GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יהודית אופנהיימר: אני מציעה שנפריד בין עסק קטן לבין עסק זעיר.
יהודית אופנהיימר: את המודל של עסק זעיר הביאה העמותה להעצמה כלכלית לנשים.
יהודית אופנהיימר: העסק הזעיר הוא חלק מהאסטרטגיה למאבק בעוני והוא מיועד לנשים מהקטגוריה שהצגת פה, אנשים שהם ללא הכנסה.
יהודית אופנהיימר: מדובר בנשים ללא הכנסה שלפעמים זאת הדרך היחידה שלהם להגיע לפרנסה, ויש להם קשיים מיוחדים.
ענבל גבריאלי: אבל אנחנו לא יודעות על הנשים האלה.
יהודית אופנהיימר: הן יכולות לעסוק בעיצוב פנים, מחשבים.
יהודית אופנהיימר: סנדרה דיברה על זה שלא מתייחסים לנשים מתחת לגיל 30, אז מגיל 40 כבר לא מתייחסים אליהן בכלל.
יהודית אופנהיימר: לפעמים אותן נשים שהן בקטגוריית המצוקה הכלכלית הן בעלות הכשרה שהיו זמן רב מחוץ למעגל העבודה ומתקשות לחזור אליו.
יהודית אופנהיימר: אשה במודל של העסק הזעיר תפתח את העסק מהבית כי ביכולות שיש לה זה לא אפשרי שהיא תשכור מקום.
יהודית אופנהיימר: היא תתחיל עם האמצעים שהיא יכולה, עם הרשתות שהיא יכולה.
יהודית אופנהיימר: בתוך המודלים האלה פיתחנו כמה צורות של רשתות לנשים, שאחת מהן היא "נשים מבשלות עסק" שאנחנו גם משווקות אותן כקבוצה.
יהודית אופנהיימר: הן גם עושות קייטרינג בצוותים ובקבוצה.
יהודית אופנהיימר: אנחנו גם מפתחות תכניות המשך שבאות לענות על העניין של הקושי בשיווק, לפרוץ שווקים.
יהודית אופנהיימר: חלק מהיחודיות של של הפרוייקט, ואני מדברת בשם ארגונים נוספים, זה לעסוק בפתיחת שווקים ובתכניות המשך שמאפשרות את התנאים היותר מיטיבים לנשים, גם כנשים פרטיות וגם כצוותים.
יהודית אופנהיימר: אף אחת מהקרנות, כולל קרן קורט, לא נותנת את זה לנשים שהמצב הבנקאי שלהן מעוכב.
יהודית אופנהיימר: הנשים האלה שלפעמים באמת רוצות.
יהודית אופנהיימר: אנחנו רואות נשים מסויימות מול העיניים, נשים שעשו קפיצה ענקית ממצב של חשבונות בנק מעוקלים למצב שהן מחזירות חובות ומפרנסות את המשפחה שלהן, אבל לא היתה להן אפשרות לקבל הלוואה.
יהודית אופנהיימר: חלק מהן התגברו על הבעיה וחלק מהן לא, כי אם יש להן עיקול או הגבלה על החשבון שלהן, ואז אף קרן לא נותנת.
מאיר בן חמו: יש את קרן קיפ שהיא יותר מתחשבת מקורט.
יהודית אופנהיימר: עוד בעיה שנשים נתקלות בה זה הרישום כעסק.
יהודית אופנהיימר: הן מאוד חוששות מזה.
יהודית אופנהיימר: נשים שחיות על הבטחת הכנסה, זה בשבילן מחסום.
יהודית אופנהיימר: הן לא רוצות לסכן את הקיצבאות ובנושא זה העמותה להעצמה כלכלית עשתה עבודה יפה, אבל היא רק נותנת מענה חלקי.
יהודית אופנהיימר: יש היום בביטוח לאומי קטגוריה לבוגרות המודל של עסק משלך שהן מקבלות תקופת ביניים שבה הן ממשיכות לקבל הבטחת הכנסה בתקופת בניית העסק, אבל התנאים הם מאוד קשיחים.
יהודית אופנהיימר: תוך שנה וחצי הן צריכות לעבוד בזכות עצמן, לא כל הנשים יעמדו בזה.
דורית אלמליח: תוכנית ויסקונסין תוכל לפתור את הבעיה הזאת.
יהודית אופנהיימר: תוכנית ויסקונסין לא תפתור בעיות של נשים, היא רק תעשה אותן יותר קשות.
אתי לבני: לא נתווכח עכשיו.
אתי לבני: את אומרת שאבטחת הכנסה ניתנת לנשים שפותחות עסק זעיר או קטן?
יהודית אופנהיימר: נשים שמקבלות הבטחת הכנסה ורוצות לפתוח עסק, הן לא ירשמו את העסק כי אז הן יפסידו את הבטחת ההכנסה.
יהודית אופנהיימר: הן נכנסות למסלול מסויים.
יהודית אופנהיימר: זה רק התחיל ואנחנו לא יודעים אם זה עובד.
יהודית אופנהיימר: יש מקומות שאפילו לא יודעים על זה.
יהודית אופנהיימר: המסלול הוא בן שנה וחצי ובתוך המסלול הזה הן צריכות לעבור משלב לשלב, כשכל פעם הן מרוויחות יותר ויכולות להגיע למצב שאחרי שנה וחצי הן מוותרות על הבטחת ההכנסה ועומדות ברשות עצמן.
