של הטיפול, הוא מלווה את זה, הוא חייב ללוות את המקרים האלה של הפוגעים.
גילה גרינבויים: של הנפגעים גם כן, נורא תלוי, כי זה מחוץ למשפחה.
גילה גרינבויים: לא תמיד פקיד הסעד לחוק הנוער מעורב באירועים שהיו מחוץ למשפחה.
הוועדה לקידום מעמד האישה: אבל מבחינת הדיווח?
גילה גרינבויים: מבחינת חובת הדיווח אני אומרת.
גילה גרינבויים: כשאדם זר פוגע בילד, ההורה יכול להחליט שהוא לא רוצה לערב את פקיד הסעד והוא לא חייב על פי חוק.
הוועדה לקידום מעמד האישה: ואם ההורה לא רוצה אתם לא נכנסים?
גילה גרינבויים: קשה מאוד בכלל להעביר אותו, לחקור אותו, כי צריך הסכמת הורה, קשה מאוד לאלץ.
גילה גרינבויים: עוד דבר רציתי לומר שכן חשוב שידעו, שמשרד הרווחה מקים היום פנימייה לילדים פוגעים ברננים.
גילה גרינבויים: את עושה ככה.
גילה גרינבויים: ..
הוועדה לקידום מעמד האישה: פנימייה לילדים פוגעים?
הוועדה לקידום מעמד האישה: תוך כמה שנים?
גילה גרינבויים: בתוך פנימייה טיפולית.
קרן סדן: אין פנימיה כזאת, אין אפילו טיפול, לילדות הנפגעות.
הוועדה לקידום מעמד האישה: אני מסכימה אתך, אבל פנימייה לא צריכה להיות לא לילדות נפגעות ולא לילדים פוגעים.
הוועדה לקידום מעמד האישה: המטרה שלנו היא לא לעקור אותם מהחברה ולסגור אותם באיזשהו מקום.
קרן סדן: אני אסביר.
קרן סדן: אין טיפול שמותאם לילדות נפגעות ובאזור הדרום זו בהחלט שממה, אין מענה של פסיכולוגים.
יעקב מרגי: אני חולק עליכם על הפניה לדרום.
יעקב מרגי: שהמדינה תטפל קודם כל בתחום גבולות המדינה כמו שהיא רואה אותם, אחר כך נדבר.
יעקב מרגי: הדרום מוזנח בכל התחומים.