GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רבקה שקד: זה יכול להשפיע על הבחינה של הנושא.
רבקה שקד: אני העליתי הצעה למנגנון דמוי רביבי, כך שבראש הוועדה עומד מישהו ששרת המשפטים ממנה.
רבקה שקד: אותו יו"ר יבחר נציג ציבור נוסף, ובנוסף תהיה נציגת הרשות לקידום מעמד האישה.
עדה רבון: זה רעיון טוב מאוד.
אתי לבני: זה מנגנון יישום נכון שיכול גם על כל העדפות המתקנות האחרות, ויש לנו הרבה כאלה.
אתי לבני: אנחנו ננסה לנסח סעיף שיתווסף בתור תוספת ויחול על כל המינויים ולא רק על המינוי הזה.
אתי לבני: זה דבר שדורש בדיקה ואין לנו היום תשובה מהממשלה לגבי זה.
אתי לבני: אי אפשר לדחוף את זה כאן.
יולי תמיר: אם אנחנו נדחוף את זה כאן, אנחנו נעכב את החוק.
אילנה אפללו-פרץ: היתה טענה שאנחנו משאירים את זה בתוך הגטו הנשי.
אילנה אפללו-פרץ: הבקשה שלי, היא שהרשות תמסור את הדיווח על המינויים לוועדה לקידום מעמד האישה וגם לוועדת חוץ וביטחון.
יולי תמיר: אבל אנחנו לא מדברים רק על צוותים שיוקמו בנושאים של חוץ וביטחון.
עדה רבון: הגטו זה ברשות למעמד האישה ולא בכנסת.
עדה רבון: הכנסת זה לא גטו, אלא ייצוג של הבעיה.
יולי תמיר: אילנה, אם תעבירי את זה לוועדת חוץ וביטחון, הם יסבירו לך שבנסיבות העניין בכלל לא צריכות להיות נשים בשום מקום.
אילנה אפללו-פרץ: האם יש לכן רעיון לדיווח לגוף נוסף אחר?
אתי לבני: הוועדה היא לא הבעיה.
אילנה אפללו-פרץ: הרעיון הוא, שיהיה מישהו שיעשה משהו בעניין הזה.
עדה רבון: זה יכול להיות הוועדה לביקורת המדינה.
אתי לבני: כדאי להוסיף את המילה מיד", כך שהרשות תדווח מיד ואז שתי הוועדות תוכלנה להתערב ולקדם את הנושא הזה.
מירב ישראלי: זה לא טוב להכניס לכאן את הוועדה לביקורת המדינה.
עדה רבון: למה?
מירב ישראלי: הוועדה לביקורת המדינה מטפלת בדו"ח מבקר המדינה, והיא לא מקבלת תלונות מהציבור.
עדה רבון: היא לא צריכה לקבל תלונות מהציבור, אלה תלונות מהכנסת.
מירב ישראלי: זה לא עובד כך.
מירב ישראלי: ועדת ביקורת המדינה הוקמה כדי לדון בדוחות המבקר.
עדה רבון: היא הוקמה כדי לדון בביקורת המדינה.
עדה רבון: היא דנה הרבה פעמים בהצעות לסדר שנועדו לבקר את הנעשה במדינה.
אתי לבני: אולי אפשר להכניס לכאן את ועדת חוקה.
עדה רבון: זה בסדר גמור.
עדה רבון: אני נתתי את שלוש האופציות.
טליה לבני: אני הייתי נותנת יותר משקל לביצוע אוטומטי.
טליה לבני: בכל מקרה תהיה אחת מהשרות או מי שמונתה על ידה חברה בכל צוות כזה.
טליה לבני: אני מציעה לקבוע בכל הרכב של צוות מינוי אוטומטי של בעלת תפקיד.
טליה לבני: אם יהיה מינוי אוטומטי, היא תצטרך להיות בכל הוועדות.
טליה לבני: שר המשפטים זה טוב בכל מקרה.
טליה לבני: צריך להגיד מי תהיה אחראית לכך שתהיינה נשים.
טליה לבני: צריך שהיה בעל תפקיד אחד, גבר או אישה, שצריך להיות בכל הוועדות, אך כיוון שהוא לא יכול להיות בכל הוועדות הוא דואג לכך שיהיה הייצוג הנכון.
טליה לבני: מישהו חייב להיות אחראי לפני ולא אחרי.
עדה רבון: אבל אז את אומרת, שאת נותנת את זה בידיה של ציפי לבני או לימור לבנת.
עדה רבון: אני לא רציתי שהרשות תהיה אחראית על הביצוע, כי אני לא חושבת שזה צריך להיות בגטו נשי.
עדה רבון: לכן, זה צריך להיות באופן טבעי על ידי מי שממנה את הצוות, כאשר יש לו את החובה למנות נשים.
אתי לבני: זה בלתי ישים.
מירב ישראלי: מי מטעמם, אמרנו שזה יהיה סגן שר או מנכ"ל.
טליה לבני: אם יהיה כתוב שבאופן אוטומטי שר המשפטים יהיה חבר בכל צוות, זה יהיה טוב.
אתי לבני: זה נראה לי כיוון חדש שדורש הרבה דיון ומחשבה, וכך אנחנו לא נעביר את החוק הזה עד סוף המושב.