יהודית אופנהיימר: השלבים האלה מאוד קשיחים ושנה וחצי זאת תקופה מאוד קצרה.
יהודית אופנהיימר: זה יתן מענה לחלק מהנשים, ולא יתן מענה לנשים שיש להן מוטיבציה עסקת גבוהה ואם תנאים יותר גמישים ומשך זמן יותר ארוך, היו יכולות להצליח.
אתי לבני: אני אשמח לטפל בנושא הזה אפילו בחקיקה כי אנחנו מתעסקים בנושא שנשים שהולכות לרכוש השכלה לא תאבדנה קיצבאות.
אתי לבני: יש לנו הסכמה של האוצר.
אתי לבני: הייתי מבקשת ממך לנסח מה דרוש ולהעביר אלי.
יהודית אופנהיימר: דבר אחרון שמאוד חשוב לי, חבל שרוחמה אברהם לא נמצאת פה, זה נושא המכרזים.
יהודית אופנהיימר: שיהיה מתן עדיפות במכרזים לנשים ולעסקים קטנים.
אתי לבני: יש לי את החוק שרוחמה החלה איתו ואני המשכתי והנושא הזה מכוסה.
אתי לבני: 20% מהמכרזים על פי חוק זה יימסרו לביצוע לבעלי עסק כהגדרתו כאן.
יהודית אופנהיימר: צריך גם לעשות הרבה עבודה בקהילה כדי שהדבר הזה יעבור.
אתי לבני: כמה נשים עברו אצלכם במסלולים שלכם?
יהודית אופנהיימר: במסלול של עסק משלך, שמשותף עם העמותה להעצמה כלכלית לנשים, עברו כ-120 נשים.
יהודית אופנהיימר: נשים מבשלות עסק הוא לתקופה של 3 שנים.
יהודית אופנהיימר: פתחנו את הקבוצה הראשונה לפני שנה.
יהודית אופנהיימר: זאת היתה קבוצת פיילוט והיו בה 25 נשים.
יהודית אופנהיימר: אנחנו מוצפות בבקשות.
יהודית אופנהיימר: הן סיימו ואנחנו מתכננות תכנית המשך של פתיחת מטבח בקרית היובל והשתלבות גם במפעל ההזנה.
יהודית אופנהיימר: זה הולך ומתפתח.
יהודית אופנהיימר: אנחנו יכולות מחר לפתוח קורס נוסף בלב העיר בירושלים, אנחנו באמצע גיוס כספים לעניין הזה.
יהודית אופנהיימר: כל גיוס הכספים זה על העמותות, זאת חוויה כמעט גרוטסקית שאנחנו יושבים בישיבות של אגף הרווחה בעיריה ומתייחסים אלינו שאנחנו נביא את הכסף.
יהודית אופנהיימר: אנחנו יושבים במינהלים הקהילתיים, ואנחנו העמותה הקטנה שמגלגלת משהו כמו אחוזון מהתקציבים של כל אלה שיושבים מולנו - - -
אתי לבני: מה התקציב של קורס נשים מבשלות?
יהודית אופנהיימר: הקורס הזה הוא קורס יקר יותר בגלל ההתמקצעות המיוחדת שלו.
יהודית אופנהיימר: בין 25-30 אלף דולר לשנה.
יהודית אופנהיימר: זה מושקע מאוד, יש רכזת שמלווה את הנשים.
יהודית אופנהיימר: יוספה יכולה לספר על הנסיון שלה כרכזת.
רינה ברטל: אני מברכת על כך שבשנים האחרונות יותר ויותר נשים פותחות עסקים קטנים, עם כל הבעיות שצצו ועלו כאן.
רינה ברטל: יש מודל בחו"ל, שאני לא יודעת אם הוא קיים כאן, והוא קואופרטיבים של נשים.
רינה ברטל: המודל הזה מאפשר לקבוצה לא קטנה של נשים להקים עסקים קטנים יחד.
רינה ברטל: הן מקבלות בניין בעיר, הבניין הרבה פעמים נטוש, בית ספר ישן, או משהו יחסית גדול.
רינה ברטל: הרשות המקומית או גופים אחרים מתבקשים לסייע בשיפוץ.
רינה ברטל: העלות לא גבוהה, וזה מאפשר להרבה מאוד נשים לעבוד יחד.
רינה ברטל: הפלוס הגדול הוא שהן יקבלו תמיכה, חינוך, למידה, והקטנה בהוצאות, שזה כנראה מאוד משמעותי.
רינה ברטל: ראיתי עסקים לתכשיטים, טקסטיל קטן.
רינה ברטל: ראיתי את זה גם בגרמניה וגם באנגליה.
רינה ברטל: בארצות הברית לא בדקתי.
דורית אלמליח: יש בשטוטגרט בגרמניה.
רינה ברטל: שווה ללמוד את המודל הזה.
רינה ברטל: אני מבינה שהוא לא יקר לביצוע.
רינה ברטל: המימוש שלו לא יקר, שווה לבקר במקומות האלה בארץ, ללמוד, לראות, ולנסות בכל מיני דרכים, שכרגע אני לא יכולה לומר מה הם, לדחוף אותו קדימה כי מדובר במסה של נשים.
רינה ברטל: אם במבנה כזה יכולות להיות בין 20 ל-30 נשים זה נהדר.
אתי לבני: אני רוצה לדעת אם זה קיים בארץ?
