GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא-סולימן: אני חושבת, שהמחקר שלנו בארגון נשים נגד אלימות מאוד מעניין, והוא מראה וחושף את עמדות האוכלוסייה הערבית כלפי הרבה נושאים, הקשורים לזכויות נשים.
עאידה תומא-סולימן: אני חושבת שהרבה שנים השתמשנו במילה לעידוד הנשים הערביות לצאת לעבודה.
עאידה תומא-סולימן: אני חושבת שהגיע הזמן שנפסיק להשתמש במילה "עידוד", כי המחקר שלנו מראה באופן מאוד מפורש שהנשים מעודדות, הנשים רוצות לעבוד, הנשים מחפשות עבודה, צריך לתת להן הזדמנות לעבוד.
עאידה תומא-סולימן: זה בעיקר הבעיה.
עאידה תומא-סולימן: הבעיה היא, לא הרצון של הנשים ולא המנהגים, כפי שהרבה פעמים מצוין שכאילו המנהגים שלנו חוסמים את קידום הנשים.
עאידה תומא-סולימן: למרות שברמה מסוימת של עבודות, שהן מאוד לא סטריאוטיפיות של נשים, החברה הביעה חוסר רצון בעניין של מקצועות כאלה לנשים.
עאידה תומא-סולימן: העיקר הוא, שבאמת האוכלוסייה רוצה לראות את הנשים יוצאות לעבודה.
עאידה תומא-סולימן: כי יודעים שזה גם משנה את מעמד המשפחה כולה.
עאידה תומא-סולימן: השאלה היא ואני חושבת שמכלול המעצורים שדיברה עליהם עולה, הם בעיקר מראים שהתכנית או שהאגודה לקידום או לשילוב נשים ערביות בעבודה, זה בעיקר צריכה להיות עבודה מערכתית.
עאידה תומא-סולימן: זה בלתי אפשרי לבוא ולהגיד שזה התפקיד של התמ"ת ורק התמ"ת.
עאידה תומא-סולימן: זאת עבודה מערכתית שהיא כוללת גם כן את משרד החינוך, שלצערי הרב אני חושבת שהוא לא מכין את האנשים שלנו לקראת העתיד.
רותי רנרט: זו בעייה של תקציבים, שלא מועברים לרשות לעסקים קטנים.
עאידה תומא-סולימן: אז אני חושבת שהעניין הוא מאוד מערכתי וצריך לכלול את מכלול הדברים.
עאידה תומא-סולימן: משרד התחבורה אמור להיות חלק מזה, משרד החינוך אמור להיות חלק מזה.
עאידה תומא-סולימן: כי משרד החינוך עם כל הנושאים שהם מלמדים בבתי-הספר והמקצועות שהם מכינים את הנשים, הן יוצאות עם חינוך מסוים אבל שלא עוזר מבחינת תעסוקה.
עאידה תומא-סולימן: אני חושבת שהפתרונות יכולות להיות גם כן עסקים קטנים, למרות שזה בעירבון מוגבל.
עאידה תומא-סולימן: מהניסיון שלנו זה יכול להיות יותר טוב נגיד באזורים שאפשר לבנות על עסקים קטנים.
עאידה תומא-סולימן: היום בתחרות הקיימת במשק זה מאוד קשה, ואנחנו מכירים סיפורים במיוחד שההכשרה בדרך כלל לא מתלווית אחר-כך בהדרכה אינטנסיבית ומתמשכת.
עאידה תומא-סולימן: כולנו יודעים שהמאבק של אנשי העסקים הקטנים הוא מאבק יומיומי לשרוד וכולנו יודעים את הסטטיסטיקה כמה עסקים קטנים נסגרו בשנים האחרונות במדינת ישראל.
עאידה תומא-סולימן: אז אני לא בטוחה שזה.
עאידה תומא-סולימן: יש דוגמאות מאוד מעניינות כמו למשל בנגב, איפה שהצליחו להביא עבודות יד לרמה כזאת של ייצור ושל פרנסה.
עאידה תומא-סולימן: אבל גם כן מקרה שפותר נגיד במקרה הכי טוב זה 150 נשים.
אתי לבני: זה לא מבוטל, 300, זה 150 ו-150.
עאידה תומא-סולימן: זה לא מבוטל.
עאידה תומא-סולימן: אני מדברת לעומת זאת, על 40 אחוזים מהאקדמאיות שלא מוצאות תעסוקה.
עאידה תומא-סולימן: זה כבר בין החלטה מינורית שתעזור למשפחה לבין שאנחנו מדברים על זכות האישה באמת לעבוד בכבוד ולעבוד גם באפשרות של יציבות עתידית ולא רק לשרוד ולהתקיים, על זה אנחנו מדברים.
עאידה תומא-סולימן: אני חושבת שבלי התערבות ואנחנו נמשיך בנשים נגד אלימות להיות בקשר גם עם הוועדה וגם עם חברי-הכנסת, אנחנו כמובן נקיים ישיבה איתם אפילו באופן אישי לגייס אותם לנושא הזה.
עאידה תומא-סולימן: כי אנחנו חושבים שלחץ אמור להיות מופעל על כל הגורמים הרלוונטיים, המשרדים הרלוונטיים, כדי לבנות תכנית מסוימת ולא לנגוע פה ושם.
עאידה תומא-סולימן: נציגי המשרדים שאנחנו מדברים עליהם, לא נוכחים כאן, זה יכול להעיד קצת.