אתי לבני: את זה נעשה במסגרת התיקונים של המינויים, המתייחסים למאגרים, המינויים והוועדות.
אתי לבני: יכול להיות שזו דרך נכונה.
מירב ישראלי: בכל מקרה, גם ועדת חוקה אינה מתאימה לכאן.
מירב ישראלי: הרעיון הוא, שתהיה ועדה בכנסת שתדון בכל פניה כזו שתעלה על השולחן.
מירב ישראלי: אם היתה מגיעה לשולחן הזה הודעה מהרשות שאין ביטוי הולם לנשים, והיו מקיימים פה ישיבה בדיוק כאשר הצוות התחיל לעבוד, אז אולי אפשר היה להשפיע.
מירב ישראלי: ועדת חוקה לא תקיים דיון על כל דבר כזה.
אתי לבני: אבל היא תהיה לפחות מודעת לכך.
מירב ישראלי: אבל אין לזה משמעות.
רבקה שקד: בחוק שירות המדינה (מינויים), יש מנגנון פיקוח של ועדת חוקה.
רבקה שקד: החוק הזה קיים משנת 1995.
רבקה שקד: עברו מאז 10 שנים, והפעם היחידה שוועדת חוקה נדרשה לנושא הזה היתה אחרי שאני העליתי את הסוגיה הזו בפני היועץ המשפטי לממשלה דאז, אליקים רובינשטיין.
רבקה שקד: קיימו אז ישיבה והקימו ועדת משנה בראשות אברהם בורג, אבל מאז שהוא איננו גם אין ועדה.
רבקה שקד: הוועדה היחידה בכנסת שהתייחסה לנושא הזה בכל שנה כחלק מסדר יומה, זו הוועדה למעמד האישה.
רבקה שקד: ועדת החוקה עצמה לא מקיימת את מה שכתוב בחוק.
מירב ישראלי: זה גם מוריד את המעמד של הוועדה הזו.
טליה לבני: האם זה מאוחר מדי לומר שבכל צוות יהיה היועץ המשפטי לממשלה?
טליה לבני: אני לא אוהבת שיש פיקוח אחרי.
אתי לבני: הם לא הסכימו לפיקוח לפני המינוי.
אתי לבני: עלתה כאן הצעה שזה יהיה בד בבד עם המינוי.
אתי לבני: אז הצוות לא יחל את פעולתו עד שזה לא ידווח ויטופל.
יולי תמיר: אנחנו יוצרים פה מנגנון שהכוח שלו לא יהיה ברמה המשפטית.
יולי תמיר: אם ימנו צוות אחד או שניים בלי אישה, יהיה אפשר להגיש בג"צ, וזה הודות לחוק הזה.
יולי תמיר: בפעם השלישית והרביעית כבר לא יעזו למנות צוות ללא אישה.
יולי תמיר: זה ייכנס לתודעה.
יולי תמיר: גם אם נפסיד שתיים שלוש רכבות, אחרי מספר תביעות המערכת תתיישר.
יולי תמיר: היא לא תרצה להצטייר כמי שפועלת באופן לא נכון.
דלית דרור: אם החוק הזה יתקבל, אני אכתוב למזכיר הממשלה ואבקש ממנו להפיץ את זה בין השרים.
אתי לבני: אנחנו נפיץ את זה דרך המדיה, וזה יהפוך להיות נושא.
טליה לבני: אין ועדה של הממשלה שלא עוברת את היועץ המשפטי לממשלה.
טליה לבני: מישהו חייב לדעת שהוא אחראי.
יולי תמיר: ראש הממשלה מקים עשרות ועדות כאלה בשבוע.
אילנה אפללו-פרץ: כאשר טליה העלתה את זה בפעם הראשונה אמרתי שזה לא לעניין, אבל כאשר היא אמרה את זה שוב עכשיו, חשבתי שזה אולי נכון.
אתי לבני: אבל דלית אומרת שזה לא עובר ליועץ המשפטי לממשלה.
טליה לבני: אם נכתוב את זה, לא תהיה לו ברירה.
דלית דרור: מבחינת תקנון הממשלה אין שום צורך באישורו של היועץ המשפטי לממשלה להקמת צוות.
עדה רבון: אם מכניסים אותו כחבר קבוע בכל צוות שקם, הוא או נציגו יהיו חייבים לאשר הקמת צוות כזה.
דלית דרור: אני מתנגדת לזה בשם היועץ המשפטי לממשלה.
דלית דרור: לא יעלה על הדעת שאנחנו נהיה בכל הוועדות.
טליה לבני: אתם תהיו אחראים לביצוע החוק הזה.
טליה לבני: אם לא תרצו להיות בכל הוועדות, אתם תדאגו לכך שתהיינה נשים.
דלית דרור: אני מתחייבת, לכתוב למזכירות הממשלה, שיכתבו לכל השרים על מנת שידעו על דבר החוק, ויגידו להם לסגני השרים והמנכ"לים שיקפידו מעתה ואילך בהתאם לחוק ששונה.
עדה רבון: את יכולה לכתוב להם במכתב, שאי מינוי כחוק עלול לפסול את הצוות.
אתי לבני: שמענו את כל ההערות.
אתי לבני: חלקן ייכנסו וחלקן יועברו לשרת המשפטים.