דורית אלמליח: זה בתהליכים.
דורית אלמליח: יש כבר כמה קואופרציות.
דורית אלמליח: בגליל עליון יש נשים בחווה החקלאית – 8 נשים לייצור ריבות וליקרים ביחד.
דורית אלמליח: יש גם חממות של אמניות.
אתי אטיאס: קואופרטיב אלה עסקים שעובדים יחד.
אתי אטיאס: באשדוד יש פורום של עסקים כבר 10 שנים.
אתי אטיאס: היום אנחנו מתגבשות בצורה כזאת שנפנה לפרסום ביחד כגוש.
אתי אטיאס: אותו דבר, רשת קשר מקומית, שאצלנו היא אזורית כי באות נשים גם מהאזור.
אתי אטיאס: אני עובדת עם מט"י אבל שכחתם את המשפחתונים ואת העיסוקים המסורתיים של הנשים ואין פריצת דרך.
אתי אטיאס: בואו נעשה את אותה רשת קשר, כל הגופים שעוסקים בנשים.
אתי אטיאס: העסקים הקטנים בכל העולם מחזיקים 70% מהתל"ג הלאומי.
אתי אטיאס: יש פה אוצר בלום לנשים.
אתי אטיאס: העסק הקטן מתאים לאישה.
אתי אטיאס: אני מציעה ליצור רשת קשר ארצית, ליצור קואופרטיב של מידע, סדנאות, הרצאות ושל עידוד ויהיה גוף על אחד.
אתי אטיאס: גוף כזה יכול להשיג קרנות ותרומות.
אתי לבני: את מוכנה לקחת על עצמך להתחיל ליזום?
אתי לבני: אני אעזור לך, הרשות תעזור לך.
אתי לבני: ראיתי את המודל שלכם באשדוד והוא יוצא מגדר הרגיל.
מרי חדייר: כפי שציינתי בתחילת דברי, קודם צריך לבקש מהרשות לעסקים קטנים לכנס מחדש את הוועדה.
מרי חדייר: יש הרבה חסמים לנשים.
מרי חדייר: לפני שנתיים הקמנו ועדה נוספת שהיתה אמורה לבחון את כל החסמים, להציג אותם ולנסות לפתור אותם.
מרי חדייר: בנוסף, צריך לצבוע קרן של נשים.
מרי חדייר: ברשות לפני כשנה, פעלנו באמצעות היועצות וחיברנו אותם למט"ים המקומיים.
מרי חדייר: הוקמו קורסים ליזמות עסקית, הוקמו גם פורומים של נשות עסקים גם זעירים וגם בינוניים.
מרי חדייר: אני חושבת שהיום צריך לעבוד על נושא של קרן, ניסינו לצבוע, אבל היתה התנגדות טוטאלית של השר.
יהודית פלוטקין: יש לנו תכנית משותפת שפיתחנו יחד עם הרשות לעסקים קטנים כדי לקדם מודלים יחודיים שעונים על צרכים יחודיים של נשים הכוללים שני שלבים: שלב ראשון, סקר של צרכים יחודיים של נשים בתחום הזה שאנחנו עושות אותו ביחד.
יהודית פלוטקין: שלב שני, בניית פרוייקטים יחודיים.
יהודית פלוטקין: אחד הנושאים שהצענו זה הנושא של חממות עסקיות של נשים.
יהודית פלוטקין: יש לנו פורומים של נשות עסקים, חיברנו את היועצות למעמד האשה ברשויות המקומיות עם סניפי מט"י ויש לנו פעילויות וקורסים משותפים.
יהודית פלוטקין: אנחנו דוחפים עכשיו, יחד עם שר התמ"ת את הנושא של הקמת חממות עסקות לנשים.
יהודית פלוטקין: אנחנו כבר פעילים בתחום במגזר הבדואי.
אתי לבני: היו כאן הבנות שעברו קורסים לדי.
אתי לבני: ג'י ולצילום.
יהודית אופנהיימר: למה אתם לא עובדים עם ארגוני הנשים?
יהודית פלוטקין: בוודאי שאנחנו עובדות.
יהודית פלוטקין: מבחינתנו לא היה ארגון נשים שביקש שיתוף פעולה, לא רק בנושא הזה אלא בנושאים אחרים, ולא ביצענו ביחד.
יהודית פלוטקין: מבחינתי, כמה שיותר מעגלים של שיתוף פעולה רק מחזקים את המסרים של מעמד האשה.
יהודית פלוטקין: גם עם עסק משלך היה לנו פרוייקט משותף.
סאוסן זהר: אני מסכימה עם כל מה שנאמר, בעיקר בנושא הקשיים של הנשים ומה שאמרה יהודית.
סאוסן זהר: אני חייבת להדגיש שהבעיות והקשיים הם שבעתיים כשמדובר בנשים הערביות.
סאוסן זהר: נראה לי שהדיון פורה ובאמת מנסים לייעל אותו אבל חסרה התייחסות ברורה לגבי הנשים הערביות.
סאוסן זהר: זה מתברר מהדוח עצמו.
סאוסן זהר: אין נתונים לגבי מספר הנשים ערביות עצמאיות, אין נתונים על הגידול, אם בכלל, בקרב הנשים הערביות כעצמאיות, לא שמועסקות ולא כמעסיקות.
סאוסן זהר: אני חושבת שכאן מתחיל העניין שלנו.
סאוסן זהר: אני מתנצלת שאני מחזירה את הדיון צעד אחד אחורה.
