GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלה גרא: אז מקצוע כמו בעבר אחיות, היום מורה, פעם זה היה מקצוע שיכולת להתקיים בו בכבוד והיום זה מקצוע שאת גם עובדת ואת גם ענייה.
אלה גרא: אז רוב הנשים שהן במקצועות חינוך וסיעוד, אחוז מאוד גבוה, אם יש באפשרותן לעשות איזה שהיא הסבה, הן יצאו מהמקצועות האלה, כי הן לא יכולות לחיות.
אלה גרא: ואז אין להן לובי של חקלאים, ואז פונים ואומרים אז בואו נביא, יש כל כך הרבה אחיות מצוינות, אבל זולות מאוד, מקצווי תבל, ואז עוד עשר שנים תמצאי את עצמך, במקום שעובדים זרים מנקים את הבית, עובדים זרים יהיו נותני השירותים הסיעודיים בבתי החולים.
בתיה פודרביטל: אבל תשמעי מה שאת אומרת, מה שאת אומרת פה, זה שהבעיה היא לא הסכמים, ההסכמים הם פתרון לזה שיהיה לנו חוסר בנשים במקצוע האחיות, בגלל שחיקת שכר.
בתיה פודרביטל: האמירה הזאת, תשמעי, אם נגיע למצב הזה עוד עשר שנים, שאין לי מספיק אחיות ואף אחד לא מוכנה לעבוד שם בגלל שחיקת שכר, אז לא תהיה לנו ברירה, ואולי הדבר הנכון יהיה להביא עובדות זרות.
בתיה פודרביטל: המלחמה לא צריכה להיות על הסכם השכר, אלא על שכר האחיות, צריך להגדיר את הבעיה ולהתמודד איתה.
אלה גרא: את צודקת מאה אחוז, אבל כרגע אם נשכיל להסב את תשומת ליבם של אלה שיושבים סביב שולחן זה היום, אנחנו מדברים על GATS, אז אנחנו לא מפסידות שום הזדמנות להפסיד הזדמנות, ואנחנו לא נפסיד את ההזדמנות הזו שגם מי שיושב פה היום, ישמע באוזן סנסיטיבית יותר את הבעיה שמציקה לנו, כדי שאם זה יעלה באגף התקציבים מחרתיים, אז תדעי גם מה להגיד להם.
יעל ערמי: הסכמים הם חלק ממדינית כוללת, זה לא הפתרון של רק לבוא ולחתום הסכמים.
ברברה סבירסקי: יש פה איזה סכנה, כל פעם שיש אורח בפורום כזה, אז כמובן הוא או היא, אשמים בכל, כאילו שתפתרו לנו את כל הבעיות, זה כמובן לא נכון, זאת נטייה בעייתית, אבל גם הנטייה ההפוכה, זה לא אנחנו, זה הם, זאת אומרת הדברים בכל זאת קשורים.
אלה גרא: - קווים אדומים עתידיים, אז אם נדע שקו אדום עתידי למשל זה עולם האחיות, אז צריך כתוצאה מכך גם לחשוב על מדיניות שכר.
אתי לבני: אבל אם יהיה ביקוש גם השכר יעלה, אם לא תהיינה אחיות, השכר יעלה, ולא יפתחו את השוק.
אלה גרא: לכן חשוב שיהיה קו אדום.
אתי לבני: הייתה פנייה של ארגונים מאוד חזקים לפתוח את השוק לעובדות משק בית פיליפיניות, ובאו כל מיני נשות עסקים, באו אלי ואמרו לי, אנחנו עובדות יום שלם, אין לנו מי שיטפל בילדים, צריך לתת היתרים לעבודות משק בית.
ברברה סבירסקי: יש בעיות של עניים ובעיות של עשירים.
אתי לבני: זה לא רק של עשירים, זה גם של עשירים.
ברברה סבירסקי: אני לא צוחקת, זאת האמת.
אלה גרא: זה ממש לא של העשירים, תאמיני לי שהעשירים פתרו את הבעיות שלהם.
אתי לבני: כשעורכת דין עובדת מהבוקר עד הלילה, אז צריך מישהו שיהיה בבית וזה לא בהכרח עשירים.
אלה גרא: מה עם הלובי החזק, מה היה התוצאה של זה?
אתי לבני: יש שם הרבה מוקדי כוח ועמדו בזה.
אתי לבני: באו אלי, ובא אלי שר התמ"ת ובאו אלי אחרים, ועמדנו בזה, זאת אומרת אפשר לשמוע את זה, זה באמת מאוד מושך שתהיינה עובדות משק בית בשכר קבוע נמוך ונשים תוכלנה לצאת לעבודה, וזה דבר שהוא בהחלט מושך.
קריאה: נשים ממעמד מסוים ילכו לעבודה,
אתי לבני: מעמד הביניים, זה בסדר גמור.
אלה גרא: למה לתקוף את זה בתור עניין מעמדי?
ברברה סבירסקי: גברתי היושבת ראש, מה קרה עם מה שסיפרת?
ברברה סבירסקי: זה מעניין.
אתי לבני: זה לא התקבל, הייתה תשובה חד משמעית משר התמ"ת, היינו אצלו בפגישה חד משמעית, ובכלל לא הייתה לזה תמיכה.