אתי לבני: ראשית כל, מה אומר חבר-הכנסת ואסל טאהא, מה הוא יעשה בעניין הזה, למה אתה מתחייב?
ואסל טאהא: הלוואי והייתי יכול להתחייב לפתור את כל הבעיה, הייתי פותר אותה.
ואסל טאהא: אני אל"ף, אדבר בקצרה מפני שיש לי עוד ועדה.
ואסל טאהא: העניין הוא עניין של שינוי קונספציה כפי שאמרה החברה עאידה, לעניין מערכתי ולא עניין ספציפי נקודתי.
ואסל טאהא: וצריך לשנות את המדיניות כלפי העסקת נשים.
ואסל טאהא: אם אנחנו מסתכלים לאחוז המובטלות במחקר, 9,8, נדמה לי שזה גם לא משקף את העובדה האמיתית שישנה בשטח.
ואסל טאהא: אני חושב שיש הרבה נשים שלא נרשמות, יושבות בבית.
ואסל טאהא: זה האבטלה בקרב נשים בסקטור הערבי גבוהה יותר מ-9,8.
ואסל טאהא: זה מה שרציתי להדגיש.
עולה שווקיו: ה-17 אחוזים, זה לא רק נשים שעובדות.
ואסל טאהא: בזמנו כשהייתי ראש רשות, עשיתי מחקר והאחוז היה יותר גבוה מ-17 אחוזים בקרב נשים, חלקן הקטן נרשמו בלשכת התעסוקה.
ואסל טאהא: אני רציתי גם לציין עוד נקודה שהנשים הערביות סובלות פעמיים, גברתי היושבת-ראש.
אתי לבני: שלוש פעמים.
ואסל טאהא: מפני שהן מיעוט בתוך מיעוט שסובל מדיכוי ומאבטלה, וסובל גם בכל תחומי החיים מאפליה.
ואסל טאהא: הן נאבקות לזכויותיהן פעמיים, נגד הממסד, ונגד החברה שמגבילה אותן.
ואסל טאהא: אני חשתי ואני חש שיש שינוי בסקטור הערבי, יש שינוי.
ואסל טאהא: היום אני בעד להוריד את המילה "עידוד".
ואסל טאהא: היום יש מובטלות.
ואסל טאהא: אין כבר לעודד, הן מחפשות מקומות עבודה.
ואסל טאהא: ואני חושב שכאן טמון הסוד שאנחנו צריכים לעבוד עליו ולהיאבק כנגד המדיניות הזאת של האבטלה שרווחת בצורה ממוסדת אצלנו בסקטור הערבי, האבטלה הפכה להיות מוסד בעצמו.
ואסל טאהא: אנשים, "מה אתה עושה"?
ואסל טאהא: "אני מובטל", "אני נרשם".
ואסל טאהא: קטגוריה שלמה.
ואסל טאהא: אנשים עובדים באבטלה, עובדים ומקבלים שכר-מינימום.
ואסל טאהא: היום אין שכר מינימום, היום מקבלים 50 אחוז או פחות, 1,700 ש"ח נדמה לי מקבלות.
ואסל טאהא: לכן יש צורך, אנחנו כוועדה, שנשתף פעולה עם כל הגורמים, עם כל העמותות, על-מנת ללחוץ על הממשלה לשנות את הקונספציה לא רק לעידוד אלא לפתוח מקומות עבודה.
ואסל טאהא: ציינו החברות שאין אזורי תעשייה בסקטור הערבי.
ואסל טאהא: יש חלק קטן, זעיר מאוד, שזה לא מספיק אפילו להעסיק אחוז קטן.
ואסל טאהא: דיברו על עידוד נשים לפתוח דרך מטי יזמות פרטית, עסקים קטנים, אני לא חושב שזה הפתרון שיאפשר לנו, זה יעזור, אבל זה חלק.
ואסל טאהא: דיברו כאן בנגב על יזמות פרטית ועל עסקים קטנים שהצליחו, אולי בדרום זה יצליח, בכפרים הבדואים יצליח.
ואסל טאהא: אבל בנצרת למשל אני חושב שזה לא יצליח, באזורים אחרים, זה לא יצליח, אבל זה יעזור, זה רק יעזור.
ואסל טאהא: לכן יש צורך ובזה אני מסיים, להיאבק על-מנת לשנות את המדיניות הממשלתית כלפי העסקת נשים.
ואסל טאהא: היא צריכה לא רק לעודד, אלא לפתוח מקומות עבודה.
ואסל טאהא: הכשרה מקצועית.
ואסל טאהא: מדברים על הכשרה מקצועית, הכשרה מקצועית אני יודע שיש בעיות בתחבורה.
ואסל טאהא: נשים לא מוכנות או לא יכולות לנסוע, הן מובטלות, אין להן את הכסף להשקיע בתחבורה על-מנת להגיע מטורען לכפר תמרה, לשנות כמה קווים כדי להגיע לשם, לשלם 50 ש"ח ביום בכדי שתגיע ותקבל הכשרה מקצועית.
ואסל טאהא: אז למה לא עושים מיפוי שלם ודרך המיפוי הזה יקבעו בדיוק את מקומות ההכשרה המקצועית.
ואסל טאהא: אם איש מתחשק לו לפתוח בתמרה ולמשוך את כל הכפרים לתמרה.
