GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אתי לבני: נכון, אבל הפגנות זה דבר שהוא בעייתי, פעם פעמיים נבוא ואחר-כך את יודעת.
אביטל שחר: הפגנות הם לא דבר בעייתי, את מחליטה שזה מה שאת עושה, מה זאת אומרת.
אביטל שחר: לצערי זה קיים הרבה מאוד שנים ולכן צריך כנראה יותר מעשה ויותר עוצמה לעניין הזה.
בתיה לוי: אני מדריכה ארצית ביחידה לשוויון בין המינים במשרד החינוך.
בתיה לוי: אני רוצה לספר לכם שהיחידה לשוויון בין המינים בראשותה של מרים שכטר מקדמת נושא של בנות למדעים ומתמטיקה.
בתיה לוי: ביחד עם שדולת הנשים מובילות את נושא של נערות ונערים מובילי שינוי, נושא של מנהיגות, העצמה, סטריאוטיפים ובאמת בבתי-ספר תיכוניים מאוד מאמינה בנושא של נוער וחינוך.
בתיה לוי: ביחד עם עמותת "כן" מובילות את התכנית של קידום נשים לפוליטיקה.
בתיה לוי: ואני מאוד מתחברת להצעת חוק שהצעת בנושא של חקיקה.
בתיה לוי: כי רק חינוך לבד לא יקדם אותנו.
בתיה לוי: ברגע שתהיה חקיקה, אז אני מאמינה שזה כן יוביל אותנו הלאה.
בתיה לוי: ואנחנו נשמח בתור משרד החינוך לקחת חלק פעיל וליישם את זה.
בתיה לוי: אני מתחברת לנושא של מאגר של נשים מומחיות.
בתיה לוי: אין שום מודל, כמו שאת הצעת, של משרד הקליטה.
בתיה לוי: כן, לתת אלטרנטיבה, לתת ראייה קצת יותר רחבה על מה שקורה.
בתיה לוי: שמי לא שיודעת – שתראה שזה קיים.
בתיה לוי: וכנסים שאנחנו מארגנות, אנחנו מביאות מנהיגות מקומית.
בתיה לוי: מאותו מקום, לא מישהו חיצוני או מישהי חיצונית, אלא אותה בחורה בחולון, באופקים ונהריה, שתראה מישהי מהמקום שלה שהיא עשתה את זה ושהיא הצליחה.
בתיה לוי: זה החיבור.
אפרת דובדבני: אני מנכ"לית המשרד למשנה לראש-הממשלה.
אפרת דובדבני: שזה אומר בעצם מנכ"לית המשרד של שמעון פרס.
אפרת דובדבני: יושבת כאן אתי עינת וילף שהיא ראש אגף מדיני.
אפרת דובדבני: ואם כבר דיברנו על רשימה של מי שצריך לדבר, אני ממליצה לכם בחום רב על עינת וילף, היא עושה שירות נפלא לכל מעמד האישה.
אפרת דובדבני: אני רוצה לדבר ככה בקצרה וממקום של עשייה.
אפרת דובדבני: אנחנו כבר כאן, שמעון פרס לא מקיף את עצמו, אם זה היה תלוי בשמעון פרס, הוא עדיין היה ממשיך להקיף את עצמו באשכולות של גברים.
אפרת דובדבני: אני בא לדבר בעצם ממקום של עשייה.
אפרת דובדבני: אני רוצה על עבודה שלנו בשני אפיקים.
אפרת דובדבני: אפיק ראשון, את מי אנחנו ממנים.
אפרת דובדבני: אז רק לספר על המשרד שלנו בקצרה ואני לא באה להלל את עצמנו, זה לא הסיפור.
אפרת דובדבני: אבל קצת לספר שאפשר אחרת.
אפרת דובדבני: אני עומדת בראש המשרד, הסמנכ"לית שלנו אישה, ראש האגף המדיני שלנו היא אישה.
אפרת דובדבני: ראש אגף דוברות, אישה.
אפרת דובדבני: כל התפקידים הבכירים אצלנו במשרד, הפרוייקטורית שלנו הראשית לענייני נגב וגליל היא אישה.
אפרת דובדבני: כל מי שבעצם עושה משהו בעשייה האמיתית שלנו זאת אישה, זה חשוב וזה מתחיל מזה והשינוי בא מפה.
אפרת דובדבני: אני לא מתביישת להגיד, אתם לא שמעתם אותי הרבה בתקשורת, אבל אם אני מדברת בתקשורת, אני מדברת על כמה חשוב לעבוד נשים.
אפרת דובדבני: כמה הניהול הנשי עובד אולי אחרת וטוב יותר.
אפרת דובדבני: כמה נוח לי לעבוד עם נשים.
אפרת דובדבני: נוח לי כי נשים עובדות בשיתוף פעולה, עובדות ביחד.
אפרת דובדבני: והן חושבות על המכנה המשותף.
אפרת דובדבני: הגישה שלהן היא גישה הוליסטית ולא גישה של לשים את הציד על הכתף ולצאת לדרך.
רבקה שקד: אני ראיתי אותך פעם בתכנית ביום האישה ורשמתי לפני שאת היית האישה היחידה שדיברה שם עם מחויבות באמת לזה.
רבקה שקד: אבל לצערי זה בלט מאוד כי את היית היחידה שם בין שמונה נשים שדיברה ככה.
