GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ענבל גבריאלי: עכשיו אני שואל, אני פשוט לא יודע, אני אף פעם לא למדתי פה ואף פעם לא הסתכלתי בציונים של הילדים שלי.
ענבל גבריאלי: שגיא, אנחנו צריכים לסיים ואני רוצה את סעיף 18.
יורי שטרן: השאלה היא כזאת, מהי התקופה הקצרה ביותר, אם זה באמת חייב להיות רבעון, או שאפשר להגיד כעבור חודשיים לשלם, כי כל חודש פה, של הוספה, של צמצום התקופה הזאת.
ענבל גבריאלי: אם זה תלוי סמסטר, האופציה היא לעבוד לשני תשלומים, שזה ממש לא –
יורי שטרן: לא שני תשלומים, ההיפך, האם זה פעם בחודשיים, אתה תוכל לבדוק?
שגיא בלשה: התהליך הוא שסמסטר א' מתחיל בדרך כלל בראשון לנובמבר.
יורי שטרן: מסתיים בפברואר,
שגיא בלשה: בפברואר, ואז יש מבחנים מועד א' ואחריהם מועד ב'.
שגיא בלשה: בסוף המבחנים יש לך, אתה יכול להנפיק גיליון ציונים ולהציג אותו.
יורי שטרן: זה רק שלושה חודשים אתה אומר.
שגיא בלשה: כן, ולכן אם אנחנו רוצים לתת תשלום במאי, זה ככה מותיר גיליון ציונים מונפק באפריל, בכל זאת יש תהליך בירוקראטי שצריך להגיש למשרד החינוך –
יורי שטרן: ומה יהיה אם לא באשתם של האנשים עצמם, אלא באשמת המוסד שבו הם לומדים, ולא יהיה להם ביד בתחילת חודש מאי, גיליון?
יורי שטרן: שגיא בלשה: הם יעבירו, תלוי מה המקרה, אם המקרה שהיא עשתה את המבחן ולמשל המרצה לא החזיר את הציון במשך שלושה שבועות, יש כל מיני מקרים.
ענבל גבריאלי: גם אין קורס אחד, גיליון הציונים כולל את כל הציונים, אז אם חסר אחד או שניים והיא כן ניגשה לבחינה וזה בעיה טכנית, לגבי הכול אפשר במוסד שהיא לומדת בו לצייד אותה באישורים.
ענבל גבריאלי: שלא לעכב את קבלת התשלום.
שגיא בלשה: אני כתבתי מה יהיה בספטמבר, כי זה היה נראה לי, מצד אחד לא יותר מדי לדחות את זה, מצד שני נראה לי שלהגיש גיליון ציונים באפריל, ועד אוגוסט-
יורי שטרן: אנחנו אם כן משנים פה שני דברים, א' שהתשלום יהיה מלא, אף פעם לא הסכמנו לאחר.
יורי שטרן: דבר שני שתהיה הקדמת התשלום –
ענבל גבריאלי: בשנה הראשונה.
שגיא בלשה: אולי מקדמה פשוט.
יורי שטרן: או מקדמה, מקדמה על חשבון.
כרמית נאור: יש לי עוד הערה, לא לעניין הזה, לסעיף הקודם.
ענבל גבריאלי: לעניין הזה, כשנסיים את העניין הזה, דברי לסעיף הקודם.
ברכה ארג'ואני: אני רוצה לציין ככה, הכסף פה שמשולם לסטודנט או לסטודנטית, להורה החד הורי שהולך ללמוד, הוא במצב כזה, אני מקבל היום הבטחת הכנסה, החלטתי שאני , מה זה החלטתי, אני רוצה ללכת להיכנס ללימודים האקדמאיים, ואז אני עדיין במסגרת של הבטחת הכנסה.
ברכה ארג'ואני: אני צריכה לממן מכספי את שכר הלימוד, אני צריכה או להחליט שאני לא רוצה ללמוד ולהמשיך לקבל הבטחת הכנסה ולנסות להיכנס למעגל העבודה בדרכים לא לדרכים, ולהישאר במקום שאני תקועה בו, או ללכת ללימודים האלה ולקבל את המלגה הזאת.
ברכה ארג'ואני: שכר הלימוד הוא עלי, זאת אומרת שבכל מצב, אם נניח והחלטתי ששכר הלימוד כבד עלי ואני לא יכולה לממן אותו, אני ממשיכה לקבל הבטחת הכנסה מהמדינה.
קריאה: כמה זה היום?
ברכה ארג'ואני: תלוי, אם חד הורית לילד אחד, זה 2100, אם חד הורית לשתיים, אם אני לא טועה, זה 2600 ומשהו.
ברכה ארג'ואני: מה שאני באה ואני אומר זה בעצם, הרי המדינה משלמת את הבטחת ההכנסה אם אני לא יוצאת ללימודים, אז תאפשרו לי, בזמן שאני מקבלת הבטחת הכנסה, ללמוד, אל תשללו לי את הקצבה של הבטחת הכנסה, זה מה שאני מנסה להגיד, אל תהפכו את זה למענקים תלת שנתיים וכל מיני דברים כאלה של תסבוכת.
ענבל גבריאלי: זה כבר הכול הוחלט והוסכם.
ענבל גבריאלי: זה כמעט כנקודת מוצא.
