GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גדעון סער: יש לנו היום שרת משפטים, אני משוכנע שביסוד היא תומכת בעמדות האלה.
אתי לבני: תודה גדעון.
זהבה גלאון: אני רוצה להעיר כמה הערות ולהתחיל מההערה האחרונה של חבר הכנסת סער מהצד האופרטיבי.
זהבה גלאון: אני חושבת שזו הצעה מצויינת מה שהציע חבר הכנסת סער.
זהבה גלאון: כל אחד מחברי הכנסת הגיש הצעה בניואנסים אלו או אחרים.
זהבה גלאון: זה ממש לא רלבנטי.
זהבה גלאון: יש כאן את היתרון של הוועדה שיכולה לפסוח כמו שנאמר, וזה באמת יהיה הישג מאוד גדול, כי אפשר יהיה להגיע לאיזה מודל, אז יכול להיות שהכיוון שאמר קודם גדעון שלא צריך ללכת על סנקציות, אלא צריך ללכת על תמריצים חיוביים, יכול להיות שזה הרבה יותר אפקטיבי, אני לא נכנסת כרגע לזה.
זהבה גלאון: יכול להיות שהייתי רוצה גם סנקציות, אני לא בטוחה.
אורית נוקד: למה, יש לנו הצעה משותפת.
זהבה גלאון: אני יודעת, המודל הצרפתי מוכיח, נאמר כבר קודם, איך מפלגות מצליחות לדלג על המשוכה של הסנקציות, ולא בטוח שזה אפקטיבי.
זהבה גלאון: אין לי ספק שאפשר להתגבש כאן, זו הצעה אחת כוללת שבעיניי גם היא תהיה תקדים במובן הזה שהיו כל מיני הצעות חוק כמו לגבי דירקטוריונים.
זהבה גלאון: אבל היא תהיה תקדים במובן הזה שהיא קובעת הבטחת ייצוג תוצאתית, נאמר כבר כאן קודם בסקירה של פרופסור גליה גולן לגבי אפקט הדומינו של הצעה כזו או החלטה כזו.
זהבה גלאון: זו תהיה טעות שאנחנו גם בהתבטאויות שלנו וגם בדיבורים שלנו וגם אחרי שנתמוך בהצעה הזאת של כולנו ונחתום עליה, שנשליך את כל יהבנו רק על חקיקה שמקבעת הבטחת ייצוג.
זהבה גלאון: אני כמובן תומכת בה, אין ספק שזאת הדרך הנכונה ואין ספק שאנחנו מדברים כאן על מנגנון זמני שיגרום לאנשים להפנים שצריך להצביע לנשים, ואני מאוד תומכת בכל מה שקשור להבטחת ייצוג.
זהבה גלאון: אבל אני חושבת שבד בבד ובמקביל אנחנו צריכות כל הזמן להגיד שהדרך לקדם נשים היא כמובן לא רק באמצעות חקיקה.
זהבה גלאון: צריך לעשות פעולות חינוכיות, צריך להגביר מודעות, צריך להעלות מוטיבציה.
זהבה גלאון: צריך ליצור את כל התרבות.
זהבה גלאון: אני מדברת דווקא עלינו כמחוקקות.
זהבה גלאון: באים אלינו ומצפים מאיתנו שאנחנו נתאגד עכשיו לדבר הזה של הבטחת ייצוג שאני מאוד תומכת בזה.
זהבה גלאון: בהמשך לדברים שנאמרו כאן, אמרה מיכל קודם הרבה נשים חשות שזו בושה, וזה מתייחס קצת גם להערה של חברת הכנסת גבריאלי שנשים לא מתמודדות.
גילה פינקלשטיין: זו בושה שמה?
זהבה גלאון: זו בושה שעושים העדפה מתקנת, שמשתמשים במנגנון הזה של העדפה מתקנת.
גילה פינקלשטיין: בכלל לא בושה, בכל העולם זה קיים.
גילה פינקלשטיין: צריך להעלות את המודעות.
זהבה גלאון: בסדר, את צריכה לשרש תפיסות.
זהבה גלאון: את צריכה לגרום לכך שנשים וגברים יבינו שזה מנגנון נכון, שיש לו ערך שהוא מעבר למאבק המיידי, כמובן שזה מאבק לזכויות נשים ולקידום נשים.
זהבה גלאון: תמיד צריך לבחור בין בושה גדולה לבושה קטנה.
זהבה גלאון: הבושה הגדולה שיש כל כך מעט חברות כנסת.
זהבה גלאון: אז הבושה הקטנה תהיה שעושים את זה באמצעות מנגנון זמני של הבטחת ייצוג.
זהבה גלאון: אני עונה לחברת הכנסת גבריאלי, זה בעיניי יגרום לביטול – השילוב הזה שגם פעולה חינוכית וגם הפעולה החקיקתית, חוק לבד לא יכול לשנות מציאות חברתית.
זהבה גלאון: חוק הוא איטי, הוא מסתגל למציאות המשתנה, הפעולה הזאת המשולבת מה שעושים בכל הארגונים של ארגוני הנשים, הפעולה המשולבת שמצד אחד לגרום לנשים להתגבר על אותם חסמים מיבניים, על אותה מערכת עם אותם סטריאוטיפים, אני לא אחזור על כל מה שנאמר כאן, זה כל כך ברור, אין בכלל טעם לחזור לזה.
זהבה גלאון: כולנו שותפות לדבר הזה.
