GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רחל אוסטרוביץ: על מה אתן מדברות?
רחל אוסטרוביץ: אני אוהב נשים, אני מאוד אוהב אותן.
רחל אוסטרוביץ: אל תאהב אותנו.
רחל אוסטרוביץ: תעשה את מה שבג"ץ פוסק ומורה לך.
אתי לבני: את הנושא הזה ניקח ברצינות רבה לטיפולנו, חד-משמעית.
רחל אוסטרוביץ: זה בזעיר אנפין.
רחל אוסטרוביץ: אפשר לעצור מדי פעם ולשמוח בשמחות שונות, אבל עניי עירך קודמים.
רחל אוסטרוביץ: אנחנו לא צריכים לקבל את זה בלוזאן ושהוועד האולימפי העולמי יכיר הכרה כל-כך מקיפה בתרומה של אורנה, אלא באמת זה צריך להתחיל מכאן.
גילה גמליאל: ראשית, אני רוצה לברך אותך אורנה.
גילה גמליאל: אני חושבת שנתת לנו כבוד גדול ופתחת שוב דלת בכל הקשור להעצמת נשים, ובעיקר לחשיבות של ספורט הנשים בישראל.
גילה גמליאל: הבנתי שבעקבות הדברים האלה הממשלה התחייבה אתמול להקים מועצה לאומית לקידום נשים בספורט.
גילה גמליאל: בשעה טובה, הגיע הזמן.
גילה גמליאל: רק צריך לוודא שהתוצאות יהיו בהתאם להצהרות.
גילה גמליאל: אני חושבת, כפי שנאמר כאן קודם, שהיית צריכה לקבל את הזכות הגדולה ואת ההישג הגדול כבר כאן.
גילה גמליאל: השאיפה שלנו צריכה להיות שלהבא נקבל אותך עם שלל הצלחותיך כיושבת-ראש איגוד הכדורסל בישראל.
גילה גמליאל: כבר כאן אנחנו מציבות אותך כמועמדת ראשית מטעם הוועדה.
גילה גמליאל: אני חושבת שכל דבר מתחיל בחינוך בגיל הרך ושם צריך להפעיל את כל כובד המשקל.
גילה גמליאל: קל וחומר כאשר משרד החינוך, התרבות והספורט מנוהל באחריות שרה.
גילה גמליאל: יש חשיבות עליונה לשלב בין הדברים ולקדם את הנושא כבר בחתכים של הגנים ובתי-הספר.
גילה גמליאל: זה ייתן את הפריצה שכולנו מייחלות לשילוב נשים בספורט, לא רק כססמה אלא כפעילות הלכה למעשה.
גילה גמליאל: אני חושבת שאת הדוגמה המצוינת לכלל ההישגים, ובמרבית הזמן הישגים בין-לאומיים, של נשים במערך הספורט.
גילה גמליאל: ספורט הוא תחום שמהווה קונצנזוס ברמה הבין-לאומית ואני חושבת שניתן יהיה לבטא יכולות של נשים דרך הספורט וכך להעצים גם את ההסברה הישראלית בעולם כולו סביב ההישגים שלנו.
גילה גמליאל: אני רוצה להודות לך ולומר שאנחנו גאות בך.
גילה גמליאל: עשית צעד עצום לדעתנו.
גילה גמליאל: אני ממש ממש שמחה להיות כאן ולומר לך כל הכבוד בשמנו.
זהבה גלאון: אני מתנצלת שאיחרתי.
זהבה גלאון: הייתי בוועדת הכנסת בענייני הסרת החסינות של חבר הכנסת גורלובסקי.
זהבה גלאון: לא הוסרה חסינותו בשלב זה, אבל לא יכולנו לצאת משם כי זה תהליך מעין שיפוטי.
זהבה גלאון: אז ראשית אני מתנצלת.
זהבה גלאון: שנית, אני מצטרפת לברכות.
זהבה גלאון: אני לא יודעת מה נאמר אבל אני יודעת מראש שאני מצטרפת לברכות.
זהבה גלאון: הבאת לנו כבוד גדול.
זהבה גלאון: כמה שמחות כבר יש?
זהבה גלאון: זאת שמחה גדולה באמת.
זהבה גלאון: זאת שמחה כפולה – קודם כול שמחה לאורנה, לקבוצה, והייתי אומרת שזאת שמחה לכל הנשים במדינת ישראל, על הנחישות, על הרצון, על היכולת, על המאבק, על העמידה במשך 20 שנה.
זהבה גלאון: הרבה ברכות מקרב לב.
יעל רום: אני מכירה את אורנה שנים רבות.