אתי לבני: והנה מתברר שיש ישראליות שהולכות לעבוד במשק בית, הבעיה היא שחברות הקבלנות היום, כמו שאני שומעת, פשוט הופכות את המקצוע הזה של עבודה במשק בית, יכולות להיות סטודנטיות ואחרות שעובדות, שלושים וחמישה שקל שעה, יכולות להשתכר מזה, חברות כוח אדם שפועלות בתחום הזה, הם גורמות להרבה מאוד כשלים, חבל, צריך להיכנס לזה באיזושהי צורה.
ברברה סבירסקי: זה נושא, אבל לא להיום.
אתי לבני: זה לא כאן, אני רק מתייחסת לפתיחה שלך.
אתי לבני: את הערת הערה ואני רוצה לומר לך, שזה לא הולך רק מעמדי, יש גם מעמד גדול של מעמד הביניים, של נשים עובדות.
אתי לבני: אני רואה את עצמי מייצגת אותן, שמשתכרות שכר מסוים, משכורת, וצריכות עזרה בבית עם הילדים והמטפלות, אין שום דרך אחרת.
יעל ערמי: אין לי שום בעיה, אני לא מתנגדת לזה, מה שאני אומרת זה שאותן נשים שדיברה עליהן רותי - -
אתי לבני: את צריכה להתנגד, כי אנחנו מתנגדים, אבל אנחנו רואים שזאת בעיה.
יעל ערמי: אני מנסה להסביר שמה שהתכוונתי בזה, שכמו שרותי אמרה, נשים שהיו בענף הטקסטיל, אין להם השכלה, הן בנות חמישים, המוצא היחיד שלהם נגיד זה ניקיון, ברגע שאת מייבאת את העובדות, גם זה לא יהיה להם, אז מה יהיה להם .
אתי לבני: אני לא בעד, צריך לעשות רגולציה של השוק הזה, שנשים יכולות להתפרנס מזה, זה מקצוע שנשים תוכלנה להתפרנס, שלא יהיה כזה מערב פרוע.
יעל ערמי: לזה אני מסכימה.
מאירה בסוק: הדוגמא הקלאסית שאני רואה, זה למשל בשנות האלפיים, כשהיה בהתחלת שנות האלפיים הנושא של ההייטק, שהעלו את השכר בצורה מדהימה, ואף פעם לא הביאו מנתחי מערכות מחוץ לארץ כדי להוריד את השכר.
בתיה פודרביטל: העבודות בשכר הזה, סליחה, אבל הרבה עבודות, ואני יודעת, כי באים אלי לבכות לבקש תקציבים, עוברות להודו ולסין, כי אנחנו לא מאפשרים להביא פועלים אז אין את העבודות שהם במובן - -הן באמת לא נשארות פה, כי אין תחרות בשוק ועם כל הלוביסטים בעולם, זה יוצא החוצה, כמו שהטקסטיל יצא.
בתיה פודרביטל: יש הרבה לחצים עלינו, היום הייתה פגישה עם יו"ר התאחדות תעשיות האלקטרוניקה, שמבקש או תקציבים לחברות כאלה ואחרות, כדי שלא יוציאו עבודות.
בתיה פודרביטל: אנחנו אומרים אם אתם לא יודעים להתחרות –
רותי גור: אני שמעתי על ענף הבנייה, שעכשיו העלו את המחירים של אלה שמייבאים אותם ואז אני שמעתי מקבלן שהוא מייבא מסין והוא אמר שלא כדאי לו לייבא יותר כי עכשיו אפשר להעסיק אנשים בארץ, זאת אומרת שכן אפשר היה לעשות משהו.
בתיה פודרביטל: המגמה באמת בתחום הזה , על הייבוא, המגמה היא באמת להעלות את המחירים על רישיונות לעובדים זרים, כדי שזה ישתווה לעובדים ישראליים.
רותי גור: כן, ואז זה הפך להיות לא משתלם ואז הפועלים ה ישראלים יכולים לעבוד.
בתיה פודרביטל: נכון וזה באמת הייתה המטרה, בתחומים שמאמינים, למשל בענף הבניין יש תפיסה ברורה, שזה ענף שישראלים יכולים לעבוד בו.
אתי לבני: למשל עכשיו בהסכמי פינוי פיצוי, כל המפונים שעסקו בחקלאות, קיבלו פעם וחצי או פעמיים מכסות של עובדים זרים, כחלק מההטבות.
קריאה: זה כמו עם המים.
אתי לבני: אנחנו צריכים להכין רשימה של מקצועות, שאנחנו רואות אותם כמקצועות שנתונים, יכולים להיות בעיתיים בשלב כזה או אחר.
ברברה סבירסקי: זאת לא בעיה, אפשר לעשות את זה.
אתי לבני: אני רוצה לשאול אותך שאלה, כאשר פותחים למשל את ענף עריכת הדין, או נניח אדריכלות, לעבודה בארץ, ואת ענף עריכת הדין לא, נניח, איך הדברים האלה קורים, מי מחליט, האם בתוך הארגונים?
יורם זרה: למשל, הייתה לי שיחה לאחרונה עם גברת במשרד המשפטים, במחלקה להסכמים בינלאומיים שם, שיש להם את הגופים שמתייעצים איתם, לשכת עורכי הדין במקרה של עריכת דין, והם שוקלים לוותר על הדרישה של תושבות, בנושאים של משפט בינלאומי, או חברות שמתמחות במשפט בינלאומי, יוכלו לפתוח בארץ משרד, בלי דרישת תושבות ישראלית.