זהבה גלאון: חברת הכנסת ליבני, ברשותך יושבת ראש הוועדה, אני רוצה ממש לציין את זה לפרוטוקול.
זהבה גלאון: קראתי את המסמך בעיון, אני חושבת שהמסמך שהוגש כאן זו אחת העבודות היותר מקיפות והיותר רציניות.
זהבה גלאון: זה משהו שאני רוצה לציין לפרוטוקול.
זהבה גלאון: בנקודה הזאת אני רוצה לומר, המסמך הזה חשוב שיונח במליאת הכנסת אצל כל חבר כנסת, אצל 120 חברי כנסת.
זהבה גלאון: זה לא מסמך שצריך להיות מונח כאן רק בקרב החברות, ולצורך העניין חברות הוועדה.
זהבה גלאון: זה מסמך מקיף שבוחן את כל השיטות, כל המנגנונים, כל ההשוואות.
זהבה גלאון: אני לקחתי את זה ותייקתי אצלי בבית.
זהבה גלאון: למה אני אומרת את זה, העלאת המסמך הזה למליאה, זה חלק מאותה טקטיקה שמעבר לחקיקה עצמה, של הפעולה להחדיר, להפנים, וכו'.
זהבה גלאון: הערה אחרונה ובזה אני מסיימת ברשותך, אני לא יכולה שלא להתייחס לזה.
זהבה גלאון: היא לא ממש קשורה כי זה מתקשר בעניין לורה בוש, אשתו של.
זהבה גלאון: ברשותכם, זה מתקשר בעיניי באופן מיידי לדיון של היום.
זהבה גלאון: אנחנו מדברות על איך כל הזמן אנחנו גורמות לכך שיותר נשים תשבורנה את אותה תקרת זכוכית, תצטרפנה לאותו מעגל משפיע, לאותו מעגל שמיוצג במוקדי הכוח.
זהבה גלאון: לאותו מעגל שעוסק בענייני נשים ודואג לקידומן של נשים קודם כל בזכות עצמן, בזכות אותה מחוייבות חברתית לענייני נשים.
זהבה גלאון: מה לעשות, יש נשים שהן אשתו של, מה לעשות.
זהבה גלאון: בן זוגי, כשאנחנו נפגשים בחברה הוא אומר אני בעלה של זהבה גלאון, מה לעשות, ככה זה.
זהבה גלאון: אבל אסור לנו ליפול למלכודת הזאת, בעיניי זה ממש פח יקוש שהרצייה החברתית והציפייה החברתית היא שאשתו של תתפקד על תקן של אשתו של.
זהבה גלאון: כשהיא באה לכאן, ואם יש לה אמירה, והיא אשה שגם פועלת בזכות עצמה, וגם אם נניח לא יצאה לפעול בזכות עצמה, אבל יש לה אג'נדה שאותה היא מקדמת, ועליה היא מדברת, אז כשהיא אשתו של נפגשת עם נשותיהן של, בכל הכבוד להן, וזה מסתכם בזה שאשתו של חייכה לאשתו של, נו.
ענבל גבריאלי: במיוחד שהיא הדגישה למשל בסיפור שהיא הגיעה כדי לחזק את בעלה.
זהבה גלאון: היא באה לכאן כחלק ממסע יחסי הציבור של בעלה, לגיטימי, לא לגיטימי, לא משנה.
זהבה גלאון: אבל כשהיא כבר באה והאמירה שלה היא לא חד-משמעית, והאמירה שלה היא פלקטית, והיא לא דואגת באמת לדבר הזה, אז נו, זה מחטיא את המטרה.
אראלה גולן: גם בעניינים שהן מטפלות בהם, בדרך כלל הם נושאים מאוד נשיים, כאילו מה הן יכולות לדבר על חוץ וביטחון.
אראלה גולן: אני רוצה לומר שבעוונותיי אני גם חשבתי שנשים לא צריכות חקיקה, והן מספיק ראויות, והן יגיעו לבד, זה לא כך.
אראלה גולן: זה נכון שהן ראויות, והן ראויות בעיניי בהרבה מקרים, שלא להיות שחצנית, לא פחות מהגברים, הרבה פעמים לדעתי הרבה יותר.
אראלה גולן: אני מוכרחה להגיד שהחקיקה הזאת מאוד חשובה, ומה שיותר מהר כי אנחנו מתקרבים לנושא של בחירות.
אראלה גולן: הייתי אתמול בערוץ 10 בנושא תקשורת, וזה ממש דרישה מהקהל, מהציבור, שהכוחניות שמוקרנת בתקשורת שהם רואים אותה בערוץ 33 ובשאר ערוצים, הם לא יכולים לסבול את זה יותר.
אראלה גולן: זאת אומר מה שדנקר כתב זה חלק מהכוחניות הזאת, ואני חושבת שנשים בהחלט יכולות לתרום לזה שכל המערכת הזאת תהיה הרבה יותר רכה, בתרבות דיבור אחרת, בתרבות עבודה אחרת, ושגם הכתבות כתוצאה מזה בעיתון יהיו לא תמיד כתבות של סנסציות, אלא גם כתבות על אנשים שעובדים בשקט ועושים את העבודה שלהם כראוי, והם באמת ממלאים את התפקיד הציבורי שלהם.
