GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גלי עציון: זה לא לגמרי פגיעה בצד השני, כי תחשבו שיש לזה משמעות גם של מה שהיום קוראים תשלומים איטיים, זאת אומרת, אני תמכתי בו כדי שהקריירה שלו תמריא, יש לי זכות גם בנכסים העתידיים.
אתי לבני: לא, העיקרון בסדר.
מה מדברים: בקרנות החדשות עברנו למצב של חיסכון, בין אם אני רושם אותו לנקודה הזאת או רושם אותו לגיל הפרישה.
מה מדברים: בוא נגיד שאותה גברת או אותו בן זוג גרוש אם באמת הגיע למצב של חלוקת רוחב, הוא יכול לקחת את הכסף, הוא לא חייב לחכות לגיל הפרישה.
מה מדברים: זה כאילו מה שאתם מקבילים בחלוקת רוחב.
מה מדברים: זה כסף שלו.
מה מדברים: זה לא פנסיה.
מה מדברים: זה מאבד כבר את המטרה.
גלי עציון: הרעיון של חלוקת הרוחב מתיישב עם רעיון פנסיית חובה.
גלי עציון: אתה יכול לעשות בזה שימוש רק לפנסיה.
ניר כהן: אני אומר גם שבכל רעיון של פנסיית חובה יש לקחת בחשבון שרק חלק מהחיסכון הוא פנסיוני, יש כספי פיצויים, יש כספי תגמולים ואם מבוטח רוצה למשוך חלק, אז הוא יכול.
ניר כהן: הוא משלם מס, אבל הוא יכול.
ניר כהן: כל חלוקת הרוחב מדברת שאם היה לי מאה שקל, מחר זה חמישים חמישים.
ניר כהן: והבעל או האישה, לא משנה, מי שהיה מבוטח בקרן, ממשיך.
ניר כהן: הוא יכול להמשיך באותה קרן, הוא יכול להמשיך בקרן אחרת.
ניר כהן: הביטוח חי מהחשבון שלו.
ניר כהן: זה חיסכון.
ניר כהן: מה ייתן החיסכון הזה?
ניר כהן: לא יודע.
ניר כהן: אם המטרה היא, שוב, להשיג מצב שהפנסיה על תקופת חיים משותפת תתחלק ולא רק שהיא תחולק בין בני הזוג הקודמים, אלא שגם הקרן תדאג לזה, אז את זה אפשר לפתור.
ניר כהן: צריך לראות מה אנחנו עושים בהקשר של ההוצאות, עלויות, אבל זה פינה ואת זה גם אפשר לפתור.
ניר כהן: לא צריך בשביל זה חוקים.
אתי לבני: מה אתה אומר, שאפשר להתחיל ליישם את זה, זאת אומרת לתת הנחיות?
גלי עציון: הבעיה היא שאותם דברים בדיוק כבר נאמרו, זה "דז'ה-וו".
ניר כהן: גם אני מרגיש שזה דז'ה-וו.
אתי לבני: אתה היית שם, לפני שנתיים?
ניר כהן: הייתי, אבל זה היה רמי.
ניר כהן: ומה שאני מבין זה שלא בדיוק היתה הסכמה וזה נתקע על שאלת המיסוי ובגלל זה זה התמסמס, כי רצו גם להגיע למצב של שיעור המס של בן הזוג הגרוש.
ניר כהן: הקרן מנכה מס במקור ועל זה אני מבין שזה נתקע.
אתי לבני: תהיה הסכמה היום?
ניר כהן: מה שאמרתי עכשיו זה שצריך לפנות.
ניר כהן: קודם כל לדעתי צריך לפנות לחברות המניות, לקרנות הפנסיה.
ניר כהן: קודם כל צריך לפנות אליהן וגם, שוב, אלה דברים שעשינו בימים האחרונים, חלקן מיישמות חלק, אולי לא את הכול, אבל יש להן את הרישום הזה של בן זוג גרוש, הן דואגות לדווח.
ניר כהן: אז צריך רק לראות מה המצב היום.
גלי עציון: עדיין אין היום פיתרון חוקי למצב של מקרה מוות.
גלי עציון: ברגע שבן הזוג העמית נפטר, אז בת הזוג הגרושה לא זכאית לכלום.
ניר כהן: נכון, אבל את זה אי אפשר לפתור כי מדובר בביטוח.
ניר כהן: כל זמן שהוא מקבל פנסיה, היא יכולה לקבל חצי.
ניר כהן: ברגע שאנחנו נכנסים לגורם של הביטוח, זה לדעתי זה לא ייעשה.
גלי עציון: אבל זה כבר אתם הולכים אחורה, כי בזמנו האוצר היה מוכן לעשות חלוקה של השאירים, אז זה כבר דז'ה-וו בהפוך.
אתי לבני: גלי, תגדירי מה האוצר היה מוכן?
גלי עציון: יש פה מסמך של האוצר, מישיבה בפברואר 2002.
תקוה רגר: האוצר היה מוכן לחלק את הקצבה בין האלמנה לבין הגרושה.
תקוה רגר: דיברנו על זה קודם שבכך הוא בעצם חוסך כסף, כיוון שהוא נותן חלק לאישה שהיא יותר מבוגרת.
תקוה רגר: אמרנו, אם אתם חוסכים פה כסף, אז את החיסכון הזה תנו למקרי מוות, זאת אומרת, תשתמשו בחיסכון הזה למימון המקרים שהיום אין שאירים והכסף חוזר לקרן.