יעל רום: מר ירמי אולמרט שאל אותי דבר מה ואמרתי לו: בגיל 15 ישבתי על הרצפה במגרש מכבי תל-אביב והסתכלנו בחבר'ה משחקים.
יעל רום: זה לפני המון זמן, והיה לי הכבוד להיות בחמישייה של מכבי.
יעל רום: לא הייתי כוכב אבל הייתי בחמישייה הראשונה עם תמר מיטל וצילה, כשיהושע רוזין היה מנהל הקבוצה ואחר-כך רלף קליין.
יעל רום: תמיד אמרתי שאם אנחנו רוצים שלנערות תהיה אמביציה ותחשובנה שהן שוות מספיק להתמודד עם כל דבר, משום שהן אדם שיש לו התכונות האלה, אחד הדברים הברורים מבחינת פיתוח האישיות הוא שיהיה להן ניסיון בספורט קבוצתי.
יעל רום: בחברות בהן דברים כאלה קיימים, כמו בבריטניה, העלו תמיד על נס את החינוך היוצא מן הכלל שקיבלו בפנימיות.
יעל רום: לנו אין דבר כזה ויש רק הדברים שהבחורות האלה עושות.
יעל רום: אני מסתכלת מהצד ואני שמחה, כייף לי לראות שהתעקשו וששלושים שנות עבודה נתנו פרי.
יעל רום: זה לא בא במתנה, וזה לא בא בשל כך שיושבים בוועדות כנסת.
יעל רום: מישהו הפשיל שרוולים ועבד בשטח.
יעל רום: ועם הצלחות מן הסוג הזה אי אפשר להתווכח.
יעל רום: כשהתחלנו לפני 10 שנים להעמיד את נושא ספורט הנשים וקידום נשים בספורט במרכז, ניהלתי קבוצת כדורגל בביתר חיפה.
יעל רום: אז שלא ימכרו לי כדורגל.
יעל רום: אני מוכנה לוותר על זה מראש.
יעל רום: אבל בכל יתר הדברים שגברת שלומית ניר-טור היתה מספרת לי עליהם, וישבתי באיגודים וראינו את זה ואת זה, אי אפשר לחכות.
יעל רום: צריך לעשות את זה כעת.
יעל רום: כאשר את אומרת: אני רוצה שיהיו יותר מאמנות ויותר שופטות ויותר זה וזה – אם תהיה אקדמיה יכשירו אותן.
יעל רום: האם הן תרצינה ללכת להתחרות?
יעל רום: על המשכורת אני כבר לא מדברת.
יעל רום: קודם כול, הן יהיו כל-כך טובות שירצו נשים שופטות בכדורסל, מפני שהן מצוינות, מפני שיש להן טוהר מידות, מפני שהן יודעות מה הן עושות ויש להן יחס יוצא מן הכלל למתחרים ולאורחים.
יעל רום: אז נצליח, כאשר יבואו ויגידו: אנחנו רוצים את המאמנת הזאת והזאת בקבוצת בנים.
יעל רום: גם אם בהתחלה זה יהיה עם קבוצות נוער בנים, בבקשה.
יעל רום: אבל אסור לוותר להם.
יעל רום: מה שקורה לבוגרות מכון וינגייט, שיכולות לקבל רק תפקידים מסוימים ואילו בתפקידים אחרים לא מובאות כלל בחשבון, זה דבר שאסור להרשות.
יעל רום: אם אישה גמרה את לימודיה במכון וינגייט – ובדרך כלל הן תלמידות מצוינות – ועשתה עבודה יוצאת מן הכלל, למה תוחלות התעסוקה שלה כל-כך דלות?
יעל רום: אז אם צריך ללכת דרך חוק שוויון הזדמנויות בתעסוקה, בבקשה, אבל מוכרחים לעשות את זה.
יעל רום: שוב פעם ברכות והנאה.
יעל רום: אני רוצה להציע – יש יום המדע.
יעל רום: אני לא יודעת אם יש היום במדינת ישראל יום ספורט.
יעל רום: אני חושבת שבטח לא מעלים על נס דווקא את ההתנהגות בכדורגל.
יעל רום: אבל אנחנו בוועדה הנכונה.
יעל רום: גברתי היושבת-ראש, אני מציעה שתבחרי תאריך מסוים ותעשי יום לספורט נשים.
יעל רום: אבל אל תבחרי את היום שנשים הולכות ברגל סביב תל-אביב – "נשים הולכות רחוק".
קריאה: "נשים הולכות רחוק" הוא אחד המפעלים הגדולים והיפים שנעשים בארץ.
יעל רום: בוודאי, אני יודעת.