ואסל טאהא: איש מתחשק לו בתוך מוסד העבודה, לפתוח את מקום ההכשרה נניח במרר ולמשוך אנשים מפסוטה, זה לא ילך.
נדיה חילו: זה לא חלק ממדיניות כוללת?
ואסל טאהא: לכן אין אפילו מדיניות, הם עושים את זה בצורה אקראית, בוחרים ככה סתם ועל דעתו של איש, מנהל לשכה.
ואסל טאהא: לכן גברתי, אני חושב שיש צורך לעשות מיפוי, לבקש מהחברות או לבקש מהעמותה או ממוסד שיעשה מחקר מיפוי, מדעי, נכון, איך אפשר להקל על הנשים בכדי להגיע לקבל הכשרה מקצועית.
עאידה תומא-סולימן: בקשה נוספת, שהוא יתחשב גם במקומן של הנשים הערביות מאיפה שהוא מגיע, שיתמוך בשילוב נשים במקומות האלה, כך שאני אראה אותן שהן נכנסו.
ואסל טאהא: אני יותר מתומך.
ואסל טאהא: אצלנו במפלגה, שריינו מקומות בכל המוסדות של המפלגה.
אתי לבני: רשמנו את ההתחייבויות.
רותי רנרט: אני אחראית על הסברה ברשות לעסקים קטנים ובינוניים.
רותי רנרט: הרשות זרוע ביצועית של משרד התמ"ת.
רותי רנרט: אנחנו מגבשים מדיניות לעידוד הקמת עסקים קטנים ובינוניים.
רותי רנרט: יש לנו 25 מטי פיקוח יזמות של כפרים בכל הארץ.
רותי רנרט: חמישה מהם במגזר הערבי.
רותי רנרט: יש לנו במשולש, בנצרת, בירכא, שלוחה באום-אל-פחם וברהט.
רותי רנרט: לצערי, לפני שאני אוכל להגיד מה עשינו עד היום ומה אנחנו מתכוונים ואיך אפשר לשתף פעולה, אני צריכה להתחיל קצת מבכיינות.
רותי רנרט: אבל עד היום לא קיבלנו מהאוצר את התקציבים שלנו שאושרו בתקציב האחרון.
רותי רנרט: קיבלנו את הרבעון הראשון ואנחנו לא יכולים לתכנן מדיניות.
רותי רנרט: מטה נצרת שלנו נסגר מחוסר פעילות.
רותי רנרט: לאחרונה.
רותי רנרט: יש פה נציגים של מטה המשולש ומטה ירכא והם ידברו על הנסיבות.
רותי רנרט: אנחנו מתקצבים את המטה מהתקציב שלנו ואין לנו תקציב כי לא קיבלנו עד היום מהאוצר.
רותי רנרט: אנחנו לא יכולים לגבש מדיניות ויש לנו תכניות לטובת המגזר הערבי, תכף אני באחוזים מה עשינו ויש עלייה בקרב הנשים הערביות בפניה לעסקים קטנים ובינוניים.
רותי רנרט: אז קודם כל אני אציג, אבל שתהיה התייחסות של האוצר.
אתי לבני: את יכולה להתייחס לנושא הזה?
ביתיה פודרביטל: אני עובדת בצוות תעשיה ומסחר באגף התקציבים במשרד האוצר.
ביתיה פודרביטל: דבר ראשון בעניין ההעברה.
ביתיה פודרביטל: אני חייבת להגיד הערה לפני שאני מגיבה למה שאת אומרת, רק שבאופן כללי משרד האוצר בנושא העסקים הקטנים ומטה, יש לו הרבה הסתייגויות.
ביתיה פודרביטל: חוץ משני מקומות, במגזר החרדי ובמגזר הערבי.
ביתיה פודרביטל: באמת אנחנו חושבים שכלכלית זה דבר מאוד נכון.
ביתיה פודרביטל: עכשיו בעניין העברת התקציב או בעניין מטה נצרת.
ביתיה פודרביטל: בעניין העברת התקציב היתה בעיה, כאילו זה לא קשור פה לשום מגזר.
ביתיה פודרביטל: אתמול דיברתי עם בוקשפן, היום תחזרי למשרד, תראי שהכסף במחצית שעבר, המחצית השניה יש בעיה של פטור ממכרז, זה בעיה של החשב הכללי.
ביתיה פודרביטל: אני מקווה לפתור את זה כמה שיותר מהר.
אתי לבני: אפשר יהיה לפתוח את נצרת אם יש כסף?
ביתיה פודרביטל: אני חושבת שאת עושה פה משהו מאוד לא הגון, כי אני יושבת בוועד המנהל של הרשות לעסקים קטנים, היתה בעיה של העברת כספים, הבעיה של נצרת ואת יודעת את זה בדיוק כמוני, היא לא בעיה של העברת כספים.
ביתיה פודרביטל: יש שם בעיית ניהול, היה שם בעיית פעילות.
ביתיה פודרביטל: אל תקשרי פה דבר שאינו קשור, זה לא הזמן.
רותי רנרט: יש כאן נציגים של מטה ירכא והמשולש, והם יציגו כעת את הבעיה.
רותי רנרט: אבל אני רוצה לציין, שזה לא משנה למגזר הערבי.
רותי רנרט: באופן כללי, עכשיו בחודש יולי, ועד היום עבר רק רבעון ראשון ואולי בקרוב יעבור עוד רבעון, הרשות לא יכולה לתכנן מדיניות ולא קשור אם זה למגזר הערבי או לשום דבר אחר, זה באופן כללי.