אפרת דובדבני: האפיק השני שלנו זה נושא התקציבים.
אפרת דובדבני: לאן אני באמת מעבירה את התקציבים.
אפרת דובדבני: עכשיו התקציבים של המשרד שלנו הם נגב וגליל צבועים, על זה אין עוררין.
אפרת דובדבני: אבל אם אני יכולה בתוך התקציב הקטן הזה שיש שלי, אז אנחנו עושים.
אפרת דובדבני: אז מט"י שלנו של יזמות הוא עובר למט"י נשים, נגב וגליל.
אפרת דובדבני: והכשרה מקצועית עוברת לנשים.
אפרת דובדבני: וכל מי שקשור לתעסוקה אנחנו שמים דגש על תעסוקה נשית.
אפרת דובדבני: עכשיו במענה למה שאת אמרת על הבדואיות, תראו כמה העצמה, מה הכוח הנשי.
אפרת דובדבני: אחוז הילודה בקרב הבדואים הוא הגבוה בעולם.
אפרת דובדבני: ומדובר על ממוצע של 9.8 ילדים במשפחה.
אפרת דובדבני: אין דבר כזה בעולם כולו, זה אצלנו בישראל בנגב.
אפרת דובדבני: והדרך היחידה וזה אחרי מחקרים על גבי מחקרים, אולי לנסות להתמודד עם המצוקה, זה דווקא לפנות לאישה הבדואית, לטפל באישה הבדואית.
אתי לבני: הן היו כאן בוועדה לפני שבועיים.
אתי לבני: הן מרשימות ביותר.
אתי לבני: ממש בתהליך שהיה מדהים של התעוררות של האישה הבדואית שהיא ואמרת, שהיא רוצה לעבוד בחוץ.
אתי לבני: הן באות בטענות שלא מטפלים בהן מספיק כמגזר בכלל ובדואיות.
אתי לבני: משום שיש להן המון ילדים, אין מה לעשות, אז צריכים איכשהו לפתור את הנושא של מתנ"סים.
אתי לבני: יש שמה חמישה מתנ"סים ברהט, אף אחד לא עובד.
אתי לבני: יש הנושא למשל המון בחורות גמרו עזרה סוציאלית והן מביאים עוזרת סוציאלית בכלל לא מהן, מבחוץ, מבאר-שבע.
אפרת דובדבני: אנחנו בעניין הזה נותנים מענה ואני מזמינה אתכן, בטח מזמינה אותך.
אפרת דובדבני: אבל רק לסבר את האוזן, בוועדת שרים ב18-7- יועלו שני נושאים שקשורים לבדואים.
אתי לבני: אגב, הזמינו אותי ואני הולכת לברך את הנשים הבדואיות, הן מקבלות פרס בינלאומי על הפרוייקט הזה ב- "לקייה".
אפרת דובדבני: אנחנו נותנים לו כסף דרך אגב.
מרי חדייר: אני רציתי להוסיף משהו כשלא היית כאן, אבל חשוב שתשמעי.
מרי חדייר: מה שדיברנו על הפן היישומי, אז חשבתי שצריך שיהיה כתוב בחוק שתהיינה נשים בוועדות ההיגוי של כל הכנסים האלה.
מרי חדייר: כי אם נהיה שמה – נוכל להשפיע על ההרכבים.
תמי אלמוג: אני ממונה על מעמד האישה במשרד התמ"ת.
תמי אלמוג: רציתי להתייחס לסוגיית היישום שהועלתה על-ידי יושבת-הראש.
תמי אלמוג: אני חושבת שהסוגייה, זו אחת הפעולות המרכזיות בעשייה שתצביע על רמות ההצלחה כזו או אחרת של כל הקידום של הנושא.
תמי אלמוג: ולכן אני מתחברת חזק מאוד להצעתה של רבקה שקד בהיבט הזה של הממונות.
תמי אלמוג: יש כאן שגרירות, זה כוח פוטנציאלי אדיר ליישום.
תמי אלמוג: אסטרטגית, הן נמצאות בעמדות ובמקומות הנכונים.
תמי אלמוג: אבל מה, הן צריכות באמת בהגדרה של התפקיד שתתווסף במקביל לחקיקה, יטופל הנושא של הגדרת הסמכות שהן תוכלנה לפעול ברשות ובסמכות ויינתנו להם הכלים.
אתי לבני: הגדרה של התערבות מהותית?
תמי אלמוג: בדיוק.
תמי אלמוג: עכשיו אני במשרד רוצה לרכז איזה שהיא אינפורמציה על הכנסים שמתכנן שר התמ"ת.
תמי אלמוג: באיזה רשות וסמכות אני באה להתערב.
תמי אלמוג: אז אם יש לי קשרים ככה פה ושם, אז אני מאתרת.
תמי אלמוג: אם לא, אז זה פחות.
תמי אלמוג: זה צריך להיות לא ברמה של יוזמה, אלא באמת ברשות ובסמכות.
תמי אלמוג: ודבר נוסף, שהועלה פה על-ידך נדמה לי, זה באמת צריך איזשהו כלי נוסף.
תמי אלמוג: זאת אומרת, איזשהו תקציב פעולה, איזה מישהו שירכז את החומרים.
תמי אלמוג: מצטבר חומר ואני חושבת שזה בזבוז של פוטנציאל אדיר שקיים ולא צריך לחכות שתהיה בחקיקה.