יורי שטרן: אני יכול בשני משפטים להסביר את זה, זאת הייתה נקודת המוצא שלנו, השתחררנו באמת מהמגעים עם האוצר, שמבחינת ההיגיון הפנימי של הבטחת הכנסה, אם אנחנו משנים את זה בחוק הבטחת הכנסה, זה יכול ליצור שם בעיות מסוימות.
יורי שטרן: לכן הסכמנו ללכת בדרך של מלגה שהיא ניתנת בתנאים שווים להבטחת הכנסה לאותה אישה או גבר וגם הגובה והכול נשארים אותו דבר.
יורי שטרן: לכן עכשיו לחזור לזה, זה היה הסיכום.
יורי שטרן: בתנאי הזה קיבלנו הסכמה.
ענבל גבריאלי: שגיא, לגבי סעיף 11, אנחנו מדברים על תשלום מלא לשנים עשר חודשי השנה, ולגבי התשלום הראשון של השנה הראשונה, או מקדמה, או פיצול, צריך למצוא את הטכניקה.
שגיא בלשה: אני נוטה להסכים לחלק השני שלה.
ענבל גבריאלי: בסדר, אנחנו יודעים.
ענבל גבריאלי: אנחנו חייבים להתקדם לסעיף 18, כי אני רוצה לסיים.
ענבל גבריאלי: בקצרה.
ענבל גבריאלי: כרמית נאור: כמה הערות, קודם כל לסעיף 11, יש תוספת בקצבת ילדים להורה חד הורי שמקבל קצבת הבטחת הכנסה, שיש לו שלושה או ארבעה ילדים, התוספת הזאת לא כלולה בשיעורים האלה, כלומר השיעורים האלה לא לוקחים את זה בחשבון.
ענבל גבריאלי: היא לא תקבל את התוספת הזאת, בקצבת הילדים, זה לא סכום מאוד, מאוד גבוה, היא לא תקבל את זה – כמה זה –
קריאה: מאה שקל לילד.
יורי שטרן: זה חייב להופיע, הכול צריך להיות –
כרמית נאור: זה לא מופיע כרגע.
ענבל גבריאלי: ואם זה תנאים שווים, צריך להיות בתנאים שווים.
יורי שטרן: צריך להיות טור שלישי פה.
כרמית נאור: לסעיף 10, הניסוח פה הוא מאוד עמום וצריך לתת את הדעת לזה.
כרמית נאור: קודם כל דורשים שהיא תקבל גמלה שנתיים רצופות, תבינו, מספיק שחודש אחד היא קיבלה בונוס בעבודה, ששלל לה את הגמלה לאותו חודש, היא לא נכנסת לעניין הזה.
כרמית נאור: כלומר, מספיק חודש אחד מתוך עשרים וארבעה חודשים, שישלול את הזכאות, צריך לתת את הדעת לעניין הזה.
יורי שטרן: איך אפשר להגדיר את זה אחרת?
קריאה: עשרים וארבע מתוך שלושים.
יורי שטרן: זה אפרופו מקובל כך.
כרמית נאור: מדברים על גמלת הבטחת הכנסה לחד הורית, זה צריך להיות כחד הורית, כי זה הסטאטוס המשפחתי.
כרמית נאור: אבל נגיד אישה שהייתה נשואה, קיבלה הבטחת הכנסה, עם בעלה ביחד, היא התגרשה, היא היום אם חד הורית, שנה ראשונה היא קיבלה כנשואה, שנה שנייה היא קיבלה כאם חד הורית, היום היא חד הורית, היא נכנסת או לא נכנסת?
כרמית נאור: הנוסח פה לא ברור בכלל.
יורי שטרן: את צודקת, הם צריכים להיות זכאי הבטחת הכנסה בתקופה מסוימת.
קריאה: היא לא חד הורית שנתיים, אלא קיבלה הבטחת הכנסה שנתיים.
שגיא בלשה: אחד אפשר למצוא איזה שהיא פשרה.
ענבל גבריאלי: אחד רובריקה נוספת, לעדכון על הילדים, זו הייתה –
שגיא בלשה: בשתיים אני בשום פנים ואופן- - -
שגיא בלשה: אני רוצה להגיד משהו, שהארגונים פה לא יתפרצו עלי.
שגיא בלשה: במדינות המערב, בכל מדינות המערב, יש היום התלבטות גדולה.
שגיא בלשה: מצד אחד מודעים לבעיותיהם של נשים חד הוריות ולצורך לעזור להם.
שגיא בלשה: מצד שני המדיניות שנקבעת היום בכל המדינות, משתדלת שלא לעודד חד הוריות.
שגיא בלשה: לתת למשפחה, לאישה שהייתה בהבטחת הכנסה, והייתה נשואה, ולספור לה את זה, זה אשקרה תמריץ להתגרש, לגמרי.
יורי שטרן: הוא צודק שיוצרים תמריץ.
כרמית נאור: צריך להבהיר את זה בנוסח, הנוסח לא ברור.
כרמית נאור: צריך לחדד את זה.
קריאה: חברת הכנסת גבריאלי, תשמעי את מה שגב' ורקוביצקי אמרה, תנו את זה לכל מי שמקבל הבטחת הכנסה ולא יהיה תמריץ להתגרש.
יורי שטרן: זה מה שרצינו.
כרמית נאור: אני רק אשלים עוד הערה, אנחנו עוברים , גם לעניין מזונות, מה שהלית אומרת, מי שמקבלת מזונות יכולה להיות גם לא אם חד הורית, כלומר אפשר לקבל תשלומים מהמוסד לביטוח לאומי, תשלומי מזונות והיא לא תהיה חד הורית, כלומר צריך להבהיר את זה.