יעל רום: אבל צריך לקבוע משהו ייחודי, שלא נהנה מצל של אף אחד – יום שלהן, יום נשים בספורט.
יעל רום: זה צריך להיות בתאריך כלשהו בין פורים ופסח, לקבוע תאריך על דעתן ועל דעת גברת שלומית ניר-טור, שיהיה יום נשים בספורט.
אתי לבני: אני מאמצת את הרעיון שלך.
נורית אבנר: אני סגנית ראש עיריית רמת השרון וגם יושבת-ראש ועדת החינוך בעיר ויושבת-ראש מועצת נשים של הישוב.
נורית אבנר: הגענו לכאן קבוצה של נשים מרמת השרון, ואני רוצה להציג אותן בפניכם: גברת עדנה חרותי – מנכ"לית מועצת נשים ישובית, שמובילה את נושא הנשים ברמת השרון כבר 3 שנים, עוד בקדנציה הקודמת, ומאחוריה במועצה 30 נשים פעילות מרמת השרון; גברת רותי ליאור – ראש הרשות למניעת אלימות והתמכרויות, שנבחרה כפורץ הדרך של רמת השרון ועלתה לשלב הגמר כאחת משמונה הנשים שתקבלנה ציון "ראויות לשבח" ב-30 במרס בבאר-שבע, בפרויקט "הנשים פורצות דרך" של מרכז השלטון המקומי; עו"ד איילת ג'ינו-שושני – מנהלת אגף הנכסים בעירייה, שהיא יועצת ראש העיר למעמד האישה.
נורית אבנר: לא סתם באנו לכאן.
נורית אבנר: האמת היא שאנחנו כאן לכבד את אורנה, ולהגיד שוב בפורום הזה כמה את נפלאה וכמה את מיוחדת, וכמה סמלי ויפה שיום לפני יום האישה הבין-לאומי זכית בגביע המדינה, ועוד היד נטויה.
נורית אבנר: עכשיו אנחנו לקראת הפיינל-פור ולקראת משחקי ההכרעה בליגה.
נורית אבנר: כל רמת השרון עומדת מאחוריך ומחזיקה לך אצבעות שתצליחי.
נורית אבנר: אני רוצה לספר לכן שעשינו לאחרונה סדרת אירועים ברמת השרון שקראנו להם "תמיד אישה", לכבוד יום האישה הבין-לאומי.
נורית אבנר: במסגרת האירועים קיימנו שני ערבים בהם ציינו את קבוצת אנדה רמת השרון.
נורית אבנר: את האירוע הראשון קיימנו תוך כדי משחק שקבוצת אנדה רמת השרון שיחקה מול קבוצת מכבי רעננה.
נורית אבנר: במחצית המשחק עשינו אירוע שנקרא "קולעים ותורמים לנשים".
מל פולישוק-בלוך: קולעות ותורמות.
נורית אבנר: אמנם הנשים קלעו אבל התורמים היו גברים ונשים.
נורית אבנר: גברת עופרה שטראוס למשל תרמה 5,000 שקל.
נורית אבנר: הזמנו כל מיני שחקניות וזמרות שתקלענה לסל במחצית המשחק, וכל קליעה לסל עלתה 5,000 שקל.
נורית אבנר: הרעיון הוא שהתרומות שנאסוף במחצית יילכו לשני פרויקטים: 1) מעון לנשים מוכות בהרצליה; 2) פרויקט נמ"ש (נוער מוביל שינוי) – פרויקט משותף של שדולת הנשים ומשרד החינוך, התרבות והספורט.
נורית אבנר: הכנסנו אותו השנה לכיתות י' ברמת השרון.
נורית אבנר: זה פרויקט נפלא שקיבל משוב אדיר ואנחנו רוצים להרחיב אותו לכל שכבת י' בשנה הבאה.
נורית אבנר: כאן משתלב נושא הספורט והחינוך, כי אנחנו רואים בזה נושא חשוב, בלימודי מגדר גם לבנים וגם לבנות ברמת השרון.
נורית אבנר: כאן אנחנו מתחברים לתחום בו אורנה עוסקת, לאלימות בכלל ולאלימות במגרשי הספורט, ולכן נמצאת כאן גם גברת רותי ליאור שהיתה חלק מהצוות שלנו בנושא הזה.
נורית אבנר: אנחנו לוקחים את זה עכשיו כפרויקט ומתכוונים לשלב את קבוצת אנדה בפעילות נגד אלימות.