מאיר בן חמו: למרכז היהודי ערבי יש את כל הנתונים.
סאוסן זהר: אני צריכה לפנות לוועדה של כנסת שתביא את הנתונים האלה כפי שהיא מביאה נתונים אחרים.
אתי לבני: יושבת כאן נציגת של המ.מ.מ ונבקש אם את יכולה לעשות השלמה ולנסות לפלח למגזרים, לנשים ערביות, נשים רוסיות, בדואיות ואחרות, שכדאי להתייחס לזה באופן נפרד.
סאוסן זהר: בעיה נוספת היא בתקציב של הרשות לפיתוח עסקים קטנים.
סאוסן זהר: בירור קטן שעשיתי הראה שרק 10% מתקציב הרשות מופנה לפיתוח יזמות במגזר הערבי.
סאוסן זהר: אז אם זה 10% לכל המגזר הערבי, אז בטח אחוזים מזעריים הולכים לנשים הערביות.
סאוסן זהר: צריך לתת את הדעת על ההבדל, שזה ביטוי מאוד עדין.
סאוסן זהר: לבוא ולבטל את ההבדלים האלה בתקציבים.
סאוסן זהר: דבר שלישי, הפעילות של מט"י.
סאוסן זהר: מרבית האוכלוסיה הערבית נמצאת בצפון.
סאוסן זהר: הכי קרוב מבחינת סניפי מט"י זה בחיפה.
מאיר בן חמו: לא כל המט"י מצויינים בדוח.
מאיר בן חמו: 51% מתושבי אזור הצפון הם ערבים.
סאוסן זהר: בסדר, הבנתי שזה לא מופיע בדוח ואני מברכת על כך שיש סניפים.
סאוסן זהר: אני חושבת שתחילת פיתרון הבעיה של הנשים הערביות זה קודם כל הנתונים.
סאוסן זהר: אין נתונים כדי לדעת איך לפתור את זה.
אתי לבני: יהיו לנו נתונים ואנחנו נקיים דיון רק על הנשים הערביות, יש לנו אפילו מועד.
סאוסן זהר: אני רק רוצה לתת התייחסות נוספת לגבי נשים ערביות.
סאוסן זהר: המחסור בניידות ובתחבורה הציבורית בין כפרית ובין עירונית, במיוחד בצפון ובדרום, היא אחת מהמגבלות הכי גדולות שמהוות מכשול בפני נשים ערביות גם כשכירות וגם כעצמאיות.
סאוסן זהר: מחסור במעונות יום במגזר הערבי הוא עוד מכשול בפני נשים ערביות.
סאוסן זהר: לפי נתון שיש לי, רק 2% ממעונות היום לגיל הרך נמצאים במגזר הערבי.
סאוסן זהר: אין מסגרת לשים את הילדים בגיל אין אפשרות להתקדם, לא רק לעסקים עצמאיים אלא גם כשכירים.
אתי לבני: גם במגזר היהודי אין מספיק מעונות.
אתי לבני: נכון שהמצב שלכן חמור יותר.
מיכל מודעי: מועצת ארגוני הנשים עסקה לפני שנים בנושא הזה.
מיכל מודעי: היא איפשרה לנשים בודדות, לקואופרטיבים, להקים עסקים קטנים או בינוניים עם הלוואות.
מיכל מודעי: זה לא כל כך הצליח כי הנשים בדרך כלל לא הצליחו להחזיר את ההלוואות.
מיכל מודעי: כיוון שחלק מהארגונים הקימו בתי ספר למנהיגות, הרבה נשים קיבלו בטחון עצמי והרגישו שהן מוכנות להיכנס לעסקים כאלה.
מיכל מודעי: את זה ראינו גם בבית הנשיא כשראינו שלוש נשים שלקחו יוזמה והקימו עסקים לתפארת.
מיכל מודעי: זה נתן לנו במועצת ארגוני הנשים את הדחף להקים מחדש את הפורום שיסייע לנשים להקים עסקים קטנים ובינוניים.
מיכל מודעי: אני מקשיבה לכן כאן ואני שומעת דברים נהדרים.
מיכל מודעי: אבל לא קלטתי, מכל מה שאמרתן, איך אנחנו יכולים לחבר בין הרשות לקידום מעמד האשה, בין מועצת ארגוני הנשים, בין כל הארגונים השונים.
מיכל מודעי: לחסוך הרבה זמן וכסף ונעזור להרבה יותר נשים.
מיכל מודעי: אז מי שיודעת איך באמת - - -
אתי לבני: שתי חברות כאן לקחו על עצמן להתחיל לנסות לחבר משהו.
מרי חדייר: זה יהיה תחת המטריה של הרשות.
לילי סופר: בעבר טיפלתי בנושא של מעמד האשה במסגרת הרשות לעסקים קטנים.
אתי לבני: ומה קרה למעמד האשה?
לילי סופר: אנחנו ממשיכים לעבוד ויש עבודה שוטפת.
לילי סופר: אולי יש את הוועדה אבל אנחנו עובדים.
לילי סופר: אני רוצה להתייחס למה שנעשה בשטח ולהצעה.
לילי סופר: בפתיחה ציינת שיש קיצוץ בתקציב שנעשה בכל משרדי הממשלה והוא חל גם על הרשות לעסקים קטנים.
לילי סופר: למרות הקיצוץ, מהנתונים רואים שיש גידול בנושא של הנשים והצרכים.