יורם זרה: יש שיח של הגוף שקובע את המדיניות, עם הגופים שמעורבים.
יורם זרה: אז אם זה עם לשכת רואי החשבון, אם זה אנחנו בנושא של טובין, זה עם התאחדות התעשיינים, ואיגוד לשכות המסחר וכל גוף כזה יש את הגופים שהוא מתייעץ איתם שהוא מראה להם את הניירות, מסביר להם איפה מה האפשרויות ורואה מה מרחבי התמרון ולאן כדאי להגיע, זאת דרך הפעולה.
יורם זרה: אנחנו חלק ניכר, אנחנו לא נשב עם לשכת עורכי הדין, משרד התעשייה והמסחר, אנשי משרד המשפטים ישבו איתם ויחזרו אליהם ויגידו תשמעו, אחרי שהתייעצנו אנחנו חושבים שאנחנו יכולים לפתוח עד נקודה כזאת ולא יותר, או אפילו אנחנו מעוניינים לפתוח משיקולים שלנו של פתיחת השוק.
אתי לבני: ואז הארגונים החזקים משיגים, יכולים לקדם את האינטרסים שלהם, כאלו או אחרים.
אתי לבני: נניח פרסום אז כן להכניס ולחסום אולי ישראלים להיכנס לתחומים האלה, ונניח עריכת דין לא.
יורם זרה: אני לא יודע מה החלוקה של חזק, פרסום זה תחום שהוא פתוח לגמרי, עריכת דין, הוא פחות פתוח.
אתי לבני: כמעט ולא פתוח.
יורם זרה: האם זה מראה שלשכת עורכי הדין זה גוף חזק?
יורם זרה: אני חושב שזאת מנטליות של גוף.
אתי לבני: אדריכלות למשל, שאני קצת ערה לזה, בארץ אין עבודה לאדריכלים, ויש תחרות מאוד קשה עם אדריכלים בינלאומיים שמגיעים הנה וזוכים במכרזים.
יורם זרה: אין מגבלות עכשיו, נכון.
אתי לבני: הם לוקחים את המכרזים של הישראלים.
אתי לבני: אדריכלות זה מקצוע שמתמוטט עכשיו.
מאירה בסוק: הוא מתמוטט בישראל, אין עבודה בכלל, אני רואה אנשים - -
אלה גרא: יש בו המון נשים.
מאירה בסוק: המון נשים, גם גברים.
אתי לבני: אני לא יודעת אם זה רק עניין של נשים,
יורם זרה: מדינה יכולה להחליט תשמעו, יש מקרה חירום, כל ענף האדריכלים שלי יורד לטמיון, אנחנו רוצים לשנות את המחויבות שלנו ונכנסים למשא ומתן לפיצוי.
אתי לבני: למה לא עושים את זה?
יורם זרה: אין זעקה כזאת, לא זוהה אינטרס כזה.
אתי לבני: אז אולי צריכים לדון בזה, אני לא יודעת, כי זה באמת שאלה מעניינת, בטוח שיש עוד גופים - -
יורם זרה: אבל זאת צריכה להיות החלטה קודם כל של מדינת ישראל, של המשרדים הרלבנטיים, שרוצים לסגור את שוק האדריכלים לתחרות, קודם כל שאנחנו צריכים להחליט שזה מה שהמדינה הרוצה לעשות.
אתי לבני: זה כמו שנותנים עדיפה למכרזים לתוצרת ישראל, צריכה להיות איזה שהיא, נגיד המכרז בינלאומי, צריכה להיות העדפה לאדריכל ישראלי, זה נראה לי –
יורם זרה: זאת דוגמא טובה כי במסגרת הסכמי ארגון הסחר העולמי, במכרזים של גופים רבים, אסור לתת העדפה לישראלי.
יורם זרה: אבל זה תמורת זה שקיבלנו בחוץ פתיחה לחברות ישראליות בייצוא.
מאירה בסוק: בשנות התשעים היה חוק מיוחד שנותן העדפה - -
יורם זרה: החוק עדיין קיים.
מאירה בסוק: ובכל אופן הוא לא מקוים.
יורם זרה: כשההסכם חל, הוא לא מקוים.
מאירה בסוק: אני יודעת שכל שנה גומר בבצלאל מחזור שלם של אדריכלים ואין להם עבודה.
אתי לבני: זה האינטרס של איגוד האדריכלים שהם יקדמו את הנושאים שלהם וילחצו – אולי נגיד להם שיש להם בעיה, אולי נספר להם.
אתי לבני: נדמה לי שאנחנו מיצינו, קיבלנו איזה שהוא דיווח על נשים בתחום הפיננסי, קיבלנו הרגעה, צפירת הרגעה ממשרד התמ"ת, קראו לנו, הזמינו אותנו להתערב.
אתי לבני: אין מגמה, אין כיוון כזה, אנחנו צריכות להיות ערות לנושאים האלה, אולי לערב גם ארגונים נוספים וללכת הביתה לחצי שנה.
אלה גרא: מותר להגיד שזאת איזה שהיא תשובה מעניינת ולתת לממשלה ציון לשבח שהם מבינים שזה דבר שהוא לכאורה אין בו אלמנט שנשים באו וישבו והבינו שגם בנושאים כאלה יש לפעמים היבט מגדרי?
אלה גרא: זה התחלה של משהו טוב, לא רע.