נורית אבנר: באותו משחק כדורסל שהזכרתי עשינו מעין יריית פתיחה לנושא הזה, שאנחנו רוצים שיגיע לשיאו ב-25 בנובמבר, שהוא יום המאבק כנגד אלימות כלפי נשים, ונחשוב באיזו צורה אנחנו רוצים לפעול – אולי דרך עצומה שעליה נחתים אנשים במשחקים או משהו כזה.
נורית אבנר: בכל אופן, זה פרויקט שעובדים עליו עכשיו ברמת השרון.
נורית אבנר: האירוע השני שעשינו, הזמנו את התושבים לראות את הסרט "האלופה".
נורית אבנר: אני לא יודעת אם מישהו מכם ראה אותו.
נורית אבנר: זה סרט שהוקרן בערוץ 8.
נורית אבנר: במשך 4 שנים עקב הבמאי והמפיק מר עמית עזז אחרי הקבוצה ותיעד אותה בהרבה מצבים.
נורית אבנר: חבר הכנסת אבשלום וילן ציין קודם את תופעת האלימות, פשוט נורא ואיום, שנחשפת במשחקים עד היום.
נורית אבנר: זאת תופעה שבהחלט צריך להילחם בה.
נורית אבנר: אורנה מזוהה עם כל המהפיכה שחלה בענף כדורסל הנשים והבמאי תיעד את זה לאורך כל הסרט.
נורית אבנר: וכמו שהוצג בסרט, המטרה של אורנה היא הרבה מעבר להישגים הספורטיביים, אלא לעשות לשוויון הזדמנויות לנשים בספורט ובחברה כולה.
נורית אבנר: זה בא לידי ביטוי לאורך כל הסרט.
נורית אבנר: אני רוצה להגיד רק דבר אחד לסיום.
נורית אבנר: אני מאוד מאוד מברכת, גברת שלומית ניר-טור, אנחנו יוצאות מכאן בתחושה נפלאה בעקבות מה שסיפרת על הקמת המועצה הלאומית לקידום ספורט הנשים.
נורית אבנר: ואורנה, אני לא מחמיצה את ההזדמנות – אנחנו מאחוריך ונדחוף שתהיי יושבת-ראש איגוד הכדורסל.
נורית אבנר: אני רוצה לספר לכם שברמת השרון אנחנו 6 חברות מועצה מתוך 15 חברי מועצה, ואורנה חברה שלנו במועצת רמת השרון.
נורית אבנר: בעירייה עצמה למעלה מ-50% מהנשים תופסות עמדות בכירות, כמו מנהלת אגף החינוך, גזברית וכדומה.
נורית אבנר: בהזדמנות הזאת אני רוצה להודות לך חברת הכנסת אתי לבני על שהזמנת אותנו לכאן.
נורית אבנר: ואורנה, את גאווה בשביל כולנו.
נורית אבנר: הייתי יכולה לדבר כאן עוד שעה.
זהבה גלאון: יכול להיות שדיברו על כך אך לא שמעתי כי הגעתי באיחור.
זהבה גלאון: כמובן מגיעות כל הברכות, אבל אי אפשר בהזדמנות הזאת לא להגיד משהו על התקצוב של ספורט הנשים.
זהבה גלאון: אני מניחה שזה נאמר, אבל אם לא מיישמים את פסיקת בג"ץ, שקבעה שצריך לתעדף פי 1.5 את ספורט הנשים – הישיבה כמובן חשובה מאוד וחגיגית וברכות והכול, אבל כיוון שזה חלק מהמאבק, אחד המאבקים הכי חשובים שאורנה והחברות שלה והקבוצות מובילות, נראה לי שבהזדמנות הזאת צריך לציין את זה.
זהבה גלאון: יושבת כאן נציגת משרד החינוך, התרבות והספורט.
זהבה גלאון: אנחנו בעד המאבקים ששרת החינוך מובילה בתחומים האלה, אבל אם לא יהיה תקציב של העדפה ויישום של החלטת בג"ץ אנחנו נתבשם מההישגים אבל הם תמיד יהיו רק חלקיים.
בת-שבע שטראוכלר: אני נמצאת כאן כנציגת שדולת הנשים בישראל.
בת-שבע שטראוכלר: ביום שישי נתק
בת-שבע שטראוכלר: בלה החלטה מי תיסע לכבד את האירוע שלך, אורנה, ואמרתי שאני אסע, גם מפני שאפשר לומר שאני ממש עוקבת אחריך.
בת-שבע שטראוכלר: אני באה לראות את המשחקים, הייתי גם השבוע במשחק ביום האישה, וגם ראיתי את הסרט "אלופה".
בת-שבע שטראוכלר: מי שלא ראה, חובה לראות אותו, בשל היבטים שונים.
בת-שבע שטראוכלר: אני מברכת אותך.
