GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גילה פינקלשטיין: אני רוצה להגיד שתי מלים וללכת.
גילה פינקלשטיין: אני מתנצלת שתי דקות והולכת כי היום זה יום תנועות הנוער והכנסת מצדיעה לתנועות בישראל, זה מתחיל תכף בוועדת חינוך ובמליאה ובאודיטוריום.
גילה פינקלשטיין: אנחנו מאמינים שתנועות הנוער באמת הם התשובה לאלימות הגואה בימים הטרופים האלה.
גילה פינקלשטיין: אז אתן גם מוזמנות, אם אתן כבר נמצאות פה ויש לכן זמן, נשמח שתצטרפנה.
גילה פינקלשטיין: כפי שאתן יודעות, אני נציגת המפד"ל.
גילה פינקלשטיין: וסוף סוף המפד"ל שריינה את המקום החמישי לאישה אחרי מאבקים רציניים מאוד, אבל מאבקים אלימים, ניתקנו את המיקרופונים, ממש מאבקים אלימים.
גילה פינקלשטיין: קיבלנו את השריון של מקום חמש.
גילה פינקלשטיין: רק אתמול היה לי שוב דיון בנושא הזה ואמרתי, רבותיי, האישה היא לא קישוט ואנחנו לא ועדת קישוט.
גילה פינקלשטיין: כשאני הגעתי לכנסת בשנה הראשונה אני זוכרת שהיה מינוי של בועז אוקון, מנהל בתי-המשפט ואז אני, שר המשפטים היה טומי לפיד, ואני ביקשתי דיון דחוף, דיון מהיר בוועדת חוקה.
גילה פינקלשטיין: מה זה, מינהל לא תקין, למה אי אפשר, אליקים רובינשטיין שמינו את היועץ-המשפטי, היו עוד מועמדים.
גילה פינקלשטיין: מינהל תקין צריך להיראות.
גילה פינקלשטיין: אמרתי שיש שופטות נהדרות שרוצות להציע את עצמן, הן לא תיבחרנה, אבל להציע את עצמן זה גם חשוב.
גילה פינקלשטיין: טומי לפיד אמר אז, "תרדי מזה".
גילה פינקלשטיין: אבל אמרתי, "לא, אני רוצה את הדיון המהיר".
גילה פינקלשטיין: הוא בא אלי בכעס ואמר, "מה את מביאה אותי, כי את רוצה שיראו את השופטות המוכשרות שלך"?
גילה פינקלשטיין: אמרתי לו: "כן, בהחלט".
גילה פינקלשטיין: למחרת נהניתי כשראיתי ב- "גלובס" שגילה פינקלשטיין הגיעה כי אמרה, "למה השופטות המוכשרות לא הציגו מועמדות.
גילה פינקלשטיין: למה המינוי".
גילה פינקלשטיין: אני פותחת את העיתון ואני רואה שבועז אוקון מונה.
גילה פינקלשטיין: איפה המינהל התקין, איפה האפשרות לאישה להציג את עצמה.
גילה פינקלשטיין: יש לנו שופטות נהדרות, מוכשרות מאוד.
גילה פינקלשטיין: אני אסיים וארוץ למעלה כי מחכים לי.
גילה פינקלשטיין: כשהייתי מנהלת בית-ספר צייטלין, הקמתי במה שנקראת "במה לתורה, מדע ואקטואליה" לבוגרי צייטלין, ואז פתאום התחילו דיבורים, האישה, האישה.
גילה פינקלשטיין: אמרתי, "תשמעו, אני השנה אביא רק בוגרות שהגיעו לעמדות מפתח בחברה הישראלית".
גילה פינקלשטיין: בוגרות צייטלין, הבאתי את זהבה פריש, את ציפי סמט, את ד"ר חנה קטן שהיא גניקולוגית שמחכים חצי שנה לתור אליה.
גילה פינקלשטיין: נשים שבאמת הגיעו ל.
גילה פינקלשטיין: ואמרתי, הנה, השנה כל חודש באה לי בוגרת אחת, כולן רק נשים.
גילה פינקלשטיין: והגברים מאוד כעסו, "מה היא עושה פה, מה זה הפמיניסטיות הזאת, היא מביאה רק בוגרות צייטלין, רק נשים שהגיעו לעמדות מפתח".
גילה פינקלשטיין: ציפי סמט עמדה על הבמה ואמרה: "גבירותיי, אל תוותרנה, הבעל צריך לדעת שאתם מתחלקים ואתן יכולות להגיע בדיוק כמוהו.
גילה פינקלשטיין: הוא גם מכבס כי את מכבסת; הוא מבשל כי את מבשלת; הוא מגדל את הילדים, הוא לוקח אותם לגן, הוא מטפל בדיוק כמו שאת".
גילה פינקלשטיין: השמיניסטיות היו המומות, אבל היא נתנה להן שיעור לתחילת הדרך.
גילה פינקלשטיין: זה היה מצוין.
גילה פינקלשטיין: אז בתקווה שיותר לא נהיה רק ועדת קישוט, אנחנו בהחלט גם קישוט, אבל קודם כל אנחנו משהו חשוב שיכול להגיע.
גילה פינקלשטיין: אני לא יודעת אם אתי לבני, חברתי, הציגה את החוק שכולנו חתומות עליו שמאוד חוק חשוב, ייצוג הולם בעיצוב מדיניות לאומית.