נדיה חילו: בעבר היה תקציב, את מדברת על הרבעון האחרון.
נדיה חילו: אנחנו הרי פה לא בשביל לדבר, באמת כדי לפתור את הבעיה.
נדיה חילו: ב2004- היה תקציב.
נדיה חילו: בואי נדבר על היסטוריה.
נדיה חילו: היתה מדיניות?
נדיה חילו: בואי, על תיקחי נקודתית, אני לא ממעיטה בערך התקציב.
רותי רנרט: אני אציג את מה שעשינו, אולם זו פשוט היתה הערה שהיתה חייבת להיאמר.
רותי רנרט: בדרך-כלל בכל שנה בשנים האחרונות, נפתחו 30 קורסים בקרב המגזר הערבי, ובכל קורס נרשמו 20 נשים.
רותי רנרט: מתוך הנשים האלה, כשליש הקימו עסקים קטנים.
רותי רנרט: יכולים פה גם להעיד על אנשים, תחומי העשייה היו בסקרים שערכנו וראינו מה הצרכים.
רותי רנרט: הם נפתחו בנושא של צמחי מרפא, קוסמטיקה, תעשייה, צילום, ספרות, די-ג'י.
רותי רנרט: יש לנו הצלחנו מאוד במגזר הבדואי של תכנון ודי-ג'י.
רותי רנרט: באופן כללי מתוך הפונים במגזר הערבי, 40 אחוז הם נשים.
רותי רנרט: בחמש השנים האחרונות אנחנו רק מזהים מגמה של עלייה.
רותי רנרט: מהנשים שנרשמו לקורסים, אמרתי שזה 30 קורסים בשנה, ובכל קורס במשך 20 שנים, שליש מהן פתחו עסקים.
רותי רנרט: בנינו להן תכנית עסקית, הן קיבלו ליווי, חונכות צמוד.
רותי רנרט: העסקים האלה עוד כיום גם שורדים.
רותי רנרט: זאת אומרת, יש עלייה בקרב הנשים הערביות בנושא של פתיחת עסקים קטנים ובינוניים.
רותי רנרט: יכול להיות חלק ממכלול הפתרון.
רותי רנרט: עכשיו הרשות מקימה יחד עם הרשות לקידום מעמד האישה, ועדה משותפת, שיהיה לנו שם נציגה למגזר הערבי שהיא עוד לא נבחרה.
רותי רנרט: אבל שם תהיה נציגות למגזר הערבי ושם אפשר יהיה לגבש תכנית משותפת.
רותי רנרט: ומהידע שלנו אחד החסמים גם הגדולים זה הנושא של תקציב של קרנות מימון.
רותי רנרט: יש בעיה של הון עצמי.
רותי רנרט: אין קרן זעירה לנשים בכלל, בשום מגזר להלוואות.
רותי רנרט: אז אחת המטרות של הוועדה המשותפת עם הרשות לקידום מעמד האישה, זה לפתוח איזה שהיא קרן להלוואות זעירות לנשים ערביות.
רותי רנרט: שזה אין היום וזה מונע מהרבה.
רותי רנרט: כי למשל תבור נותנת הלוואות בגובה של מאה אלף ש"ח שלא צריך אותם לפתיחת עסק.
נדיר אסעד: אני מסכים עם כל מילה שנאמרה בסקר.
נדיר אסעד: זאת אומרת, הסקר באמת מצביע על בעיה מאוד רצינית אצלנו במגזר.
נדיר אסעד: ואני בא במיוחד גם מהמגזר הדרוזי.
נדיר אסעד: אנחנו בשנים האחרונות, זאת אומרת, זה אותו מסלול כמעט שכולם מעודדים את הנשים אצלנו, זאת אומרת, הכשרה מקצועית ואחריות לקורס יזמות.
נדיר אסעד: וברגע שהאישה מקימה עסק, אנחנו ממשיכים ללוות אותה עוד חצי שנה עד שהאישה תעמוד על הרגליים, תקים את העסק שלה בצורה חכמה ובצורה יעילה.
נדיר אסעד: ומהבדיקות שלנו בשטח, אנחנו רואים שאחוז ההישרדות שמנהלת אותו אישה פי שתיים או פי שלוש יותר גבוה מאחוז ההישרדות של גבר מנהל עסק.
נדיר אסעד: זאת אומרת, אנחנו יודעים שהנשים היום יודעות לעשות עסקים.
נדיר אסעד: סך-הכל לתת להן את הפוש, וזה על-ידי באמת תקציבים.
נדיר אסעד: רותי דיברה על תקציבים, כולם מדברים פה על תקציבים.
נדיר אסעד: עם כל ההכשרות שהפעלנו במגזר שלנו, לא קיבלנו אפילו שקל אחד מהתמ"ת או ממשרד האוצר עבור הפעילות הזאת.
נדיר אסעד: כל הכסף הגיע אלינו לשמחתי, זאת אומרת יש עוד כמה יהודים טובים בחוץ-לארץ ששולחים תרומות למגזר הדרוזי, ואנחנו מקבלים את הכספים האלה עבור הכשרת נשים.
נדיר אסעד: עד היום, אפילו שקל אחד עבור הכשרות מקצועיות לנשים, מהמדינה לא קיבלנו.
אתי לבני: רותי, מה את אומרת?