בת-שבע שטראוכלר: אני חושבת שבשנה הבאה נוכל להמליץ עליך לפרס ישראל, אם יינתן פרס לתחום הספורט.
בת-שבע שטראוכלר: את בהחלט מתאימה וראויה.
קריאה: למה הסרט לא מוקרן בבתי-הספר?
אורנה אוסטפלד: כבר הכול כמעט נאמר כאן, פרט למה שאני חייבת ומחויבת להגיד.
אורנה אוסטפלד: אני כבר 20, 30, 40 שנה – מי סופר – עוסקת בכדורסל ובקידום מעמד האישה, אבל אני חייבת להגיד שאני לא עושה את זה לבד.
אורנה אוסטפלד: שום מאבק אי אפשר לעשות לבד, ואני חוזרת ואומרת את זה בכל פעם שמוקירים ומעריכים.
אורנה אוסטפלד: העבודה נעשתה בשטח, העבודה היום-יומית, עם חברות נהדרות.
אורנה אוסטפלד: במסלול הזה נפגשנו עם הרבה מאוד אנשים שעזרו, גם חברי כנסת וחברות כנסת.
אורנה אוסטפלד: חבר הכנסת אבו וילן למשל עזר לנו מאוד בנושא המאבק באלימות.
אורנה אוסטפלד: אני חייבת לציין את האישה שאני עובדת איתה הכי הרבה בשטח, גברת גלית מוסאי, האחראית להקמת בית-הספר הגדול ביותר בארץ לכדורסל.
אורנה אוסטפלד: היא היתה כדורסלנית והפכה להיות מאמנת, ומאמנת של נבחרת ישראל קדטיות, אישה חשובה מאוד-מאוד למערכת.
אורנה אוסטפלד: וכמובן את גברת רחל אוסטרוביץ, שהכירה לי לראשונה את הפמיניזם והיא אחת מעורכות "נוגה".
אורנה אוסטפלד: רגשית הייתי פמיניסטית, אבל שכלית הייתי צריכה את רחל שתבהיר לי, תסביר לי, ולאורך כל השנים האלה אנחנו שותפות ביחד במאבק.
אורנה אוסטפלד: דיברו כאן על ייצוג הולם לנשים.
אורנה אוסטפלד: לצערי מר ירמי אולמרט לא נמצא כאן.
אורנה אוסטפלד: אני חייבת להגיד לחברות הכנסת ולשרים ולשרות, לפני כמה חודשים היו בחירות באיגוד הכדורסל והיום יש אף פחות נשים בהנהלת האיגוד.
אורנה אוסטפלד: זאת בושה וחרפה.
אורנה אוסטפלד: כאשר מחוקקים חוק צריך לוודא איך אוכפים אותו.
אורנה אוסטפלד: דיברת על העדפה מתקנת וייצוג של פי 1.5.
אורנה אוסטפלד: אני לא יודעת איך ניתן לאכוף את זה.
אורנה אוסטפלד: אני מצפה מחברות הכנסת להתארגן ולהתאחד, נהיה כוח של נשים ביחד – תצאו לתקשורת, תביאו את הדברים שלכן ביחד, לא כל אחת לחוד, ולא רק שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת או רק השרה דליה איציק שאחראית כעת על רשות השידור.
אורנה אוסטפלד: אנחנו נמצאים בתחילת מאבק על המדיה ועל התקשורת אך רחוקים עדיין מתוצאות, יש עוד הרבה מאוד דברים לעשות.
אורנה אוסטפלד: ערוץ 1 רומס ממש ברגל גסה את החוק, מבזה את החלטת בית-המשפט הגבוה לצדק.
קריאה: הוא עושה את זה בהרבה תחומים.
אורנה אוסטפלד: הערוץ מתנהל כל השנים במינהל לא תקין, בשליפות.
אורנה אוסטפלד: מנהל אותו מנכ"ל שעושה מה שבראש שלו, ואני לא מתביישת להגיד את זה.
אורנה אוסטפלד: אף אחד לא יכול להנחות אותו, אף אחד לא דואג שהדברים יקרו.
אורנה אוסטפלד: אנחנו אכן פנינו לבית-המשפט העליון ובית-המשפט קבע.
אורנה אוסטפלד: אתן חייבות לעשות דברים, ועכשיו.
אורנה אוסטפלד: הזמן לרעתנו.
אורנה אוסטפלד: הגמר יהיה ב-2-3 באפריל, ואם לא נעשה עכשיו מהלך זה לא יקרה ואנחנו נתחרט על כך מאוד.
אתי לבני: רשות השידור חייבת לשדר את זה.