אראלה גולן: כמו שגברת גולן אמרה, נשים שונות, אבל אני בכלל לא חושבת שאנחנו צריכות להצטדק, להיפך, שזה הייחוד שלנו וזו אולי התרומה שאנחנו יכולים, כולל במשא ומתן, הכי כבד של ההתנתקות של חוץ וביטחון, אני חושבת שנשים יכולות להוביל את זה ממקומות אחרים, ולעשות את כל המערכות האלה הרבה יותר נשיות, הרבה יותר נעימות, הרבה פחות כוחניות, ולהגיע בסוף לתוצאות יותר ראויות.
אראלה גולן: אנקדוטה שהיא מאוד מכאיבה, שאפילו אצלנו בשינוי ניסיתי לדבר על חוק שמכיר בנשים שעובדות מהבית, אז עשו לי פרצוף, אני ואתי מתכוונות לעבוד על זה יותר, כי ברור לי שזה בגלל הנושא הנשי כאן.
מיכל יודין: 60 נשים בכנסת יעבירו את החוק.
אראלה גולן: סך הכל גם גברים יכולים לקבל אישור לעבוד מהבית.
אראלה גולן: הנושא הזה הפריע להם.
מיכל יודין: הכל מפריע להם בעניין של נשים.
ענבל גבריאלי: אני רוצה לומר משהו גם על הנושא שאין נשים מתנגדות, וגם להתייחס לאותם פנים שקיבלתם.
ענבל גבריאלי: אני קיבלתי קצת יותר מפנים, אני חושבת דווקא בהצעת חוק שאת יזמת יחד עם יולי תמיר וחתומות עליה כמעט כל חברות הכנסת, זו אותה הצעת חוק שמדברת על ייצוג הולם לנשים בתהליכים מדיניים, אוי ואבוי.
ענבל גבריאלי: דיברה איתי יולי וביקשה ממני שאני אדבר עם השרים שלנו בוועדת שרים לענייני חקיקה, כדי לקדם ולוודא שזה יעבור.
ענבל גבריאלי: אתן יודעות מה, פשוט אנשי מערות התשובות שאני קיבלתי.
ענבל גבריאלי: זה לא מצחיק, אני אפילו לרגע אחד לא צחקתי.
ענבל גבריאלי: זה פשוט מביש, ובסופו של דבר שלפתי את הטיעון המנצח, תשמעו זה לא טוב לכם ציבורית, תנסו להתנגד.
ענבל גבריאלי: קודם כל זה לא עניין אף אחד, זה היה בסוף סדר היום, כל השרים הלכו, נותרו שם יושבת ראש הוועדה שזו שרת המשפטים, ועוד שר אחד או שניים.
ענבל גבריאלי: היא הרגישה שאם היא תנסה להעביר את זה בפורום כזה, אז כאילו היא עושה לביתה, כי היא כרגע שרה בכירה.
ענבל גבריאלי: אפשר לחשוב כמה יש, אבל שרה בכירה, ואז זה לא נדון באותה ישיבה.
ענבל גבריאלי: זה עבר לישיבה בשבוע שאחרי, ושוב עשיתי סבב טלפונים כדי לדבר עם השרים.
ענבל גבריאלי: קיבלתי את אותן תשובות, ושוב שלפתי את אותו טיעון מסתבר מנצח, שזה לא טוב לכם ציבורית.
ענבל גבריאלי: הוא ניצח, הם אישרו את זה בסוף שזה לא טוב לכם ציבורית.
ענבל גבריאלי: גם כשזה עבר זו היתה שמחת עניים, כי לא יכולתי לשכוח את כל התשובות שקיבלתי בדרך.
אתי לבני: בשמחה, שמחה, שמחה.
אתי לבני: לא איכפת לי איך שזה עבר.
ענבל גבריאלי: לא נכון, כי בין הדברים שנאמרו, אמרו רגע, אם מחר מדינת ישראל תקיים משא ומתן עם סוריה או עם לבנון, אז מה, מישהו יכריח אותי לצרף אותך?
ענבל גבריאלי: אמרתי שנשים לא מתמודדות.
ענבל גבריאלי: אמרה את זה חברת הכנסת גלאון, החוק הוא לא חזות הכל.
ענבל גבריאלי: יש כאן שתי בעיות, קודם כל יש את הבעייה של גישת המחוקק, והמחוקק כרגע הוא גברי יותר מאשר נשי, כי אנחנו רק 15%, לפחות טוב שיש שיתוף פעולה בינינו.
ענבל גבריאלי: שיתוף פעולה שהוא חוצה מפלגות, ואנחנו יכולות לפעול ולוודא את קיומו של החוק.
ענבל גבריאלי: אני באופן אישי חושבת שהמכשול הגדול יותר זה אנחנו עצמנו.
ענבל גבריאלי: בשיחה שקיימנו בדקו איך כל אחת מאיתנו הגיעה לכנסת.
ענבל גבריאלי: אומרת אחת מחברות הכנסת הציעו לי.
ענבל גבריאלי: אז לי אף אחד לא הציע, אני רציתי ושאפתי, ואני מניחה שרוב חברות הכנסת הגיעו בדרך כזו.
ענבל גבריאלי: הבעיה היא קודם כל איתנו, הבעיה היא באיך שאנחנו תופסות את עצמנו, ומובן שאנחנו מקרינות את זה גם כלפי חוץ.
ענבל גבריאלי: למשל בתחילת הקדנציה התקיימה ישיבה חגיגית מאוד יפה באולם ההרצאות, אפרופו, בושה גדולה בושה קטנה.