כרמית נאור: כלומר אם אתם רוצים שזה יהיה רק אמהות חד הוריות שמקבלות מזונות, לכתוב את זה מפורשות.
כרמית נאור: זה לא ברור מהנוסח היום.
יורי שטרן: עוד פעם, לא הבנתי.
כרמית נאור: תשלומי מזונות יכולה גם לקבל אישה שהיא היום נשואה, בסדר?
כרמית נאור: אם הכוונה היא רק, גם מי שנישאה יכולה, כי זה מזונות לילדים, והיא יכולה להיות נשואה מחדש, יש לה פסק דין למזונות בעד הילדים שנולדו מהבעל הראשון , היא נשואה היום והם עומדים בתנאי הזכאות.
כרמית נאור: כלומר זה יכול להיווצר כזה מצב.
כרמית נאור: יש לנו במערכת נשים שהן נשואות מחדש, שמקבלות –
קריאה: היא לא נחשבת חד הורית?
כרמית נאור: היא לא חד הורית, תבהירו מה בדיוק, הוועדה צריכה להבהיר.
קריאה: הכוונה היא שהיא חד הורית בזמן הלימודים.
כרמית נאור: בסדר, צריך להבהיר את זה, זה לא מה שעולה מהנוסח.
ענבל גבריאלי: לי זה מאוד ברור מהנוסח.
כרמית נאור: אתם כתבתם שהיא מקבלת מזונות.
ענבל גבריאלי: את מדברת על מה שכתוב בסעיף 10.
כרמית נאור: נכון, היא מקבלת גמלת מזונות מהמוסד לביטוח לאומי, היא יכולה להיות נשואה ולקבל את הגמלה.
ענבל גבריאלי: היא לא יכולה להיות נשואה מעצם כותרת החוק.
ענבל גבריאלי: הלית ברק: לא, אז תגידי חד הורית שמקבלת הבטחת הכנסה או מזונות, ובזה נגמר הסיפור.
יורי שטרן: היועצת המשפטית פשוט צריכה.
יורי שטרן: אבל נאמר פה משהו מאוד חשוב, אני רוצה לחזור לזה.
יורי שטרן: האמת היא שזה שאנחנו עושים את זה רק לחד הוריים, זה קצת עיוות, אולי אתם באמת תסכימו ואפרופו, בסופו של דבר זה נכון, לעשות.
ענבל גבריאלי: יורי שטרן, זה לא הזמן, אני רוצה להספיק את סעיף 18, אנחנו עוד עשר דקות מסיימים, זה באמת לא הזמן לדעתי.
יורי שטרן: אבל אז לא יהיה שום תמריץ להיות חד הורי.
כרמית נאור: אני עוברת לסעיף 12, אתם מדברים על כך שהיא חייבת להיות בתקופה שבה היא מקבלת את המענקים האלה, לעמוד בכל תנאי הזכאות של חוק הבטחת הכנסה.
כרמית נאור: משרד החינוך, עם כל הכבוד למשרד החינוך, לא יודע לבדוק את התנאים של הבטחת הכנסה.
כרמית נאור: חברת הכנסת פולישוק דיברה על ניצול לרעה.
כרמית נאור: כלומר, יכולה להיות אם חד הורית שקיבלה כחד הורית ויום למחרת היא תתחתן והיא מקבלת את המענקים, אתם לא תדעו על זה.
כרמית נאור: כלומר צריך לדעת, תנאי זכאות בהבטחת הכנסה כוללים בעלות ברכב, יציאות לחו"ל, מצב משפחתי, המון דברים, משרד החינוך אין לו את הכלים לבדוק את זה.
יורי שטרן: אין טעם להתגאות בזה, אבל לא חשוב.
כרמית נאור: סליחה, זה התפקיד שלי להגיד לכם, אתם רוצים -
יורי שטרן: אנחנו הצענו גם בישיבה הקודמת –
ענבל גבריאלי: רגע, לביטוח לאומי יש דרך לדעת את זה.
קריאה: אבל הם לא קליינטים שלנו יותר, אנחנו לא מטפלים בהם.
שגיא בלשה: היא מפסיקה לטפל בהם.
שגיא בלשה: רן מלמד: ההצעות המקוריות דיברו שהכל יעבור דרך ביטוח לאומי.
ענבל גבריאלי: לא הכול, אבל אני חושבת שצריך להיות איזה שהוא מנגנון שברגע שהסטאטוס משתנה –
שגיא בלשה: בשביל זה עשינו סעיף 20.
ענבל גבריאלי: ברגע שהסטאטוס משתנה, שיהיה דיווח.
יורי שטרן: כמו שאנחנו עושים בדרך כלל בחקיקות במקרים כאלה, כאשר צריכים הסכמה בין משרדי ממשלה, אני מציע שנבקש מהיועצים המשפטיים, הן של הביטוח הלאומי –
ענבל גבריאלי: לבדוק איך אפשר –
יורי שטרן: של משרד החינוך ושל האוצר, לבדוק את המערכת.
יורי שטרן: ברור שקביעת הזכאות מתבצעת על ידי ביטוח לאומי ואין גורם במדינה אחר שיכול לעשות את זה.
הלית ברק: פרט טכני, שגיא, בסעיף 11 כתבתם שהמיזם תלת שנתי, ברור שברגע שאנחנו אומרים שזה זמן לימודים תקני, שעשוי להיות יותר משלוש שנים, זה לא יכול להיות מענקים תלת שנתיים, אלא מענקים לאורך אותו זמן לימודים.