גילה פינקלשטיין: אתי לבני תספר לכם, זה גם מאוד חשוב כי זה עבר קריאה ראשונה ושנייה, שלישית עוד לא, זה בדרך, אבל היא תספר על החוק.
אתי לבני: הדבר היותר חשוב זה החוק שאנחנו מובילים, גדעון סער וזהבה גלאון, זה בעצם עידוד נשים לפוליטיקה, אבל בצורה מעודנת שאומרת, שכל מפלגה שתציב מעל 30 אחוז נשים ברשימה שלה שתיבחר, יקבלו מימון וחצי של מימון מפלגות עבור כל הנשים.
אתי לבני: זאת אומרת, זה שיטת הגזר.
אתי לבני: ככל שיציבו יותר נשים, כך יהיה יותר מימון מפלגות.
אתי לבני: וזה הרבה מאוד כסף בחיי מפלגה.
גילה פינקלשטיין: דברי עם הח"כים של המפד"ל.
גילה פינקלשטיין: זבולון אורלב מסכים, שאול יהלום, למה?
אתי לבני: הוא אמר כן.
אראלה גולן: אולי תבואי לח"כים של שינוי, גם שם זה לא כל-כך הולך.
אתי לבני: הבעיה היא שגפני הגיש ערעור אתמול, צריך לדבר עם גפני.
גילה פינקלשטיין: אני אדבר עם גפני.
אתי לבני: בקיצור, החוק הזה עבר ביום ראשון בוועדת שרים והחליטו שיהיה חופש הצבעה.
אתי לבני: ואתמול הגיש גפני ערעור על העניין הזה ואז זה מחייב כאילו את עמדת הממשלה להתנגד ואני צריכה לדבר עם חבר-כנסת, חבר-כנסת, שיתמכו.
אתי לבני: אני באמת מבקשת מסביב השולחן הזה את עזרתכן, אני חושבת שזה חוק מאוד חשוב.
אתי לבני: אולי זה לא יביא לשינויים גדולים, אבל זאת אמירה.
אתי לבני: וזאת אמירה פעם ראשונה שאנחנו עושים העדפה מתקנת בפוליטיקה, שמה זה מאוד בולט הנושא הזה.
אתי לבני: כמו שאמרה חברתי אראלה, אצלנו במפלגה ה"ליברליים" חושבים שלהיות ליברליים זה לתת לכוחות השוק להשתולל והנה התוצאות.
אתי לבני: ואם אנחנו לא נתערב בכל דרך אפשרית, אז דברים לא ישתנו.
אראלה גולן: אני לא אספר לכן איך כינו את החוק הזה, שזה בושה בפני עצמה, אבל לא חשוב.
אראלה גולן: צריכים אצלנו לעבוד לדעתי, לגרום להם להתבייש, אצלנו.
אראלה גולן: הם אמרו שזה חוק של שכר נשים, מה פתאום אישה שווה יותר, מקבלת יותר כסף, אז היא שווה יותר.
אראלה גולן: אז אמרנו, אנחנו לא חושבים שאנחנו…
אתי לבני: תשמעו מה שכותבת אורית קמיר, בדברים הנחרצים שלה.
אתי לבני: היא פונה לעתליה, מנכ"לית משרד המדע, ואומרת: "..ואגב, עתליה, לא נעים אבל גם את אישה וגם אם כיום את משתתפת בפנל, מחר תופלי לרעה על-ידי אותה מערכת עצמה, אותה את משרתת בנאמנות כה מביכה.
אתי לבני: ואין הרבה מראות מביכים יותר ממשתפי פעולה העושים את העבודה המלוכלכת של אדוניהם כנגד בני קבוצתם.
אתי לבני: .".
אתי לבני: במלים כסלע.
נעמי פלט: אני ממונה על מעמד האישה במשרד הפנים.
נעמי פלט: רציתי להגיד כמה דברים לאו דווקא, לא כולם קשורים לנושא של היום, אבל קשורים באופן כללי.
נעמי פלט: אל"ף, לצערי מאוד חבל שאין כאן גברים.
נעמי פלט: יש כאן גבר אחד.
נעמי פלט: אנחנו משכנעות את המשוכנעות.
אראלה גולן: סליחה, אני חוזרת מדיון על ועדת אור, אני הייתי האישה היחידה שם, מדברים שם על שוויון ופיקוח של מגזר שלם, אני אומרת, אף מילה.
נעמי פלט: בהרבה פורומים קורה שמשכנעים את המשוכנעים ואנשים אחרים לא מגיעים.
נעמי פלט: עכשיו בעניין החוק, כמובן שצריך לעשות את החוק ולדעתי באמת לא צריך כל פעם לעשות תלאי ועוד תלאי ועוד תלאי ועוד תלאי, אלא צריך למצוא איזשהו חוק כולל.
נעמי פלט: כי כל פעם אנחנו מוסיפים עוד תלאים.
נעמי פלט: תמיד מדברים על ייצוג הולם וייצוג הולם לדעתי זה לפחות חצי, חצי.
נעמי פלט: ולא אישה אחת בוועדות.
נעמי פלט: ייצוג הולם שזה אישה אחת, מיעוט, זה לא הולם.
נעמי פלט: לדעתי זה גם לא נכון מבחינת הלשון העברית.
נעמי פלט: אז צריך לדאוג שזה יהיה באמת הולם.