אתי לבני: אם לא נצליח לשכנע את שרת המשפטים, אנחנו נישאר עם הנוסח הזה.
אתי לבני: כולנו מסכימות שהחוק יעבור בקדנציה הזאת ובמושב הזה, מאשר הוא יתקע בשל ניסוח כזה או אחר.
אתי לבני: שיטת הצעדים, היא שיטה חשובה.
אתי לבני: אנחנו נעבוד עם דלית, על מנת ליצור מנגנון לגבי כל הנושא של העדפה מתקנת ומינויים.
דלית דרור: לפני חודש אנחנו קיבלנו חוק שמתקן את אותו סעיף בדיוק בנושא מועצות ציבוריות.
דלית דרור: אני חושבת שצריך לאחד בין שני התיקונים.
דלית דרור: אין לי התנגדות שחובת הדיווח תחול גם על המועצות הללו.
דלית דרור: זה צריך להיות באותו סעיף.
אתי לבני: יכול להיות שאנחנו זקוקים לסעיף כללי שיכיל את כל המקרים הפרטיים האלה שאנחנו מתקנים בחוק.
אתי לבני: אתן תכינו את הצעת החוק לקראת קריאה שנייה ושלישית.
אתי לבני: במקביל, אנחנו נדבר עם השרה, וננסה לקבל את ההסכמה שלה בשני הנושאים שהועלו כאן.
אתי לבני: אם לא נקבל את ההסכמה שלה, הנוסח יתקבל כפי שהוא.
אתי לבני: אנחנו מצביעות עכשיו על הנוסח הזה.
מירב ישראלי: אנחנו מצביעות על הנוסח הקיים, כך שאם לא יגיעו לסיכום אחר, זה לא יגיע לדיון נוסף בוועדה וכך זה יעלה במליאה.
מירב ישראלי: הסכמנו כי אנחנו מדברים על צוות לשם עיצוב מדיניות לאומית בכל נושא, לרבות בנושאי חוץ וביטחון.
מירב ישראלי: אנחנו סיכמנו שנבדוק מונח מתאים יותר מאשר סכסוך בינלאומי.
מירב ישראלי: במקום המילים "מי מטעמם", נכתוב "סגן שר או מנכ"ל".
מירב ישראלי: כרגע נשארים המילים: "ממגוון קבוצות האוכלוסייה", וזה יידון עם השרה.
מירב ישראלי: אם תרצו להוריד את המילים האלה, אנחנו נצטרך לקיים הצבעה נוספת בוועדה.
מירב ישראלי: המילים: "בנסיבות העניין" יישארו, כאשר חה"כ גבריאלי תגיש הסתייגות.
מירב ישראלי: סעיף (ג) נשאר כמו שהוא.
מירב ישראלי: לסעיף (ד) אנחנו מוסיפים את המילה מיד פעמיים: "תפנה מיד לגוף הממנה.
מירב ישראלי: הרשות תודיע מיד לוועדה לקידום מעמד האישה...".
מירב ישראלי: סעיף (ה) נשאר כמו שהוא.
מירב ישראלי: אנחנו עוברים להצבעה.
מירב ישראלי: ה צ ב ע ה בעד – 2 נגד – אין נמנעים – אין
אתי לבני: ברוכים הבאים כל מי שנמצא ובא לישיבה הזאת, שהנושא שלה מקרה הדקירה במצעד הגאווה בירושלים.
אתי לבני: ברוכים הבאים, חברי הכנסת כמובן, אילן ליבוביץ יושב ראש השדולה, וחברת הכנסת גלאון, חבר הכנסת ברונפמן שכולם מעורבים בנושא של הקהילה וזכויות הקהילה.
אתי לבני: אני הזמנתי את ראש העיר ירושלים, וביקשתי ממנו לבוא לישיבה הזאת, הוא חזר אלי והוא הסביר לי שהוא ממש לא יכול היום להגיע.
אתי לבני: נבצר ממנו והוא אמר לי שהוא גינה את הדקירות ואת האלימות ואת כל התנהלות המצעד הזה, גם בישיבת מועצת העיר וגם בפורומים נוספים וברדיו.
אתי לבני: מתברר שזה לא בדיוק נכון, ניסינו עוד הבוקר לבקש לפחות שישלחו מישהו מטעמם, לצערי לא קיבלנו שיתוף פעולה.
אתי לבני: זה עוד נדבך אחד בהפיכה של ירושלים לעיר שאנחנו החילוניים לא יכולים להרגיש בה טוב, לא יכולים לבוא לידי ביטוי, כל נושא זכויות אדם בירושלים, הפך להיות נושא של בין ראש העיר לחברי סיעתו.
אתי לבני: צורת ההתבטאות של ראש העיר, ההתעקשות ללכת לבית המשפט למרות שהיועץ המשפטי של עיריית ירושלים אמר שאין מקום בנושא הזה ללכת לבית המשפט, ההתבטאויות, ההתלהמויות נגד הקהילה, המסע נגד הקיום של כל מיני נושאים ואירועים של הקהילה בירושלים, הם היו הבסיס והרקע לזה שבסופו של דבר אחד או יותר אנשים שצפו במצעד הזה, חשבו שיש להם לגיטימציה והכשר ובעצם הם מחויבים לתקוף את האנשים שבאים לחגוג את חגם.