הלית ברק: בסעיף 11, בסדר?
הלית ברק: לא תלת שנתיים, לאורך-
שגיא בלשה: לא, מענק תלת שנתי –
הלית ברק: כתבתם שישולמו שלוש פעמים בשנה, תלת שנתי זה אומר לאורך שלוש שנים.
שגיא בלשה: את צודקת,
ענבל גבריאלי: סעיף 18, יורי שטרן: שני דברים, א' אנחנו עמדנו על כך שבנוגע לעולים לפחות, הוועדה הזאת לא תקרא ועדת חריגים.
ענבל גבריאלי: שזה יהיה די סטנדרטי, שבמקרים רבים לעולים שכבר יש להם תואר אקדמי, תינתן אפשרות –
ענבל גבריאלי: זה דיון מיוחד, ועדת חריגים זה לישראליות.
יורי שטרן: לכן אני אומר שהפתיח של המשפט, של סעיף 18, - דיון מיוחד יתקיים במצבים חריגים לעניין זכאות למלגת קיום, למי שברשותו תואר ראשון, - אז אני אומר, ואשר רכש את השכלתו במדינה זרה טרם עלייתו ארצה.
יורי שטרן: פה כמה תיקונים, א' – דיון מיוחד יתקיים –
ענבל גבריאלי: במצבים –
יורי שטרן: בלי חריגים, במצבים חריגים זה יחול על הישראלים שדיברנו.
ענבל גבריאלי: כן,
שגיא בלשה: אני רוצה רק להעיר בנקודה זאת.
שגיא בלשה: זה נוסח שעבדנו עליו הרבה עם אתי לבני והתנגדנו וזה וזה, וזה היה הנוסח -
יורי שטרן: אם אתה פותח את הפרוטוקולים של הישיבות.
שגיא בלשה: לא, זה לא היה בפרוטוקולים.
ענבל גבריאלי: זה לא מעניין אותי, -
יורי שטרן: שזה לא יקרא חריגים, שזה יהיה וועדה מיוחדת, משהו.
שגיא בלשה: מצבים חריגים, יורי שטרן: זה לא מצב חריג.
ענבל גבריאלי: רגע, שגיא, מקובל עלינו, לא כחריג, מקובל עלינו שיש שתי קבוצות, יש עולות בעלות תואר ראשון שהתואר שלהם לא רלבנטי, מבחינת שוק העבודה הישראלי.
שגיא בלשה: אבל מי מגדיר את התואר הרלבנטי, בלתי אפשרי בלי וועדה.
שגיא בלשה: זה בלתי אפשרי בלי וועדה, כי כל אחת באה עם התואר שלה.
יורי שטרן: שלא תקרא חריגים.
ענבל גבריאלי: בגלל זה אני אומרת דיון מיוחד, אני לא רוצה לקרוא לו מצב חריג.
יורי שטרן: לא, כתוב במצבים חריגים.
שגיא בלשה: אבל זה לא ועדת חריגים, מצבים חריגים.
ענבל גבריאלי: להשמיט את המילה חריגים, במצבים בהם עולה חדש שהגיע עם תואר אקדמי שרכש במדינה זרה והוא לא רלבנטי כאן.
יורי שטרן: זה דבר אחד, וזה די מילולי.
יורי שטרן: עכשיו מה שלא עניין של בלשנות, זה ברשותו תואר ראשון, אני שוב חוזר.
יורי שטרן: בברית המועצות, עכשיו באמת המצב קצת שונה, רוב מסלולי ההשכלה זה חמש שנים וזה מוכר בדרך כלל בארץ כתואר שני.
שגיא בלשה: בדרך כלל לא.
יורי שטרן: עזוב את זה שגיא, אותה מהנדסת מכרות, לא יכולה להיות בעלת תואר ראשון, או מהנדס רכבות, לא יכולה להיות, כי זה חמש שנות לימודים וההכרה המלאה בארץ כתואר שני, לכן זה פשוט לא –
שגיא בלשה: אז בוא נקרא לזה אחרת, איך קוראים לתואר הזה בברית המועצות?
יורי שטרן: השכלה אקדמית,
שגיא בלשה: לא, אם יש לו –
ענבל גבריאלי: לא מפוצל, זה מקצוע –
שגיא בלשה: אם יש לו גם מעל לתואר הזה?
שגיא בלשה: אני לא רוצה לתת לה.
יורי שטרן: ואם יש לו PHD?
שגיא בלשה: אתה מבין?
שגיא בלשה: יש לה שם, איך קוראים לתואר הזה ?
יורי שטרן: אני לא יודע, השכלה גבוהה נקרא, כי התארים השלישיים וכו', זה כבר מעל השכלה גבוהה.
שגיא בלשה: אפשר לכתוב תואר ראשון ממדינה זרה, שם זה נחשב תואר ראשון.
יורי שטרן: לא, אין שם תארים.
שגיא בלשה: אבל זה נחשב, כן, לא נכון.
יורי שטרן: זה נחשב השכלה גבוהה מלאה, זה הכול.
יורי שטרן: לא היו תארים.
קריאה: לא כולל דוקטורט ומעלה.
ענבל גבריאלי: ההיגיון מקובל?
ענבל גבריאלי: רן מלמד: משרד החינוך מגדיר אחד והמל"ג מגדיר שתיים, אין הסכמה בין משרד החינוך.