תקוה רגר: זאת אומרת, אל תיקחו רק את הדבש ותשאירו אותנו עם העוקץ, אלא תאזנו.
דב פלג: אבל המבוטח הוא בעל העסק.
דב פלג: אתם משחקים עם כסף שהוא לא שלכם.
דב פלג: מה זה נפטר?
דב פלג: במקרה מסוים יש לו שאירים.
תקוה רגר: אנחנו מדברים על מקרה שאין לו שאירים.
דב פלג: אבל אי אפשר לקחת מה שנשאר מהמקרים כמו שאת אומרת שמשאירים איזה שהוא עודף, ולתת את זה למקרים שחסר.
דב פלג: פה מדובר על בעלי הכסף.
דב פלג: במקרה שהוא נפטר ואין שאירים, בעל הכסף זה יתר המבוטחים.
דב פלג: מי אמר שהם מסכימים?
דב פלג: הוא צודק, צריך לדבר עם הקרנות.
דב פלג: בעצם, האופציה של חלק שנשאר בידן של אנשים שנפטרים ואתה רוצה לשים יד עליו, זה משנה את החשבון האקטוארי.
דב פלג: אני חושב שאין טעם יותר להתווכח ברוח הזאת ואני אומר לכם דבר פשוט, לדעתי.
דב פלג: אם הולכים בכיוון מה שקוראים פה אורך, אף פעם לא ייצא שום דבר, מפני שהדבר הזה מסבך את היחסים הבין אישיים בצורה שלא מתקבלת על הדעת.
דב פלג: אם רוצים להגיע למשהו רציני, זה פיתרון רוחב.
דב פלג: אם למזלנו יהיה ביטוח חובה, זה ייעשה מעצמו מפני שיהיו מוכרחים שם להתייחס לזה.
דב פלג: אם לא – אז השאלה היא של מאבק המחוקקות והמחוקקים, של השדולות.
אתי לבני: גלי, את אמרת שהאוצר כבר הסכים שבמקרה שאין שאירים עדיין היא תמשיך לקבל?
תקוה רגר: רק אם יש אישה קיימת.
גלי עציון: במקרה שאין שאירים, על פי התקנון עדיין קיים תשלום חד פעמי של הצבירה בחשבונו של העמית, על פי נוסחת ערכי הפדיון שממנו ינוכה חלקו של הפרוד.
גלי עציון: זאת אומרת הוא יקבל את החלק.
גלי עציון: יש איזה שהיא נוסחה של החזר הפקדות.
דב פלג: נניח תורידי 15 אחוז מהערך.
אתי לבני: היתה איזושהי הסכמה על המיסוי?
גלי עציון: לא, על המיסוי לא היתה הסכמה.
גלי עציון: נציבות מס הכנסה שמה מכשול, כשבאמת אין לזה היגיון.
גלי עציון: נציבות מס הכנסה אמרה שלא מעניין אותה, אני אגיד את זה עוד פעם, כי אני אומרת את זה כמעט בכל הדיונים, תמיד כשאני מגיעה לדיונים ויש ענייני מס אז אומרים לנו, האזרחים ירמו.
גלי עציון: אני אזרח שומר חוק, אני רוצה שהחוקים יתייחסו לכך.
גלי עציון: הם חושבים שאנשים יעשו הסכמים פיקטיביים של גירושין וכל אחד ייקח.
גלי עציון: לא יודעת, תיאוריות פנטסטיות.
גלי עציון: נציבות מס הכנסה יש לה מחלקת חקירות נפלאה, מי שתופסים אותו עושה דבר כזה, שילך לכלא.
גלי עציון: אבל חקיקה לא יכולה להיות כל הזמן בחשיבה שאנחנו רמאים ושקרנים.
גלי עציון: אנחנו לא, אנחנו אזרחים שומרי חוק וזאת החזקה שצריכה להוביל את החוקים.
גלי עציון: מבחינת הנושא המיסויי כשיש פה קצבה, למשל התיק שאנחנו ממתינים לפסק דין, היתה החלטה של בית המשפט.
גלי עציון: זאת אומרת, לכאורה האיש עצמו לא יכול לגעת בארבעים אחוז מהפנסיה.
גלי עציון: לא יכול.
גלי עציון: למה הוא צריך לשלם על זה מס?
גלי עציון: מהצד שלו אפילו, מעבר לעניין של למה האישה צריכה לשלם על זה מס ברמות ובמדרגות שהוא משלם.
גלי עציון: זאת אומרת, לשני הכיוונים זה באמת צודק ונכון לעשות פה חלוקה וכל אחד ימוסה לפי מה שהוא מקבל.
אתי לבני: אגב, קיבלנו עכשיו פקס מנשים שצופות בטלוויזיה והן מספרות את הסיפור שלהן שהוא מאוד דומה.
זהבה גלאון: אני חושבת שצריך לעשות אולי, עוד לפני שעושים חוק, עוד ישיבה, אולי גם עם ראש קרנות הפנסיה, אני לא יודעת מי אחראי.
גלי עציון: וגם מי שאחראי לנושא הפנסיות התקציביות, כי זה חלק מאוד משמעותי.