אתי לבני: כן בהחלט, תודה לכולם.
אתי לבני: ניפגש שוב בנושא הזה בעוד חצי שנה.
אתי לבני: שלום, אני פותחת את ישיבת הוועדה.
אתי לבני: אנחנו נכין היום את החוק לקראת קריאה שנייה ושלישת.
אתי לבני: עלו על מיני הערות בישיבה האחרונה.
אתי לבני: חלקן של ההערות התקבלו על ידי הנציגה של משרד המשפטים, וחלקן לא.
אתי לבני: אני מציעה שהיועצת המשפטית תקריא את נוסח החוק שמונח לפנינו.
מירב ישראלי: אני מקריאה את סעיף 6ג1(א).
מירב ישראלי: בסעיף הזה הוספנו את המילים "או ביטחון".
דלית דרור: אין לנו התנגדות לזה.
מירב ישראלי: היתה פה הערה גם לגבי המילים: "סכסוך בינלאומי".
אילנה אפללו-פרץ: עו"ד איטח טענה שהמילים "סכסוך בינלאומי" יוציאו מן ההגדרה את הרשות הפלסטינית, כיוון שבדין הבינלאומי הרשות הפלסטינית יכולה שלא להיות מוכרת כמדינה.
אילנה אפללו-פרץ: היא ניסתה למצוא דרך אחרת לנסח זאת.
ענבל גבריאלי: אפשר לומר, "סכסוך מדיני".
מירב ישראלי: אני חושבת שהמינוח הזה הוא בעייתי יותר, כי הוא מתייחס לסכסוך בין מדינות.
דלית דרור: אפשר גם לא לנסח זאת ולקבל החלטה על העיקרון שזה יחול גם על הרשות הפלסטינית.
אתי לבני: אולי נכתוב: "סכסוך בינלאומי או אזורי".
קריאה: אפשר לומר, "לרבות הסכסוך הפלסטיני"
ענבל גבריאלי: אולי נסכים על המילה "מדיני".
מירב ישראלי: בואו נחליט שאנחנו מסכימות על העיקרון, ונחפש אחר הניסוח המתאים.
מירב ישראלי: אני עוברת לסעיף (ב).
מירב ישראלי: כאן עלתה הצעה שנאמר: "או מי מטעמם", כדי שזה יחול גם על מינויים שהם בדרג נמוך יותר.
אתי לבני: דלית אמרה לי, שהיא לא חושבת שזה יכול לחול על כל צוות.
אתי לבני: אני הצעתי, שנאמר סגן שר או מנכ"ל.
מירב ישראלי: עלתה הצעה שנאמר: "לייצוגן של נשים ממגוון קבוצות האוכלוסייה".
מירב ישראלי: זה נוסח לקחתי מחוק המתייחס לויסקונסין.
מירב ישראלי: שם נאמר: "בהחלטת תתחשב ועדת המומחים, בין השאר, בייצוגם ההולם של מגוון קבוצות האוכלוסייה, במאפיינים שונים של שוק העבודה ובמעורבותם".
דלית דרור: מגוון קבוצות אוכלוסייה, זה גם ערבים וגם דרוזים.
יולי תמיר: זו המטרה גם פה.
יולי תמיר: המטרה היא, שימנו אישה ערבייה, אישה מזרחית או אישה מהפריפריה, על מנת שלא כל הזמן יפנו לאותו מאגר מצומצם של נשים.
אתי לבני: השאלה היא, האם זה מפריע לכם.
ענבל גבריאלי: לדעתי, זה צריך להסתיים במילה "נשים".
דלית דרור: אני גם חושבת.
דארין יעקב חזן: עלתה השאלה, האם אפשר להקים מאגר של נשים.
אתי לבני: את זה נעשה כשנגיע ליישום.
דארין יעקב חזן: השאלה היא, איזו הכשרה צריכה להיות לאותן נשים.
אתי לבני: בואו נעזוב את זה עכשיו.
אתי לבני: ההכשרה תידרש לפי הנושא.
יולי תמיר: היתה לנו הסכמה עם כל ארגוני הנשים, לשים דגש על כך שתיוצגנה נשים מכל מגוון האוכלוסייה.
יולי תמיר: זה היה מאוד חשוב לארגונים, ואני חושבת שיש לזה גם טעם עניני.
יולי תמיר: כפי שאנחנו יודעות, בסופו של דבר העדפה מתקנת מקדמת את אותן נשים ששייכות לאותו מעמד שממילא מקודם.
יולי תמיר: זו קריאת כיוון להגיד שאנחנו בתוכנו מכירות במגוון שבקרב הנשים ורוצות לתת לו ייצוג עולם.
ענבל גבריאלי: או לחלופין, שאנחנו מחדדות בידול בתוכנו, ולכן כדאי לומר רק "נשים".
יולי תמיר: כדאי שאנחנו נהיה מודעות לבעיה האמיתית שקיימת.
עדה רבון: אני חושבת, שזה חוב שאנחנו צריכות לשלם מעצם זה שאנחנו תובעות את החקיקה הזו בשם נשים כנשים.
עדה רבון: לא ייתכן להגיד, שאנחנו זקוקות לחקיקה הזו, ולהתעלם מכך שקיימות נשים בפריפריה ובקבוצות אוכלוסייה מודרות.