שגיא בלשה: יש תואר, בברית המועצות למדו חמש שנים.
רן מלמד: כן, אבל אין הסכמה בין משרד החינוך לבין האוניברסיטאות.
ענבל גבריאלי: צריך לבדוק את ההגדרה.
שגיא בלשה: אני יודע מה לכתוב, אני אכתוב ככה, לעניין זה ייחשב תואר ראשון מי שלמד בברית המועצות לשעבר, חמש שנים או למטה.
שגיא בלשה: עד חמש שנים.
יורי שטרן: למה חמש שנים?
יורי שטרן: למדו שבע שנים –
שגיא בלשה: אבל זה מקצוע רלבנטי, זה לא מקצוע –
יורי שטרן: זה מקצוע רלבנטי, אבל אני מניח שיש מקצועות.
שגיא בלשה: ברפואה?
שגיא בלשה: אין דבר כזה,
שגיא בלשה: מישהו למד עריכת דין, במשפט הסובייטי, לא יודע כמה זה רלבנטי.
שגיא בלשה: לא, אבל בסדר, אבל זה חמש שנים.
יורי שטרן: בשביל מה להגדיר את זה בחמש שנים, אפשר לפספס, אני לא זוכר פשוט, אבל אני אומר לכם, מה שמוכר פה כתואר שני אבל נרכש בחו"ל.
שגיא בלשה: זה בעייתי כי מהיכרותי יש כאלה שגמרו את התואר הזה של החמש שנים, וממשיכים ללימודים יותר גבוהים.
יורי שטרן: אז זה כבר לא שני, זה כבר שלישי.
שגיא בלשה: לא, זה עדיין נחשב להם שני, אלא אם כן הם גמרו את הדוקטור נאוק, אם הם גמרו הם מקבלים דוקטורט, ואם לא , אז הם יקבלו רק את התואר השני.
יורי שטרן: לא, לא, אתה מבלבל, אדם למה כמה שהוא למד, קיבל דיפלומה וזהו.
יורי שטרן: אם הוא עשה דוקטורט, שאז היה, שם זה היה שלישי ורביעי, שם היו שני תארים אקדמיים, אז הוא כבר לא תואר שני בארץ, מי שתואר שני, מוכר לו תואר שני ותו לא, אני חושב שנכנס ולא צריכים חוכמולוגים, יש מקרה אחד, לא יודע, שלמד עוד כמה שנים.
שגיא בלשה: מי שיש לו פה, לא יודע, תארים מקדמים –
יורי שטרן: אין תארים מתקדמים, מדינת ישראל, קרי, משרד החינוך, מכיר את התארים שמביאים מחו"ל או כתואר ראשון או כתואר שני.
ענבל גבריאלי: או שאפשר שגיא, אפשר את המונחים על פי – אתה אומר שכשהם למדו שם זה הוכר להם כתואר ראשון או שני?
יורי שטרן: שני,
ענבל גבריאלי: ועל פי כאן מה זה נחשב?
שגיא בלשה: שם זה הוכר כתואר, או.קי.
שגיא בלשה: ?
שגיא בלשה: כאן זה לפעמים הוכר כראשון או שני, תלוי מה הם למדו.
ענבל גבריאלי: אז אנחנו נתייחס לזה כפי שזה במדינת המוצא, היכן שהוא למד, להגדיר את זה .
שגיא בלשה: בדיוק, נקרא לזה, נכתוב – לעניין זה תואר ראשון, הזכאות תיבדק לפי כמות התארים שנמדדה במדינת האם או משהו כזה.
ענבל גבריאלי: לפי הזכאות לתואר במדינת המוצא.
יורי שטרן: לדעתי פשוט תואר – שהשכלה גבוהה שלו, עד תואר שני, כולל, נרכשה בחו"ל וכך וכך-
ענבל גבריאלי: ולא ענה על דרישות השוק הישראלי.
יורי שטרן: שגיא, אתה מסבך אותנו את כולנו,
רן מלמד: עשה MBA בארצות הברית,
יורי שטרן: אבל זה גם יכול להיות איזה שהוא מקצוע שבארץ לא קיים, כמה יש לך מקבלי הבטחת הכנסה יוצאי ארצות הברית, עם תואר אמריקאי, נו באמת.
יורי שטרן: תביא לי אחד נעשה ועדת חריגים.
ענבל גבריאלי: הוא צודק, אנחנו מנהלים כאן דיון ואנחנו מנסים בתיאוריה לסגור את כל החורים הקטנים.
ענבל גבריאלי: אבל אם אנחנו מתחברים למציאות, המקרים האלה לא קיימים, או כפי שאמרנו על חד הוריות, צעירות, ישראליות, בעלות תואר ראשון שלמדו אשורית.
ענבל גבריאלי: כאן אני לוקחת את זה למקרה ההפוך, שדווקא בגלל, אם זה קיים, זה קיים בחלקיקי אחוזונים, אז אנחנו מכניסים את זה לועדת חריגים.
ענבל גבריאלי: האוצר ממש מקבל את זה בחום ובאהבה.
יורי שטרן: היועצת המשפטית של הוועדה תנסח עם משרד החינוך אני מניח שמשרד החינוך יותר כשיר פה מאשר משרד האוצר, זה דבר שני שהוא הכי מהותי.
יורי שטרן: יש פה משפט מזעזע – לא יהיה זכאי למלגת קיום לעניין זה, מי שברשותו השכלה אקדמית מחו"ל במקצוע הנלמד במוסד להשכלה גבוהה בארץ.