זהבה גלאון: צריך לעשות משהו הרבה יותר רחב, לפני שבכלל מחליטים האם מחדשים את החקיקה הזאת שהיא חקיקת פשרה לאורך, אני לא יודעת, אני מודה שלי נראית קונספציית הרוחב, אבל אני תמיד יודעת שאם תפסת מרובה, לא תמיד תפסת.
זהבה גלאון: כי אנחנו תמיד יודעים שאנחנו רוצים את הכול, אז אני בכלל לא אומרת את דעתי כרגע, לא מביעה את דעתי כרגע, כי אני מבינה כמה אני לא מבינה מספיק.
זהבה גלאון: זאת אומרת שזה ברור שזה מצריך משהו הרבה יותר רחב ולימוד הרבה יותר רחב, ולכן לא הייתי מציעה ללכת בשלב הזה עכשיו לחקיקה מיד, אלא לעשות משהו הרבה יותר רחב.
זהבה גלאון: עם כל הגורמים.
אתי לבני: אנחנו נמצאים במצב כזה שהאוצר הוציא הנחיות ולא מימש אותן.
אתי לבני: יש ניסוח ואני מניחה שלא יתכחשו לזה ואני גם שומעת בעצם שמוכנים ללכת לאותו כיוון.
אתי לבני: יש לנו כבר על השולחן את חלוקת האורך ששמענו את בעיותיה, אבל היא פותרת כמה וכמה דברים.
אתי לבני: השאלה היא אם אנחנו רוצים שזה יימשך במקום להתחיל עוד פעם ישיבות ועוד פעם יהיו בחירות.
אתי לבני: השאלה היא אם אנחנו לא רוצים להעלות שוב את הנושא של ההנחיות, מה אתן אומרות?
אתי לבני: רוצות עוד ישיבה?
אתי לבני: קרנות הפנסיה?
אתי לבני: ללחוץ על האוצר, ללכת על ההנחיות?
אתי לבני: לקיים אותן?
תקוה רגר: הטיוטא של האוצר לא פתרה את הבעיה עם מות העמית, אז עדיין הם לא הסכימו לזה.
תקוה רגר: הם עמדו על שתי הרגליים האחוריות 'בשום אופן לא'.
תקוה רגר: אבל עדיין אנחנו לא עומדים במצב טוב עם האוצר גם בחלוקת האורך.
תקוה רגר: לא נפתרה שם הבעיה של ההמתנה בין התאריך של האישה ובין התאריך של הגבר.
אתי לבני: בעצם קרנות הפנסיה צריכות לשלם כספים שאין להם אותם, אין להם מאיפה לממן את זה.
זהבה גלאון: למה הם צריכים לשלם ולמה אין להם?
תקוה רגר: אם האישה יוצאת לפנסיה עם פנסיה קטנה והבעל שלה ממשיך לעבוד עד גיל 67, אז היא צריכה להמתין.
תקוה רגר: בינתיים היא חיה מהפנסיה הקטנה שלה, צריכה להפריש חצי אליו כשהוא עוד עובד ולחכות עוד חמש שנים, או שבע שנים אם הוא שופט, או אם הוא פרופסור באוניברסיטה.
תקוה רגר: יש פער זמנים קשה מאוד.
תקוה רגר: חלוקת האורך לא נותנת הרבה פתרונות.
תקוה רגר: גם בעיית הנכות לא נפתרת בבעיית האורך.
תקוה רגר: אז יש שלוש בעיות קשות שמתסכלות את הנשים ופוגעות בנשים.
אסי לסין: הן לא פתירות בין אם זה רוחב ובין אם זה אורך.
גלי עציון: הקוץ באליה זה שכאשר האישה לא עובדת ולא תמשיך להפריש לאותו חשבון, זה יהיה חשבון מאוד מצומק.
גלי עציון: זאת הבעיה העיקרית.
גלי עציון: מעבר לעניין שיש שם גם כספים שבעצם עוד לא ממש שייכים לעמית עצמו.
אתי לבני: איזה דברים, את אומרת, לא נפתרו באורך?
תקוה רגר: המוות, פער הזמנים והנכות.
תקוה רגר: יש גם חסרונות לחלוקת רוחב שאולי אפשר איכשהו לפתות.
תקוה רגר: לדעתי, אפשר לחייב את הכסף הזה, כמו שהוא אמר שהיא תיקח ותממש אותו, אפשר לחייב להפקיד בהמשך בקופת הפנסיה.
תקוה רגר: זאת אומרת, היא לא יכולה להוציא את הכסף הזה, היא חייבת לשמור אותו.
תקוה רגר: זה התערבות אמנם בזכויות הפרט, אבל זו מטרת הפנסיה.
גלי עציון: אבל לשמור זה לא מספיק.
גלי עציון: צריך להיות מצב שהיא יכולה להפריש לשם עוד ואם היא לא יכולה, זו בעיה.
תקוה רגר: אם היא בת 40-35, אז היא עוד עובדת והיא יכולה להפריש.
תקוה רגר: אם היא בת 60-55, אז זה לא.
אתי לבני: חברת הכנסת גלאון אומרת שנעשה עוד פגישה אחת, עם ראשי הקרנות.
תקוה רגר: אני חושבת שהעמדה שלהם ניתנה פה.
מאירה בסוק: אולי אפשר לבקש מהאוצר שגם יעלה הצעה מטעמו, לגבי מות עמית למשל.
אתי לבני: מות עמית אתם לא מוכנים לקבל.
אתי לבני: מה עם נכות?