לילי סופר: מישהו צריך למצוא פתרון לפער הזה.
לילי סופר: מצד אחד כולם מדברים שיש גידול ואיזה יופי.
לילי סופר: כל מי שיושב פה מתבשם בפעילות נהדרת של יזמות נשים וכמה חשוב.
לילי סופר: מצד שני, התקציב של הרשות לעסקים קטנים קוצץ וזה פגע, אולם למרות הכל המשכנו לפעול באמצעות המט"י בנושא של נשים וקורסים לנשים.
לילי סופר: אנחנו פועלים עם כל ארגון שהגיע איתנו לשיתוף פעולה תקציבי ואחריות לנושא הזה.
לילי סופר: השנה נכנסו 20,000 תעודות זהות חדשות למט"י כש-6,000 מתוכם הן נשים.
אתי לבני: זה 38%.
אתי לבני: לילי סופר: כן.
אתי לבני: זאת מגמה שהולכת וגדלה באופן שיטתי ואפשר לראות את זה בגרף מאוד יפה, אבל התקציב הולך ויורד וללא ספק זה מקשה על הרשות.
אתי לבני: אנחנו מנסים לעשות מספר דברים: בנושא אוכלוסיות המיעוטים, הרשות שמה לעצמה השנה והגדירה את זה היעד מועדף לטיפול.
אתי לבני: זאת לא רק הצהרה לפרוטוקול, אלא היא פועלת במישור הזה באופן הבא: איחוד משאבים עם הג'וינט ועם משרד הקליטה, אנחנו לא פועלים לבד.
אתי לבני: לא ניתן לכסות את סל הסיוע.
אתי לבני: אתם רואים איזה צורך יש לאשה שמתחילה.
אתי לבני: זה לא רק היעוץ הראשוני, זה לא רק קורס להקמת עסק, זאת חונכות ולאחר הליווי יש את הנושא של מוניטור שהוא כלו מאוד חשוב שהרשות מפעילה.
אתי לבני: זה גם הנושא של יעוץ לעסק הקיים ולבדוק אם יש לו אורות אדומים, כדי שהוא לא יהיה במצב של קריסה, כי זה חלק לא פחות חשוב.
אתי לבני: אנחנו רוצים שבססטיסטיקה שלנו הוא יהיה אצלנו לא כסגירה אלא כממשיך וכשורד.
אתי לבני: שהוא יעבור את השלוש השנים הראשונות שהן קריטיות עבורו.
אתי לבני: זאת עבודה מתמשכת והיא כרוכה בעלויות.
אתי לבני: מדובר ביועצים, כלכלנים, רואי חשבון וגם במומחים לענפים ספציפים.
אתי לבני: כלומר, אם יש ענף מזון, אז יש מישהו ספציפי.
אתי לבני: אף אחד לא יתן יעוץ בענף שהוא עצמו לא מכיר ושיש לו נסיון מקצועי ועסקי.
אתי לבני: העבודה כרוכה באחריות ואני חושבת שמט"י, יחד עם הרשות לעסקים קטנים, מושכים את העגלה הכבדה הזאת.
אתי לבני: בנושא של אוכלוסיות מיעוטים, חשוב לי להדגיש, בכל ישיבות ועד מנהל אנחנו כן מצהירים כיעד מועדף את הנושא של אוכלוסיות יחודיות.
אתי לבני: יש לכן הפניית משאבים יותר גדולה לנושא הזה?
לילי סופר: כן, ללא ספק.
לילי סופר: משרד הקליטה והג'וינט יצטרכו כדי לפעול כדי לתקצב אותם יותר.
אתי לבני: המיעוט הערבי זה לא משרד הקליטה.
לילי סופר: השנה, למרות שקוצצנו, מיגזר המיעוטים תוקצב ולא נפגע, בגלל הרגישות.
לילי סופר: יש יצוג מצויין ונכבד של הציבור הערבי בתוך הוועד המנהל.
לילי סופר: זה בא לידי ביטוי בתקציב והוא לא נפגע.
לילי סופר: למרות שאנחנו עברנו קיצוץ גדול מאוד.
אתי לבני: תהיה לנו ישיבה נפרדת בעניין המגזר הערבי.
אתי לבני: הייתי מבקשת מכולם לבוא עם נתונים ולראות מה קורה שם.
אתי לבני: המצוקה מגיעה אלי כל הזמן מהנשים הערביות בעיקר.
אורלי לוטן: לגבי נתונים שאמרתם שחסרים, בפניה לרשות לעסקים קטנים ובינוניים התקבל דף מידע שכלל מספר נתונים ונאמר שאלה הנתונים שישנם, וזה מה שמופיע כאן.
אורלי לוטן: כל החומר שהוצג כאן, התקבל בשיחות טלפון סניף סניף.
אורלי לוטן: בשל קוצר זמן וגם משום שלא רצינו להוציא מסמך של 50 עמודים, נבחרו כמה סניפים.
אורלי לוטן: כדי לייעל, אני אשמח שכל מי שיש לו נתונים שיעביר אלינו נתונים.
אתי לבני: את יודעת לאיזה מט"י את צריכה לפנות עכשיו, למרכז היהודי ערבי.
תמי אלמוג: ברמה של המשרד המופקד על תחום התעסוקה עם דגש על תעסוקת נשים, הגברת פלוטקין הציגה את הנושא של השיתוף בין הרשות לבין המשרד בקטע של חידוש עבודת הוועדה הציבורית לנושא של עסקים קטנים והעצמת נשים והנושא של מיפוי צרכים ומחקרים.