נעמי פלט: לגבי התפקיד שלנו כממונות על מעמד האישה במשרדים, וזה קצת בהמשך למה שרבקה שקד אמרה, לדעתי החוק שקבע שתהיה ממונה על מעמד האישה בכל משרד הוא חוק יפה, אבל בשבילי זה כמו עלי תאנה.
נעמי פלט: בגלל שכולנו, אנחנו נשים מקצועיות שיש לנו תפקידים בכירים במשרד.
נעמי פלט: יש לנו משרה וחצי בתפקיד המקצועי ואין לנו את הזמן לעסוק במה שבאמת צריך לעסוק בנושא הנשים במשרד ובכלל לעלות את המודעות של הנשים בכל מה שקורה, גם במשרד, גם בבית, גם בחברה בכלל.
נעמי פלט: אין לנו לא תקציבים ולא זמן.
נעמי פלט: וגם את זה צריך לשנות באותה מסגרת.
אתי לבני: אני הגשתי גם את הצעת החוק, לטעמי יש לנו את הצעת החוק שזה יהיה תפקיד מיוחד בערים גדולות ומשכורת מיוחדת וזמן מיוחד.
נעמי פלט: אני עשויה לקבל למעלה מ900- נשים שהן מפוזרות בכל הארץ, אני לא מגיעה אליהן.
אתי לבני: אבל זה תקציב וזה מאוד היה קשה לשכנע.
נעמי פלט: צריך לתת לזה לפחות חצי משרה.
אתי לבני: היו דברים שרבקה אמרה לגבי המעורבות של הממונות בהליכים בתוך המשרדים והייתי רוצה שבאמת יחד איתה תנסו למצוא איזשהו מודל שתוכלנה להיות יותר מעורבות גם בנושאים האלה של כנסים, של ועידות, של גופים.
נעמי פלט: שיהיה לנו גם זמן לעשות את הדברים האלה.
אתי לבני: זה דבר אחד, אבל דבר שני, את יודעת, אישה ככל שהיא יותר עמוסה יש לה יותר זמן.
רחל לוי: אני מהפקולטה לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון ואני מאוד שמחה שבאתי, שלחו אותי ולא ידעתי בדיוק לאן אני מגיעה וזה בהחלט מאוד מעניין.
רחל לוי: מהמקום שאני מגיעה אז קודם כל יש לנו בכל זאת קצת הבדלים מאוניברסיטת ירושלים שהיא מאוד מקובעת ויש לנו שתי דיקניות.
רחל לוי: אחת, פרופסור מירה כהן שהיתה דיקן הפקולטה למדעי הטבע.
רחל לוי: והיום פרופסור רבקה קרני שהיא דיקנית הפקולטה למדעי הבריאות.
רחל לוי: ואני משמשת כתפקיד נבחר אמנם, אבל לפני היו בו כולם גברים וזה יושבת-ראש חטיבת מדע היסוד בפקולטה לרפואה.
רחל לוי: ואני חושבת שמה שבאמת חסר לנו זה מודעות לעניין הזה.
רחל לוי: אתם פה בתוך העניין הזה ואתם מודעים.
רחל לוי: אני שם באוניברסיטה יש לי המון עבודה, אני כל הזמן במחקר, אין לי הרבה זמן לפוליטיקה הזאת, אנחנו לא מודעים.
רחל לוי: אני חושבת שזה מאוד חשוב להכניס ימי עיון, סדנאות, שכל מי שבאמת מגיעה תוכל לעזור לצעירות יותר לקחת יותר נשים למקצועות האלה.
רחל לוי: אם יש לי גבר או אישה, אני אעדיף את האישה.
רחל לוי: האמת שזה מה שעשיתי כשהייתי יושבת-ראש מחלקה.
רחל לוי: ובתקופה שלי קיבלנו שתי מדעניות חדשות ומדען אחד צעיר.
רחל לוי: שעכשיו אני בהליך של קביעות אז אתו זה הולך נורא מהר, איתן זה יש לי המון בעיות, למרות שהן טובות לפחות כמוהו.
רחל לוי: אני הייתי עכשיו באקדמיה למדעים, בישיבה של "גרנטים" לביו-כימיה, וגם שם ראיתי, אמנם זה באמת הכל נמדד לפי החשיבות של המחקר וכו', אבל גם בין יושבי הוועדה היינו עשרה, הייתי אישה בודדה.
רחל לוי: רוב מי שזכה ב"גרנטים" זה יותר גברים מאשר נשים.
רחל לוי: והיה לי מאוד קשה להילחם על אלה שהיו באותה צורה להעביר את הנשים וכן עמדתי על זה שזאת תהיה אישה שתעשה את זה.
רחל לוי: עכשיו אני יודעת שלא כל הנשים מודעות לזה ועושות את זה.
רחל לוי: ויש נשים, אני מצטערת שאני אומרת נגדנו, אבל אני יודעת שיש נשים שמגיעות לעמדות האלה ואז כל סגני הדיקנים או כל בעלי התפקידים זה גברים.
רחל לוי: אני חושבת שמודעות כזאת היא מאוד חשובה.
רחל לוי: לפני שנתיים נתנו טבלה כזאת ונדמה לי רבקה, את היית מוזמנת ונתת הרצאה בים המלח לנשים באקדמיה בבן-גוריון.
רבקה שקד: דווקא בבן-גוריון יש פורום ויש מועצת למעמד האישה היום, לפחות באוניברסיטת בן-גוריון זאת פרופסור ורד סלונים נבו.