ניר כהן: הסברתי שנכות זה ביטוח של העובד עצמו וכל הכנסתו היא בזכות עבודה, אין פה שום משמעות.
אתי לבני: אין להם (לאוצר) פתרונות.
גלי עציון: לפני שהאוצר אומר לא למות העמית, שייקחו בחשבון שהרבה מהנשים האלה נשארות עניות ובצורה כזו או אחרת, הן מקבלות כספי ציבור.
אתי לבני: ואני רוצה להודיע לכם שחשיבה מסוג זה לא קיימת.
תקוה רגר: אבל מר דב פלג אומר שמה שהוא כעת אמר עם התנאים של הביטוח זה דבר שהוא בר פיתרון.
תקוה רגר: הוא אמר את זה במפורש.
דב פלג: זו דעתי ואני מוכן להוכיח את זה.
אתי לבני: אתה איש המקצוע שלנו, וככה אני מסתכלת עליך בכל הנושאים האלה.
אתי לבני: אני, בשיתוף עם חברת הכנסת גלאון, מציעות שנעשה עוד פגישה אחת.
אתי לבני: אני אחלק לכם את הנחיות האוצר, אולי תעירו הערות לגבי הדברים האלה.
אתי לבני: אם אתם חושבים שצריך להביא עוד גורם אחד, שניים, שלושה שצריכים להיות מעורבים וננסה להגיע לאיזה שהיא הסכמה.
אתי לבני: אם זה מה שאנחנו יכולים לקבל, אז אולי כדאי לקחת.
אתי לבני: זו החלטה שלוקחים אם אנחנו הולכים על זה או לא.
אתי לבני: או משאירים את זה לחוק פנסיית חובה.
דב פלג: אני מוכן לבוא לכל פגישה שתזמינו, לא זאת הבעיה.
אתי לבני: אתה חושב שאנחנו יכולים ללכת עוד כברת דרך?
דב פלג: אני חוזר עוד פעם, השיטה של האורך שמחפשים לה פתרונות, תמיד יישארו חללים מפני שהשיטה פסולה.
אתי לבני: עכשיו אנחנו מאזנים, היא יותר טובה מהמצב הקיים, או פחות טובה?
אתי לבני: זאת השאלה שאני כמחוקקת צריכה לשאול.
אתי לבני: אם זה רק דבר שאני יכולה לבצע היום, בכוחי הדל הפוליטי, האם זה יותר טוב מהמצב היום או פחות טוב?
אתי לבני: או אותו דבר?
אתי לבני: ואז חברותיי תצטרכנה לתת לי תשובה, האם אתם רוצים אותנו כנציגיכם שנקדם את זה או לא.
אתי לבני: אני בכוחותיי, יחד עם זהבה, שתינו מאוד חזקות, לא יכולות להביא את חלוקת הרוחב.
תקוה רגר: אני רוצה להגיד אם שלושת הבעיות שמניתי יימצא להן פיתרון; בעיית הנכות, בעיית הפרשי הזמנים של היציאה לפנסיה ושל מוות, אפשר להתפשר.
תקוה רגר: כאשר באתי עם הרעיון המקורי של חלוקת רוחב מלפני חמש שנים, אני אהיה מוכנה להתפשר כי זה המתכון הכי טוב.
תקוה רגר: אבל אני לא רואה שהאוצר מסכים לזה.
אתי לבני: אבל אני רוצה להביא לידיעתך שאני גם לא רואה שהאוצר יסכים, אולי יהיו איזה ניואנסים שאפשר יהיה לשנות.
אתי לבני: הם לא יסכימו לזה.
אתי לבני: זה כספים.
גלי עציון: לגבי נושא המוות, שהוא ממש קריטי כשאין שאירים.
אתי לבני: לנושא המוות, אתם דיברתם על זה שיש כאן גם רווח והפסד לקרנות.
אתי לבני: אם מישהו היה נותן איזה שהוא תחשיב של זה, אף אחד לא יודע.
תקוה רגר: האוצר צריכים לתת את התחשיב, והם לא רוצים לתת.
אתי לבני: לא איכפת לי מי נותן, אבל צריך לתת פרמטרים ולפנות לאנשים באוצר שאנחנו מבקשים מהם שלישיבה הבאה יתנו לנו, איזה רווח יש בהנחה שיש.
אתי לבני: כי כדי להשיג את זה, את צריכה להראות שהעלות הנוספת היא מינימאלית.
תקוה רגר: הם צריכים להראות מה היא העלות הנוספת.
אתי לבני: אנחנו צריכים את זה על השולחן כדי לנסות בכלל להתמודד עם זה, אחרת חבל על הזמן.
אתי לבני: אנחנו מסכמים את הישיבה הזו.
אתי לבני: ראשית כל, את הבקשה שלנו הבנתם?
אתי לבני: אנחנו מנסים להגיע, במקרה של מוות, איך אתם מרוויחים במרכאות ואיך אתם מפסידים, אחד מול השני.
אתי לבני: הנתונים.
ניר כהן: טוב, אני מסביר שמוות זה לא עניין של רווח או הפסד, זה משהו שאי אפשר לקיים אותו, כי ברגע שהביטוח תלוי בעובדה - - -,
אתי לבני: לא, אבל הם אומרים שאם תהיינה שתי אלמנות, אז פחות זמן.
ניר כהן: לא, ברגע שהביטוח תלוי בעובדה שהמבוטח משלם פרמיה הוא עצמו, או לא משלם פרמיה, נגמר הסיפור.