תמי אלמוג: אי אפשר לדבר על קידום נשים כמקשה אחת.
תמי אלמוג: צריך למפות את האוכלוסיות היחודיות שקיימות.
תמי אלמוג: לכל אוכלוסיה יחודית כזאת יש חסמים שונים ומשדרי ממשלה ורשויות מקומיות יש להם כלים שיכולים לפתור את החסמים האלה.
תמי אלמוג: מה ששמענו כאן מנציגת עמותת כיאן במגזר הערבי, רק ממחיש את מה שאני אומרת.
תמי אלמוג: כשהיא אומרת שאין מספיק מעונות יום למגזר הערבי זאת אמירה לא נכונה משום שהיוזמה צריכה להיות יוזמה מקומית שתהיה מופנית לכתובת הנכונה.
תמי אלמוג: אותה כתובת זה משרד התמ"ת האגף למעונות יום שיכול לתת את הסיוע והוא יתן אותו.
תמי אלמוג: אף אחד לא בא להקים מעון סתם מיוזמתו.
תמי אלמוג: אז צריך להדגיש את הדברים האלה.
תמי אלמוג: אם יוקם פורום שתחת המטריה שלו תהיה הנושא הזה אפשר לווסת את העבודה הזאת הן לפי אוכלוסיות והן לפי משרדי ממשלה כך שכל אחד ייתן את ה"אינפוט" שלו ואני חושבת שניתן לעשות הרבה ולקדם.
בלה כהן: רציתי להתייחס לחסם אחד שנמצא בכל מגזר הנשים, בין עם זה ערביות או אחרות: ישנה חוסר הערכה עצמית אצל נשים.
בלה כהן: יש צורך בשינוי תפיסה בכל המגזר הנשי.
בלה כהן: עשיתי יום עיון כזה על עסק משלך והזמנתי נשים מובילות שהקימו עסקים בעשר אצבעותיהן.
בלה כהן: האולם של הסינמטק היה מלא, זה מראה כמה נשים רוצות לשמוע ויש להן את החסם הזה.
בלה כהן: כשנכנסתי לנושא הזה ניסיתי להבין מי באמת מטפל בקטע של נשים ושינוי עמדות שלהן ואז התחלתי לגשש בין הרשות למט"י.
בלה כהן: יש גם חוסר פרסום בנושא.
בלה כהן: ניסיתי לברר אם יש מט"י שמטפל בנשים או שיש להם תוכניות ייחודיות לנשים.
בלה כהן: אז היה מט"י תל-אביב שפשט את הרגל.
בלה כהן: פניתי לרעננה והם באמת שלחו לי.
בלה כהן: לא הבנתי את החיבור בין הרשות לבין מט"י.
אתי לבני: הרשות מפעילה את המט"י.
בלה כהן: אני חושבת שדרך הרשות ודרך המט"י צריך להיות גם מט"י נשים, ממש מחלקות של נשים.
בלה כהן: כי אחר כך הגיעו אלי פניות מנשים איפה אפשר לעבור קורס עם נשים.
יהודית אופנהיימר: בקול האשה.
אתי לבני: זה חלק מהמסקנות שאנחנו מגיעות אליהן מתוך הדברים.
בלה כהן: למה להסתמך על עמותות שכל כך מתקשות להשיג משאבים?
בלה כהן: יש כבר רשות שהיא רשות ממשלתית, יש גוף מקצועי, תרכזו את זה ותעשו את זה ברמות אזוריות.
בלה כהן: יש את הכספים, יש ידע.
בלה כהן: למה לשלוח לעמותות?
בלה כהן: גם אני באה מעמותה, מאוד קשה לנו להשיג משאבים.
בלה כהן: אוספים תרומה לתרומה.
בלה כהן: אני מנהלת האגף לקידום מעמד האשה בויצו.
אתי לבני: נראה לך שנחבר פה את הכוחות, אולי תחת יהודית פלוטקין מהרשות?
בלה כהן: יש רשות לקידום מעמד האשה ויש רשות לעסקים, צריך לחבר.
גליה אלבין: לי יש רעיון עיסקי: ישנו דבר שנקרא "נשים קונות מנשים".
גליה אלבין: כשרצו לעודד את הקולנוע הישראלי, פשוט העבירו חוק שכל צופה שקונה כרטיס קולנוע, 2.5 פרומיל הולך לקידום קולנוענים כדי שהם יוכלו לעשות סרטים.
גליה אלבין: כך נולדה הקרן לעידוד סרטי איכות בישראל.
גליה אלבין: אם על אותו מודל, "נשים קונות מנשים" תקום קרן לעידוד העצמת נשים בישראל, מעסקים קטנים כגדולים, אז בכל מקום שנכנסים לסיגל דקל וקונים היא תפריש אפס נקודה בהסכמה וברצון טוב.
גליה אלבין: יכול להיות שמבחינה מיסויית אם זאת תרומה אז היא יכולה לנקות את זה.
גליה אלבין: אז פתאום יגיעו מיליוני שקלים לקרן שהפיקוח שלה יהיה של ממשלת ישראל בשיתוף עם נשות עסקים והוא יילך על בסיס עסקי.
גליה אלבין: אם יש יוזמה שאני רואה בה פוטנציאל, אני אשמח להשקיע באשה כזאת.