עדה רבון: מוכרחה להיות כאן הדגשה על כך שאנחנו מדברות גם בשם כל האוכלוסייה המודרת.
דלית דרור: אני מסכימה עם חברת הכנסת גבריאלי, שהמשפט צריך להסתיים במילה "נשים".
דלית דרור: בתוכנית ויסקונסין מדובר על ייצוג בכלל של מגוון האוכלוסייה, ולאו דווקא של נשים.
דלית דרור: פה אנחנו מדברים על ייצוג נשים, ומבקשים שגורמי הממשלה השונים יתנו ייצוג גם לאישה בדואית או דרוזית, כאשר הם מקימים צוות לבדיקת נושא מסוים.
דלית דרור: זה לא סביר.
דלית דרור: זה לא תמיד ניתן.
דלית דרור: אנחנו מדברים פה על צוותים שמנכ"ל ממנה לצורך ניהול משא ומתן.
דלית דרור: זה בלתי אפשרי.
ענבל גבריאלי: במיוחד שקיים הביטוי "בנסיבות העניין".
ענבל גבריאלי: הם ימצאו פתח לא לשים שום אישה.
יולי תמיר: להפך.
אתי לבני: המילים "נסיבות העניין" מקל על זה.
יולי תמיר: אני חושבת שבמאבק הפמיניסטי אנחנו הגדרנו לעצמנו יעד, לשים את העניין של המגוון במרכז.
יולי תמיר: לכן, אני חושבת שהחוק יהיה לא שלם בלי זה.
דלית דרור: כל ההתייחסות לייצוג הולם בחוק הזה, היא לנשים.
יולי תמיר: אבל התקדמנו מאז.
יולי תמיר: אחד הדברים שהויכוחים כאן קידמו, זה את האמירה הזאת.
יולי תמיר: אם תעשי בדיקה סטטיסטית, תראי שבסוף מי שנהנה מהפתיחות שקיימת במקומות מסוימים, אלה בדיוק אותן נשים כל הזמן.
יולי תמיר: יש בזה טעם נפגם.
יולי תמיר: הנשים צריכות לראות את הזירה הנשית בצורה יותר מגוונת ויותר מדויקת, כדי שנוכל להכניס גם נשים אחרות למעגל מקבלי ההחלטות.
יולי תמיר: אחרת, אנחנו נשארים בהדרה מסוג כזה או אחר, ואני לא חושבת שזה נכון.
יולי תמיר: הרי אין לממשלה עניין לקחת רק נשים מקבוצה אחת.
יולי תמיר: האמירה הזו היא אמירה הצהרתית שאנחנו כנשים מכירות במגוון שבתוכנו, מכבדות אותו וחושבות שהוא צריך לקבל ייצוג.
דלית דרור: אנחנו מדברים על חוק שיווי זכויות האישה.
דלית דרור: בחוק יש כמה פעמים התייחסות לייצוג הולם של נשים.
דלית דרור: פה אנחנו מכניסים לראשונה, בניגוד לנוסח שהתקבל לפני כחודש, גם את הנושא של קבוצות אוכלוסייה.
דלית דרור: זה לא שמשרד המשפטים מתנגד לייצוג הולם של קבוצות אוכלוסייה, אלא שאנחנו דואגים לגמישות העבודה הממשלתית.
אתי לבני: אבל המילים "נסיבות העניין", מנטרל זאת.
אתי לבני: אם האישה הדרוזית לא מתאימה, אז היא לא מתאימה.
יולי תמיר: בספר שאנחנו נגיש, תהיה רשימה של נשים ממגזרים שונים.
אילנה אפללו-פרץ: יש פה כל כך הרבה סייגים שמאפשרים גמישות לעבודה ממשלתית.
אילנה אפללו-פרץ: מדובר על ביטוי הולם לייצוג נשי בנסיבות העניין.
דלית דרור: אני מבינה שגם המילים "בנסיבות העניין" מצויות במחלוקת.
דלית דרור: אם יורידו את המילים האלה, הממשלה בטוח תגיש הסתייגויות.
אילנה אפללו-פרץ: אם יש רק 3 נשים ואין מקום לייצוג מזרחית, ערבייה או דרוזית, היא לא תהיה שם.
אילנה אפללו-פרץ: נסיבות העניין לא יאפשרו את זה, ולא תהיה שום טענה על זה.
דלית דרור: אני חייבת לומר, שיש אפשרות שהממשלה תגיש הסתייגות.
דארין יעקב חזן: בייחוד לאור הנושאים שנדונים פה, שהם בעלי אופי מדיני, אין שום סיכוי לאישה ערביה דרוזית להגיע למינוי כזה אם היא לא מופיעה במאגר.
דארין יעקב חזן: אני חושבת שיש לזה חשיבות גדולה.
דארין יעקב חזן: עדיין תהיה שיקול דעת לממונה להחליט, האם למנות דרוזית, ערבית או מזרחית.
דארין יעקב חזן: אם זה יופיע בחוק, נוכל לתקוף את הממונה במידה והוא יפעיל שיקול דעת באופן סביר.
דארין יעקב חזן: אם זה לא יופיע בחוק, לא תהיה לנו שום אפשרות לתקוף אותו.
אילנה אפללו-פרץ: המטרה היא שהנשים יביאו תפיסות מגדריות.