רותי רנרט: אני אומרת מה שאמרתי, יש שני דברים שצריך להתייחס אליהם בהקשר הזה.
רותי רנרט: דבר ראשון שאני מודה ומתוודה שהיתה בעיה בשנת 2005, גם עד מרץ לא עבר התקציב.
רותי רנרט: לגבי 2004, כל מה שאני יכולה שזה באמת ולכן חשבתי שאני צריכה ללכת, משרד התמ"ת יש לו תקציב, הרשות לעסקים קטנים יש לה תקציב - - -,
נדיר אסדר: התקציב של התמ"ת ושל רשות העסקים הקטנים, בא בסך-הכל לתת מענה לסעיף אחד מתוך כל המכלול שאני מניתי אותו.
נדיר אסדר: זאת אומרת, אני צריך הכשרה מקצועית ואני צריך גם קורס יזמות ואחרי זה חונכות.
נדיר אסדר: אם הרשות מקבל עבור היזמות, עבור ההכשרה המקצועי זה החלק הארי בתקציב שלה, בשביל להביא אישה לעבוד או לפתוח עסק, אני מקבל תרומות מחוץ- לארץ ולא מהארץ.
רותי רנרט: אלה סדרי העדיפויות של המשרד.
אתי לבני: היא אומרת שבסמכות התמ"ת החלוקה הזאת.
נדיר אסעד: אני מבין את זה, זאת אומרת, משרד ממשלתי אחר.
נדיר אסעד: אנחנו כבר למדנו ואנחנו כבר חיים במדינה הזאת עוד מעט 38 שנים, כך אני כבר מכיר את זה ואני יודע שלזה לא יהיה גם אף פעם פתרון.
נדיר אסעד: בקשר להסעות.
נדיר אסעד: אנחנו התחלנו אצלנו אפילו לעודד נשים, שלכל אישה שיש רכב פרטי, ושיש לה את הזמן הפנוי שלה וכאלה, אפילו לעשות הסעות לתוך היישובים ובין היישובים המאוד קרובים.
נדיר אסעד: אני רואה שאצלנו, במגזר שלנו, יש אני חושב לפחות מאה נשים העוסקות בהסעות האלה.
נדיר אסעד: בין אם להסיע ילדים בבוקר לגנים ולבתי-הספר ולהחזיר אותם למשפחה.
נדיר אסעד: כמו כן, אם אישה רוצה לנסוע מיישוב אחד לישוב אחר, יותר קל ויותר נוח לה לנסוע עם אישה מאשר להזמין מונית.
נדיה חילו: אבל כדי להסיע ילדים, צריך רישיונות ממשרד החינוך וכד'.
נדיר אסעד: כן.
נדיר אסעד: השנה, בגלל שהרשות מתקצבת אותנו בקורסים, או מתכוונת לתקצב אותנו, בינתיים בנושא ההסעות, במיוחד לנשים, אנחנו מאוד מקווים שהאוצר יואיל בטובו להעביר את הכסף לרשות.
אתי לבני: כן, זה הפתרון לגבי הסעות.
אתי לבני: זה צריך להיות תקני, ולא מספיק אגד וכד'.
פטמה סרסור: כל הפעילות שלנו, פעילות שלי בכלל באזור, אני גם ניידת מכפר קאסם עד אום אל-פחם וזה אזור די גדול והוא גם כן בואו נגיד, חתוך מהמגזר היהודי הצידה.
פטמה סרסור: מבחינת התחבורה, מבחינת ההגעה למקומות העבודה.
פטמה סרסור: ציינו פה החברות גם כן שיש לנו קשיים מסורתיים.
פטמה סרסור: אני לא מרגישה שיש לנו קשיים מסורתיים אם נותנים מקום לנסוע לפתח-תקווה כי זה 10 דקות מכפר קאסם לפתח תקווה או לכל מקום, מכפר כנא לחדרה.
פטמה סרסור: לא מקבלים אותם גם כן במגזר היהודי.
פטמה סרסור: אפילו שהיא אקדמאית ויש לה תעודות, זה המחסור.
פטמה סרסור: אתמול היה לי במקרה גם כן, הגיס שלי הוא מפקח במשרד החינוך, אז הוא אמר לי, למה אתם מפנים את הבנות שלכן למשרד החינוך, כאילו להוראה.
פטמה סרסור: כי מגיעים לאוניברסיטה מקבלים תואר שני וחוזרים להוראה.
פטמה סרסור: אז מקצרים את הדרך ישר לבית ברל או לכל מכללה ובזה יש לה הוראה וזה תעסוקה.
פטמה סרסור: לגבי המטה, האמת יש לנו הרבה עשייה.
פטמה סרסור: ויש לנו לפחות כמה שנים, אני ארבע שנים במטה וכמעט טיפחנו שליש מהעסקים הנשים שהגיעו אליה.
פטמה סרסור: אם זה בקורסים ואם זה בחונכות ואם זה במועדון נשות עסקים ושילוב נשים יהודיות ערביות.
פטמה סרסור: יש תזוזה, אבל הבעיה שלי שאני מגיעה עכשיו לקורסים, אנחנו כבר חצי שנה.
פטמה סרסור: החונכות גם נעצרה, שיש לי קורס ואין לי כסף לתת למרצה, אז הוא לא יבוא.
פטמה סרסור: יש לי קושי כשאני מדברת ואני אומרת בואו נפתח קורס, כי צוחקים עלי עכשיו במטה.