אתי לבני: אני רוצה שהוועדה הזאת תהיה מרכזת של כל המאגרים האלה שיוכלו לפנות אלינו.
אתי לבני: מה את אומרת, חגית, הספר שלכם שיהיה אצלנו מאגרים.
אתי לבני: תמיד אפשר יהיה לפנות אלינו לכנסת ולקבל את זה.
אתי לבני: מה את אומרת?
חגית ירון-מסר: אני חושבת שמה שנאמר כאן, מי שיש לו מודעות אז מוצא.
אתי לבני: ומי שאין לו כל-כך?
חגית ירון-מסר: ומי שאין לו מודעות, זאת הבעיה.
חגית ירון-מסר: אני חושבת שההקשר למימון ולמחויבות הציבורית הוא הקשר מאוד חשוב.
חגית ירון-מסר: כי אפשר לעשות אפילו בתנאי תמיכה, בכנסים שנעשה דרך משרדים שונים לחוד, שמקבלים תמיכה בתנאי שעומדים בתנאים מסוג מסוים.
חגית ירון-מסר: זה אפילו לא צריך לעבור חקיקה, זה יכול להיות בנוהל במשרד המשפטים אפילו.
חגית ירון-מסר: לעבור אישור של הקריטריונים לתמיכה.
אתי לבני: נוהלי התמיכה עוברים דרך משרד המשפטים?
חגית ירון-מסר: כן, יש היום יחידה בתוכו, אמנון דה-הרטוך.
חגית ירון-מסר: אני חושבת שמה שנאמר כאן ברמה הביצועית, אני חושבת שמה שאמרה אפרת ואני גם הייתי שם, זה לא קשה, אם יש ל קצת מודעות, זה לא קשה.
חגית ירון-מסר: כשהייתי במשרד המדע והיו מעבירים לי ועדות לכנסים וכו', הייתי אומרת, תחפשו נשים ואם אתם לא תמצאו, תנמקו שחיפשנו ולא מצאנו.
חגית ירון-מסר: זו לא בעיה גדולה.
חגית ירון-מסר: אני היום עומדת באוניברסיטת תל-אביב בראש בית-ספר ללימודי סביבה.
חגית ירון-מסר: עשינו השנה עשרה כנסים, היו לפחות חצי נשים.
חגית ירון-מסר: מהכיוון הביצועי זה לא כל-כך קשה.
אראלה גולן: וצריכה להיות אישה שמרכזת את זה.
שושי עובדיה: אני מנהלת הדרכה ואני גם ממונה על מעמד האישה.
שושי עובדיה: ואני רוצה להביא את הדיון הזה, אם מותר לי, סליחה אם אני עושה את זה, בסיסי.
שושי עובדיה: אני עכשיו יוצאת מאיזשהו סמינר בדצמבר, על אנרגיה ותשתית במדינת ישראל.
שושי עובדיה: יש לי שנים-עשר מרצים, כולם גברים.
שושי עובדיה: יש אישה אחת שמבינה בנושא ואני מזמינה אותה שהיא תרצה.
שושי עובדיה: והיא אומרת, שהיא לא יודעת איך היא תשתלב וכו'.
שושי עובדיה: איפה אני מוצאת מאגר של נשים שיתנו לי את המידע שאני מבקשת.
אתי לבני: חגית לקחה יוזמה לטפל בנושא הספציפי הזה, אבל יהיו מאגרים.
דורית חובב: כמו שאמרתי, קודם אני הממונה במעמד האישה במשרד התחבורה.
דורית חובב: אני יכולה רק להגיד שבתחבורה זה באופן מסורתי הוא ענף יותר גברי.
דורית חובב: אני משתדלת לדעת על נושאים ועיוניים וישיבות, דברים שמתקיימים כדי להציע נשים שתשתתפנה ואולי תוכלנה להכניס נקודות מבט, נושאים חדשים לדיון.
דורית חובב: כי זה הכל הזמן מתקיים באותו פורום ואותם אנשים שדנים כל הזמן באותם נושאים.
דורית חובב: אני מתקשה מאוד לקבל את האינפורמציה ואני חושבת שאני האישה היחידה שמנסה בכלל להעלות את הנושא הזה ואת הייצוג הנשי.
דורית חובב: גם נשים שמשתתפות אין לא מעלות את הנושאים האלה.
דורית חובב: זה קושי פרקטי שאני אישית לא יודעת איך להתמודד אתו.
אתי לבני: את יכולה לפנות לפרופסור חגית מסר-ירון שיש לה מאגרים ויש אוגדן וכדאי לדעת שהוא קיים לפחות.
אתי לבני: יש עוד מישהו שעוד לא אמרה את מה שהיא מוכרחה לומר?
אביטל שחר: אני רוצה רק להתייחס למה שהיא אומרת.
אביטל שחר: שהיא נתקלת בקושי פרקטי, אני בטוחה שיש איזה ארבע דרכים שהיית עושה אותן, בקיצורי דרך נורא פשוטים.
אביטל שחר: טלפון לרשות, או טלפון לשדולה.
דורית חובב: אלה דברים בכלל לא מהסוג הזה.
דורית חובב: זה לא דברים שיודעים וזה לא דברים של מישהי שיכולה להציע לי מי המומחה.
דורית חובב: אני יודעת מיהם המומחים, אני יודעת מיהן המומחיות.