רבקה שקד: וגם פרופסורית מירושלים.
רבקה שקד: אני חושבת שצריך לפנות אליהן והן צריכות בתוך האוניברסיטה לחלק את המנדט, לקבל רשימה של כנסים שהם מתוכננים חודשים מראש, אם לא שנים ולהתערב בזה.
רחל לוי: גם סדנאות בתוך המקום כדי להביא למודעות, זה מאוד חשוב.
מאירה בסוק: אני עורכת-דין מטעם נעמ"ת, עכשיו אני רק רוצה להוסיף שני ניסוחים התייחסות לנושא של משרדי הממשלה.
מאירה בסוק: משום שיש כן תפקידים של נשים בכירות במשרדי ממשלה, הן צריכות לזה בהמשך לדבריה של פרופסור לוי, הן צריכות לתת את הדעת לקידום נשים במשרדיהן.
מאירה בסוק: זה שאת ממונה על מעמד האישה, אנחנו יודעים למה זה מדובר.
מאירה בסוק: אבל כדי לקדם נשים צריך פשוט לתת להן את להתקדם.
מאירה בסוק: שאישה מגיעה, מנהלת מחלקה ורוצה להיות ויש מכרז, אין מה לעשות.
מאירה בסוק: זה לא הנושא אבל יש בעיה, זה צריך לקדם נשים.
מאירה בסוק: אין מה לעשות.
שירלי כהנוביץ: אני הרכז של המועצה לקידום נשים במדע וטכנולוגיה.
שירלי כהנוביץ: ואני גם עובדת באוניברסיטת תל-אביב בפורום לימודי נשים.
שירלי כהנוביץ: כמה דברים מעולם האקדמיה.
שירלי כהנוביץ: קודם כל, כנסים לקידום מודעות יש בכל האוניברסיטאות.
שירלי כהנוביץ: כמעט בכל האוניברסיטאות יש תכניות לימודי נשים שמקיימות פורומים וכנסים והרצאות וימי-עיון בנושא "מנטורים".
שירלי כהנוביץ: הבעיה היא להגיע באמת לכל הנשים, בייחוד פרופסוריות מתחומים שהם לא לימודי נשים, שלא מודעות לבעיה באמת ואפילו מתנגדות לעובדה שיש בעיה.
שירלי כהנוביץ: זה בעיה מאוד קשה העובדה שנשים שלא יודעות שיש בעיה של נשים.
שירלי כהנוביץ: זה דבר אחד.
שירלי כהנוביץ: באמת בכל האוניברסיטאות יש עכשיו יועצת למעמד האישה.
שירלי כהנוביץ: אני יכולה לספר מהניסיון של אוניברסיטת תל-אביב, יש משהו שנקרא "סדרת הרצאות רקטור" שזה סדרה מאוד מכובדת.
שירלי כהנוביץ: פורסמה סדרה, "כולם גברים".
שירלי כהנוביץ: איילת, ראש התכנית ללימודי נשים, שתיהן כתבו מכתב מאוד קשה לנשיא ולרקטור.
שירלי כהנוביץ: "הנה הסדרה, איפה הנשים, איך יכול להיות שאין אף אישה בזה, כבר דיברנו אתכם על הנושא הזה".
אראלה גולן: זה עזר?
שירלי כהנוביץ: פרסמו מכתב מאוד חמור נגד, הוא ממש התנגד, הוא אמר: "הנושאים נקבעו מראש וחיפשנו את המומחים ולא היו נשים מומחיות".
שירלי כהנוביץ: על אוניברסיטת תל-אביב יש לנו הרבה מה לומר.
שירלי כהנוביץ: חגית מסר-ירון דיברה בזמנו על זה שלפעמים כל מה שצריך זה רק להעלות באמת למודעות והדלתות נפתחות.
שירלי כהנוביץ: לפעמים באמת זה כל מה שצריך.
שירלי כהנוביץ: אבל את מעלה את הבעיה ואת זוכה להתנגדות קשה, לא רק מתקן לפעם הבאה, אלא אין בעיה, זה לא רלוונטי, אנחנו הולכים על מצוינות, תמיד זורקים את המילה הזאת "מצוינות".
אראלה גולן: לא מתאים לכן, אתן טובות בזכות עצמכן.
שירלי כהנוביץ: דבר שאפשרי לדעתי, זה שיטת הנדנוד.
שירלי כהנוביץ: להמשיך לכתוב ולהפעיל עוד גורמים שיכתבו מכתבים ולהפעיל איזשהו לחץ, לנסות לעורר גם לחץ מבפנים.
שירלי כהנוביץ: אבל זה דרך אחת.
שירלי כהנוביץ: אבל צריך אולי לחשוב אולי בשיתוף המל"ג שרואים אוניברסיטה, שוב ושוב, סדרה מסוימת, או פרס מסוים.
שירלי כהנוביץ: למשל יש פרס דן דוד, כבר ארבע שנים אף אישה.
שירלי כהנוביץ: אף אישה לא מגיעה לגמר.
חגית מסר-ירון: מה עם פרס וולף?
שירלי כהנוביץ: אני לא יודעת, אולי אפשר לערב את המל"ג באיזשהו אופן, כי תמיד אומרים, "מצוינות" ואי אפשר להתערב בתוך האקדמיה.
שירלי כהנוביץ: לי אין את התשובות, אבל חייבים לתת על זה את הדעת ולנסות איכשהו להוציא מכתב תלונה מהמל"ג.