ענבל גבריאלי: התקיימה ישיבה חגיגית מאוד יפה, היו כל ארגוני הנשים.
ענבל גבריאלי: התנהל שם איזשהו ויכוח האם אנחנו צריכות את הבטחת הייצוג או לא.
ענבל גבריאלי: אני אומרת חד-משמעית זו אפילו לא בושה קטנה, הבושה היא של החברה, לא שלנו.
ענבל גבריאלי: הבושה היא שאנחנו שמונות למעלה מ-50% מהחברה צריכות את זה וזקוקות לזה כדי להגיע למקומות הללו.
ענבל גבריאלי: אנחנו צריכות את הבטחת הייצוג, כל עוד לא נגיע למצב של פחות או יותר שיוויון בין חלקנו היחסי באוכלוסייה לבין הייצוג שלנו, אנחנו צריכות את זה.
ענבל גבריאלי: אנחנו צריכות את זה, ואנחנו צריכות גם לנפנף בזה.
ענבל גבריאלי: ישנן חברות כנסת, כרגע אני לא חושפת את סודותיהן האפלים.
ענבל גבריאלי: הן אמרו קבל עם ועדה, אמרו בקול רם ליד כולנו, שמה, פתאום שאני אבוא מעמדה כזו חלשה.
ענבל גבריאלי: אני לא צריכה.
ענבל גבריאלי: העניין הוא שהן שכחו, אני למשל נבחרתי, אני לא יודעת באיזה מקום, אבל בזכות הבטחת הייצוג.
ענבל גבריאלי: הייתי במקום 29, אחר כך זה זז ל-31.
ענבל גבריאלי: אותו כנ"ל לגבי החברות לפניי ואחריי ברשימה.
ענבל גבריאלי: מוזר שדווקא חברות הכנסת שאומרות אני לא צריכה את הבטחת הייצוג, הגם שהן נבחרו דרכה, הן חברות כנסת שפה בבית הן לא פועלות בתחומים נשיים.
ענבל גבריאלי: בשבועיים האחרונים אני הרציתי לנשות קואופרטיב "דן" בסידרה של עשרה ימים, ועל זה דיברתי, אמרו לי האישה במאה ה-21.
ענבל גבריאלי: כשבדקתי ביני ובין עצמי על מה לדבר איתן, מה יכול לרתק אותן, אז עשיתי כך בין חברות, בין נשים פה בכנסת אפילו, וכולן אמרו לי, את יודעת מה, דברי על מה שאת רוצה, אל תדברי על פמיניזם.
ענבל גבריאלי: זה לא מעניין אף אחד, אז נכון שאנחנו יכולות להגיב בחיוך, אבל אחר כך חשבתי על זה, וחשבתי איך יכול להיות שזרם כמו הפמיניזם, או נשים שמובילות פמיניזם, שבסך הכל זה בא לעשות לנו, לביתנו, למעמדנו ולזכויותינו.
ענבל גבריאלי: איך יכול להיות שדווקא אנחנו מפתחות כזו סלידה כלפי פמיניזם, מפתחות כזה אנטגוניזם כלפי פמיניזם.
ענבל גבריאלי: אני אומרת לך מיכל, ולך גליה שוב, וגם לחברת הכנסת גלאון, כשאני אומרת נשים לא מתמודדות, נכון, החוק הוא חשוב, הוא חיוני, זה הכוח שלנו.
ענבל גבריאלי: אנחנו מהחדר הזה לא יכולות לחנך את החברה במחי יד.
ענבל גבריאלי: מה שאנחנו יכולות לעשות מהר יותר זה לחוקק.
ענבל גבריאלי: בעיניי הבעייה העיקרית עדיין בתוכנו, עדיין אצלנו בחברה.
אתי לבני: אני חושבת שאחת הבעיות היא שנשים לא יודעות מה זה פמיניזם.
אתי לבני: הן חושבות שלשרוף חזיות בראש הפגנות זה מה שנתפס כפמיניזם.
אתי לבני: אבל זה פמיניזם.
אתי לבני: פמיניזם זה לקחת שווה.
זהבה גלאון: זה מאבק הזדמנות שווה.
אתי לבני: זו פאשלה שלנו שאנחנו לא הצלחנו לחנך את הציבור הגדול הגברי והנשי, שפמיניזם זה דבר שמובן מאליו, זה לא איזה דבר איזוטרי בסוף השיירה.
איילת גולן-תבורי: אני כאן מרכזת החקיקה מטעם עמותת כ"ן, ואני אוסיף אולי בקצרה שני פאנים משפטיים לכל הדברים החשובים שנאמרו עד עכשיו.
איילת גולן-תבורי: המונח ייצוג הולם, הוא למעשה מעין החלפה מעודנת של הביטוי העדפה מתקנת.
איילת גולן-תבורי: העדפה מתקנת כפי שהוזכר כאן בלשון נאה, יש מתנגדים לו גם נשים וגם גברים משום שהם יאמרו שזה פוגע בשיוויון.
ענבל גבריאלי: כן, רק שנשים מתנגדות להעדפה מתקנת אחרי שהן עשו שימוש בה.
איילת גולן-תבורי: אז זה באמת מקרה חמור ביותר.
איילת גולן-תבורי: בנוסף נכון, את צודקת.