גליה אלבין: אני יודעת שנכנסות נשות עסקים על בסיס עסקי.
גליה אלבין: רוב הבעיות מתחילות, כולל המנטורים, כשנשים אומרות: "מקסימום זה לא הכסף שלי, אני אתחיל את העסק".
גליה אלבין: יש תחושה כזאת שאני בבית ספר.
גליה אלבין: לא כל יוזמה ולא כל גחמה לעסק שיש לאשה, לעשות לחם עם זיתים, ואין לזה שום הגיון ושום בסיס, אז צריך להגיד לה שזה יופי של יוזמה אבל זה לא יוביל לשום מקום.
גליה אלבין: קחי קורס, תעשי את זה בחממה, אבל אל תקראי לזה עסק.
גליה אלבין: לדעתי אם ההסתכלות תהיה הסתכלות עיסקית זה גם יתן לאשה את התחושה שהיא נותנת, ויום אחד מהרווחים שלה היא תמשיך את השרשרת הלאה.
גיל גרוסמן: במהלך שנה וחצי עברו אצלנו במערכת של קורסים, עם הרשות לעסקים ועם העצמת נשים והרשויות המקומיות למעלה מ-400 נשים.
גיל גרוסמן: למרות זאת נפתחו מעט מאוד עסקים.
גיל גרוסמן: הנשים שאני מדבר עליהן הן לא נשים שבאות מקו העוני.
גיל גרוסמן: הבעיה איננה כסף.
גיל גרוסמן: הבעיה העיקרית היא קונפליקט של קריירה מול בית.
גיל גרוסמן: זה הסיפור המרכזי.
גיל גרוסמן: אני לא רוצה להתייחס לאוכלוסיות חלשות.
גיל גרוסמן: אני מדבר על נשים משכילות, מי יותר מי פחות, שבאות מאזור השרון.
אתי לבני: מה אתה מציע?
גיל גרוסמן: אני לא יודע.
גיל גרוסמן: אני מעלה בעיה.
גיל גרוסמן: אני נמצא פה אצל נשים שיש להן יותר הבנה ממני בתחום.
בלה כהן: זאת בעיה כללית של נשים בשוק העבודה.
גיל גרוסמן: צריך לתת כלים ולא חוקים.
גיל גרוסמן: צריך לתת חכות ולא דגים, ולא על ידי קרנות ייחודיות.
גיל גרוסמן: עסק כמו שאמרה גברת אלבין, צריך להיות עסק, זה לא משנה אם זה אשה.
גיל גרוסמן: עסק צריך לקבל מימון כי מגיע לעסק מימון, זה לא קשור לאשה או לגבר.
יהודית פלוטקין: זה צריך לענות על צרכים מיוחדים של נשים.
גיל גרוסמן: לא בהקשר של מימון.
סנדרה בנאי: ישנם שני דברים שלא דיברנו עליהם.
סנדרה בנאי: דיברנו על עסקים זעירים, כל מיני עסקים שאנשים פותחים בבית.
סנדרה בנאי: אני הולכת טיפה קדימה, אשה שפותחת עסק מורשה, שוכרת מקום, צריכה לשלם מע"מ, לשלם לרואה חשבון, ארנונה, עובדים וכדומה.
סנדרה בנאי: כמו שיהודית אמרה, יש את הדבר החדש הזה שאם מישהו פותחת עסק זעיר ויש לה הבטחת הכנסה, היא תקבל במשך שנה וחצי עדיין הבטחת הכנסה עד שהעסק יתחיל לתפקד.
סנדרה בנאי: אשה שמחליטה לפתוח עסק חוקי, שוכרת מקום, אין לה את הדבר הזה.
סנדרה בנאי: זאת אומרת, אשה שמשקיעה המון כסף, כשרוב הכסף אלה הלוואות מכל מיני מקומות וכבר נופלות עליה כל ההוצאות שמניתי, שהן הוצאות מאוד גדולות.
סנדרה בנאי: העסק לא מתחיל לתפקד אחרי יומיים.
סנדרה בנאי: הוא מתחיל לתפקד אחרי שנה וחצי שנתיים ואז הוא מתחיל רק להחזיר את ההוצאות.
סנדרה בנאי: זאת אומרת, אשה צריכה לשלם שנה וחצי את כל ההוצאות האלה.
סנדרה בנאי: אני מציעה שיזם שפותח עסק קטן, שבשנה וחצי הראשונות יעשה הסדר עם מע"מ ויקבל הקלות מסויימות.
סנדרה בנאי: כך גם בארנונה וגם בדברים אחרים.
סנדרה בנאי: לפני שנה העיריה תבעה אותי כי שכחתי לשלם ארנונה.
סנדרה בנאי: תבעו אותי באמצע השנה, הגם שלא קיבלתי את השירותים עד סוף השנה.
סנדרה בנאי: לא היה לי עם מי לדבר.
סנדרה בנאי: לא קיבלתי הזמנה למשפט, קיבלתי תביעה והארנונה עלתה פי שתיים.
סנדרה בנאי: במצב כזה אין לי למי לפנות ואף אחד לא אומר לי שאת הארנונה אני צריכה לשלם ב-1 בינואר כדי שהעיריה לא תתבע אותי.
סנדרה בנאי: אנחנו שוכחות שעסק צריך לפעול גם אחרי שנה.