אתי לבני: אנשי ירושלים שמבקשים שירושלים תהיה דמוקראטית ושווה ותיתן מקום לכולם.
אתי לבני: יש לנו בשנה הבאה את מצעד הגאווה העולמי, 2006, ואנחנו כולנו נתגייס מרגע זה ואילך כדי שהנושא הזה והמצעד הזה יתקיים אכן בירושלים ולא יידחה בנושאים כאלה, בגלל כל מיני תירוצים שהובאו השנה, תירוצים או נימוקים, לא נאמר תירוצים.
אתי לבני: אני קוראת לשר הפנים שבנושא הזה, של אפילו מימון ההוצאות של הפנייה לבית המשפט, אנחנו קוראים לשר הפנים לחייב את ראש עיריית ירושלים בכל ההוצאות שהוטלו עליו באופן אישי בנושא הזה.
אתי לבני: אנחנו קוראים לראש עיריית ירושלים להתבטא בצורה ראויה לגבי אזרחי עירו, שיש הם את כל הזכויות האזרחיות וזכויות הפרט כדרי ירושלים, כתושבי ירושלים.
אתי לבני: להיות הרבה יותר סובלנים לא רק ראש העיר של הקהילה החרדית.
אתי לבני: יש לו קהילה גדולה ותושבים רבים שרוצים לחיות בירושלים כי ירושלים היא בירת ישראל והעיר היפה של ישראל, והיא חלק ממדינת ישראל, היא לא מחוז של בני ברק.
אתי לבני: אנחנו פה נתכנסנו באמת לתת תמיכה לקהילה ולכל אלה שהיו מעורבים וחיים בירושלים ומעורבים במצעד ולתת להם חיזוק ותמיכה ואנחנו אתכם בכל הנושאים של הקהילה.
זהבה גלאון: אני רוצה להודות לחברת הכנסת לבני על הזימון של הישיבה הדחופה ואני מצטערת שראש העיר לא מצא לנכון לבוא.
זהבה גלאון: אפשר למצוא כל מיני תירוצים למה לא לבוא, ובטח לא נוח לו להיכנס לגוב האריות, כי זה מה שהיה קורה אם הוא היה מגיע.
זהבה גלאון: אני חושבת שלניסיון לרצח, אין לי דרך אחרת להגדיר את זה, ניסיון לרצח שבוצע על ידי אותו אדם חרדי, קדמה מערכת של שיסוי, הסתה, ויש מי שקורא בין השיטין, אתם יודעים אנחנו יודעים שאנשים מאמינים יודעים לקרוא בין השיטין בדברים של אנשים נראים להם סמכות, בין אם זה סמכות ציבורית ובין אם זה סמכות רוחנית דתית.
זהבה גלאון: היה כאן מסע שיסוי, הסתה, אני לא אחזור על מה שאמרה חברת הכנסת אתי לבני, על כל מה שקדם, שנתן בעצם הכשר ולגיטימציה לניסיון לרצח.
זהבה גלאון: אני רוצה להוסיף רק עוד משפט אחד, שמה שמטריד אותי, אני לא חושבת שלהתנערות של ראש העיר קוראים הוקעה, זו התנערות בשפה רפה, התנערות שמחויבת המציאות לאור מה שקרה, לא יכול להיות שאנשים לא יכולים להביע את זכותם, בטח לצעוד בגאווה, אבל בטח שקל וחומר לממש את זכותם לביטחון אישי ולחיים.
זהבה גלאון: הדבר הכי נורא בעיני, שאחרי הניסיון לרצח, לא שמענו התנערות של ראשי הציבור החרדי, רבנים, של ראשי הציבור, לא העסקנים, של פרנסי הציבור החרדי, לא רק הרבנים, שתיקת הכבשים, לא שמענו כלום.
מייק המל: לא רק החרדים,
זהבה גלאון: אני מגיעה לזה, הדבר הזה נורא כשזה בא מהציבור הזה, אבל האם שמענו ומייק צדק, התנערות כוללת של השר לביטחון פנים, ראש הממשלה, היה כאן ניסיון לרצח, כל הגורמים שאמונים על אכיפת החוק במדינת ישראל.
זהבה גלאון: ראיתי אתמול איך היועץ המשפטי לממשלה נפגש עם ועד רבני ישע, נפגשים עם פשע מאורגן, אבל עם קבוצה שניסו לפגוע בה, זה לא מספיק חשוב.
זהבה גלאון: כי מה?
זהבה גלאון: זה לא מספיק חשוב.
זהבה גלאון: אני חושבת שהקריאה שצריכה לצאת מכאן היא גם כנגד אותה שתיקת כבשים של מי שמופקד על החוק, של מי שמופקד על התנהלות הסדר הציבורי במדינת ישראל ועל הזכות של קבוצה של אנשים להביע בה את רצונם לחיות בביטחון, אתם יודעים מה, באושר ועושר, מותר.
זהבה גלאון: אני מתנצלת, אני הולכת לסבלותיי והם רבים, תודה.
רומן ברונפמן: גברתי היושב ראש, קודם כל אני חושב שזימון הישיבה הזה עוד צעד אחד בשורה של מחאה פוליטית שכך או אחרת קורית.
רומן ברונפמן: אני בעצמי נוכחתי במצעד ביום חמישי, לפני שבועיים, וראיתי במו עיני את ניסיון הרצח הזה.