אתי לבני: אני מצוות השופטים בפרסי דן דוד ופרס וולף.
אתי לבני: דן דוד זה בכלל מכל העולם, זה מיליון דולר.
אידה בן-שיטרית: אני ממונה על מעמד האישה במשרד הקליטה, ואני גם מנהלת אגף מודעות פרסום.
אידה בן-שיטרית: אני דווקא רוצה להביא את הדוגמה באמת מהמשרד שלנו, שאני לפחות כממונה חרגתי מהתחום המוגדר של הפעילות בקרב המשרד ופניתי החוצה אל העולות החדשות ובאמצעות הרשות לקידום מעמד האישה למשל, אני המייצגת את מגזר העולים והעולות.
אידה בן-שיטרית: זאת ואמרת, שם אני נותנת את הדעת בנושא של הייצוג, כאשר את הנושא של הייצוג ההולם אני מתרגמת לתפקיד שלנו כמשרד לקליטת עלייה מול העולים.
אידה בן-שיטרית: גדעון עזרא הקים עכשיו חמש תתי-ועדות לטיפול בנושא אלימות בכלל.
אידה בן-שיטרית: אני חברה בוועדה של הסבר הדוברות.
אידה בן-שיטרית: וכבר הוצאנו מכתב והודענו שאם בוועדה לא תהיה נציגות של עולים מהמגזרים השונים, הוועדה לא תוכל להתקדם.
אידה בן-שיטרית: זאת אומרת, אנחנו מייצגים את העולים החדשים, כאשר הממונות צריכות לייצג את העניין של נשים.
אידה בן-שיטרית: ברגע שאנחנו עושים איזושהי פעילות במשרד, המשרד של הנשים המקצועיות עולה.
אידה בן-שיטרית: לדוגמא, יש לנו מנהל אגף בכיר לקליטה בקהילה, שבתכנית העבודה שלו הכניס את נושא קידום העצמת נשים עולות, כבר שנתיים הוא עושה את זה, הוא מקיים ימי-עיון לעולים ועולות.
אידה בן-שיטרית: מנהלות אגפים אחרים עשו פעילת לעולים חדשים.
אידה בן-שיטרית: למשל, התערוכה האחרונה ליום האישה היתה של נשים עולות, של אומניות עולות.
אידה בן-שיטרית: זאת אומרת, זה לא היה קורה אם במסגרת הפעילות של הממונה, לא היתה נעשית העמקת מודעות בתחום הזה.
אידה בן-שיטרית: בדבר אחד אנחנו כן יכולות להשפיע כממונות, אני חושבת שבחלקת הבית הקטנה שלנו אנחנו כן נגישות לכנסים המקצועיים שהמשרדים עושים.
אידה בן-שיטרית: משרד הלקיטה מקיים כנסים מקצועיים כל הזמן בנושאים של עידוד עלייה ונושאים של עם רשויות מקומיות.
אידה בן-שיטרית: על הפנלים האלה אנחנו יכולים להשפיע על כך שתהיינה נשים.
אידה בן-שיטרית: ואנחנו אכן עושות כך.
אידה בן-שיטרית: זאת אומרת, לפני שנרצה להשפיע על הוועדות האלה שזה חשוב, אנחנו יכולות להשפיע אצלנו בתוך הבית.
רבקה שקד: זה משרד יוצא דופן מכל הבחינות.
אתי לבני: אז אולי צריך לקחת את המודל שלך, על צורת ההפעלה שלך.
רבקה שקד: זה מחייב דמות מיוחדת של הממונה פלוס הרבה פתיחות של המשרד.
אתי לבני: בסדר גמור, אבל צריך להעלות את לאחרות את הדגמים איך זה עובד.
רבקה שקד: יהיה כנס בחיפה, שאותו פותחת ולא בכדי, מנכ"לית משרד הקליטה.
דליה פרשקר: בעצם אני מייצגת את עצמי.
דליה פרשקר: אני באה ממה שקרוי אולי "עולם ההיי-טק הישראלי" ואני באה מהצד העסקי.
דליה פרשקר: העולם הממשלתי-ממלכתי, רשויות מקומיות וכו' זה קצת זר לי.
דליה פרשקר: ואת האקדמיה אולי אני מכירה מהבית, מהצד של בעלי, אבל מהצד הגברי.
דליה פרשקר: אני חושבת שכאן הדברים מדברים בעד עצמם.
דליה פרשקר: את עתליה אני מכירה באופן אישי וכבר דיברתי איתה.
דליה פרשקר: שאולי יש לנו כאן איזה שהיא דוגמה שאנחנו מדברים על hold boys network וזה כל-כך אבד לנו, נכון?
דליה פרשקר: כי בעצם ב- hold boys network היתה פה אישה ולא גבר.
דליה פרשקר: אז אולי זה לא רק ה- hold boys network.
דליה פרשקר: אולי יש כמה דברים שהם אובייקטיביים וכמה דברים שהם סובייקטיביים.
דליה פרשקר: אני לא אאריך כרגע בנושאים האובייקטיביים-סובייקטיביים, אני רק אומר ככה.
דליה פרשקר: בכנסים מסחריים גם אנחנו רואים מיעוט של נשים.
דליה פרשקר: ובאופן תיאורטי בכנס מסחרי אנחנו היינו אומרים, אין ספק שאם מישהו הוא טוב מאוד אז למה שהוא לא יהיה.