איילת גולן-תבורי: יש גברים שמתנגדים למונח הזה גם בלי שהם עשו בו שימוש, ואנחנו כעמותת כ"ן קיבלנו תשובות כאלה מחברי כנסת מסויימים בקדנציה הקודמת, שלא רצו לתמוך בהצעת החוק שניסינו לקדם מהטעם שזה פוגע בשיוויון.
איילת גולן-תבורי: בואו נאמר שיש היגיון מסויים במה שהם אומרים, אכן היום כל אשה כמו כל גבר יכולים להיבחר, זה נכון.
איילת גולן-תבורי: כלומר, אי אפשר לומר שהם לא צודקים.
איילת גולן-תבורי: אבל, ולכן אנחנו כולנו כאן היום, בפועל המצב הוא כמו שאנחנו יודעים, יש היום, כשזו כנסת הייצוגית ביותר לגבי חברות כנסת, יש רק 15%, שזה עדיין 35% פחות מהמחצית המינימלית, נקרא לזה כך.
איילת גולן-תבורי: אני רק רוצה להזכיר שבית משפט העליון אימץ את המונח העדפה מתקנת כבר קרוב ל-12-13 שנה, הוא עושה בה שימוש, הוא תומך בה.
איילת גולן-תבורי: לפעמים קוראים לה העדפה מתקנת, לפעמים הבחנה שווה, מקדמים את זה בנושאים שונים.
איילת גולן-תבורי: בהחלט יש לכך תמיכה ברשות השופטת, ואם מדברים על העברת הנושא גם לשרת המשפטים, אני בטוחה שעוזריה הנאמנים ועוזרותיה הנאמנות ימצאו לה הרבה תימוכין לכך.
איילת גולן-תבורי: נושא שני הוא שהייתי מציעה בהצעת החוק הזו, גם לחשוב, אם לא בתוכה, אז לפחות בדברי ההסבר על איזשהו מנגנון שיביא למימוש הצעת החוק.
איילת גולן-תבורי: אזכיר בקצרה, שבשנות ה-90' ו-93' כמדומני, הועבר תיקון לחוק להכנסת ייצוג הולם של נשים לחברות ממשלתיות ותאגידים סטטוטוריים.
איילת גולן-תבורי: בפועל התיקון הזה לא מומש.
איילת גולן-תבורי: היה צורך בפנייה לבית המשפט העליון.
רבקה שקד: יש רשימה של חוקים אחרים, אבל לא של החוק הזה.
איילת גולן תבורי: שדולת הנשים פנתה בבג"צ, ובעקבותיו היו בג"צים נוספים בהמשך.
איילת גולן תבורי: ובעקבות כך חוייב המחוקק לפעול בפועל ליישום אותו סעיף.
איילת גולן תבורי: זה נושא נוסף שהייתי מציעה לדון בו.
אתי לבני: האם בית המשפט יצר איזשהו אחוז מסויים לפרשנות לייצוג הולם?
איילת גולן תבורי: נזהרים שלא לנקוט בהצעה כזאת בפועל.
איילת גולן תבורי: בנושא חוק החברות הממשלתיות האחוז עלה מבערך 5%-7%, להיקף של 38%-40%.
קריאה: אבל זה ירד לך.
איילת גולן תבורי: נכון.
איילת גולן תבורי: הבעיה שנוצרה בפועל שכאשר הגל הזה הנלהב של המינויים שכח, נדמה היה שהעין הציבורית פחות מסתכלת, לא מונו נשים חדשות במקום אותן נשים בדירקטוריונים שסיימו.
אתי לבני: כמה היום יש לנו?
איילת גולן תבורי: אין לנו נתונים מדוייקים, אומרים באזור ה-30%.
ענבל גבריאלי: אם בונים את הצעת החוק בלי הסנקציה, אז בעצם - - -
זהבה גלאון: אז זה לא סנקציה.
אתי לבני: את מדברת על סנקציה או על תיגמול?
ענבל גבריאלי: היא דיברה בכלל על מימוש.
איילת גולן תבורי: אני אגיד את זה במלים הנאות של בית המשפט העליון – חובתו של המחוקק לפעול לצורך יישום החוק.
איילת גולן תבורי: זאת אומרת איזשהם דברי הסבר, לא קנס, לא מאסר.
אתי לבני: פסילת המועמדים, פסילת הרשימה, זאת נראה לך דרך?
איילת גולן תבורי: פסילת הרשימה נראית לי סנקציה שלא כדאית.
אתי לבני: שאי אפשר להעביר אותה.
אתי לבני: או תיגמול או סנקציה כספית.
ענבל גבריאלי: הצעת החוק שחבר הכנסת גדעון סער דיבר עליה, הקונספט הוא ללא הסנקציה.
ענבל גבריאלי: ברגע שאני רק קובעת איזשהו תמריץ, אז מי שרוצה שיעשה ויקבל את התמריץ, ומי שלא רוצה לא יעשה ולא יקבל את אותו תגמול, ואז אין לי דרך לדחוף ליישום.
זהבה גלאון: אבל אם תרצי להעביר עם סנקציה, אין לך סיכוי להעביר את זה.
זהבה גלאון: זה עניין של פרקטיקה.
ענבל גבריאלי: אז גם לא יהיה שום דבר שנוכל לעשות - - -
נדיה חילו: אני רוצה לחוות את דעתי באופן כללי.
נדיה חילו: כל התהליך של המאבק הכללי לשיוויון על כל הנושאים שאנחנו עוסקים בו יום יום הוא חשוב, והיישום או המיצוי של הנושא הזה גם יקרין על כל הנושאים האחרים.