רומן ברונפמן: אני אגיד שזה לא ניסיון רצח רגיל, זה ניסיון רצח פוליטי.
רומן ברונפמן: כשאנחנו מדברים על רצח פוליטי, אין הבדל בין איש ציבור לבין מי שזכויות הבסיסיות של אדם חשובים לו, פה היה ניסיון רצח פוליטי ברור, של החלק החילוני הדמוקרטי והפלורליסטי והשוויוני של החברה הישראלית.
רומן ברונפמן: לכן צריכים להתייחס למקרה הזה, בחומרה רבה.
רומן ברונפמן: אני הוצאתי לפני מספר ימים מכתב גלוי לראש העיר, שמונה עשר חברי כנסת חתמו עליו, אפשר לראות את זה כרק שמונה עשרה, אפשר לראות כשמונה עשר, שמונה עשרה חברי כנסת, זה חמישה עשר אחוז מהכנסת, זה לא יותר מדי, אבל יש פה חברי כנסת גם מסיעות שונות.
אתי לבני: הרוב זה שינוי, לא?
רומן ברונפמן: לא, הרוב זה החלק הפלורליסטי והדמוקרטי של סיעות הבית.
רומן ברונפמן: בלי שיוך מפלגתי.
רומן ברונפמן: דרך אגב, את לא חתומה משום מה,
אתי לבני: כנראה לא ראית אותי, כנראה לא פגשת אותי,
רומן ברונפמן: כנראה לא נפגשנו, איך שלא יהיה, המכתב פתוח, אני דורש מראש העיר- מליכוד אנחנו ניסינו ולא הצלחנו להחתים אנשים, מעניין מאוד, גם לא יושבת ראש הוועדה הקודמת.
רומן ברונפמן: איך שלא, חברים, המכתב הוא פתוח, אני גם היום ממשיך להחתים אנשים, ואני מקווה שגם אתם יכולים לפנות לחברי כנסת שאתם בקשרים איתם.
רומן ברונפמן: המכתב שצריך להגיע, הוא כבר הגיע לראש העיר, צריך להיות באמת חתום מקיר לקיר, בידי סיעות שונות ואנשים שונים, כי צריכים להוקיע את התופעה הזאת מהשורש.
רומן ברונפמן: אני חושב שצודקות גם יושבת ראש וגם זהבה גלאון שאומרת שההתנערות של ראש העיר לא הייתה מספקת, לא הייתה ברורה, לא הייתה ראויה, גם לא הייתה מובנת ומשודרת לכולם, לכן אנחנו צריכים לדרוש ממנו לעשות זאת.
רומן ברונפמן: חשוב מאוד להסתכל אחורה, עוד יותר חשוב להסתכל קדימה, ההערכות שלנו לקראת קיץ הבא, ומצעד הגאווה העולמי בירושלים הוא בעצם האתגר שעומד עכשיו לפנינו, ולפני שאני מסיים אני רואה פה את נציג המשטרה, אני חייב, לא רוצה, אלא ממש חייב להגיד מילה טובה למשטרת מחוז ירושלים, זה היה מעשה פשוט יוצא דופן, הלוואי וכל המחוזות וכל היחידות של המשטרה יתנהגו כמו מחוז ירושלים ביום הגאווה, ותודה רבה לכם.
אתי לבני: תודה רבה, סער בבקשה.
סער נתנאל: א' אני מצטער בכלל שהגענו למצב הזה, שאנחנו צריכים לדון בכנסת על דברים שהם כל כך טריוויאליים, מצעד הגאווה שהיה ב-30 ביוני ביום חמישי בירושלים, היה ההפגנה היפה ביותר, הגדולה ביותר שידעה העיר הזאת מאודה למען זכויות האדם, למען אהבה, למען חופש, למען פלורליזם.
סער נתנאל: בחור צעיר בשם אדם דוד רוסו, שעמד בראש המצעד, שכל "חטאו" היה, הוא נופל בדגל הגאווה, צעק סיסמאות כמו – חופש, שוויון, פלורליזם, לא קילל אף אחד, לא תקף אף אחד, בחור צעיר בן שמונה עשרה וחצי, זכה לדקירה מדי מחבל חרדי.
סער נתנאל: כך זכו גם עוד שניים אחרים.
סער נתנאל: מי שדקר לא היה לבד שם, הוא גם לא היה מגיע לדקור ללא מסע הסתה מתוכנן היטב, וללא מדיניות של ראש עיריית ירושלים, שפשוט לא לקחה בחשבון את המורכבות ואת הקהילות השונות בעיר הזאת.
סער נתנאל: ראש העיר לקח בחשבון דבר אחד בלבד, הציבור החרדי, הסקטור שלו.
סער נתנאל: לפני הבחירות היו כל הזמן דיונים, האם הוא יהיה ראש עירייה סקטוריאלי, או לא יהיה ראש עירייה סקטוריאלי, הוא הבטיח שהוא יהיה ראש עירייה של כולם ובאמת היו התלבטויות.
סער נתנאל: היו כמה קולות גם , אני חייב לומר הזויים, ואפילו מהמחנה שלי, מחנה השמאל שחשבו שאולי באמת הוא יהיה ראש עיר של כולם.