דליה פרשקר: ואם הוא "פיורינה" אז למה שהוא לא יהיה שם.
דליה פרשקר: ועדיין אנחנו רואים מיעוט של נשים.
דליה פרשקר: אז יש איזה שהיא בעיה אינהרנטית מהצד שלנו, שאנחנו חייבות להתגבר עליה.
דליה פרשקר: והדרך להתגבר עליה פשוט להיות שמה.
דליה פרשקר: עכשיו הסתכלתי על כנס קיסריה וראיתי את חגית למשל, כן מופיעה בכנס קיסריה.
דליה פרשקר: וראיתי את חברתי הטובה אורנה פרי ועוד כמה נשים.
דליה פרשקר: וגם אני עצמי השתתפתי בכנס קיסריה לפני שנתיים כמדומני.
דליה פרשקר: זאת אומרת כשיש מקומות שבכל זאת וזה לא נעשה על-מנת לקבל פרס.
דליה פרשקר: לכן אתן במגזרים שלכן, ששמה באמת אפשר לעשות את ההבדלים או לחוקק את החוקים, חייבות פשוט להמשיך ולפעול ולהמשיך ולפעול ולהמשיך לפעול.
דליה פרשקר: ומצד שני, אולי ניתן לגייס גם קצת את הגופים האזרחיים לעזור.
דליה פרשקר: לגייס גם נשים מהתחומים שלנו.
דליה פרשקר: לבוא ולעזור לדחוף.
דליה פרשקר: אבל אין ברירה, פשוט צריך לדחוף.
דליה פרשקר: אני מכירה היטב את רבקה קרני, דיברת על הוועד המנהל של הבינתחומי.
דליה פרשקר: אני יושבת בוועד בבן-גוריון ואין הרבה נשים גם דרך אגב.
דליה פרשקר: בוועד המנהל, עכשיו שאני חושבת על זה.
מרי חדייר: אין באף מקום.
דליה פרשקר: נכון.
דליה פרשקר: ולכן הדרך היא פשוט לעבוד קשה.
דליה פרשקר: צריך לעבוד קשה וכל הזמן לדחוף וכל הזמן להיות וכל הזמן לדבר וכל הזמן לעשות.
דליה פרשקר: ולא הרבה להתלונן אבל הרבה לעשות.
דליה פרשקר: אין דרך אחרת.
אראלה גולן: במגזר שלך, הפרטי, אני מבינה, של ההיי-טק, קודם כל, סתם מעניין כשאת מקבלת עובדים חדשים, באמת מה היחס, יש המון נשים גם נמצאות היום בהיי-טק.
דליה פרשקר: היום אני כבר לא מקבלת עובדים חדשים כי אני לא נמצאת ב.
אראלה גולן: ואיך היום היחס בכלל?
דליה פרשקר: היחס עדיין הוא, אני לא יודעת, אני לא יכולה לתת לך סטטיסטיקה.
דליה פרשקר: בטח שדולת הנשים יודעת את הסטטיסטיקה הרבה טוב ממני.
דליה פרשקר: אבל אני יכולה להגיד לך מניסיון אישי שהיה עד לפני זמן לא רב, היחס הוא כמובן מאוד.
דליה פרשקר: אני אשאל את חגית שאלה.
דליה פרשקר: כשאת מדברת על תיכון, בואי נלך לרמת התיכון.
דליה פרשקר: כמה נשים למדו איתך בכיתה במגמה של, בזמני קראו לזה ריאלית.
חגית ירון-מסר: היו בערך בין 5 ל- 10 אחוז נשים וגם היום זה האחוז בערך.
דליה פרשקר: אז קודם כל אין ספק שבכנס המדע היו יכולות להיות מדעניות טובות מהשורה הראשונה, כמו רות ארנון, כמו מיכל שוורץ, כמו חגית.
דליה פרשקר: כמו עוד כמה שאני לא מכירה ולא זוכרת את שמותיהן כרגע.
דליה פרשקר: אין ספק שהיו יכולות להיות.
דליה פרשקר: אבל ישנו נושא המשפך.
דליה פרשקר: וככל שיש מעט יותר אנשים במשפך הם פחות נשפכים כלפי מטה.
דליה פרשקר: לכן צריך לחפש ובהחלט צריכים חקיקה שתעזור בנושאים האלה.
חגית ירון-מסר: היה רצוי שזה יהיה בלי חקיקה.
מרי חדייר: אני רוצה להצטרף לדברים שנאמרו כאן ואני רוצה להמשיך את דבריה של חברתי, רבקה שקד.
מרי חדייר: בכנס לסגל הבכיר אנחנו עשינו ספירת מלאי וראינו שכמעט ולא היה ייצוג של נשים.
מרי חדייר: ולכן אנחנו פנינו ליוזמים של אותו כנס, שזה נציבות שירות המדינה ו"אלכ"א" בג'וינט, במכתב מאוד חריף.
מרי חדייר: ולא זו בלבד שביקשנו ייצוג, אלא ביקשנו גם אולי זה אחד מהמנגנונים שצריך להכניס לחוק, שנשים תהיינה בוועדות ההיגוי.
מרי חדייר: ברגע שאנחנו שם, אז אנחנו יכולות לדרוש ולבקש.
רבקה שקד: יש שם כמה נשים.
מרי חדייר: התשובה המיידית, "אבל שולמית עמיחי היתה אתנו, מה את רוצה, יש אישה".