אורנה אוסטפלד: צריך להתארגן לעשות דברים.
אורנה אוסטפלד: תודה גם לוועדה לקידום מעמד האישה וכמובן לוועד האולימפי, שכבר ציינתי שהיה לי כבוד גדול מאוד כשהודיעו שהם החליטו לבחור בי.
אתי לבני: וכולנו בעצם מודים לך.
שלומית ניר-טור: לפני כמה ימים שרת החינוך, התרבות והספורט העניקה את פרסי הספורטאי המצטיין, לספורטאים וספורטאיות, והיא עלתה על הבמה והעניקה לגברת אורנה אוסטפלד את הוקרתה בפני קהל רב ובפני כל בכירי הספורט הישראלי שנכחו שם.
אתי לבני: אנחנו מסיימים את ישיבת ההוקרה הזאת והכבוד הזה לאורנה.
אתי לבני: אנחנו מאחוריך, כמו שאמרנו בתחילת הישיבה, ונמשיך ונקדם את נושא ספורט הנשים בשותפות.
אתי לבני: תודה רבה לכולכן.
אתי לבני: אנחנו ממשיכים לדון היום בהצעת חוק שיווי זכויות האישה (תיקון – ייצוג הולם בתהליכים מדיניים), התשס"ד – 2004.
אתי לבני: האם מדובר רק ב"מדיני" או בכל צוותי משא ומתן שעוסקים בתהליכים גם בנושאי בריאות ואיכות סביבה שהם לא ממש נקודתיים.
יולי תמיר: אנחנו כתבנו בכוונה "משברים לאומיים" כדי לא לצמצם את זה רק לחוץ וביטחון.
יולי תמיר: למשל, לא היה מזיק אם בראשה של ועדת דברת הייתה עומדת אישה; או עכשיו תקום ועדה להשכלה גבוהה.
אתי לבני: זאת אומרת, את כוללת כל משבר פנימי.
יולי תמיר: גם חשוב: "כמו גם בכל תהליכי קבלת החלטות, ניהול משא ומתן".
יולי תמיר: זאת אומרת זה גם וגם.
יולי תמיר: זה תהליכים לאומיים, תהליכי קבלת החלטות.
יולי תמיר: ניהול משא ומתן זה רק אחד מהם.
יולי תמיר: הוספנו את זה כדי להרחיב את היריעה, שלא יגידו- -
דלית דרור: לנו אין בעיה להרחיב את התחומים מעבר לחוץ וביטחון, אבל יש לנו בעיה להשאיר גמישות פעולה; כדי שכשמקימים צוות קטן אד-הוק לבדוק איזה נושא אפשר יהיה להביא את מי שזה עניינו ותפקידו.
אתי לבני: אם כותבים "ייצוג הולם בנסיבות העניין", זה מספק אתכם?
דלית דרור: אולי אפשר להשאיר גמישות יותר גדולה מאשר "בנסיבות העניין".
מרב ישראלי: כמו העניין של הכשירות.
אתי לבני: אני לא חושבת שצריך להסוות בעניין הזה כל דבר שצריך לשקול בעניין הזה.
רשף חן: אני מבין מהותית את העניין של "בנסיבות העניין"; השאלה אם הוא דרוש.
רשף חן: אם היינו כותבים "פתרון משברים לאומיים ובינלאומיים"?
רשף חן: כי בעצם אם זה הופך להיות חקיקה קזואיסטית כזאת, אז בעוד 20 שנה אני מקווה שהחוק הזה יהיה גם רלוונטי- -
יולי תמיר: נקווה שכבר לא נצטרך אותו.
רשף חן: גם בעוד 20 שנה יהיו משברים לאומיים ובינלאומיים, ויצטרכו להיות שם נשים, וכבר לא יהיה פתרון קבע.
רשף חן: הקטע הזה נכון להיום.
יולי תמיר: זה נכון, אבל כיוון שזה המקום ששם ההיעדרות היא הכי קשה בגלל מבנה הצוותים יהיה הכי קשה להכניס נשים.
יולי תמיר: לכן חשבנו שצריך לפרט את זה בכוונה.
יולי תמיר: יהיה הסדר קבע – יהיה לא רלוונטי.
יולי תמיר: אני הייתי מחוקקת את החוק הזה לעשור; בעוד עשור אם נצטרך אותו, חבל על הזמן שלנו.
רשף חן: בכל חברה יש משברים כל הזמן.
יולי תמיר: אני לא מתכוונת מהבחינה הזאת, אלא אם אנחנו בעוד 10 שנים נצטרך חוק כדי שנשים תהיינה מיוצגות, נהיה בבעיה.