שגיא בלשה: בוודאי,
ענבל גבריאלי: סליחה, בארץ מלמדים אשורית?
שגיא בלשה: לא, אבל כל הרעיון – יורי שטרן: אנחנו מדברים על אנשים, אתה מדבר על אחריות אישית, אחריות אישית של אדם שהחליט ללמוד משהו אזוטרי, אקזוטי לחלוטין פה בארץ, כאשר הוא מכיר את שוק העבודה בארץ וכו'.
שגיא בלשה: גם פה אמרנו שיכולים להיות חריגים.
שגיא בלשה: אבל המושג של אחריות אישית, מובן פה.
שגיא בלשה: אתה יודע פחות או יותר באיזה תנאים אתה חי.
שגיא בלשה: אדם שרכש מקצוע כזה אקזוטי בחו"ל, הוא נלמד בארץ, רק שבארץ עשירים ובריאים הולכים ללמוד אותו.
שגיא בלשה: והוא למד משהו שלומדים את זה באוניברסיטאות, אבל שוק העבודה לזה לא קיים, אי אפשר לסגור את זה.
שגיא בלשה: אנחנו סיכמנו שהחריגים האלה –
יורי שטרן: זה לא חריג,
ענבל גבריאלי: שגיא, נתחיל מחדש, תפסיק עם ה"אנחנו סיכמנו".
שגיא בלשה: לא, אבל אני אומר, אני אומר מה סוכם ומה הרציונאל העומד מאחורי העניין הזה.
שגיא בלשה: לתת פה פתח למי שלמד את כל המקצועות, כמו הנדסת מכרות, כמו לא יודע, -
יורי שטרן: יש לך הנדסת מכרות, יש לך חיפושי נפט בעיתון כל יום.
יורי שטרן: שגיא אתה מכניס פה קריטריונים לא רלבנטיים, יש לך וועדה מקצועית, האישה מגיעה עם המסמכים שלה, והם רואים, אישה בת ארבעים, במקצוע כזה וכזה, גם שנלמד בארץ, עם העברית שלה ועם הנתונים שלה, עם מספר הילידים שלה, לא תמצא עבודה, מספיק בשביל להחליט על מלגה.
שגיא בלשה: יש פה משהו מאוד בעייתי, מה שאתה אומר הוא –
יורי שטרן: בכל דבר יש משהו בעייתי.
יורי שטרן: אחרים הם הכי בעיתיים.
שגיא בלשה: מישהו מרוסיה שלמד אכדית ניתן, ואם הוא למד אכדית בישראל, באוניברסיטה העברית, לא ניתן, נשמע בעייתי, באמת נשמע בעייתי.
יורי שטרן: לא בעייתי, שגיא בלשה: למה,
יורי שטרן: א', לכן אמרתי -
ענבל גבריאלי: סליחה , משפטים נלמד בישראל?
ענבל גבריאלי: אני קוראת עכשיו את המשפט הזה, AS IS, אין כאן איזה משפט שאומר אלא אם אין התאמה בחוק הסובייטי לחוק הישראלי, פשוט זה חוסם גם את מי שבא –
שגיא בלשה: תראי לא צריך לתת לה, כי זה נכון שהשיטה –
ענבל גבריאלי: בניסוח הזה, זה –
שגיא בלשה: גם לימודי כלכלה בברית המועצות זה עולם אחרי לגמרי.
יורי שטרן: וכמה – עשו עבודה בארץ?
ענבל גבריאלי: לי יש פתרון, באמצע, פשרה,
שגיא בלשה: אבל רגע, לגבי משפטים למשל, אנחנו נתנו למשרד הקליטה המון כסף שיתנו לבן אדם הזה-
יורי שטרן: אז היא לא תהיה חד הורית מקבלת הבטחת הכנסה.
ענבל גבריאלי: תקשיב לי, מה שנתתם למשרד הקליטה בכל הכבוד, זה נחמד, זה נהדר, -
שגיא בלשה: לעשות את התואר מחדש, רק לאלה שאין התאמה למשפטים בישראל.
ענבל גבריאלי: אתה פשוט לא מבין שלפי הניסוח הזה, זה מוציא אותם.
שגיא בלשה: נכון, לא צריך לתת לה.
ענבל גבריאלי: סתם נתתי את הדוגמא של משפטים,
יורי שטרן: לא נכון שזה בסדר, אם היא הגיעה לפה –
ענבל גבריאלי: יש לי פתרון אמצע, אנחנו לא רוצים את המשפט הזה כאן.
שגיא בלשה: מה פתרון האמצע בזה?
ענבל גבריאלי: זה הכול, אני אומרת אותו באמצע דברייך, זה הכול, זה הקשר היחיד לאמצע.
הלית ברק: שלושה הערות, הערה ראשונה, היום הסכומים שמתקבלים מכוח הבטחת הכנסה מוגנים מפני עיקול, ומכיוון שאנחנו שוללים מאותן אמהות חד הוריות את ההבטחת הכנסה, מאוד חשוב.
הלית ברק: זה נאמר כאן.
קריאה: זו הערה של משרד המשפטים.
הלית ברק: הערה של משרד המשפטים, תודה, שנאמרה לי, שחשוב להגן גם על הסכומים האלה מפני עיקול, כי זה פשוט לקיום, לצורך הלימודים.