סער נתנאל: ההוכחה הטובה ביותר, א' ההתנהלות שלו בשנים האחרונות מראה אחרת, אבל אני חושב שמי שהיה זקוק להוכחה נוספת, ראה את זה במצעד הגאווה האחרון.
סער נתנאל: הוא פשוט לא לקח בחשבון את ההתססה, הוא לא לקח בחשבון את ההסתה, הוא לא לקח בחשבון מה הדברים שלו, כמו צריך לגלגל אותם מכל המדרגות, איך הם עלולים לפרש, תועבה.
סער נתנאל: הדוקר אכן לקח את המשפט הזה – לגלגל אותם מכל המדרגות ועשה את זה, זה מה שהוא רצה לעשות.
סער נתנאל: עניין אותו דבר אחד, עניין אותו הציבור שלו וכך הוא התנהג.
סער נתנאל: אני בישיבת המועצה שהייתה ביום חמישי האחרון, הגשתי הצעה לסדר, בנושא הזה.
סער נתנאל: אני באמת תמה על הדברים של ראש העיר שאמר לך, חברת הכנסת לבני, לי לא זכור שהוא התנצל, הוא רק האשים אותנו בהתססה.
סער נתנאל: הוא רק התנער מכך-
אתי לבני: בכלי התקשורת הוא התנצל, הוא בפירוש אמר לי התנצלתי.
סער נתנאל: הדובר שלו הוציא הודעת גינוי, אבל אתם יודעים, אם יש דבר אחד שאני לא מוכן לסלוח לו, זה העובדה הוא לא טרח לבקר את שלושת הפצועים בבית החולים.
סער נתנאל: אם יש דבר אחד שהוא התגאה בו כל הזמן, זה האנושיות שלו, החיוך שלו, לאן הם נעלמו?
סער נתנאל: איפה האנושיות?
סער נתנאל: איפה החיוך?
סער נתנאל: הוא הוריד כבר את כל המסכות?
סער נתנאל: הדבר האלמנטארי ביותר לבקר את שלושת הפצועים בבית החולים, שלושת נתיניו, נתיני העיר הזאת, תושבי העיר הזאת, שכבו על האספלט הקר, במלך ג'ורג' מדממים, והוא אפילו לא טרח לבקר אותם.
סער נתנאל: זה הדבר האלמנטארי ביותר.
סער נתנאל: על זה אני לא יכול לסלוח לו, על הדבר הזה, להגיד מילה טובה, להגיד לאדם כל הכבוד.
סער נתנאל: הילד הזה, הנער הזה צעק חופש, צעק שוויון, בא עם כוונות טובות וזכה לדקירה?
סער נתנאל: אז אני חושב שאת המינימום ההכרחי הזה הוא לא עשה, ועל זה אני לא יכול לסלוח לו.
סער נתנאל: המאבק שלנו, של הקהילה ההומו לסבית בירושלים, הוא חלק ממאבק הרבה יותר גדול והרבה יותר רחב למען זכויות אדם ואזרח, למען צביון העיר הזאת.
סער נתנאל: השאלה איזה עיר אנחנו רוצים.
סער נתנאל: יש כאן גורמים וראש העיר שאומרים שכאילו ירושלים היא האחות הגדולה של בני ברק, ולא כך היא.
סער נתנאל: ירושלים היא בירת מדינת ישראל, בפעם האחרונה שבדקתי, מדינת ישראל היא עדיין מדינה דמוקרטית, זה חשוב לכולנו, לתל אביבים, להרצליינים, לרשל"צים, איזה עיר תהיה כאן.
סער נתנאל: אני מאוד מצר על כך, שהמפלגות הגדולות ויתרו על ירושלים, השאירו אותנו, החברים שלי קוראים לי אחרון המוהיקנים בירושלים, השאירו אותנו בודדים במערכה, והקהילה ההומו לסבית מאז ומתמיד, והבית הפתוח ברשות הקהילה בירושלים, אנחנו חוד החנית של המאבק הזה לזכויות אדם בירושלים.
סער נתנאל: לכן מי שצעד איתנו במצעד ביום חמישי, לא היו רק הומואים ולסביות, היו גם סטרייטים, היו יהודים, היו ערבים.
סער נתנאל: אם מי שרצה לראות ירושלים אחרת, היה צריך לבוא ביום חמישי למצעד בשלושים ביוני, ראה שם את כל מגזרי האוכלוסייה הזאת, גם דתיים, בקיצור המיקרו קוסמוס האנושי של ירושלים, ירושלים יכולה להיות גם אחרת, אנחנו נמשיך להיאבק עליה.
סער נתנאל: אני רוצה ברשותכם להגיד עוד מילה טובה למשטרה, נמצא פה מפקד תחנת מוריה, שוקי, אני באמת חושב שהמשטרה, אני פה מוריד את הכובע לכם, אני יודע גם, עמדו בגופם כדי להגן מפני פצצות סירחון, והביצים והקללות שהוטחו, ואני באמת לא כל כך אופטימי וחושב ששוטרי משטרת ישראל ומשמר הגבול הפכו להיות ליברלים וההומופוביה נעלמה מהמשטרה, אני יכול רק להניח שבאמת הם עברו תדרוך מאוד מדוקדק לפני שהם הגיעו למשמרת הזאת במצעד הגאווה וכל הכבוד על זה.