אילנה אפללו-פרץ: אם אנחנו ניצור תמונת ראי של החברה הגברית, שבה העלית של הנשים היא זו שתהיה מיוצגת, היכולת להביא תפיסות מגדריות שאינן מיוצגות דווקא על ידי אותן נשים שתמיד מגיעות מרובד מאוד מסוים של האוכלוסייה, תיפגם.
אתי לבני: למשל, לוועדת שיינין, הוועדה שהוקמה לצורך המלחמה בתאונות הדרכים, ניתן היה לכלול ייצוג של נשים מהמגזר הערבי, שיש לו בעיות ספציפיות.
ענבל גבריאלי: אבל את לא מדברת על תאונות דרכים.
אתי לבני: גם.
יולי תמיר: נניח שיוקם צוות לאומי למלחמה בתאונות הדרכים.
אתי לבני: צריך לחשוב על אפשרות שלא רק פרופסורים מהטכניון יקבלו אפשרות ביטוי, אלא גם מייצגי מגזרים אחרים.
דלית דרור: אני לא מתנגדת להוריד את המילים: "בנושאי פנים, חוץ וביטחון", כך שזה יהיה אמור לגבי כל נושא.
מירב ישראלי: נושאי פנים, חוץ וביטחון, אמורים לכלול את כל הנושאים.
עדה רבון: לא כדאי למחוק את המילים האלה.
יולי תמיר: לא כדאי למחוק את המילים האלה.
יולי תמיר: זה חשוב מאוד שהמילה ביטחון מופיעה פה.
אתי לבני: השאלה היא, אם נושאי פנים כוללים גם חינוך.
דלית דרור: למה לעורר את השאלה הזו בכלל.
נאוה אליאשר: משום שבכל דרך אחרת, ברגע שיקום צוות בנושא של ביטחון, נשים תהיינה בחוץ, ודאי נשים דרוזיות או ערביות.
קריאה: כפי שהודיע ראש מרכז יפה למחקרים אסטרטגיים, נשים לא מבינות בביטחון ולכן הן לא צריכות לדון בזה.
אתי לבני: אנחנו נכניס את המילים "מגוון קבוצות"
דלית דרור: מבחינת התקנון, אני חייבת לומר שאני רוצה לשמור לעצמי את הזכות להסתייג.
יולי תמיר: אני מציעה, שאנחנו נדבר עם השרה.
יולי תמיר: נדמה לי, שדווקא בעניין הזה אפשר לשכנע אותה.
אתי לבני: בדברי ההסבר צריך להיות פירוט של הנושא הזה.
מירב ישראלי: בקריאה שנייה ושלישית, דברי ההסבר הם רק בנאום של היו"ר במליאה.
נאוה אליאשר: אני פעילה מאוד בהרבה ארגוני נשים, ואני תמיד מוצאת את עצמי בחדר עם שולחן מלא אשכנזיות אקדמאיות.
נאוה אליאשר: צריך להתאמץ להכניס את יתר המגדרים.
נאוה אליאשר: הלוואי ונגיע למצב ובו זה לא יקרה, ולא נצטרך בכלל לכתוב את זה.
אילנה אפללו-פרץ: לאורך הדיונים הקודמים, עלתה השאלה לגבי השקפה מגדרית, והיה לנו קושי להכניס את זה לנוסח החוק.
אילנה אפללו-פרץ: עולה פה הצעה לתוספת למקום שבו אנחנו נמצאים כרגע.
אילנה אפללו-פרץ: אנחנו מציעים לומר: "לייצוגן של נשים ממגוון קבוצות האוכלוסייה, מתוך השקפה מגדרית הרגישה לצורכיהן של נשים ונערות".
אילנה אפללו-פרץ: הרעיון של החוק הזה, הוא שיבואו לדיון השקפות מגדריות.
אילנה אפללו-פרץ: למשל, עכשיו מדובר על מעברי הגבול בין הרשות הפלסטינית לישראל.
אילנה אפללו-פרץ: אם תהיינה שם נשים, יעלה הנושא של הברחת נשים לסחר ולא רק הנושא של הברחת נשק.
אילנה אפללו-פרץ: אם אנחנו נכניס לתוך החוק הזה את המילים: "מתוך השקפה מגדרית, יהיה סיכוי לכך שגם נושאים מגדריים יעלו.
דלית דרור: זה נראה כאילו את מתכוונת למנות נשים מסוימות שיש להן השקפה מסוימת, ולא תמני נשים אחרות שאין להן את אותה השקפה.
מירב ישראלי: בעיני, הנשים צריכות להיות כמו הגברים שיושבים באותו צוות.
יולי תמיר: לפי הדרך שלך יכול לבוא אדם כמו רשף חן, שיש לו השקפה מגדרית, ויגיד שהוא זה שרוצה לייצג כי יש לו השקפה מגדרית.
יולי תמיר: אני חוששת שהגדרה כזו עלולה לכרסם בייצוג ולא לחזק אותו.
ענבל גבריאלי: מלבד זאת, את אמרת שנשים לא נמצאות בפורומים האלה כיוון שהן נשים, וזה בדיוק מה שאנחנו מנסים לעשות כאן.
ענבל גבריאלי: אנחנו מנסים להטיל חובה על הממשלה ועל גופי השלטון לכלול נשים.
אילנה אפללו-פרץ: אבל למה את רוצה שנשים תהיינה שם?
אילנה אפללו-פרץ: לא כדי לסמן וי על מספר מסוים של נשים, אלא שהן תבאנה לשם נושאים שהן מחויבות אליהם.