נדיה חילו: יחד עשינו תכנית שלא יצאה לפועל.
פטמה סרסור: יש לנו עוד תכניות.
פטמה סרסור: כמה שאפשר לעשות פרוייקטים, אבל בגלל התקציב זה עוצר לי.
פטמה סרסור: מישהי מתקשרת ואומרת, פטמה, הבטחתם לי חונכות ואני עוד לא קיבלתי אותה.
פטמה סרסור: אני מתקשרת ב9- בלילה לעמיר, גם חונך אצלנו, "עמיר, מה קורה".
פטמה סרסור: הוא אומר לי, "פטמה, תאשרו לי אני אגש".
פטמה סרסור: הבעיה היא באמת כמה שיותר תקציבים.
פטמה סרסור: אני בלי משכורת חודשיים.
עולא שתייוי: מה התקציב שמועבר?
פטמה סרסור: זה לא מכסה את המשכורות שלי.
פטמה סרסור: התקציב שמועבר לרשות לעסקים למטה הוא לא מכסה את המשכורות שלנו, של העובדים.
פטמה סרסור: ועל זה אנחנו חייבים לקיים פעילות על מנת להצדיק את הקיום שלנו ושנהיה רווחיים.
פטמה סרסור: ואני רוצה להודות, חברת הכנסת אתי לבני, באמת חברה שלי מהג'וינט ואני מאוד מודה לג'וינט, היא היתה צריכה להיות פה ומוזמנת, כי התמיכה היחידה שאנחנו מקבלים אותה היא מג'וינט ישראל.
אתי לבני: בתקציב ישיר?
פטמה סרסור: בתקציב, בהכשרות.
פטמה סרסור: כל קורס שאני עושה יש לי תמיכה.
פטמה סרסור: ואני מקווה שהתמ"ת יתמוך וגם הרשות וגם אנחנו, תקציב האוצר, הוא חייב לקיים.
עולא שתייוי: רציתי להגיד באמת, הרשות לעסקים קטנים עכשיו מדברת על מקרים פרטיים ואני לא רוצה להיכנס לזה.
עולא שתייוי: אני רוצה לדעת, הרשות לעסקים קטנים, אם באמת היא נותנת לכאורה מענה לבעיה של תעסוקת נשים.
עולא שתייוי: מה התקציב שהיא מעבירה כל שנה לחמשת המוקדים האלה.
עולא שתייוי: מה האחוז שהמגזר הערבי מקבל?
פטמה סרסור: יש עוד בעיה שנתקלתי בה.
פטמה סרסור: לפני שבועיים היה פה בכנסת יום העסקים הקטנים וניסיתי להגיע לחברת-כנסת שתוכל לעזור לי פה בחוק.
פטמה סרסור: לא חוק, אולי אישורים, עד שאנחנו מצליחים להוציא את האישה או שהיא יוצאת מהקושי הכספי והמצוקה שיש לה, מכשירים אותה, תומכים בה לפתוח עסק, מגיעים להלוואות, הולכים לקבל הלוואה, הבעל מוגבל ופתאום היא לא מקבלת.
פטמה סרסור: את כל העשייה שלי חצי שנה, היא כבר איננה.
פטמה סרסור: צריכים פה, לא יודעת, אם לפנות לבנקים, לאחראים פה, לקרנות, אם יש לה חשבון פרטי משלה, להתחשב.
אתי לבני: לא לקשור את זה בכלל?
פטמה סרסור: לא לקשור את זה עם הבעל.
אתי לבני: בתיה, את יכולה להתייחס לזה?
ביתיה פודרביטל: אני מודה ומתוודה שאני פחות מכירה.
אתי לבני: מישהו יכול להתייחס לנושא הזה?
פטמה סרסור: אני חושבת שהיחס הזה לקשור תמיד את האישה עם מה שקורה עם בן הזוג מבחינת בנקים ומבחינת מס הכנסה, זה משאיר את האישה במצב.
אתי לבני: אני אגיד לך, הבנקים מפחדים שיתחילו גבייה נגד הבעל, ייכנסו לחשבון של האישה ואז היא תהיה מחויבת על חובות אחרים והכספים שעוברים ממטה יילקחו לצורכי החובות של הבעל.
אתי לבני: כנראה זה מה שעומד מאחרי.
אתי לבני: את זה אני מוכנה לבדוק לך ולראות מה אפשר לעשות.
אתי לבני: מי שנותן את ההלוואות, איזה בנק נותן את ההלוואות למטה?
פטמה סרסור: עוד לעניין התקציב.
פטמה סרסור: אני רציתי שיתנו מהקרן לערבות מדינה, כל תקציב, לנשים הערביות, ללא קריטריון.
פטמה סרסור: מספיק לי להגיד 20 אלף ש"ח, 30 אלף ש"ח, עד 50 אלף ש"ח, שיתנו את זה לעסקים קטנים, לנשים.
רותי רנרט: קרן הלוואות מדינה, נותנת הלוואות של מאה אלף ש"ח עד 500 אלף ₪, כמובן לא צבוע לשום מגזר.
רותי רנרט: עסקים של נשים, גם המגזר היהודי וגם המגזר הערבי, לא זקוקים בהתאמה ל- 100 אלף ₪, אז הם מתחייבים לקחת את זה.
רותי רנרט: ואנחנו פועלים עכשיו להקים קרן מיוחדת להלוואות זעירות, גם לנשים במגזר הערבי וגם למגזר היהודי.