סער נתנאל: התקרית, ניסיון הרצח החמור שקרה, צריך להדליק נורת אזהרה ואני בטוח ומקווה שתפיקו את הלקחים מכך, כי בטוח שיש דברים שצריך להפיק את הלקחים.
סער נתנאל: אבל באמת, העומס שיש על משטרת מחוז ירושלים ואיך שהם עמדו בחירוף נפש והגנו ולדעתי מנעתם באמת אסון הרבה יותר גדול.
אתי לבני: הם מנעו את האסון שעלול היה לקרות בהפגנה השנייה שלכם.
סער נתנאל: בהפגנה השנייה, על זה אני לא יודעים פרטים על זה, אבל באמת אני חושב שכל הכבוד, אילן פרנקו, מפקד המחוז, ושאר הקצינים, באמת הוכיחו שהם נאמנים למה שנקרא חופש הביטוי וחופש הביטוי הוא דבר קדוש והוא צריך להיות דבר קדוש בירושלים, לא פחות מהמקומות הקדושים.
סער נתנאל: כולם מדברים על קדושת העיר, חופש הביטוי קדוש, לא אבנים קדושות, בני אדם קדושים.
סער נתנאל: אני באמת חושב שאתם ראויים למלוא ההערכה.
סער נתנאל: עוד משפט, היום שמעתי בטלוויזיה, בדיוק לפני שבאתי, משהו שהקפיץ אותי, תוכנית בערוץ 2 שמעולם לא ראיתי גדעון רייכר, והיו שם שלושה מכובדים שאני באמת מכבד, את רוני מילוא, את ראש עיריית הרצלייה יעל גרמן ואת יריב בן אליעזר יועץ התקשורת.
סער נתנאל: הם כולם דיברו על כך שראש העיר לא צריך לשאת במחויבות אישית והם תמהו על החלטת בית המשפט, על החיוב של שלושים אלף שקל.
סער נתנאל: אז זה באמת המקום וההזדמנות להבהיר ששלושים אלף שקל ההוצאות שבית המשפט פסק לחובת ראש העיר, לטובת הבית הפתוח שעתר, לא נבעו רק מתוך קנס או עונש, אלא בגלל העובדה שראש העיר סירב לקבל את חוות הדעת של היועץ המשפטי שלו, יש פוליטיקאים וראשי רשויות צריכים לכבד את חוות הדעת של היועצים המשפטיים שלהם.
סער נתנאל: היועץ המשפטי לא רק כפוף לראש הרשות, הוא כפוף יותר ובעיקר ליועץ המשפטי לממשלה.
סער נתנאל: וכשהיועץ המשפטי של העירייה אומר, העניין הזה לא לאפשר את מצעד הגאווה איננו חוקי ואני לא יכול להגן, חובה על ראש העיר לכבד את ההחלטה שלו.
סער נתנאל: ואם הוא מחליט אחרת והוא שוכר עורך דין חיצוני, אני לא רואה שום סיבה שתושבי ירושלים, שגם כך משלמים את הארנונה הגבוהה ביותר בארץ, גם ככה מקבלים את סל השירותים לדעתי הנמוך ביותר בארץ, צריכים לשלם מכיסם את מחדלי ראש העיר.
סער נתנאל: אני באמת קורא, פניתי כבר לוועדה למחויבות אישית במשרד הפנים ואני מקווה שגם שר הפנים יעשה את זה ויעביר פה מסר אחד מאוד ברור לראש הרשות, שהוא לא יכול להתעלם מחוות הדעת של היועץ ה משפטי ואת השלושים אלף שקל הנותרים שראש העיר ישא בהם וכך גם הוצאות שכר טרחה של העורך דין, לא רק ראש העיר צריך לשאת בהם אלא כל הקואליציה החרדית, שבעצם קיבלה את ההחלטה המוזרה הזאת, ולמנוע בכל מחיר את מצעד הגאווה, פורום ראשי סיעות, אכן.
סער נתנאל: תודה רבה לכם.
יניב הלפרין: אני ברשות
יניב הלפרין: כם הייתי מציע ליושבת ראש לנעול את הישיבה בשלב הזה.
יניב הלפרין: לא יכול להיות שראש עירייה, מכובד ככל שיהיה, במדינת ישראל, לא מוצא לנכון להגיע לישיבה של ועדה של הכנסת שזימנה אותו, או לשלוח נציג מטעמו, עם כל הכבוד לעיריית ירושלים, בירת ישראל, לא יכול להיות -
אתי לבני: זה חובה,
יניב הלפרין: אני חושב שזה מחובתו ולכן אני חושב שאת הישיבה הזאת, גברתי היושבת ראש, עם כל הצער לנוכחים שהגיעו לכאן וטרחו ובאו, צריך לנעול ולקיים אותה רק אחרי שאם צריך להוציא לו צו על ידי משטרה שיביאו אותו, יש לנו סמכות לדעתי בחוק לעשות את זה.
רומן ברונפמן: אין כזה דבר,
יניב הלפרין: יש אפשרות לחייב אותו להגיע, לא עם משטרה, אבל יש לנו אפשרות לחייב אותו.
רומן ברונפמן: אין כזה דבר, זה גם לא חובה מצידו להופיע.
אתי לבני: הוא שלח מישהו אחר, בסדר,
רומן ברונפמן: אפילו עובדי מדינה, לא יכולים להביא אותם בצו.