סנדרה בנאי: עכשיו אנחנו מתעסקות בקטע של פיתוח עסק, לקבל הלוואה ותמיכה וידע אבל מה קורה אחרי שנה וחצי בעסק?
סנדרה בנאי: אחרי שנה שנתיים יש אפילו יותר קשיים מאשר בהתחלה.
סנדרה בנאי: בהתחלה מקבלים את כל הסיוע ואת כל ההלוואות ואת העזרה של מט"י.
אתי לבני: מט"י ממשיכה ללוות.
גיל גרוסמן: את יכולה לבוא גם אחרי 10 שנים.
סנדרה בנאי: אם יש לי בעיה עם העיריה לא נעים לי להתקשר למט"י שיסדרו לי את הבעיה.
סנדרה בנאי: זה לא עובד כך.
סנדרה בנאי: צריך להקים גוף שמטפל בעסקים קטנים.
סנדרה בנאי: עוד דבר שאנחנו שוכחים זה לעודד את הדברים שמיוצרים בארץ.
סנדרה בנאי: הנשים בארץ לא יודעות מה זה תוצרת כחול לבן.
סנדרה בנאי: הרשתות הגדולות בולעות את העסקים הקטנים.
סנדרה בנאי: עצמאי שמעסיק עובדים ומשלם שכירות הרבה יותר מעסק גדול, לא יכול להתמודד עם הרשתות שמביאות סחורה מסין.
סנדרה בנאי: אני מציעה אולי להעלות לתקשורת הצלחות של עסקים קטנים ולהביא למודעות מה זה כחול לבן.
דורית אלמליח: יש לי הצעה לסיכום: מה שעלה פה זה ייצוג של הבעיה שלנו.
דורית אלמליח: הוועדה לקידום האשה צריכה לראות בהקמת ועדה הציבורית שאנחנו רוצים להקים - עסק.
דורית אלמליח: העסק הזה צריך לכלול נושאים של חוק, נושאים של מימון, נושאים של שיווק ואנחנו צריכים לעבוד כקואופרטיב של ארגונים שתפקידו לדאוג לתעסוקת נשים וקידום מעמד הנשים.
דורית אלמליח: לא אכפת לי תחת מי זה יהיה.
דורית אלמליח: יש לנו משימה של להתאגד בתוכנו, לראות את כל הכוחות בתוכנו ומה שחסר גם כלפי מעלה וגם כלפי מטה.
דורית אלמליח: אם נמשיך כל אחד בדברים הקטנים המאוד חשובים שאנחנו עושים לא יצא מזה כלום.
דורית אלמליח: צריך להחליט מי מקים את זה, מי מאגד אותנו, ועם הצעות יישומיות.
דורית אלמליח: רק ועדה ציבורית זה לא מספיק, רק ישום זה לא מספיק, זה חייב להיות ביחד.
אתי לבני: מכל הדוברים עלה שצריך להקים משהו משותף שיהיה חוצה ארגונים וקבוצות ויראה את הבעיה באופן כללי.
אתי לבני: אני מציעה שנקים תת ועדה של הועדה לקידום האשה שתשתף פעולה עם גוף של ישום ובדיקה.
אתי לבני: אתי, גליה, אשמח מאוד אם תהיו המנוע, אנחנו צריכים מישהו שידחוף אותנו תחת הרשות בצורה כלשהי, וצריך לחשוב איך לעשות את זה.
אתי לבני: צריך לקבץ את כל הכוחות ולראות איפה אנחנו צריכים לתת דחיפה או דגש.
אתי לבני: אתם תפעילו אותנו ואז נפעל.
אתי לבני: חשבתי שרוחמה אברהם תבוא ותציג את הנושא.
אתי לבני: היא דיברה על כך שהוקמה קרן תבור של 100 מיליון שקל, ולא היו מספיק תביעות לקרן.
אתי לבני: יש כספים שלא ידעו איך לתעל אותם.
אתי לבני: הבעיה היא לא רק כסף ועוד מנגנונים של הפרשות כספים.
אתי לבני: אנחנו מודיעים שהקמנו צוות משותף תחת הרשות של הארגונים החיצוניים, של מט"י של הרשות לעסקים קטנים.
אתי לבני: אני לא חלק מזה, אני תת הוועדה בכנסת לנושא הזה של תעסוקת נשים דרך עסקים קטנים ובינוניים, כדי לבדוק את הנושא הזה.
אתי לבני: עלו כאן מספר נקודות שאני רוצה להמשיך לטפל בהם: המשך אבטחת הכנסה למקימת עסק, שזה בהחלט דבר ראוי.
אתי לבני: אבקש מגב' אופנה
אתי לבני: יימר לעזור לי בנושא הזה וגם לגבי ארנונות, מע"מ שבהם ועדת הכספים מטפלת.
אתי לבני: הנשים פה מסתבכות לתוך הראייה הכוללת של הדברים ואי אפשר לבנות רק על נשים.
אתי לבני: כן אפשר לבנות מסלול מיוחד לנשים, כמו שהתמחה סניף ת"א ואולי בתוך המסגרת הזאת של כל הקבוצה, אתם תביאו את המסגרת של מסלולים והתמחויות, הכשרה מקצועית, קבלת הלוואות ועוד.
בלה כהן: זה לא רק הכשרה, זה שינוי חשיבה.
בלה כהן: זה לא קוסמטיקה, זה שינוי מחשבה לנשים.
אתי לבני: אני לא מדברת על קוסמטיקה.