אתי לבני: אילנה, את צודקת, צריך לשמור על המחויבות הנשית, אבל לא פה זה המקום.
אתי לבני: זה לא ילך, וחבל.
אילנה אפללו-פרץ: אני נמצאת במקום שבו אני צריכה לבחור, איפה אני מוותרת בבעיה.
יולי תמיר: זה מקום שבו אנחנו נמצאות כל יום.
אילנה אפללו-פרץ: אני מרגישה שאני חוטאת להרבה מאוד נשים, שאומרות לי שאם לא מוכנס העניין של השקפה מגדרית, הן לא צריכות שנשים תהיינה בפורומים האלה רק מפני שהן נשים.
דלית דרור: אנחנו לא מכתיבים השקפות.
יולי תמיר: אנחנו לא יכולים להכניס את זה לחקיקה.
יולי תמיר: אנחנו יכולות להכין את המאגר של הנשים, עם אמירה של הציפיות שלנו מהמשתתפות.
יולי תמיר: זה עניין חינוכי-ערכי ולא עניין תחיקתי.
אילנה אפללו-פרץ: האם יש דרך להכניס את זה לדברי ההסבר?
אתי לבני: אנחנו נכניס את זה לנאום במליאה.
אילנה אפללו-פרץ: אני מבינה, שעל המילים "בנסיבות העניין" אין בכלל מה לדון.
דלית דרור: לזה אנחנו מתנגדים בכל תוקף.
דלית דרור: כאשר דובר על מגוון קבוצות אוכלוסייה, אמרתן שהמילים "נסיבות העניין", מאפשרות את הגמישות.
דלית דרור: חייבים להשאיר את הגמישות הזו לממשלה.
ענבל גבריאלי: האם מישהי מכן הגיעה להסכמה איתן לגבי המילים "בנסיבות העניין"?
ענבל גבריאלי: אז אני אגיש הסתייגות.
דלית דרור: הממשלה הסכימה להצעת החוק הזו בתנאי שיהיה תיאום איתה.
אתי לבני: אסור להפיל את החוק הזה בגלל המילים האלה.
יולי תמיר: ועדת שרים התנתה את העברה של החוק, בזה שיהיה כתוב: "ייצוג הולם בנסיבות העניין".
ענבל גבריאלי: המילים האלה הן פתח שלא לשים שום אישה בשום צוות כזה.
יולי תמיר: אני מסכימה שצריך להוריד את המילים האלה, אבל השאלה אם הממשלה תאפשר את זה.
אתי לבני: מה תאמר על זה הממשלה?
דלית דרור: אני משוכנעת שהיא תתנגד לזה.
ענבל גבריאלי: לשתי מציעות החוק היתה הסכמה עם משרד המשפטים.
ענבל גבריאלי: אני מחוץ לעניין, ולכן אני יכולה להגיש הסתייגות.
ענבל גבריאלי: אני מניחה, שאני אוכל לשכנע את חברי הכנסת.
אתי לבני: אבל אנחנו נהיה חייבות להצביע עם הממשלה, כיוון שאנחנו התחייבנו שאנחנו מקבלים את הסכמת הממשלה ובלבד שנקבל את המילים האלה.
ענבל גבריאלי: אתן מבחינת
ענבל גבריאלי: כן לא עושות שום דבר, זו אני שמגישה את ההסתייגות.
ענבל גבריאלי: האם אתן לא תצביעו בעד ההסתייגות?
ענבל גבריאלי: האם כובלים אתכם להצביע כך?
ענבל גבריאלי: כובלים גם אותי למשמעת קואליציונית, ולא תמיד אני עושה זאת.
אתי לבני: כאשר מקבלים הסכמת ממשלה ודנים עם המציעים על נוסח, הם מתחייבים גם כן למשהו.
דלית דרור: הנושא הזה עלה במפורש בוועדת שרים לענייני חקיקה.
דלית דרור: בחוק הזה יש הישג, אנחנו מרחיבים את חובת הייצוג ההולם.
אתי לבני: אנחנו נצא מאולם בעת ההצבעה.
אתי לבני: אנחנו לא נצביע נגד ההסתייגות.
עדה רבון: צריך לשאול, האם הסכמת הממשלה היא חשובה כאן.
אתי לבני: בוודאי, אחרת לא נצליח להעביר את הצעת החוק הזו.
ענבל גבריאלי: אנחנו נלך להצבעה שנייה ושלישית על החוק, ואז או שההסתייגות תיפול או שהיא לא תיפול.
עדה רבון: אני רק רוצה לבקש מכן, שלא תהיו באולם בעת ההצבעה.
עדה רבון: אני לא רוצה שזה ייראה כאילו שיש קרע בין הנשים בעניין הזה.
אילנה אפללו-פרץ: צריך לעשות מקסימום כדי שהחוק יעבור.
מירב ישראלי: אנחנו עוברים לסעיף (ג).
מירב ישראלי: מקריאה את סעיף (ג).
אתי לבני: אני ביקשתי לומר, "בד בבד".
מירב ישראלי: זה מיד.
ענבל גבריאלי: אם זה לפני שהצוות מתחיל בפעילות שלו והרשות מקבלת דיווח שניתן היה למנות, ותמיד ניתן למנות, אז נוכל לעשות משהו.
אתי לבני: האם אתן מסכימות למילה "לאלתר".