אתי לבני: קודם צריך לראות מה מנסחים.
אתי לבני: יש לנו בעיה בניסוח.
יולי תמיר: אני לא הייתי מוותרת על "פתרון משברים" כי זה בסופו של דבר יהיה גולת הכותרת של הדיון הישראלי בשנים הקרובות, ואני רוצה שתהיינה שם נשים.
יולי תמיר: לכן אם זה לא יהיה כתוב במפורש זה לא יהיה.
אתי לבני: זה לא חייב להיות הסדר קבע ושלום בר-קיימא, זה גם דברים חלקיים- -
יולי תמיר: לא, כאן כתוב: "כמו בכל תהליכי קבלת החלטות, ניהול משא ומתן ופתרון".
לירון בר-שדה: אפשר לכתוב את המילה "כדוגמת", ואז זה אומר שהדוגמה רלוונטית - -
יולי תמיר: אפשר "כדוגמת", זה טוב.
מרב ישראלי: אנחנו כותבים "לרבות".
יולי תמיר: "לרבות" זה מצוין.
אתי לבני: "לקראת הסדר קבע" וגם לא הסדר קבע.
יולי תמיר: אפשר לכתוב "לקראת הסדר מדיני".
רשף חן: אני מתנצל, אני מוכרח לעלות לוועדת הכנסת- -
אתי לבני: אבל אתה בעד.
רשף חן: אני הייתי כותב משהו כמו "משברים לאומיים או בינלאומיים", משהו שיתאים לכל הזמנים.
אתי לבני: נכון, המילה "בינלאומיים" חסרה כאן.
מרב ישראלי: השאלה מה זה משבר.
אתי לבני: זה לא מוגדר, עדיין טוב יותר להרחיב את זה מאשר לצמצם את זה.
מרב ישראלי: אבל אז יגידו לך שזה לא משבר.
יולי תמיר: אבל יש גם תהליכי קבלת החלטות.
אתי לבני: תהליכי קבלת החלטות לפתרון סוגיות לאומיות.
אתי לבני: או אולי לא "משבר", אולי נרחיב את זה יותר.
אראלה גולן: למה לא להסדרים בכלל, למה להסדרי קבע?
אראלה גולן: נושא ההתנתקות, למשל.
אתי לבני: אנחנו מדברים על זה בדיוק.
אתי לבני: אבל אולי במקום המילה "משברים" – "סוגיות לאומיות".
אתי לבני: מה זה משבר?
אתי לבני: בחינוך זה משבר?
אתי לבני: – כן.
מרב ישראלי: יגידו לך שזה רפורמה.
קריאות: עדיף סוגייה.
סימי מור: סוגייה זה יותר רחב, משבר מצומצם למשהו מסוים.
יהודית פלוטקין: יש מסמך שהגשנו לוועדת השרים, ואם הייתי יודעת שיש מקום לצרף את זה לפה, היינו מצרפים אותו כתמיכה בהצעה הזאת, גם עם 25% של המקורי.
יהודית פלוטקין: אנחנו צריכים לחשוב כל הזמן, אפילו גם כהצעת חוק נוספת, שייצוג הולם לנשים יהיה גם בכל הוועדות והגופים שהממשלה קובעת וממנה: וריאציה על ועדת דברת או המועצה לביטחון לאומי, או כל דבר אחר.
יהודית פלוטקין: השאלה היא האם אפשר להלביש את זה על החוק הספציפי הזה בהרחבה רצינית, או רוצים עוד חוק בשביל זה – אני לא משפטנית, אני לא מספיק מבינה בזה; אבל לפחות את זה הייתי מרחיבה למקסימום של כל משא ומתן שיש בו נציגים של המדינה.
יהודית פלוטקין: מחר זה יהיה משא ומתן על הנחת צינור מים, ויש לו המשמעויות שלו, או על קשרי מסחר.
אתי לבני: איך את מציעה לנסח את זה?
יהודית פלוטקין: אני הייתי אומרת: "כל משא ומתן של המדינה" – רק בלשון של משפטנים.
אראלה גולן: יש לך כאן משפט מצוין: "תהליכים של קביעת מדיניות".
יולי תמיר: אני הייתי מציעה את הנוסח הבא: "בצוות השותף לעיצוב מדיניות לאומיות, לתהליכי קבלת החלטות" – אני לא יודעת איך להגדיר אותם בדיוק עדיין – "ובמשא ומתן מדיני במסגרת החתירה לניהול סכסוכים ופתרונם והגעה להסדרי קבע".
אתי לבני: ניתן לכל אחת לומר משפט אחד, איך היא רואה את זה.