מרי חדייר: אמרתי, OK, היתה אחת שאני חושבת שלא הביאה את הנושא הזה של הייצוג לפניכם.
מרי חדייר: אנחנו היינו שותפות להקמה של הוועדה לקידום המדע של נשים במדע ואנחנו באמת הכנו פרוייקטים משותפים עם חגית שהיא היתה אז יושבת-ראש המועצה, והוצאנו את האוגדן ואני חושבת שהוא מאוד חשוב.
מרי חדייר: לדעתי צריך לעדכן אותו.
מרי חדייר: פעולה נוספת שאנחנו נקטנו בה לפני כשנתיים, זה היה להוציא רשימות של נשים שתוכלנה גם להתראיין בתקשורת בכל התחומים.
מרי חדייר: כי מה שקורה היום כפי שתראו, מופיעות תמיד אותן הנשים ואנחנו יודעות שהמאגר מאוד רחב וישנן נשים וצריך גם לתת אני חושבת, הזדמנות לנשים נוספות להיחשף בתקשורת.
מרי חדייר: לכן פנינו והכנו רשימות, אבל נעצרנו בזאת כי אז היתה לנו איזה שהיא בעיה אתית גדולה, שאמרנו לנו, "מאיפה את יודעת שאני ראויה וזו לא ראויה".
מרי חדייר: אז דעו לכם שיש פה איזה בעיה מאוד גדולה ולכן הסתפקנו אז, לקחנו את הממד של האקדמיה ששם אין לי, יש קריטריון אחד שמוביל, יש באקדמיה, לקחנו את הפרופסוריות כמו שידוע בכל התחומים.
מרי חדייר: לגבי הנושא של היועצות באוניברסיטה, שהוזכר כאן קודם, לדעתי יש מינוי שבאמת גם הוועדה פעלה בשיתוף עם הרשות שהוא מינויים בכל האוניברסיטאות ואנחנו לא עושות מספיק בנושא.
מרי חדייר: הן מאוד עסוקות, לדעתי צריך לזמן אותן לישיבה כאן ולנסות יחד איתן שהם תהיינה, אני חושבת, כל צוותי ההיגוי האלה באוניברסיטאות ואז יהיה להם מה לומר והם יבדקו אם יש כן נשים.
מרי חדייר: צריך להשתמש בקול, כמו שרבקה אמרה, לממונות במשרדי, ביועצות ובכל הגורמים האלה לתת להן יותר כוח כדי שתהיה להם אפשרות למעורבות.
רחל מאיר: אני מייצגת כאן את ארגון נשות אורט, אחרי שעבדתי הרבה שנים כמפקחת ברשת אורט.
רחל מאיר: אנחנו באורט עושים עבודה מאוד רצינית כדי להביא נשים למקצועות שנקראים גבריים.
רחל מאיר: אנחנו מוסיפים שעות במתמטיקה ובפיזיקה כדי למשוך אותן להירשם למקצועות הטכנולוגיים יותר נשים.
רחל מאיר: יש איזושהי נקודה, ששם אני חושבת צריך לפעול, כשהנערות האלה כבר מסיימות את לימודיהן ואפילו אוניברסיטה במקצוע טכנולוגי, באיזשהו שלב בחיים הן לא ממשיכות, הן מפסיקות בגלל משפחה או בגלל משהו.
רחל מאיר: אני חושבת שזאת נקודה שאנחנו צריכות לקחת על עצמנו לפעול כדי שכל אלה לא תנשורנה.
רחל מאיר: כל המאמצים שעושים שהן כן תלמדנה והן כבר למדו וגמרו אוניברסיטה ואחר-כך הרבה מאוד לא ממשיכות, מחליפות מקצוע שיותר נוח אולי בהוראה שיותר נוח עם המשפחה.
רחל מאיר: וזאת נקודה שלא מטפלים בה והיא מאוד חשובה.
רחל מאיר: אחרי כל המאמצים שמשקיעים, תארו לכם.
אראלה גולן: זו אותה טכניקה לשדל את אותן נשים שחושבות שהן למדו ובכל זאת יש להן את היכולות, איך אנחנו יכולים לכוון אותן להמשיך.
רחל מאיר: צריך לראיין ולראות איפה הנקודות החלשות.
רחל מאיר: יכול להיות שזה משפחה.
רחל מאיר: מפני שפה הולך לנו לאיבוד כוח-אדם בלתי רגיל.
רחל מאיר: עכשיו יש פה עוד נקודה שרציתי לציין אותה וזה שהקהל הרחב לא מודע בכלל לבעיה הזאת.
רחל מאיר: זאת אומרת, אין מספיק מאמרים בעיתונים ואין מספיק ידע בעניין הזה.
רחל מאיר: בשבילם זה דבר חדש וזה חבל והקהל הרחב הוא משמש גב תומך כשהוא יודע את העניין.
רחל מאיר: לכתוב הרבה מאמרים בעיתון ולפרסם וכך הלאה וכך הלאה.
רחל מאיר: ופה אנחנו יכולת לעשות הרבה.
אביטל שחר: אני מתנצלת על האיחור ואני מקווה שאני לא אחזור על דברים שכבר נאמרו.
אביטל שחר: שדולת הנשים עוסקת בנושא הזה יום יומי.
אביטל שחר: אני רוצה רגע לחזור ולהתמקד בכל אופן בכנסים וועדות, קצת התפזרנו וזה בסדר, כי ההתפזרות היא בדרך-כלל הולכת לסיבות ולנסות למצוא צידוקים או צידוקים לעניין.