רותי רנרט: והרעיון אולי לצבוע הכסף זה יכול להיות טוב, אז צריך לסגור את זה.
אתי לבני: בסדר, צריך לרשום את הנקודות שבהן אנחנו כן יכולים להיות מעורבים כדי להשיג הישגים.
טלב אלסאנע: אני מברך על הדיון הזה ואני חושב שהנושא מאוד חשוב.
טלב אלסאנע: במסגרת הדיון על התקציב האחרון, משרד המסחר והתעשייה הבטיח שיקצה 10 מיליון ש"ח אך ורק לעידוד תעסוקת נשים במגזר הערבי, מתוך מודעות שצריך לצבוע ולייעד תקציבים אך ורק למטרה זו.
טלב אלסאנע: לצערי הרב, היום בעצם הגישה, המדיניות הקיימת, מפלה ומאפשרת למי שיכול להתמודד, נשים שאינן יכולות בלאו הכי בגלל קשיים גם חברתיים וגם כלכליים, אז לא מעודדים אותן, הם לא נותנים להם את הכלי כדי להתחיל ולפתח עסקים.
טלב אלסאנע: לגבי התעסוקה, אני חושב שקשה להתמודד בקריטריונים כלליים ושוויוניים בכלל.
טלב אלסאנע: עכשיו אני חושב שעד היום מי שעוזר יותר עם עמותות וארגונים, שתומכים ועוזרים.
טלב אלסאנע: זה לא תפקיד של הארגונים והעמותות, זה התפקיד של הממשלה, של תפקיד של האחריות של המדינה.
טלב אלסאנע: אנחנו רוצים להעצים את הנשים, להוציא אותן לשוק העבודה וגם לעצמאות כלכלית.
טלב אלסאנע: אנחנו יודעים שיש לכך השלכות לגבי עצמאות בתחומים אחרים, ויש צורך שהמדינה תיקח את האחריות ולא הארגונים.
טלב אלסאנע: אני מכיר הרבה פעילות שעושים למשל באזור הנגב.
טלב אלסאנע: יש את המרכז הכלכלי חברתי, ויש כל מיני גופים שעושים עבודה נהדרת, ולרוב על-ידי תמיכה של ארגונים וולונטריים.
טלב אלסאנע: השאלה הנשאלת איפה הממשלה, איפה משרד האוצר ומשרד המסחר והתעשייה?
טלב אלסאנע: לדעתי זה תפקידו של משרד המסחר והתעשייה זה האחריות הישירה.
טלב אלסאנע: אבל משרד המסחר והתעשייה תמיד יגלגל את האחריות לפתחו של משרד האוצר שלא ייעד ולא הקצה תקציבים.
טלב אלסאנע: אבל את המאבק האמיתי צריך לעשות מול השר אולמרט.
אתי לבני: מי יש לנו ממשרד התעשייה והמסחר?
דלית אזולאי: שלחו רק את הרשות.
אתי לבני: זה לא טוב, אין לנו מענה לכל הדברים שאנחנו כאן מעלים.
טלב אלסאנע: בתקציב 2005, אני רוצה לדעת אם יש הקצאה תקציבית מוגדרת לעידוד תעסוקת נשים ערביות?
אתי לבני: יש מישהו שיכול לענות על זה?
אתי לבני: לזה רק התמ"ת יכול לענות.
דורית חובב: נשמעו כאן דברים בנוגע לתפקיד משרד התחבורה בנושא.
דורית חובב: אם תוגשנה פניות ספציפיות, הן תטופלנה.
דורית חובב: לא ידוע לי על פניות קונקרטיות שהוגשו, אשר נוגעות לפיתוח נגישות לנשים במגזר הערבי או במגזר אחר.
דורית חובב: הדבר השני שאני יכולה לומר, שאם משרד התחבורה יוזמן להשתתף בפורומים שעוסקים בטיפול בפיתוח תעסוקה והוא יידרש להציג פתרונות בנושא נגישות נשים למקורות תעסוקה, הוא יעשה את זה.
עולא שתייוי: מה שרציתי להגיד שבדרך-כלל המשרד לא יושב ופונים אליו.
עולא שתייוי: המשרד צריך לגשש ולבדוק מה צרכי האוכלוסייה.
עולא שתייוי: הרי למשרדים בדרך-כלל ולא רק למשרד התחבורה, למשרדים באופן כללי, הם לא בודקים מה קורה עם האוכלוסייה הערבית, או מה קורה עם אוכלוסיית הנשים הערביות, מה הן צריכות.
דורית חובב: גם לא היהודי.
עולא שתייוי: סליחה, את לא בודקת אם יש צורך בתל-אביב לעוד קו או לא?
דורית חובב: עוד קו כן, אבל לא צורכי נגישות של אוכלוסיית נשים ערביות, חרדיות.
עולא שתייוי: סליחה, אני מדברת על מקרים של כפרים שלמים שאין אוטובוס שמגיע אליהם.
עולא שתייוי: אני מדברת על אזורים שלמים שאישה צריכה או לסמן בדרך לאיזה אוטו לעלות עליו או שהיא תקועה.
דורית חובב: תפנו.
נדיה חילו: אני חושבת שמשרד ממשלתי ולא משנה איזה, ואני עבדתי במשרד ממשלתי הרבה שנים וממשיכה לעבוד, אתם שם זורקים את האחריות על הציבור.