נדיה חילו: כלומר, גם על הכלכלה ועל העבודה, ועל כל המאבקים שאנחנו עושים לשיוויון כולל לנשים, בראש הפירמידה עומד הנושא של ייצוג הולם.
נדיה חילו: אני חושבת שהיום מבחינה אזרחית הקרקע כן פוריה לחוק כזה.
נדיה חילו: נכון שניהלנו מאבקים מאוד ארוכים, והנושא הזה עלה במשך השנים, גם על השולחן הזה המון פעמים.
נדיה חילו: לדעתי, השעה היא שעת מבחן אמיתית, והשעה היא נכונה מאוד מכל הבחינות.
נדיה חילו: גם מבחינת ארגוני נשים, הצעת החוק היא הדבר הכי נכון היום לעשות.
נדיה חילו: אני רוצה להוסיף מבחינת השלטון המקומי.
נדיה חילו: ללא ספק המישור הלוקאלי הוא גם אחד המישורים שהכי רלבנטי מהבחינה הזאת.
נדיה חילו: גם שם המספרים מעידים על הרבה פחות, אם אנחנו מדברים על אחוזים, ודיברנו פה על 15% בכנסת.
נדיה חילו: אנחנו בשלטון המקומי 200 ומשהו נשים, שזה בסך הכל 11% ולא מתקדמים.
נדיה חילו: יש מחקר מאוד מקיף שנעמ"ת עשתה בעניין הזה, והוא הוצג בכנסת, חלק היה שותף בקדנציה הקודמת, והוא גם מנתח ומביא את כל התהליכים.
נדיה חילו: אני הייתי גם ממליצה לוועדה כהשלמה לדו"ח המאוד טוב, גם לקחת חלק במה שקורה במישור הלוקאלי מבחינת ייצוג הולם, ואז התמונה תהיה מלאה כשזה יובא בכנסת, כשיש לנו שם 204 נשים.
נדיה חילו: האלמנט הייחודי האחרון שאני רוצה להוסיף בעניין הזה, והוא באמת ייחודי, החלק של החוק הזה מבחינת הנשים הערביות.
נדיה חילו: שידוע שהיום המצב הוא מתחת לכל ספק, אין כמעט.
נדיה חילו: יש לנו רק 3 נשים ברשויות המקומיות, זה בכלל לא אומר שאין נשים שיש להן יכולות.
נדיה חילו: יש נשים, והן התקדמו על פי כל הפרמטרים החברתיים ועשו כברת דרך, ובלי החקיקה.
נדיה חילו: אני אומרת את זה באופן ישיר, יש לנו המון דוגמאות בנושא הזה שהחקיקה קידמה, אם זה בחינוך, נישואין, אני לא רוצה להיכנס לזה.
נדיה חילו: אני חושבת שהאלמנט היחיד היום שיכול לעשות את הקפיצה הזאת, הוא הנושא של החקיקה.
נדיה חילו: בנוסף, אני מאוד מאמינה שכל מה שכולם עושים, גם אנחנו בשלטון המקומי, מקדישות לנבחרות ציבור המון, השתלמויות, והחלק של החינוך האזרחי והעצמה.
נדיה חילו: זה טוב ויפה, אבל הוא צריך לבוא בחשיבה רוחבית הוליסטית עם כל הנושאים הנוספים המאוד החשובים.
אתי לבני: אנחנו בהחלט ניקח את זה כחלק מהצעת חוק, את הנושא המקומי, ולראות איך ליישם את זה, זה לא בדיוק אותו דבר.
גילה פינקלשטיין: לצערינו, תקרת הזכוכית של הפוליטיקה הישראלית טרם נפרצה.
גילה פינקלשטיין: וזו הזדמנות להודות למיכל, שעוד לפני שהפכתי לחברת כנסת, מתקשרת, מביאה, עושה, זו הזדמנות.
גילה פינקלשטיין: הרבה הרבה שלמי תודה.
מל פולישוק-בלוך: בכלל, גילה שומרת גם היום על החברות שלה.
גילה פינקלשטיין: נכון, גם היום שמרתי.
גילה פינקלשטיין: רוני בר-און מאוד כועס עלי.
גילה פינקלשטיין: היו צריכים להחליף את היושב ראש של ועדת החינוך, ורציתי לדבר, והוא נתן רק ליוסי שריד ולי הוא לא נתן לדבר.
גילה פינקלשטיין: אז הוא אמר כבר לא מדברים, לא מדברים.
גילה פינקלשטיין: אז אמרתי אני רוצה לדבר, כאשר היתה הצבעה הצבעתי נגד ההחלפה, אני לא חותמת גומי.
גילה פינקלשטיין: אשה היא לא חותמת גומי, אם לא נתנו לי לדבר הייתי מצביעה בעד, כי הוחלט בוועדת הכנסת.
גילה פינקלשטיין: ההצבעה שלי לא משנה כלום, אבל ביקשתי לדבר.
ענבל גבריאלי: אולי זה בגלל שרצית שמלי תישאר יושבת ראש.
גילה פינקלשטיין: רציתי להסביר למה רציתי שמלי תישאר, והייתי מצביעה בעד ההחלטה של ועדת הכנסת.
גילה פינקלשטיין: רוני לא נתן לי לדבר אז הצבעתי נגד.
זהבה גלאון: טוב מאוד, אנחנו בעדך.