אביטל שחר: אני לא חושבת שצריך ללכת לשם, זה ברור שבכל כנס שיש פה בארץ, בכל ועידה שיש בארץ, יש נשים בכירות, נקודה.
אביטל שחר: לא מעט, לא הרבה, זה לא רלוונטי בכלל.
אביטל שחר: מי שירצה לשים אישה באיזשהו מקום הוא ימצא אותה.
אביטל שחר: והבעיה היא בהחלט האגו הגברי הקיים ואני לא אלך אחורה ואעשה את כל הסקירה על בעיית המצב הנשים בישראל, היא בעיה ידועה, עגומה, מציאותית.
אביטל שחר: אז יש לנו בכל אופן תפקיד, כי אחרת אני מסכימה עם דליה שהמלחמה שלנו היא סיזיפית אבל היא חייבת להימשך ובאינטנסיביות.
אביטל שחר: אני באחריות מוציאה מכתב כזה אחת לשבועיים לפחות לכל ועידה, לאו דווקא ציבורית.
אביטל שחר: כנס הגליל האחרון שהיה לא מזמן שפרס החרים אותו.
אביטל שחר: שם הוא הוחרם על רקע קצת אחר לדעתי, למרות שאני מאמינה שלשמעון פרס במקרה הספציפי שהקיף את עצמו ב23- נשים, בוודאי כאב את העדרן של הנשים, אבל שם היה כמובן העדר מיעוט לחברה הערבית שזה גם כן צרם לפרס במיוחד.
אראלה גולן: דרך אגב, יש בעיה של נשים עוד יותר גדולה בחברה הערבית.
אביטל שחר: בסדר, חשוב, אני לא חושבת שזה הנושא.
אביטל שחר: אני רוצה להגיד בכל אופן שבאמת אין סיבה ללכת אחורה ולהגיד, אנחנו מיעוט, אנחנו לא מודעות, אין מי שמארגן כנס ארצי בישראל והוא לא יודע על קיומן של נשים מומחיות.
אביטל שחר: הנושא ברור, אנחנו לא שם.
אביטל שחר: אז חוץ ממכתב, הדבר השני זה כמובן לא להשתתף בכנסים האלה, נקודה.
אביטל שחר: החרמת הכנסים והוועדות.
אראלה גולן: אולי לצאת באיזה קריאה להחרמת כנסים שמוזמנים לשם נציגים ולא חברי-כנסת.
אביטל שחר: כל כנס כזה שאנחנו נתקלות בו ומבקשים את השתתפותנו ונוכחותנו וכו', לא.
אביטל שחר: אין ייצוג הולם לנשים, אנחנו לא שם.
אביטל שחר: עכשיו המחירים הם כבדים, כי לפעמים אני לא רוצה ואני אגיד שאני מניחה ששם הכנסים אולי אפילו יותר חשובים או לפחות באותה מידת חשיבות של ארגונים וכנסים חברתיים.
אביטל שחר: תתארי לך שיש כנס בנושא שהוא מאוד רלוונטי לארגון שאותו אני מייצג והמחיר המאוד כבד שלי לא להיות נוכחות שם.
אביטל שחר: אבל זאת מלחמה אמיתית ואפקטיבית.
אביטל שחר: הצלחנו לתקן מעט למפרע, אבל אנחנו עדיין תמיד נלחמות ואגב, גם אם חס וחלילה פספסנו איזה כנס, יבוא מכתב תגובה בדיעבד על הכעס האמיתי שלנו.
אביטל שחר: לגבי מאגר הנשים המומחיות, לצערי זה לא בתקשורת.
אביטל שחר: כמובן שהתקשורת שם יש חוסר ייצוג ותדמית לא טובה עדיין לנשים ובאמת צריך להיות מאגר כזה.
אביטל שחר: הרשות, אני ממש מקווה שלא תחזיקו מידע כזה אצלכם באמת האפקטיביות של מידע כזה, אם הוא יהיה בכל משרד במדינה הזאת.
אביטל שחר: אני רוצה לדבר בנושא של חקיקה, מכיוון שאצלנו באמת המחלקה המשפטית החל מהמנכ"לית ועד אחרונת היועצות כבר חותמים ואנחנו מתעסקות באמת בכיוון חקיקה גם בנושאים האלה.
אביטל שחר: אז אני באמת לא יודעת, ככה מהססת בידע המקצועי איך עושים חקיקה לטובת הכנסים ואירועים.
אתי לבני: יש לנו חקיקה.
אביטל שחר: אז צריך לקדם את זה.
אביטל שחר: הרי נוסחים קיימים בחוק שוויון זכויות אישה ויש חוקים שלגבי משרות, יש כללים של היום שהניסוח קבוע.
אביטל שחר: ברור שלא רק שיהיה ייצוג הולם אלא צריך להיות אקטיבי לחפש ולהעדיף.
אביטל שחר: ופה באמת אני חושבת שחייב להיות.
אתי לבני: יש לנו חקיקה גם על היישום.
אתי לבני: אנחנו מנסות לקדם גם חקיקה.
אביטל שחר: אז דבר ראשון, נשמח להיות שותפות לקידום החקיקה הזאת.
אביטל שחר: דבר שני, אני חושבת שהחרמת כנסים בהעדר נשים, היא חשובה ואפקטיבית.