נדיה חילו: אני חושבת שכל משרד ממשלתי וביניהם גם התחבורה, אמרו להיות עם עקרונות מסוימים גלובליים ואוניברסליים שמנחים אותו למתן פתרונות לאוכלוסיית יעד כוללת.
נדיה חילו: כשהחברה עולה ציינה את הפתרון לנשים, ואני הבנתי כמו גם כל החברות פה, שהמטרה היא לא לקחת אוטובוס ספציפי לנשים, אלא במסגרת הפתרון הכולל בקו תחבורה למקומות, הנשים תמצאנה את הפתרון באותו קו.
נדיה חילו: זה בעצם המטרה היתה.
דורית חובב: או לפתח נניח קטע כביש כזה או אחר, הבקשות מוגשות על-ידי ראשי הרשויות והן מטופלות.
פטמה סרסור: אחת מהן זו העיר העתיקה בעכו.
פטמה סרסור: דרישות כבר מעל ארבע שנים, האוטובוסים לא מגיעים לצד השני של העיר עתיקה ושנים כבר.
פטמה סרסור: עושים פטיציות, ושולחים ודואגים שישלחו ולא מוכנים.
פטמה סרסור: ושלא ישלו אותי וידברו על העניין.
פטמה סרסור: מה שאני מדברת גם אני לא מוכנה שכל פעם יזרקו בפנים שלי את הנושא של הכדאיות.
פטמה סרסור: אם יש חברה כזו, אנחנו מכירים הרבה מקרים\
פטמה סרסור: , מאות של מקרים, שאוטובוסים מגיעים אליהם ואין שום כדאיות כספית.
פטמה סרסור: לא אגד ולא למשרד התחבורה.
פטמה סרסור: אז בואו לא נשלה את עצמנו, אנחנו יודעים מה סדר העדיפויות.
פטמה סרסור: אנחנו פה כדי לבקש, לשנות את סדר העדיפות שיכלול את כל אזרחי המדינה.
פטמה סרסור: כולל האוכלוסייה הערבית והאוכלוסייה הערבית בהרבה מקומות מנותקת מתחבורה ציבורית.
פטמה סרסור: וזה לא אחריות רק של האזרחים לפנות, זאת אחריות של משרד שהוא אמון לשרת.
נדיה חילו: אני פה נציגה גם מטעם נעמ"ת כסגנית יושבת-ראש וגם מהשלטון המקומי.
נדיה חילו: אני חושבת שהדיון הזה הוא מאוד חשוב, אתי לבני, ותרשי לי באמת מילה להתחיל בזה.
נדיה חילו: אני חושבת שהוועדה הזאת בקדנציה שלך מגלה באמת פתיחות לדעתי של רגישות.
נדיה חילו: זה חשוב גם להגיד את זה.
נדיה חילו: אני כבר 10 שנים בוועדה הזאת, אני לא משווה תקופות קודמות, אבל אני חושבת שכדאי לציין שהיא מגלה באמת רגישות ופתיחות באמת לנושא של נשים ערביות.
נדיה חילו: ואני רוצה לקוות שאותה רגישות ופתיחות כן תפעל לשינוי המצב, כי זה בעצם המטרה של כולנו.
נדיה חילו: אני חושבת, למרות שאין לי את כל הדוח הכולל, אבל אני אפנה לקבל אותו, אבל גם בהצגה הכללית באמת פה אנחנו רואים שיש בו איזה דוח כולל.
עולא שתייוי: יש לך כאן סיכום אם את רוצה.
נדיה חילו: דוח כולל שבעצם מציג את הנתונים.
נדיה חילו: נכון הוא שחלק מהנתונים, פה ושם היו ידועים גם לכן וגם לנו לפני המחקר הזה.
נדיה חילו: ונכון הוא שהרבה פעמים, כלומר, אין לנו ברירה גם כשרוצים לבקש ואם רוצים לפעול בצורה סיסטמטית אז צריך להביא באמת נתונים כי אחרת אומרים לנו מאיפה ומאיפה על אף שהמצב כבר ידוע.
נדיה חילו: לדעתי למרות 17 האחוזים שאנחנו בעצם רואים, לא היה שינוי בכלל בתקופות האחרונות, כי היו דוחות שגם ציינו 19 אחוזים של נשים ערביות.
נדיה חילו: ולכן המצב גם הוא סטטי ולא חל בו הידרדרות, המצב הוא חמור.
נדיה חילו: אני רוצה לציין נקודה אחת שלדעתי, אני רואה בה לפחות בהתייחסות הכוללת של הדוח שהיא מאוד חמורה.
נדיה חילו: היום הנשים הערביות הגיעו לנקודה שהמון עשייה של שנים להעצמה, מטעם ארגונים מקומיים ויוזמות מקומיות, מטעם משרדים ממשלתיים למיניהם, ומטה, המון קורסים.
נדיה חילו: יש היום גם חקיקה שפה ופה השפיעה.
נדיה חילו: הנושא של הלימודים, אנחנו רואים מעל 50 אחוזים כבר, לא רק תעודות בגרות אלא אקדמיות וזה עברו את 50 האחוזים גם בסקטור הערבי, שזה נשים.
נדיה חילו: החלק של ההצטיידות בכל הכלים המעשיים והאמצעים שאמורים להביא אישה להיות חלק ממערך חברתי כולל, יש לנו אותו, כבר עברנו אותו.