דורית חובב: אני לא צריכה בזה עזרה.
דורית חובב: אני לא יודעת על קיומם של הדיונים האלה.
דורית חובב: הדיון מתבצע בפורום במשרדים.
אתי לבני: דיברנו על זה, על היועצות.
רבקה שקד: בישיבה זו, לפתע יש כאן שש ממונות על מעמד האישה.
רבקה שקד: אני מאוד שמחה על הישיבה פה, אבל כשמנהלים את הדברים האלה, הן לא חלק מהתמונה והמשרד לא שלח לפה מישהו שאכן מנהל את הדברים האלה וקובע.
רבקה שקד: המנכ"ל או גורמים בכירים אחרים.
אתי לבני: צריך לדרוש.
אתי לבני: בואו נסכם את הדיון הזה.
אתי לבני: כולנו הסכמה כאן שהמצב הוא בלתי נסבל ויש מקומות שבאמת מתעלמים מקיומן של נשים ואנחנו צריכות לדרוש ולפקח ולגרום לכך שיהיה לנו בכל מקום את ההשתתפות הראויה שלנו, שזה אמרנו 50 אחוז, 60 אחוז, כמה שאתן רוצות.
אתי לבני: איך לעשות את זה?
אתי לבני: אני חושבת שהישיבה הזאת חשוב שיצאו ממנה דברים שנוכל ליישם.
אתי לבני: אז קל אולי ליישם את ה"חרמות" ואת הביטוי התקשורתי של הדברים האלו שזה מאוד חשוב.
אתי לבני: ושכולנו נעקוב ועד שיהיה דבר יותר גדול ויותר מסודר, שכולנו נעקוב וניידע אחת את השניה, או אחת את הארגון של השניה, שזה קיים.
אתי לבני: כשאנחנו נדרשות לשלב ידיים בנושאים האלה ולהפגין נוכחות ומחאה וכל מה שצריך.
אתי לבני: וכמובן אני הכתובת לדברים האלו יחד עם הרשות, כדי להיות מודעות לנושאים האלו.
אתי לבני: עכשיו אני עם רבקה שקד ננסה למצוא איזשהו מודל יותר נכון שאני מבינה שהלקונה, החיסרון הוא במידע מה קורה.
אתי לבני: אנחנו לא יודעים מה קורה ואז אנחנו לא באות לדרוש ואז בדיעבד מגיעים למקומות.
אתי לבני: אז צריך איזשהו אולי דרך משרד המשפטים, אמנון דה-הרטוך או באיזה שהיא צורה או בחקיקה.
אתי לבני: שלא לדבר על זה שעניין המאגרים צריך להיות דבר מובנה שכל אחד שמטפל בנושאים האלה מקים ועידות, ארגונים, כל דבר שהוא, יוכל להיעזר במאגר המידע ולעולם לעולם אי אפשר יהיה לומר שאין נשים.
אתי לבני: "לא ידענו, אין כאלה".
אתי לבני: לא יהיה דבר כזה.
אתי לבני: אני לוקחת על עצמי באמת להיות המתאם בין כולנו מסביב לשולחנות האלה כדי לבצע את הדברים האלה.
דליה פרשקר: אינטראקציה פנימית.
אראלה גולן: אני רוצה להוסיף שיהיה מעקב אחרי הצעות חוק שעולות כאן.
אראלה גולן: אם אתן יכולות להיות לוביסטיות לעזור ולשכנע.
אתי לבני: אנחנו דנים כעת בהצעת חוק הבטחת הכנסה, תיקון - סייגים לזכאים למילגה 2004, של חברת הכנסת זהבה גלאון, חבר הכנסת יורי שטרן, חבר הכנסת אליעזר כהן, חברת הכנסת מלי פולישוק ואני.
אתי לבני: הנושא אתם יודעים מה הוא ואנחנו נמצאים בהתדיינות עם האוצר שחבר הכנסת יורי שטרן מייד יציג את המשא ומתן שקיימנו והגענו להסכמות מסוימות אותן נעלה במהלך הישיבה.
אתי לבני: בבקשה יורי.
יורי שטרן: אוקי, אני אזכיר בכל זאת מה עיקר הדאגה שלנו.
יורי שטרן: המצב לפי חוק הבטחת הכנסה כל כך חד משמעי ולפיו מי שהולך ללמוד במוסד להשכלה גבוהה, מאבד את הזכות לקצבה.
יורי שטרן: הקביעה הזאת בחוק היא בעייתית לכשעצמה אבל במצב של חד הוריים היא פוגעת קשות בכל סיכוי שלהם להתקדם בחיים.
יורי שטרן: כשמדובר באישה חד הורית שמקבלת קצבת הבטחת הכנסה, כמובן מדובר באישה שמתקשה למצוא עבודה מתאימה עם משכורת נורמלית, ולכן היא נמצאת במצב של מקבלת קצבה, בשוק העבודה במקרים רבים השכלה גבוהה היא התנאי להסתדר בחיים במיוחד כשמדובר בנשים עולות שבחלקן הגדול הן בעצמן כבר נשים אקדמאיות אבל עם השכלה אקדמית שלא כל כך מתאימה לשוק העבודה הישראלי ולכן יש צורך בהשלמה או בשינוי או בהסבה.