ניר כהן: זה בידיו.
גלי עציון: אבל אם האישה הזאת היתה ממשיכה לחיות איתו, היא היתה מקבלת את זה.
אתי לבני: גלי, שבי איתו ותראי אם אפשר לחלק איזה שהם נתונים שיעזרו לנו להתמודד עם הנושא הזה.
אתי לבני: אנחנו מסכמים את הישיבה הזאת, שבה אני מקווה שלא התחלנו את כל ה- Via doloroza של המושב הקודם ואם אני ארגיש שאני לא יכולה אז אני אומר לכם שאני לא מסוגלת להתמודד.
אתי לבני: צריך להסביר לאוצר מה רוצים, למה לכוון אותם.
תקוה רגר: אני יכולה להסביר, לכתוב ולהסביר.
אתי לבני: אנחנו נקיים ישיבה נוספת במהלך הפגרה.
אתי לבני: תודה רבה לכולם, לרבות הצופות שם בטלוויזיה בבית, תודה רבה ואנחנו בהחלט רוצים לפתור את הנושא הזה באיזושהי צורה.
אתי לבני: זאת היתה שנה מעניינת, חשובה, מאתגרת.
אתי לבני: ככל שהזמן עבר, אני הפכתי יותר ויותר מחוייבת לכל הנושאים האלה, ונדמה לי שגם הובלתי כמה מהלכים במסגרת הנושאים של הוועדה, במסגרת הוועדה.
אתי לבני: הבאתי נושאים נוספים לדיון ולקידום, יש כמה הצעות חוק שחלקן עברו וחלקן נמצאות בהליכי חקיקה, ואני מקווה שהן יושלמו בנושאים של ייצוג נשים, בנושאים אחרים.
אתי לבני: אני חושבת שהוועדה הזאת, אם מקבלים את הגיבוי, גם את הפוליטי יכולה להוביל מהלכים ושינויים ותמורות בחברה הישראלית.
אתי לבני: אני משאירה פה חזון שאני ערכתי בשבועות האחרונים לאן אנחנו רוצות להגיע בשנים הקרובות בכל נושא מעמד האשה, ולאן אנחנו צריכות להתקדם שלב אחרי שלב.
אתי לבני: נדמה לי שאנחנו נמצאות בשלב של אחרי התחלה, ושיש גם תמיכה ציבורית היום, ורצון ציבורי לראות את הנשים יותר מעורבות, יותר לוקחות חלק בכל תחום של חיינו, בעיקר בחיינו הפוליטיים והציבוריים.
אתי לבני: אני מאחלת לחברתי הצלחה, ושתמשיך, ובהחלט תביא את הוועדה ואת הנושאים שהיא עוסקת לבולטות, לעשייה ולהגשמה.
אתי לבני: בהצלחה.
ענבל גבריאלי: חבר הכנסת גדעון סער.
גדעון סער: תודה גברתי היושבת ראש, היושבת ראש היוצאת, יושב ראש ועדת הכנסת, אני באופן אישי שמח בשביל ענבל היום.
גדעון סער: נכון שלא תמיד מקבלים אותה עם שטיח אדום, היא רגילה לפעמים לקבלות פנים צוננות.
גדעון סער: אני מדבר על מאמר שקראתי באחד העיתונים הבוקר.
גדעון סער: אבל בסופו של דבר את נשפטת לפי העשייה שלך, והעשייה שלך טובה ועשירה, כפי שציין יושב ראש ועדת הכנסת.
גדעון סער: ודאי אני יכול להעיד כיושב ראש הסיעה, את אחת מחברות הכנסת שמעבירות הכי הרבה חוקים והכי הרבה פעילות כאן בבית, לא רק בסיעת הליכוד, אלא בבניין בכלל.
גדעון סער: אני שמח בשבילך, ואני שמח גם כאיש תנועת הליכוד.
גדעון סער: כאשר התקיים המשא ומתן הקואליציוני, והמשא ומתן בין הסיעות בתחילת הקדנציה, עבדנו על הוועדה הזאת מתוך ראיית החשיבות שאנחנו רואים כתנועה להיכנס לכל הנושא הזה בצורה יותר בולטת מכפי שעשינו בעבר.
גדעון סער: אנחנו כסיעה גם בלטנו בכנסת ה-16, אני לא רוצה לסכם כרגע.
גדעון סער: אבל בנושא הזה של קידום מעמד האשה מבחינת חקיקה בנושאים השונים, אני מאוד גאה על כך.
גדעון סער: אני מברך את היושבת ראש היוצאת, את חברת הכנסת אתי לבני, היא באמת פעלה בצורה נמרצת וטובה.
גדעון סער: קידמה כמה יוזמות, עשינו גם דברים ביחד.
גדעון סער: הדבר האחרון שודאי עוד נמשיך לקדם, נגע להצעת החוק שהיא באמת מהפכה בנושא ייצוג הולם, או תיגמול לייצוג הולם באמצעות מימון מפלגות, זה דבר חשוב בצורה בלתי רגילה, שנמשיך לקדם אותו ביחד.
גדעון סער: בטוח שתמשיכי גם לכהן כאן בוועדה באותה רמת מחוייבות.
גדעון סער: כחבר בוועדה, זו כבר היושבת ראש השלישית שלי בקדנציה, אז אני לא יכול להיות חבר בכיר.