גילה פינקלשטיין: אז אמרנו שתיקרת הזכוכית של הפוליטיקה הישראלית טרם נפרצה, למרות שהמוטו שלנו זה - רבותי, אי אפשר בלי גבירותיי.
גילה פינקלשטיין: דיברה זהבה לגבי המודעות.
גילה פינקלשטיין: אני רוצה לספר לכן בנושא הזה, תמיד אני מספרת את אותו סיפור בנושא המודעות.
גילה פינקלשטיין: על אותו אב ובנו שנסעו בכביש תל-אביב ירושלים, תנועה מאוד קשה בכביש הזה, היתה תאונה קטלנית, והאב נהרג במקום, ואת הבן לקחו במצב מאוד קשה לבית החולים והכניסו אותו ישר לחדר הניתוחים.
גילה פינקלשטיין: ואז נשמעה צעקה מראש צוות המנתחים.
גילה פינקלשטיין: וואהו, זה הבן שלי.
גילה פינקלשטיין: מה אתן אומרות על זה?
גילה פינקלשטיין: משהו מפריע לך זהבה בזה?
גילה פינקלשטיין: יושב ראש צוות המנתחים זו אשה רבותי, וכל אחד אומר מה זה לא הגיוני.
גילה פינקלשטיין: כי הם חושבים שראש צוות המנתחים חייב להיות גבר.
גילה פינקלשטיין: זה בקשר לנושא של המודעות.
גילה פינקלשטיין: כשהייתי עם גילה גמליאל בירדן כשפגשנו שם נשות פרלמנט, הירדניות בהתחלה לא רצו לדבר, אחר כך דיברו.
גילה פינקלשטיין: הן אמרו, שכל החברות בירדן שרצו להיבחר לחברות כנסת, אלה שלא היתה להן אפלייה מתקנת, לא נבחרו.
גילה פינקלשטיין: נבחרו 4 נשים, וכך זה ברחבי העולם, זה ידוע.
גילה פינקלשטיין: החזון שלי והחלום שלי שלא נצטרך לדבר על אפליה מתקנת.
גילה פינקלשטיין: אם ירצה השם נקווה שאצל הנכדים והנכדות שלי זה יקרה.
גילה פינקלשטיין: שלא נצטרך לדבר על אפליה מתקנת.
גילה פינקלשטיין: עוד דבר קטן – מפד"ל.
גילה פינקלשטיין: מה קרה במפד"ל רבותי?
גילה פינקלשטיין: במפד"ל 20 שנה אנחנו משרתים את הגברים האלה, ערב בחירות אנחנו יושבות מטורפות בטלפונים, לא רואות את המשפחה שלנו.
גילה פינקלשטיין: שנים, 20 שנה שאין חברת כנסת דתית במפד"ל, הם לא יודעים לעבוד, אז הם פונים לנשים, והנשים יושבות כמו מטורפות ומטלפנות, והולכות, ומטלפנות.
גילה פינקלשטיין: בסוף מה אמרנו, לשריין את המקום השמיני.
גילה פינקלשטיין: כדי לשריין את המקום השמיני, עלינו על הבמה נשים צעירות ומבוגרות וניתקנו להם את המיקרופונים.
גילה פינקלשטיין: והתנהגנו בצורה אגרסיבית, ואז הוחלט לשריין אשה למקום השמיני.
גילה פינקלשטיין: היו בחירות, אז קיבלתי מקום 11 וחנן פורת קיבל 12.
גילה פינקלשטיין: בגלל זה הוא פרש מהמפד"ל, כי אשה היתה לפניו.
גילה פינקלשטיין: הוא ותיק כל כך במפד"ל, הוא היה 12 ואני 11, הוא הודיע למחרת בבוקר שהוא פורש מהמפד"ל.
גילה פינקלשטיין: אחרי שלוש שנים עוד פעם בחירות, אז החליטו הנשים מה פתאום 8 כבר לא ניכנס, מי יודע אם יהיו 8 מנדטים למפד"ל.
גילה פינקלשטיין: רוצים מקום חמישי, נסעתי לשוק הכרמל, קנינו משרוקיות, ונתתי לבחורות צעירות מבוגרות, כולן הסתובבו בבית החייל, שאז היה צריך להחליט על הדרוג.
גילה פינקלשטיין: הן שרקו ושרקו.
גילה פינקלשטיין: עלה אורלב לבמה ואמר, מה אתן רוצות, אי אפשר פה לנהל את הישיבה.
גילה פינקלשטיין: אמרנו שעכשיו כרגע תכריז שאשה תשוריין למקום חמישי.
גילה פינקלשטיין: ואז הוא עלה על הבמה ואמר, יש פה מישהו שמתנגד שאשה תשוריין למקום חמישי?
גילה פינקלשטיין: היה אחד מהצעירים שהוא רצה שאחד מהצעירים ישוריינו גם, הוא אמר כן אני מתנגד.
גילה פינקלשטיין: כולנו עם המשרוקיות התקרבנו אליו והוא אמר אני לא מתנגד.
גילה פינקלשטיין: באותו יום בבית החייל השגנו שיריון מקום חמישי.
גילה פינקלשטיין: ואז כל הנשים בארץ התמודדו על אותו מקום חמישי.
ענבל גבריאלי: זה קבוע בתקנון, או שזה היה אד-הוק לבחירות האחרונות?
גילה פינקלשטיין: אז קבענו את זה.