יורי שטרן: ואז אנחנו מונעים מהן בעצם לצאת ממעגל העוני, וכאשר מדובר בחד הוריים כמובן אין מי שיעשה במשפחה את זה במקום אותה אם או אב במקרים יותר נדירים.
יורי שטרן: לכן שנים פה בכנסת משתדלים לשנות את המצב ולאפשר לפחות לחד הוריים ללמוד במוסדות להשכלה גבוהה בתנאים אלו או בתנאים אחרים מבלי לאבד את היכולת להתקיים.
יורי שטרן: בפועל מה שקורה ואת זה אנחנו יודעים הוא שלא מעט אנשים הולכים להיות עבריינים כי הם משתדלים פשוט לא לגלות את עצם זה שהם לומדים במוסד להשכלה גבוהה.
יורי שטרן: כשזה מתגלה מטילים קנסות איומים כי מחשבים את כל מה שהם קיבלו, שנה שנתיים שלוש שנים אחורה, זאת גזרה שלא יכולים לעמוד בה.
יורי שטרן: מספר רב יותר של נשים וגברים כאלה פשוט נמנע מלקבל את ההשכלה שהייתה מאפשרת להם קיום בכבוד להם, ומה שחשוב לא פחות אם לא יותר זה לילדיהם.
יורי שטרן: הניסיונות שלנו לתקן את המצב עד כה היו תמיד מכוונים בכיוון אחד בלבד וזה לבטל את הגזרה הזאת שקיימת בחוק, שוב אני אומר, לפחות לחד הוריים.
יורי שטרן: המאמץ האחרון שמתבטא בשלוש הצעות החוק שבאו לדיון, הביא לכך שמשרד האוצר בפעם הראשונה הביע נכונות להיכנס למשא ומתן ולכן לא הבאנו את ההצעות שלנו להצבעה או הצגנו אותם במליאת הכנסת, ובסיכום האוצר, ניהלתי אני בשם כל המציעים משא ומתן על מנת להגיע לפשרה שתאפשר תמיכה ממשלתית ופתרון מוסכם בסוף הדרך.
יורי שטרן: הפתרון המתגבש שעדיין אינו סופי כמובן אבל סיכמנו על עקרונותיו ולכן בעצם ההחלטה הממשלתית כן להעביר את החקיקות האלה בקריאה טרומית בהסכמת הממשלה, הפתרון הוצע על ידי משרד האוצר והם יבהירו את הנימוקים אבל בקצרה, מדובר בכך שבמקום לשנות מסגרת חוק הבטחת הכנסה, שלכך משרד האוצר מתנגד כי הוא רואה השלכות נוספות של שינוי המעמד בסעיף זה של החוק, במקום זה הם מוכנים לפצות את החד הוריים הלומדים במוסדות להשכלה גבוהה בגובה שווה למה שהם מקבלים לפי החוק היום בצורה של מלגה.
יורי שטרן: מה זה אומר שאנחנו הסכמנו לפשרה?
יורי שטרן: הסיכום שלי עם האוצר שהצגתי אותו לחברות הכנסת אתי לבני, זהבה גלאון ומלי פולישוק היה שעם הגעתנו לסיכום העקרוני, סיכמנו שכעת לא נדון בהצעות החוק כתיקוני חוק אלא נשמע את ההצעה הממשלתית ונתחיל לדון בפרטיה, בתקווה שנגיע לאותה פורמולה שמספקת את הצרכים שלנו שזה אומר כך.
יורי שטרן: אותן נשים או גברים שהיו אמורים להמשיך ולקבל הבטחת הכנסה לפי הרעיון המקורי של החקיקה שלנו, יקבלו את המלגה זאת אומרת, שהקריטריונים יהיו חופפים לקריטריונים של החוק.
יורי שטרן: שמספר המלגות או הקרן למלגות לא יהיו דברים מוגבלים בסכום מסוים, אלא עם סכום דמיוני שתמיד יאפשר תמיד קבלת מלגה לכל אחד, כי אנחנו לא יודעים מה מספר האנשים שילכו לפתרון הזה, ושבאמת הפיצוי יהיה פיצוי מלא.
יורי שטרן: מה הכוונה?
יורי שטרן: הרעיון הזה להחליף קצבה לפי החוק במלגה לפי החלטה מנהלית עלה גם לפני כמה שנים - - -
רשף חן: למה אתה מתכוון במלגה?
יורי שטרן: מלגה ללימודים.
יורי שטרן: הפתרון הזה הושג לפני כמה שנים ואז אנחנו חברי הכנסת לא הסכמנו מסיבה זו שאז גובה המלגה היה כגובה קצבת הבטחת הכנסה, אלא שמעמד מקבלי הבטחת הכנסה היה מקנה אז הרבה מאוד הטבות והרבה מאוד דברים נוספים שלא מצאו ביטוי בהצעה של משרד האוצר.
יורי שטרן: נכון הוא, לצערי, שמספר ההנחות וההטבות שמלוות את מעמד קבלת הבטחת ההכנסה הצטמצם מאוד, לפעמים עד אפס, אני לא יודע בדיוק.
יורי שטרן: אנחנו נבדוק את העניין הזה ואם יש דברים משמעותיים, אני כעת רק מסמן את הכיוונים בהם אנחנו רוצים להגיע עם משרד האוצר ועם הממשלה להצעה מפורטת שתענה על אותם הנושאים שהצגתי.