רוני בר-און: בוא נגיד חבר יציב.
גדעון סער: כשדיברנו על זה באחד מישיבות ועדת הכנסת האחרונות, חבר שנהנה להיות חבר בוועדה הזאת, ומרגיש מחוייבות לתרום כמה שאני יכול, אני אמשיך לעשות את זה גם בתקופה של היושבת ראש החדשה.
גדעון סער: שיהיה בהצלחה לכולנו.
רוני בר-און: אני יכול להגיד לך, שבשום טקס חילופין שבו השתתפתי עד היום, לא היתה כמות כל כך רבה של בכירים.
רוני בר-און: יש לנו פה שני סגני יושב ראש הכנסת, שני יושבי ראש סיעה, ועוד יושב ראש קואליציה.
רוני בר-און: אני לא מדבר על מי שאינם חברי כנסת, זה כמובן מעל ומעבר.
ענבל גבריאלי: חבר הכנסת רשף חן, בבקשה.
רשף חן: גברתי היושבת ראש היוצאת והנכנסת, אני רוצה להודות ליושבת ראש היוצאת שעשתה לדעתי עבודה טובה מאוד בשנה האחרונה.
רשף חן: אני יודע שהיא מצטערת על התקופה הקצרה, גם אני מצטער על התקופה הקצרה, אבל למרבה הצער יש מגבלות בנושאים האלה.
רשף חן: אני רוצה לאחל לחברת הכנסת גבריאלי הצלחה רבה.
רשף חן: אין לי ספק שאת תעשי כאן עבודה טובה.
רשף חן: בעיניי זו אחת הוועדות החשובות ביותר בבית, אני אומר זאת בכל הרצינות.
רשף חן: הוועדה הזאת עוסקת במעמדן של נשים, לא פחות מזה היא עוסקת במאבק נגד דעה קדומה באשר היא, כי המאבק למען שיוויון של נשים, הוא מאבק לניקוי החברה שלנו מדעות קדומות ומאי שיוויון.
רשף חן: המאבק הזה מתקיים בהרבה מאוד תחומים, אנחנו ננצח את המלחמה בנושא של נשים, פני החברה שלנו ישתנו גם בדברים אחרים.
רשף חן: לכן אני באופן אישי ביקשתי להיות בוועדה הזאת משתדל להיות פעיל בה, זוהי ועדה מאוד חשובה.
רשף חן: אני חייב לומר לך שבמידה רבה אני מקנא אחרי התפקיד שלך, ואני בטוח שתצליחי.
רשף חן: היו"ר ענבל גבריאלי: תודה רבה.
גילה פינקלשטיין: אני מתרגשת להיות פה.
גילה פינקלשטיין: ראשית, השותפות שלי עם אתי, כאשר אתי קיבלה את התפקיד אמרו לי, מה תעשי עכשיו במעמד האשה, היושבת ראש היא משינוי?
גילה פינקלשטיין: אני רוצה להגיד לכם, שזו היתה חווייה נהדרת במהלך כל התקופה.
גילה פינקלשטיין: גם היינו יחד בכנס נשים פרלמנטרי ברומא, זו היתה חווייה נהדרת לשיתוף פעולה עם אתי.
גילה פינקלשטיין: היא הראתה את הרגישות הזאת לגבי השורשים, היהדות, רגישות יתר בנושאים האלה.
גילה פינקלשטיין: תמיד היא רצתה לשמוע גם את הנקודה הזאת, ומה בנושא היהדות.
גילה פינקלשטיין: היה חשוב לה לשמוע גם את המגזר הזה, ולתת מענה, וקידמה מאוד את הוועדה, גם בחקיקה, גם באווירה.
גילה פינקלשטיין: נתנה הרגשה לכל מגזר.
גילה פינקלשטיין: הרגשתי שאכן אנחנו מתקרבים לחזון, שבעצם לדעתי החזון הוא שהאשה לא תצטרך העדפה מתקנת.
גילה פינקלשטיין: איך אמרנו בפעם שעברה, שאם יש לנו טבח קוראים לו שף, ואם יש טבחית, חס וחלילה לא שפית אז היא טבחית.
גילה פינקלשטיין: ואם יש מנקה, אז קוראים לה המנקה, אבל הגבר שהוא אחראי על הנקיון של הבניין הוא אב בית.
גילה פינקלשטיין: שאנחנו נגיע לפתרון הסמלים האלה, וכל ההגדרות שמביאות אותנו אחורה במקום קדימה.
גילה פינקלשטיין: אני מאחלת לענבל הצלחה, אני בטוחה שהיא תעשה את זה בגדול, כי היא מאוד חרוצה.
גילה פינקלשטיין: החדר שלה נמצא מול החדר שלי, ואני רואה שהיא עושה שעות על גבי שעות בלי הגבלה.
גילה פינקלשטיין: כאשר אני סוגרת את הדלת, אני רואה עדיין אור בחדר של ענבל.
גילה פינקלשטיין: אני בטוחה שהיא תצליח.
גילה פינקלשטיין: חשוב לי שאותו שיתוף פעולה שהיה אצל אתי, ואני בטוחה שיהיה גם שיתוף פעולה אצל ענבל של כל חברות הכנסת.
גילה פינקלשטיין: מעניין אם בכנסות הקודמים גם היה שיתוף פעולה כל כך הדוק בין חברות הכנסת, והפירגון.