יורי שטרן: זה רק לפי החוק, כי אחרת אם זה לא –
הלית ברק: של חוק עם תקנות והעניין של ההגנה מפני עיקול חייב להיות בחוק.
הלית ברק: שאלה שנייה שלי היא לעניין העולים בסעיף 18, כתוב כאן – מי שרכש את השכלתו טרם עלייתו לארץ.
הלית ברק: שאלתי – האם הכוונה היא כאן אני מניחה לעולים מכוח חוק השבות, האם הם כאלה שעלו מאז ומעולם, כלומר החל מאז שהוקמה המדינה, צריך להיות איזה שהוא –
יורי שטרן: לא, אבל הם לא בגילאים של ילדים קטנים.
הלית ברק: לכן אני שואלת,
שגיא בלשה: הכוונה מי שרכש את השכלתו בחו"ל, נקודה.
הלית ברק: אין בעיה, אני פשוט רוצה לוודא שאין כאן כוונה להגביל נניח עולים שהם מאוד ותיקים.
שגיא בלשה: לא, אבל במילא זה לא רלבנטי.
הלית ברק: הם ותיקים ועדיין יש להם ילדים קטנים.
עופר אופן: אי הקבלה בין זה לבין הקריטריונים שלי, כמשרד הקליטה למימון -.
הלית ברק: הדבר האחרון אותך רציתי לשאול, בין סעיף 15 לבין סעיף 16, נראה לי שעל פניו יש סתירה.
הלית ברק: מכיוון שבסעיף 15 אתם קובעים ששכר הלימוד צריך להיות ממומן במלואו על ידי התלמיד, בעוד שבסעיף 16 מאפשרים בעצם ללכת ולקבל מלגה, עזרה, לצורך הלימודים ממקורות אחרים.
קריאה: צריך למחוק את זה,
שגיא בלשה: גמלאות לא יכול להיות ממקורות אחרים.
ענבל גבריאלי: מה שהם מתכוונים לומר, זה שלא הם ישלמו את שכר הלימוד.
ענבל גבריאלי: לנו זה ברור לדעתי אפשר- שגיא, אפשר להשמיט את סעיף 15?
ענבל גבריאלי: יש לנו סעיף נוסף שאנחנו צריכים להכניס, לגבי ועדת חריגים.
יורי שטרן: אני מתנצל, היות ובין כל המציעים ישנה אחדות דעים בכך שזה בכל זאת יהיה חוק, או הוראת שעה נבחן להוראת שעה, או כפי שמלי רוצה שזה יהיה חוק, אבל לא תיקון לחוק ביטוח לאומי, מה שמשרדי הממשלה לא רצו לקבל, שזה יהיה תיקון לחוק, אנחנו צריכים לנסח את זה אחרת.
יורי שטרן: אני חשבתי על עידוד רכישת מקצוע.
יורי שטרן: קריאה: תיקון לחוק משפחות חד הוריות.
יורי שטרן: , יכול להיות, על כל פנים אני הייתי מבקש ממך להנחות את היועצת המשפטית, לעבד את החומר הזה לחוק, כך שחלק מהדברים ירד לתקנות שנגיד תוך שלושה חודשים משרד האוצר והחינוך יביאו לנו לאישור, וחלק גדול, העקרונות יהיו ברורים.
שגיא בלשה: אנחנו נתנגד לחוק הזה, אני רק אומר לפרוטוקול.
ענבל גבריאלי: זה מאוד יפתיע אותנו.
יורי שטרן: אני חושב שאתם לא צודקים, אתם התנגדתם לחוק קודם כל בגלל שזה היה הבטחת הכנסה ולא חשבנו על פתרון אחר.
שגיא בלשה: אני לא רואה, אני רק מרשה להגיד שאני לא מבין את הסיבה לחוק, אני חושב שזה – זה הפגנה של חוסר אמון כלפינו, וזאת למרות שהכסף הועבר.
יורי שטרן: אני אגיד, שגיא, אני אגיד לך בדיוק למה, זה חשוב שכולם ידעו.
יורי שטרן: דיברנו על כך שהממשלה תכניס את הבטחת הכנסה במלגה.
יורי שטרן: ברגע שאמרתם שתעשו את זה לתקופה מוגבלת, הרגתם את הסיכוי, כי את החוק אי אפשר להחליף לקרן מלגות לשנתיים, אי אפשר, ולכן אנחנו –
קריאה: לא דנו בנושא התקציב, נושא התקציב סגור למדי.
ענבל גבריאלי: אני רוצה לסכם, ולעבור בקצרה על ההחלטות של הוועדה, מתוך תקווה שהאוצר רשם את כל ההערות.
ענבל גבריאלי: כשבראש ובראשונה המסגרת מבחינתנו הולכת להיות מסגרת של חוק, עם תקנות, הם הוראת שעה.
ענבל גבריאלי: אני חושבת שמעבר למה שאמר חבר הכנסת שטרן, בדברי הסיום שלו, במענה לשאלתך שגיא, יש עוד סיבות רבות ונוספות למה זה כן צריך להיות בחוק ולמה לא לסמוך על איזה שהוא פרויקט או מיזם, או פיילוט, ויכול להיות שאני אומרת את הדברים האלה דווקא, משום שאתם בכותרת האחרונה בחרתם לקרוא לזה ניסוי, אז זה לא ניסוי, ולא ניסוי מעבדה ואין כאן עכברים ואנחנו רוצים את זה כחוק, זה אני אומרת, אף אחד לא אמר.