גילה פינקלשטיין: עכשיו צריך מלחמה חדשה.
גילה פינקלשטיין: אמרתי לאורלב, הוא יושב ראש הסיעה, עכשיו צריך לשריין מקום שלישי, הוא אמר - שקט אל תדברי.
גילה פינקלשטיין: אמרתי - למה לא עכשיו.
גילה פינקלשטיין: אז זהו, זאת המלחמה שלנו.
גליה גולן: הדבר הגדול ביותר שלכן גם קודם וגם אז, זה האיום ללכת באופן עצמאי.
גילה פינקלשטיין: עכשיו אני רוצה לענות לך על האיום ללכת באופן עצמאי.
גילה פינקלשטיין: אני חושבת שלא צריך מפלגת נשים שתלך באופן עצמאי.
גילה פינקלשטיין: צריך שבכל מפלגה יהיו הרבה נשים, זאת המלחמה שלנו.
אתי לבני: אבל יש לך איום, יש לכם קלף.
אורית נוקד: אני רוצה להגיד לחברות הכנסת שיושבות כאן, תסתכלו ותראו.
אורית נוקד: אני חושבת שעל דבר אחד כל היושבים כאן יסכימו, יש אולי חילוקי דעות לגבי ההתנהלות, הסגנון.
אורית נוקד: אבל על זה שכל אחת ואחת כאן חרוצה בצורה בלתי רגילה, ופועלת בצורה עניינית, זה מוסכם על כולם.
אורית נוקד: זה מאוד חשוב, ואפשר עם זה גם לקדם את העניין.
אורית נוקד: הייתי מחוקקת מאוד פעילה, ולמרות זאת, אני חושבת שבאמת לא הכל הוא חקיקה.
אורית נוקד: נדיה את צדקת, נראה לי שזה העיתוי הנכון להעלות את הנושא הזה בחקיקה.
אורית נוקד: אני חושבת שכמו שנאמר כאן קודם, היו פה אוסף של הצעות חוק, זהבה, אני, את, צריך לקחת אותן, שהוועדה תגיש את ההצעה בלי סנקציות, הסנקציות ישר גורמות לאנטי, מעבר לעובדה שאפילו יש נשים שמתנגדות באופן עקרוני לנושא.
אורית נוקד: תביאו את זה כמה שיותר מהר, אני מוכנה גם לעזור.
אורית נוקד: לנו יש את הפורום של שרינו, שלנו, שהם מקפידים להגיע גם לוועדת שרים לענייני חקיקה.
אורית נוקד: זה לא פותר את הנשים שנמצאות במפלגות, במקומות השונים, לחשוב באופן חיובי ולבטא את זה גם בדרך ההצבעה שלהן, חבל, פשוט חבל.
אורית נוקד: דבר שני, באיזשהו מקום גם אני חושבת שצריך לראות איך עוקבים ורואים שהדברים האלה נעשים.
אורית נוקד: כשחוקקנו את החוק של ייצוג הולם לנשים בהנהלות של הספורט, אז קבענו איזה מין מנגנון מעקב, למשל בוועדה למעמד האשה.
אורית נוקד: היו צריכים לבוא ולדווח.
אורית נוקד: צריך לחשוב, נראה לי שהנושא הזה פה הוא נושא שמוסכם.
אורית נוקד: כל אחת שנמצאת כאן היא גם שותפה לקידום, ובהתנהגות שלה, בדרך שלה, אני מאוד מקבלת את מה שאמרת.
אורית נוקד: לגבי ההתנהגות של חלק, לא כולן, אבל חלק גדול מציבור הנשים פועל בצורה אחרת.
אורית נוקד: בצורה שאני חושבת שהציבור היה רוצה לראות כמותה בכנסת.
אורית נוקד: גם את הדבר הזה אפשר להדגיש על מנת שנוכל למצוא את עצמנו בכנסת הבאה, אם נצליח להעביר את החוק הזה—
מיכל יודין: לא אם, נצליח.
אורית נוקד: -אני תמיד אומרת אם, שיידעו, כשנצליח להעביר את החוק הזה.
אורית נוקד: אני חושבת שזה רק יוסיף ויתרום, ובכנסת שלאחר מכן יהיה הרבה יותר קל.
מל פולישוק-בלוך: בימים האחרונים אני עוסקת בענייני ז'בוטינסקי.
מל פולישוק-בלוך: גם העברנו חוק ז'בוטינסקי בכנסת, וגם התחלנו להתעמק יותר בכתבי ז'בוטינסקי, ואין לי שום כוונה לחזור לליכוד, אין מה לדאוג.
אתי לבני: את יודעת שכאשר יאיר לפיד רוצה משפטים מנצחים, הוא מצטט את ז'בוטינסקי.
מל פולישוק-בלוך: חבל שלא הבאתי את זה לכאן, אבל במסגרת קריאת הספר שעכשיו אני קוראת על ז'בוטינסקי, יש שם התייחסות מאוד מפורטת לנושא מעמד האשה, לכן אני מביאה את הדברים האלה.
מל פולישוק-בלוך: הוא כותב שם שלושה דברים.
מל פולישוק-בלוך: הוא כותב בצורה מפורשת שלאשה יש זכויות שוות, וצריכים להילחם על כך שיהיו לו זכויות שוות, במיוחד במסגרת הפוליטיקה, וזה נכתב ב-1923.
אתי לבני: שלנשים לא תהיה זכות בחירה בארץ ישראל.