גילה פינקלשטיין: אם אחת רוצה לקדם נושא, כולן חוברות יחד לעזור לה בקידום.
גילה פינקלשטיין: שיתוף הפעולה שימשיך להיות.
גילה פינקלשטיין: שיהיה לך בהצלחה.
ענבל גבריאלי: חבר הכנסת יולי אדלשטיין.
יולי יואל אדלשטיין: כדרכי, אני רוצה לקלקל.
יולי יואל אדלשטיין: אני לא חושב שיש משהו מיוחד בטקס הזה, כי כפי שאני מכיר גם את אתי וגם את ענבל, לא את היית זקוקה לתפקיד הזה לפני, ולא ענבל עד היום לא היו זקוקות לשום הגדרה רשמית על מנת לקדם את הנושאים שחשובים לכולנו, ובוודאי חשובים לכם.
יולי יואל אדלשטיין: אני בטוח שכך עשיתם עד היום, ותעשו ודאי.
יולי יואל אדלשטיין: בנימה יותר רצינית, אני רק רוצה לומר לך ענבל, גם מאותם ימים שהייתי יותר פעיל בוועדה הזאת, גם היום אני חושב שאחד הדברים החשובים שהוועדה יכולה לעשות, זה דווקא להגיש סיוע לא בנושאים שהם בכותרות, ומחר מתפרסמים בצורה שיש לי מחלוקת גדולה, אלא על ידי תיקונים קטנים של עיוותים בחברה שלנו, שהתיקונים האלה יכולים לסייע לאותן נשים שדווקא לא מגיעות לוועדה ולא מבקשות סיוע, ולא רואות את עצמן כמובילות מאבק, אלא רוצות להתקדם בתחומים שונים ולהצליח.
יולי יואל אדלשטיין: לצערי הרב הרבה מאוד, החל משעות פעוטונים וגני ילדים, וכלה בכל מיני דברים שכבר חלק מן הנשים רמזו שהם מפריעים להתקדמות הזאת ולשיוויון האמיתי הזה.
יולי יואל אדלשטיין: אני מאוד מקווה שאנחנו כולנו, כרגע בראשות ענבל, נוכל לתקן את הדברים ולקדם בצורה אמיתית ונכונה את הנשים הרבות שמוכשרות לעשות מאמצים ומתקדמות, לפעמים חסר עוד איזה פסיק קטן שבכוחנו לסייע.
ענבל גבריאלי: תודה רבה, וכמובן שאנחנו נשמח לראות אותך פה נוטל חלק פעיל בפעילות הוועדה.
יולי יואל אדלשטיין: בשמחה.
ענבל גבריאלי: היושבת ראש לקידום מעמד האשה, הגברת יהודית פלוטקין.
ענבל גבריאלי: בבקשה.
יהודית פלוטקין: מה אגיד בלי לחזור.
יהודית פלוטקין: אני מסכימה עם כל מה שנאמר.
יהודית פלוטקין: זו הזדמנות להגיד לחברת הכנסת אתי לבני הרבה תודה על כל העשייה, ועל הקטע שלך בשנה האחרונה, שאני חושבת שהיה מאוד אפקטיבי, וגם סימל את החיבור בין חברות כנסת מכל המפלגות.
יהודית פלוטקין: אנחנו עבדנו בשיתוף פעולה, ואנחנו בעניין הזה נמשיך גם הלאה.
יהודית פלוטקין: וכמובן לענבל המון ברכות להצלחה.
יהודית פלוטקין: אני רוצה לומר דבר אחד מאוד מרכזי, שדווקא חבר הכנסת רשף הזכיר, את הנושא של המלחמה בדעות הקדומות, שזה אחד הנושאים של הוועדה הזאת.
יהודית פלוטקין: אני רואה את כל הנושא של שיוויון הזדמנויות בין גברים לנשים מלחמה בדעות קדומות.
יהודית פלוטקין: ושלנו כנשים גם מלחמה בדעות קדומות על נשים, סטיגמות.
יהודית פלוטקין: אני חושבת שהיכולת שלנו לפרגן לכל אשה שעושה בכלל, ליושבות ראש הוועדה בפרט, וזה לא משנה מאיזה גיל ומאיזה מפלגה וכן הלאה.
יהודית פלוטקין: יש לנו חברות כנסת נהדרות, לא להקטין, אבל ענבל היא חברת הכנסת היחידה שנמצאת קבוע במשרדנו, ואנחנו נפגשות קבוע לסיורי מוחות, ונפגשים עם עוד גורמים שאנחנו מחברים לצורך סיור מוחות, לצורך הפרייה.
יהודית פלוטקין: ברור שהיינו שמחים אם כל יושבת ראש היתה יכולה להיות תקופה מאוד ארוכה כדי למצות מקסימום מכישוריה.
יהודית פלוטקין: אני חושבת שאת הגעת, אם לא קודם אז בוודאי עכשיו לבשלות של כל מה שאת אספת עם הניסיון ועם העבודה הפעילה, ועם מירב הצעות החוק ועם החריצות, לממש לנושאים של מעמד האשה.
יהודית פלוטקין: אני בטוחה שתעשי את זה בהצלחה, עם הכישרון ועם החריצות ועם הסקרנות ועם האיכפתיות, ועם האינטליגנציה.
יהודית פלוטקין: אנחנו לרשותך לעזור לך בכל מה שצריך כל הזמן.