אתי לבני: תודה רבה, והסיכום הזה מקובל עלינו על כל המציעים.
עינת אלבין: אולי כדאי רק לחדד ולומר שהמניעה היום על פי החוק היא לא רק ללימודים אקדמאים אלא כל סוג של לימודים שיש תעודה בצידם זאת אומרת, שהבעיה היא עוד יותר חריפה, אפילו תעודת הוראה במוסד מוכר אפילו לא אקדמאי.
זהבה גלאון: אני רוצה רק שני משפטים ולהתנצל מראש שאני נאלצת לעזוב כי מחכים לי אנשים בשעה אחת.
זהבה גלאון: קודם כל אני רוצה להודות לחבר הכנסת יורי שטרן שניהל את המגעים מטעמנו ואני מקווה שנגיע להסדר שיהיה מקובל על כולם כולל כל הנציגים של הגופים השונים שיעירו את הערותיהם.
זהבה גלאון: זו בהחלט פריצה דרך אחרי הרבה מאוד שנים ויש בעיני כאן
זהבה גלאון: מסר מאוד חשוב.
זהבה גלאון: המדינה אומרת, אני לא רוצה להשאיר את הנשים בתפקידים המסורתיים של נשים שהן לא יכולות לצאת מהם, הן לא יכולות ללמוד, הן לא יכולות להתקדם, הן לא יכולות אפילו לקבל כל תעודה שהיא, לאו דווקא תעודה אקדמית.
זהבה גלאון: מדינה צריכה לעודד נשים לפרוץ את המעגל הזה ולעודד נשים ללמוד ולעודד נשים להתקיים בכבוד בעקבות הלימודים שיאפשרו להם את היכולת הזאת.
זהבה גלאון: לכן ההערה שבחר חבר הכנסת שטרן לומר באבחנה בין המצב עכשיו לבין המצב בשנים עברו היא מאוד משמעותית בעיני כי היא משליכה גם על היכולת לקבע את הדיונים לעתיד.
זהבה גלאון: לי נראה שמכיוון שבכל זאת יש כאן נכונות של האוצר, שגם זאת פריצת דרך, גם את זה צריך להגיד, לא היינו במצב הזה עדיין - - -
יורי שטרן: אפרופו, זה באמת בהתערבות אישית של שר האוצר, אני חייב להגיד את זה - - -
אתי לבני: לא היה קל להגיע לזה, אנחנו כבר מתדיינים איתם הרבה מאוד זמן.
זהבה גלאון: הכל נכון.
זהבה גלאון: אנחנו עכשיו במצב שאנחנו צריכים להחליט, האם אנחנו רוצים לריב עם השומר או לאכול את הענבים.
רשף חן: השאלה היא אם רוצים להעמיד את זה להצבעה, מכיוון שיבוא האוצר בעוד חצי שנה ויגיד, אין לי כסף למלגות.
אתי לבני: לא, זאת תהיה התחייבות לטווח ארוך, זה ברור.
רשף חן: כמו שהתחייבו להעביר את המענקים לחד הוריות ולא העבירו בשבוע שעבר.
אתי לבני: אנחנו נשמע תיכף את האוצר.
זהבה גלאון: קודם כל, גם אנחנו ערים לזה, גם אנחנו לא נולדנו אתמול וגם אנחנו מכירים את האוצר וכבר היו דברים, הבטיחו ולא עשו, אנחנו הרי יודעים, וכל החששות האלה במקומן.
זהבה גלאון: אבל נפתח כאן בהחלט איזשהו צוהר באמת לקבל, אם הם יפרו את זה, המצב כיום הוא שלהעביר את זה בחקיקה רגילה, לשנות את חוק הבטחת הכנסה, בגלל השלכות הרוחב ואורך כמו שהם אומרים, שאני דרך אגב לא מפחדת מזה, אבל האפשרות להעביר את החוק הזה כרגע היא לא ריאלית, היא לא קיימת.
זהבה גלאון: אם היינו בשלטון אולי זה היה קיים, גם אני לא בטוחה, כרגע זה לא אפשרי.
זהבה גלאון: אנחנו עכשיו במסגרת מה אנחנו יכולים.
זהבה גלאון: לקבל עכשיו מלגות זה מצב של 180 מעלות או אני לא יודעת כמה, יותר טוב מהמצב הקיים היום שנשים צריכות לשלם קנסות על זה שהן לומדות ואחר כך תופסים אותן, מצב שבכלל אינו מתקבל על הדעת.
זהבה גלאון: אז אני מתנצלת מראש, אני מניחה שיגיעו כאן להבנות, אני מקווה שההבנות האלה תהיינה מקובלות על כולם.
אתי לבני: תודה לחברת הכנסת גלאון, חברת הכנסת מרינה סולדקין.
מרינה סולודקין: באתי במיוחד, בגלל שעכשיו אני עובדת במשרד הקליטה, לתמוך בחוקים של יורי שטרן, זהבה, אתי ומלי.
מרינה סולודקין: אני חושבת שזו דרך נכונה שאתם הולכים בה אבל אני צריכה לספר לכם כמה דברים מהדור הקודם.
מרינה סולודקין: אני ונעמי חזן העברנו את החוק הזה בכנסת ה-14 ובכנסת ה-15.