קריאה: שר יכול להתייצב במקומם.
רומן ברונפמן: שר חייב להתייצב.
יניב הלפרין: יפה, גם מעליו יש שם שממונה וזה שר הפנים.
רומן ברונפמן: אפשר לחייב את השר, לא את ראש העיר.
יניב הלפרין: אם ראש העיר לא מואיל בטובו להגיע, תאמין לי כשהם צריכים להגיע לועדת הפנים, הם יודעים טוב מאוד להגיע בשערים ואין שום סיבה שראש עיר, שבראיון עיתונאי שאני קראתי, השווה את מצעד הגאווה להנחת ראש של חזיר במסגד אל אקצה, לא יבוא לתת הסברים והוא התראיין על זה באחד מהמקומונים הירושלמיים.
יניב הלפרין: בן אדם כזה, שהופך את זה למלחמת דת, זה מה שהוא הפך את זה, למלחמת דת, אחרי זה לא יכול להתפלא שבן אדם קם ומנסה לרצוח אדם אחר.
יניב הלפרין: אם הוא לא מטריח את עצמו לבוא לכנסת, צריך למצוא את הדרך, אם זה דרך שר הפנים או כל דרך אחרת, להכריח אותו לבוא לכנסת, וחבל שאנחנו עם כל הסימפטיה והאהדה לנוכחים פה, נמשיך לדון כשהוא לא נמצא פה, או לפחות נציג מטעמו.
אתי לבני: אני מקווה שיועצי התקשורת יתנו לזה ביטוי, על זה שזה חמור ביותר שראש העיר התחמק, למרות שהוא דיבר איתי כמה פעמים והוא אמר, הוא ינסה, הוא ישלח, וכל הזמן הוא התחמק.
אתי לבני: עכשיו הגיע, שלחו מישהו, הוא לא יכול להיכנס עם הרכב פנימה, אז הוא חזר חזרה.
אתי לבני: הזלזול , כאשר וועדה של הכנסת מזמנת אותו הוא חייב להיות כאן או לשלוח מישהו מוסמך שישיב על השאלות שלנו, וזה לא קרה.
אתי לבני: אנחנו רואים את זה בחומרה רבה מאוד, אנחנו נעביר את זה לשר הפנים את כל הנושא הזה, על ההתנהלות של ראש העיר, תודה.
אביב נטר: אולי אפשר לשאול אותו מתי הוא יכול באמת, כדי לקיים דיון כדי שישמע את דברי הביקורת האלה, שהוא יגיע בעצמו.
אתי לבני: אל תיתמם, הוא יכול היה גם היום , כי הבוקר, אני דיברתי עם הלשכה שלו, ואמרו לי הם עכשיו דנים בנושא.
אביב נטר: אין ספק, אבל בשביל לגמור את התירוצים, פשוט להגיד לו בבקשה, תיתן אתה –
אתי לבני: אנחנו לא משחקים איתו.
אתי לבני: נועה.
נועה סתת: אני יושבת ראש של הבית הפתוח בירושלים, אז קודם כל תודה רבה לחברי הכנסת משינוי ולחברי הכנסת ממרצ שעומדים איתנו במאבק הקשה הזה כבר לאורך שנים, אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת להודות לכם על הישיבה הזו ובכלל.
נועה סתת: מה שהיה במצעד הגאווה בירושלים לפני ואחרי, זה באמת היה תקדים בהרבה מובנים, זה היה תקדים במובן שזאת הייתה הפגנה ענקית.
נועה סתת: אני ביום חמישי הרגשתי כל כך גאה להיות חלק מקהילה שמובילה את המאבק לשינוי חברתי בירושלים וזה היה יום שבמובנים רבים היה יום מאושר.
נועה סתת: וזה גם היה יום נורא, כי ההסתה הזאת שאנחנו כבר למדנו שמובילה לאלימות, באמת הובילה לניסיון ברצח ולפגיעה בחפים מפשע.
נועה סתת: אני חושבת שגם מה שקרה אחרי זה , זה היה תקדים, זה היה תקדים במובן שראש העיר אפילו לא איחל החלמה לפצועים.
נועה סתת: אני מאוד מבינה את מה שקורה כאן עם ראש העיר, כי זה משהו שיש לנו כבר שנים, הוא מורח אותנו והוא מנסה גם למרוח את הוועדה.
נועה סתת: אני נכחתי בישיבת המועצה עם סער, ותגובתו לנושא הדקירה הייתה – אני והנהלת העירייה לא חושבים שצריך לקיים מצעד גאווה בירושלים.
ציפי מלכוב: לא, הוא אמר קודם כל הם מתסיסים ואחר כך –
נועה סתת: בקיצור, שום דברי התנצלות, גינוי או אפילו איחולים בסיסיים לפצועים לא היו שם.
נועה סתת: ראש העיר שוכח שכולנו, אפילו על פי היהדות, כולנו נולדו בצלם אלוהים ועוד כל מיני ציווים חשובים כמו לא תרצח וכאלה, העיקר לגנות את הקהילה, זה הדבר המרכזי שעומד כאן.
נועה סתת: אני חושבת שהומופוביה זה דבר שקצת מבלבל אנשים, בנושא השאלה של המצעד בירושלים.