אורית רישפי: אני מייצגת את עמותת כ"ן, העמותה הזאת חרטה על דיגלה את הכוונה ואת המטרה להבטיח ייצוג לנשים בפוליטיקה.
אורית רישפי: קצת היה קשה לשכנע את הקהל הרחב מכל הסיבות שאנחנו מכירים למה קשה לשכנע שצריכים לקדם נשים בפוליטיקה בצורה קצת יותר אקטיבית.
אורית רישפי: ולכן אני חושבת שאחד השיאים של התקופה של אתי, שחוץ מלהצטרף לברכות, אני לא אחזור על המלים הטובות והחמות שיש לנו.
אורית רישפי: אני חושבת שהחקיקה האחרונה שהתחילה פה בנושא של הבטחת ייצוג, כולל התיגמול הכספי באמת יכולים להבטיח לנו איזושהי פריצת דרך.
אורית רישפי: אני לא מאמינה שזאת תהיה המהפכה ונוכל לסגור את עמותת כ"ן בשבוע אחר כך, אבל אולי בתקופה הקרובה נוכל לעסוק בנושאים אחרים.
אורית רישפי: זו פריצת דרך, מזה נגזרים עוד כל מיני נושאים שצריכים לטפל בהם, הרשויות המקומיות היו צריכות להיות שם, ואנחנו צריכים להגיע גם אליהם, ויש אחר כך עוד גרורות.
אורית רישפי: אבל בעיניי עמותת כ"ן בהחלט זו פריצת דרך, וחוץ מלהודות ולברך את כולם שהיו שותפים לדבר הזה, כולל הגברים שעזבו.
אורית רישפי: אנחנו נמשיך יחד איתכם לעשות את מה שצריך לעשות.
אורית רישפי: וחוץ מלאחל הצלחה והרבה שיתוף פעולה, שיהיה רק טוב.
רינה בר-טל: אני יושבת ראש שדולת הנשים בישראל.
רינה בר-טל: אני רוצה להאיר שני פאנים חשובים.
רינה בר-טל: החקיקה החשובה ביותר שנעשתה בתחום נשים, נעשתה בעשור האחרון בין שנות התשעים לסוף שנות התשעים, על ידי קבוצה גדולה של נשים שבאו מהשקפות פוליטיות, והשקפות עולם שונות לחלוטין, וחברו יחד לעשות את החוקים החשובים ביותר שחוקקו בנושאים שלנו.
רינה בר-טל: אני חושבת שאת אתי, וענבל, פורצות את הדרך לעשור הבא שהוא לא פחות חשוב.
רינה בר-טל: העשייה האמיצה שלך אתי תיזכר.
רינה בר-טל: מי שהזכיר את העשייה העניפה של נשים בעשור האחרון, שהחקיקה והעמידה שלהן בפני הרבה מאוד גורמים, לא רק של גברים, אלא גם של נשים בבית הזה לא היתה קלה.
רינה בר-טל: האומץ שלך ראוי לשבח מבחינתנו, והנחישות, והרצון להצליח בשל הנושאים החשובים.
רינה בר-טל: אנחנו מוקירות לך הרבה מאוד תודה, והמון המון הערכה.
רינה בר-טל: גם על החוק של ייצוג הולם במפלגות, ועוד הדרך ארוכה.
רינה בר-טל: גם על ההתייחסות בתחילת הדרך של הנציבות, גם הנגיעה כרגע על הנושא של הכרה בהוצאות, זהו נושא שאנחנו עוסקות בו כל כך הרבה שנים, וחבל שהגברים לא נמצאים כאן, מכיוון שכל המאבקים האלה לא צריכים להיות מאבקים שמובלים אך ורק על ידי נשים.
רינה בר-טל: אפשר לחשוב שאנחנו חיות על הפלנטה הזאת לבד, ושיש לנו רק בנות ונכדות.
רינה בר-טל: ולכן הדחיפה שלך אתי היתה בכיוון האחרון, להתחבר לשרים, לחברי הכנסת, זו היתה הסתכלות מאוד נכונה במקומות הנחוצים, ולנשים האחרות במקומות האחרים.
רינה בר-טל: על כך שוב המון תודה והמון הערכה.
רינה בר-טל: אנחנו לא נפרדות, אנחנו רק מציינות איזהו פרק.
רינה בר-טל: עם ענבל יצאנו להיפגש בפורום מסויים שקשור לנשים, ולהעצמת נשים.
רינה בר-טל: ראית את השטח וכמה הוא צמא.
רינה בר-טל: כמה הוא צמא לשמוע, וכמה הוא צמא לפגוש, וכמה הוא צמא לפעול, וכמה הוא לא יודע.
רינה בר-טל: וכמה לא תמיד הוא מעורב, וכמה המלה פמיניסטית לפעמים מעוררת צמרמורת כזו גם בקיץ כי היה נורא חם.
רינה בר-טל: אבל ממש יכולת להרגיש על חלק מהנשים איך העור שלהן מתכווץ כשהזכרתי את המלים האלה יותר מפעם אחת לשמחתי הרבה.
רינה בר-טל: תמשיכי לשבת בחדר הזה, וכשיבואו לכאן גברים שינסו להסביר למה את טועה, או למה אנחנו לא מבינות, תמשיכי לומר את הדברים באותה רוח שקטה.
ענבל גבריאלי: ינסו להעביר אותנו תהליך המרה, אם אני זוכרת נכון.
רינה בר-טל: זה היה הביטוי.