מרינה סולודקין: בכנסת ה- 15 הצלחנו יותר, העברנו בטרומית, כמו שאתם עשיתם, והיינו במשא ומתן, אני חושבת מוצלח, מפני שאני רואה שזה אותו דבר שזה עוד מעגל בנושא של מלגות.
מרינה סולודקין: משרד האוצר מהתחלה דיבר שאי אפשר לעשות שינויים בחוק, עניין המלגות זה מאוד טוב, חשוב וצריכים להעביר את זה, יש לי רק המלצה אחת.
מרינה סולודקין: עשו לנו תרגיל בכנסת ה-15 עם נעמי חזן.
מרינה סולודקין: כל הזמן אמרו אוטוטו, אתם צריכים להעביר בקריאה ראשונה הכי מהר שאפשר בגלל שאנחנו היינו במשא ומתן, ישבנו יפה מאוד בוועדת העבודה והרווחה, אוטוטו, הכנסת נפלה וכולם התחילו מהתחלה בגלל שזו לא פריצת דרך.
רשף חן: פשוט נעביר בקריאה ראשונה כדי שאפשר יהיה להמשיך בכנסת הזאת - - -
אתי לבני: אבל זה לא יהיה בחקיקה, אנחנו לא הולכים לחקיקה, אנחנו הולכים להסכמה עם האוצר לגבי הנושא הזה וההסכמה תגיע עוד החודש הזה.
מל פולישוק-בלוך: הסכמה תהיה עם האוצר רק אם תעבירי את זה בקריאה ראשונה.
אתי לבני: בסדר, בואי נתקדם.
מרינה סולודקין: אני הלכתי עם צ'רנסקי, כאילו הלכנו לעבודה למשרד האוצר בנושא של זכות ללמוד לחד הוריות.
מרינה סולודקין: היו הבטחות, הסכמות.
מרינה סולודקין: אם אתם יכולים להעביר בקריאה ראשונה, זה יהיה הישג.
מרינה סולודקין: על כל עניין ההסכמות נפלנו כבר הרבה פעמים ואחר כך בכנסת ה-17 אי אפשר לחזור לזה.
מרינה סולודקין: יורי, אני יודעת שיש לך קשרים מצוינים וזה טוב אבל חבר'ה, יש לנו ניסיון מר.
רשף חן: אני מבקש ממש בהמשך לזה משפט אחד, אנחנו היום ב-4 ליולי, עוד 4 ימים הכנסת הזאת יוצאת לפגרה.
יורי שטרן: אתה מתכוון ל-4 שבועות.
רשף חן: לא, ל-4 ימים.
רשף חן: יום רביעי אחד, יום רביעי שני, יום רביעי שלישי, יום רביעי רביעי ונגמר.
רשף חן: לכן, לא צריך לחכות.
רשף חן: צריך לקבוע שמעלים את זה לקריאה ראשונה נניח בשבוע השני, השלישי, לסכם עם הממשלה שאין כאן כוונה להפר שום הסכמה אלא להעביר לממשלה, שזה נעשה כדי שאפשר יהיה להחיל פה דין רציפות ושההסכמה במקומה עומדת ושהיא תתקיים כדי שנוכל ליישם את זה בהנחה שהכנסת לא תתפרק ממש בפגרה אלא קצת אחרי זה, כדי שאפשר יהיה לקיים את ההסכמה הזאת ולגמור את העניין.
מל פולישוק-בלוך: רגע, המציעים האחרים הולכים?
זהבה גלאון: המציעים האחרים הקדימו פשוט וכעת צריכים ללכת.
מל פולישוק-בלוך: אבל את מסכימה לעניין הזה שנקדם את זה בקריאה ראשונה?
זהבה גלאון: אני מציעה שנהיה נאמנים להסכמות שיורי השיג.
זהבה גלאון: אני לא בטוחה שההסכמה הייתה להעביר את זה לקריאה ראשונה אבל אני לא רוצה להגיד.
זהבה גלאון: אם זה לא יהיה בהסכמה אין לזה סיכוי לעבור, אנחנו יכולים להגיד מהר הודעה חדשה שאנחנו רוצים להביא את זה למליאה.
ברכה ארג'ואני: אבל זהבה, מתוך הניסיון שלך את יודעת שהאוצר לא תמיד עומד בהסכמות שלו ולכן כל מה ששאר חברי הכנסת פה מציעים, מתוך ניסיון מר שנים, אני גם ישבתי פה ושמעתי את כל ההבטחות האלה, כן, יש איזושהי חשיבות להעביר את זה בקריאה ראשונה.
זהבה גלאון: אני בעד, אנחנו כאן, מי שיושב כאן כרגע חוץ ממרינה זה אופוזיציה.
זהבה גלאון: זאת אומרת, אנחנו יכולים להחליט מהיום עד הודעה חדשה שאנחנו נביא את זה למליאה אבל הקואליציה תחליט לצורך העניין שהם נגד זה, אז לא הרווחנו כלום.
זהבה גלאון: גם לא הרווחנו בקריאה ראשונה וגם אין לנו מלגות.
רשף חן: זהבה, אפשר להעלות נוסח שתואם פחות או יותר בהסכמה.
זהבה גלאון: אני לא מתנגדת אני בעד, אני רק אומרת שצריך להבין איפה אנחנו נמצאים ולחשוב איך אנחנו משיגים את הכי טוב.
אתי לבני: תודה, מלי בבקשה.