מירב ישראלי: המילים: "בטרם החל הצוות בפעולתו", באות להבטיח שאנחנו לא מעכבים את זה שהצוות יתחיל לפעול בהתניה של תגובת הרשות.
דלית דרור: לדעתי, המילים: "בטרם החל הצוות בפעולתו", הן מיותרות.
עדה רבון: אני שמה לב, שאתם רוצים להפוך את ההצעה הזו לפחות מחייבת את הממשלה בכל צורה.
עדה רבון: אני לא חושבת שזה לא נבון מבחינת הממשלה, ובוודאי לא מבחינת השרה.
דלית דרור: הממשלה רוצה לאפשר את גמישות הפעולה של צוותים שמוקמים כל יום לצורך עבודת הממשלה.
נאוה אליאשר: אפשר היה להתחיל לעבוד ולומר, למה היא לא הגיבה מיד, הרי אנחנו הודענו מיד.
דלית דרור: אלה מילים מיותרות.
אילנה אפללו-פרץ: מבחינתנו המילים האלה אינן מיותרות.
אילנה אפללו-פרץ: מטבע הדברים הצוותים האלה הם פועלים מאוד במהירות.
ענבל גבריאלי: אנחנו רוצים שיהיה טווח של זמן בין המינוי לבין תחילת עבודת הצוות.
אילנה אפללו-פרץ: אנחנו לא רוצים לעכב את הדברים.
אילנה אפללו-פרץ: אנחנו מבינים שאלה מסוג הדברים שעובדים מהר.
אילנה אפללו-פרץ: עם זאת, אנחנו לא רוצים להיות במצב שאנחנו לא נדע על המינוי לפני שהצוות התחיל בעבודתו.
אילנה אפללו-פרץ: אם יש מינוי, שיודיעו לנו על כך מיד.
דלית דרור: מיד, זה בטרם הצוות החל את עבודתו.
אילנה אפללו-פרץ: בעולם אידיאלי, את צודקת.
אתי לבני: המונח בד בבד הוא מתאים יותר.
אתי לבני: כאשר שולחים את כתב המינוי, שולחים גם את הדיווח לרשות.
מירב ישראלי: אבל את חייבת שיהיה מינוי כדי לדווח עליו.
מירב ישראלי: אנחנו עוברים לסעיף (ד).
מירב ישראלי: מקריאה סעיף (ד).
דלית דרור: אין לנו התנגדות לכך.
מירב ישראלי: הכוונה היא לדיווח פרטני בנוסף לדוח השנתי.
עדה רבון: בפעם הקודמת אמרנו שחסרה לנו סנקציה בחוק.
עדה רבון: כאן לא רק שאין סנקציה, אלא הולכים ומסבירים מה המצב כאשר אין מינוי של אישה.
עדה רבון: המצב הוא, הודעה לוועדה למעמד האישה בכנסת.
עדה רבון: אין שום אזכור לסנקציה.
אתי לבני: אני מבינה שאת אומרת שאין שום סנקציה, והסנקציה היחידה שיכולה להיות, היא שהצוות לא יתחיל בפעולתו לפני שיעמוד בתנאים.
אתי לבני: השאלה היא, האם זה ריאלי.
דלית דרור: אין לי מנדט להסכים לזה.
דלית דרור: אפשר להחזיר את זה לוועדת שרים לחקיקה.
דלית דרור: יכול להיות שהשרה תתמוך בזה.
דלית דרור: יש לי תחושה שהיא תהיה בעמדת מיעוט בעניין הזה, וזה לאור העמדות האחרות ששמעתי בוועדת שרים לחקיקה.
יולי תמיר: האם רביבי יכול לעצור מינוי של צוות?
מירב ישראלי: אני שמעתי על מצב בו מועצות לא ממונות במשך חודשים כיוון שהן תקועות ברביבי.
מירב ישראלי: לגבי צוותים מקצועיים, זה לא הפתרון.
דלית דרור: אנחנו לא מדברים על מועצות מקומיות.
דלית דרור: אנחנו מדברים פה על צוותי עבודה.
רבקה שקד: לרביבי יש המון עבודה.
רבקה שקד: פה מדובר על מספר יותר מצומצם של צוותים.
דלית דרור: זה יותר רחב היקף.
דלית דרור: מדובר על כל הנושאים שממנים בהם צוות כלשהו.
עדה רבון: אני חושבת שהמקום לבדוק את זה זו נציבות שירות המדינה.
רבקה שקד: הנציבות בטח לא.
אילנה אפללו-פרץ: בפעם הקודמת העלינו את אותה סוגיה ולא העלינו רעיון יצירתי יותר ממה שעכשיו יש לנו.
אילנה אפללו-פרץ: הרשות אמרה שהיא תבדוק משהו ותחזור אלינו.
אתי לבני: הרשות טלפנה ואמרה שהיא לא תוכל להגיע היום.
רבקה שקד: אני העליתי הצעה למנגנון יישום הדומה לוועדת רביבי.
אתי לבני: אני דיברתי עם דלית, וסיכמנו לנסות ולהקים מנגנון יישום בנוסף לחוק הזה.
רבקה שקד: זה צריך להיות מנגנון שהוא לא תלוי משרד ממשלתי.
רבקה שקד: אסור לשכוח שהרשות היא חלק ממשרד ראש הממשלה, וזה מינוי של ראש הממשלה.