ענבל גבריאלי: לא דיברנו על דבר מאוד חשוב, סעיף 4 – אין אפשרות וזו גם הערה של היועצת המשפטית, של מרב, אין אפשרות להגביל את זה לחמישה מיליון שקלים, בבג"ץ הראשון משהו רע יקרה לחוק הזה.
ענבל גבריאלי: זו פגיעה חמורה בשוויון, אנחנו עוד פעם, אנחנו נותנים לזה להיות, להיכנס לכלל של כל הקודם זוכה, כי יהיו הרבה יותר נשים שיענו על הקריטריונים האלה וירצו לפנות להשכלה גבוהה, ללכת לרכוש השכלה גבוהה, והמגבלה של החמישה מיליון פשוט תסתיים באמצע.
ענבל גבריאלי: אז המגבלה הזו לא יכולה להתקיים, שגיא, בסעיף 4.
ענבל גבריאלי: היא יכולה להתקיים, רק לא עם חמישה מיליון.
שגיא בלשה: זה ברור שחוק הוא משנה את התמונה בהרבה דברים, זה אחת הסיבות שאנחנו לא רוצים חוק.
הלית ברק: חשוב לי גם להגיד, בחוק אנחנו כמובן לא נכתוב מהו התקציב המכסימאלי, אני מניחה שמשרד האוצר בתגובה יעריך את עלות החוק ביותר מחמישה מליון שקלים ואז חברי הכנסת צריכים לזכור שזה יחייב רוב, אם הם לא יתמכו, רוב של - -
ענבל גבריאלי: אני רוצה, יש איזה שהוא תיקון –
שגיא בלשה: קוברים את העסק.
ענבל גבריאלי: יש תיקון לתקנון הכנסת, שאומר שאנחנו לא חייבים לקבל את הערכת האוצר, זה תיקון שלי, ואני יכולה להביא הערכה אמיתית יותר, כנה יותר ומן הסתם זולה יותר, מהמ.מ.מ.
ענבל גבריאלי: תביא את ההערכה שלך, כאוצר, אנחנו נביא את ההערכה שלנו.
ענבל גבריאלי: אני לא חושבת שגיא, בניגוד אליך, אני לא חושבת שזה יתקע את העניין, אלא אם כן אתם תחליטו כמעט כמו תמיד להיות קטנוניים, לא אתה באופן אישי, אלא האוצר בכלל.
ענבל גבריאלי: או.קי. ?
ענבל גבריאלי: אז עכשיו נעזוב את הנושא התקציבי בצד ונמשיך.
ענבל גבריאלי: בסעיף 5 – את גיל שמונה עשרה השארנו כפי שהוא, ואמרנו שאנחנו רוצים -
הלית ברק: שזה יהיה לא רק בשנת הלימודים תשס"ו, אלא מי שתתחיל בלימודים בכל אחת מהשנים שבו הוראת השעה תהיה בתוקף.
ענבל גבריאלי: לא, אני מדברת על סעיף חמש.
הלית ברק: חמש, במקום שנת הלימודים תשס"ו.
רן מלמד: את לא בטיוטא 4 לדעתי.
הלית ברק: אני לחלוטין בטיוטא 4.
רן מלמד: בין טיוטא ארבע לשלוש, יש שינוי של שגיא.
ענבל גבריאלי: סעיף חמש,
הלית ברק: זה על הזמן התקני, לא שלוש שנות לימוד, אלא הזמן, מה שהתחלתי לומר, שאנחנו לא מעוניינים להגביל את זה לזכאי סיוע רק שהחלו את לימודיהם רק בשנת הלימודים תשס"ו אלא שהחלו את לימודיהם בכל אחת מהשנים שבהם הוראת השעה תהיה בתוקף ועד תום לימודיהם על פי משך הלימודים התקני.
ענבל גבריאלי: נכון,
הלית ברק: בסעיף שש החלטנו להשאיר את זה שמונה עשרה שנים ולא להעלות את זה לעשרים ואחת שנים, בנוסף לזה אני פשוט רוצה לוודא שהבנתי נכון את כוונת הוועדה, אם רוצים להוסיף לא רק על ידי המל"ג אלא גם על ידי מה"ט ונניח משרד הבריאות לגבי מקצועות רפואיים ופרה רפואיים –
ענבל גבריאלי: אבל זה הם אמרו שבועדת חריגים.
רן מלמד: לא, חבל, ועדת חריגים תאשר את זה.
ענבל גבריאלי: אבל אנחנו אמרנו שהגופים המפקחים האלה, בסדר.
הלית ברק: אש להשאיר מל"ג ואת היתר בועדת החריגים.
רן מלמד: חבל אז זה יעלה לועדת חריגים והיא תאשר את זה ממילא אוטומטית, אז תאשרו את זה.
ענבל גבריאלי: אם אני קובעת בסעיף המרכזי כמה גופים מפקחים נוספים, שניים או שלושה?
ענבל גבריאלי: למעט המל"ג?
רן מלמד: מה"ט,
ענבל גבריאלי: , אז שלושת הגופים המפקחים אם אני כותבת אותם, שגיא ואנחנו קיבלנו שהגופים הללו מפקחים גם על דברים שלא היינו רוצים שייכנסו לחוק.
רן מלמד: מה למשל?
הלית ברק: משרד העבודה, משרד הקליטה.
רן מלמד: הגופים המפקחים היחידים זה מל"ג, זה מה"ט וזה משרד הבריאות.
ענבל גבריאלי: ועדת חריגים,