מל פולישוק-בלוך: במשפט אחד, אני מוכנה לקבל את ההסכמות שהיו באוצר עם האוצר אבל בהסכמות האלה צריך להכניס את הקריאה ראשונה ואנחנו יודעים היטב, זה לא יעבור, זה שווה לנייר שעליו כתוב העיתון אם לא תהיה קריאה ראשונה, גם אז אני לא בטוחה שיעשו את כל מה שאנחנו רוצים.
מל פולישוק-בלוך: אני לא סומכת עליהם, להזכירכם, אנחנו דיברנו לפני שנה עם משנה לאגף התקציבים.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו עומדים בדיוק כמעט באותו מקום, והיא הבטיחה לנו אז, תוך שבועיים יש לכם תשובה.
מרינה סולודקין: היא הבטיחה גם לפני שלוש שנים.
אתי לבני: נציג האוצר, בבקשה.
שגיא בלשה: שמי שגיא בלשה ואני רכז ביטוח לאומי וקליטת עלייה באגף התקציבים באוצר.
שגיא בלשה: כמו שאמר חבר הכנסת יורי שטרן, אנחנו התנגדנו להצעת החוק בגלל שהיא למעשה מבטלת את הרלוונטיות של מבחן התעסוקה בחוק הבטחת הכנסה.
שגיא בלשה: הצענו שזה יהיה במנגנון של מלגות.
שגיא בלשה: הגענו להסכמות בכפוף לזה שאנחנו הסכמנו שזה יעבור טרומית אבל שזה לא יעבור קריאה ראשונה, ואנחנו בחודשים האחרונים קידמנו את זה אפילו מאוד וחיפשנו מנגנון שיפעיל את זה, הרי צריך מישהו שיפעיל מלגות, וזה לא פשוט.
שגיא בלשה: הפעלנו את משרד החינוך ונפגשנו אתם אפילו מספר פעמים והחלפנו טיוטות ורעיונות ויש לנו פחות או יותר משהו מגובש, בשלב הזה זה עדיין לא עבר את הלשכה המשפטית של משרד החינוך - - -
מל פולישוק-בלוך: למה זה שייך למשרד החינוך תסביר לנו?
שגיא בלשה: משרד החינוך גם אחראי על השכלה גבוהה.
שגיא בלשה: אנחנו חיפשנו מנגנון שאפשר אותו במהירות, כי אין לנו שום אינטרס לעכב את זה בניגוד למה שאתם חושבים, מנגנון שקיים כבר ולא מנגנון חדש, שעוסק בחלוקת מלגות ושיוכל לאמץ גם את המלגות האלה, ולפי אותן שיטות שהוא מחלק מלגות אחרות הוא גם יחלק לזכאים את המלגות האלה לפי קריטריונים מסוימים.
עינת אלבין: אבל אני לא מבינה את הטריק, הם יצטרכו לעמוד במקביל במבחן תעסוקה?
שגיא בלשה: לא, זה בדיוק מה שאני אומר.
עינת אלבין: אז אם אתה במילא נותן פטור אז מה אכפת לך לכתוב את זה?
שגיא בלשה: הבטחת הכנסה בכלל מותנית במבחן תעסוקה.
שגיא בלשה: בגלל זה למשל אברכים לא מקבלים הבטחת הכנסה, הם מקבלים משהו אחר, כי הם לא יכולים לעמוד בזה.
ברכה ארג'ואני: אז כמו שאתה נותן לאברכים משהו אחר אז תיתן גם לחד הוריות משהו אחר, ושזה יהיה בחקיקה.
שגיא בלשה: מלגות לא ניתנות בחקיקה, מעולם לא נתנו וכל עוד תלוי בנו לא יינתנו.
שגיא בלשה: אנחנו תומכים בזה, אנחנו לא רוצים להכשיל את זה ולא רוצים להאיט את זה, זה יכול להרשם בפרוטוקול.
אתי לבני: רגע, את זה שמענו לפני שלוש, ארבע שנים, מה השתנה?
שגיא בלשה: אני לא יודע מה השתנה.
רשף חן: השתנה שעכשיו באמת לא רוצים לא רוצים להכשיל את זה.
ברכה ארג'ואני: אני עדיין לא מבינה, למה המנגנון המעוות הזה?
מל פולישוק-בלוך: שגיא בלשה, תגיד לי, מה משמעות המנגנון הזה במשרד החינוך, אני רוצה להבין.
שגיא בלשה: במשרד החינוך יש אגף שקוראים לו אגף כוח אדם תאום ובקרה.
שגיא בלשה: האגף הזה אחראי על מלגות לאוכלוסיות חלשות, למי שלומדים במוסדות שלא מוכרים שיש הסדר גם שם, ולכל מיני מלגות אחרות, חבל שהם לא הוזמנו אבל אפשר יהיה לערוך גם אתם פגישה.
רשף חן: והוא נקרא אגף כוח אדם תיאום ובקרה?
אתי לבני: תמשיך בבקשה.
מל פולישוק-בלוך: אבל זה לא מיועד רק למורים?
שגיא בלשה: לא, בכלל לא.
שגיא בלשה: המלגות האלה ניתנות לסטודנטים באוניברסיטה ובכל המוסדות להשכלה גבוהה, גם במכללות.
שגיא בלשה: האגף הזה פועל על ידי קבלן חיצוני שמופעל בנפרד שכבר עבר מכרז ועושה את העבודה.