לירון בר-שדה: אני חושבת שעדיף להתרכז בחוק כדי שאפשר יהיה ליישם אותו.
לירון בר-שדה: אם הוא יהיה מאוד רחב, זה יתברבר, לדעתי.
אתי לבני: את חושבת שנלך על "מדיניים"?
לירון בר-שדה: מדיני ומשברים לאומיים.
לירון בר-שדה: אם אפשר לעשות עוד חוק שהוא גורף יותר- -
אתי לבני: אנחנו עושים עכשיו סריקה על כל החוקים.
לירון בר-שדה: אחרת נראה לי שיהיה מצב שפתאום יתחילו כל פעם דיונים באיזה תחום כן ובאיזה תחום לא, ואיפה נמצא אשת חינוך כזאת או אחרת; זה צריך להיות מצומצם.
סימי מור: כמו שאמרנו בהתחלה במקום "בצוות השותף", אז "בתהליכי קבלת ההחלטות"; כי אחר-כך כתוב: "יינתן ביטוי הולם", אז מספיק לך, ואז את לא מתחילה בצוות השותף, אלא בתהליכי קבלת ההחלטות.
אראלה גולן: זה "קביעת מדיניות".
סימי מור: כן.
סימי מור: ואז במקום "כמו גם בכל תהליכי קבלת ההחלטות" – אפשר "כגון תהליכי קבלת ההחלטות".
סימי מור: אם אומרים "כגון" נותנים דוגמה, ולא סוגרים אותה.
סימי מור: זאת דוגמה למה שאת מתכוונת, אבל גם דברים אחרים יכולים להיכלל.
אתי לבני: זאת אומרת, "כגון" להשאיר.
סימי מור: ליד "הלאומיים", "לאומיים ובינלאומיים".
אתי לבני: זה מקובל עלינו.
אראלה גולן: "בצוות משותף לתהליכי קבלת ההחלטות הנוגעות למניעת ניהול ומשברים".
אראלה גולן: אני הייתי כותבת: "בתהליכי קבלת ההחלטות וקביעת מדיניות, ניהול משא ומתן".
אראלה גולן: זאת אומרת שלא "כמו גם", אלא אני מפרטת: "בתהליכי קבלת ההחלטות וקביעת מדיניות" כי אני חושבת שזה חשוב.
אראלה גולן: גם לא הייתי מדברת רק על הסדר קבע, הייתי מדברת על הסדרים בכלל.
אראלה גולן: וגם "שלום" בכלל, מה זה בר-קיימא?
אראלה גולן: כולנו מקווים ששלום יהיה בר-קיימא.
אורית רשפי-לביא: אני בעד להרחיב.
אורית רשפי-לביא: אני לא מעודכנת לגבי תחילת הדיון, אבל אני לא מבינה למה זה התחיל צר, ואני מקבלת את הגישה שאם יש משהו שאני לא מודעת לו – למה זה התחיל מנקודה ספציפית, אז לעשות את זה כדוגמה ולהרחיב כדי שגם לנו תהיה פלטפורמה על מה להיתפס בדברים אחרים.
אורית רשפי-לביא: כל פעם מחדש: "אין על זה חוק, מה את רוצה?".
דלית דרור: אין לי קושי להרחיב את התחומים, יש לי קושי להשאיר בידי הממשלה את האפשרות לגמישות בצוותים שהיא מקימה מכוח המומחיות והתפקיד של אותם פקידים, ועל-כן אנחנו צריכים לכתוב משהו שאפשר יהיה ליישם אותו, כי אחרת החוק הזה ישליך על ההתייחסות לכל שאר הוראות החוק הזה, ושכרנו ייצא בהפסדנו.
דלית דרור: מבחינת תחומים דווקא אפשר להרחיב, ושיהיה כתוב: "בכל תהליכי קבלת ההחלטות ועיצוב מדיניות".
דלית דרור: אין לי בעיה, זה לא חייב להיות דווקא במישור הבינלאומי, ושלא נתחיל להתכנס לשאלות: זה משבר או לא?
דלית דרור: זה הסדר קבע או לא הסדר קבע?
אתי לבני: לכן אמרנו "סוגייה" ולא "משבר".
דלית דרור: אבל אנחנו כן צריכים לאפשר את הגמישות.
אתי לבני: השאלה היא האם "בנסיבות העניין" מספיק לך?
דלית דרור: הייתי רוצה יותר מאשר "בנסיבות העניין" כדי להבטיח את אישור החוק.
יולי תמיר: אני מפחדת מזה מאוד כי תמיד אפשר להציג את נסיבות העניין כך שלא יהיה צורך בנשים.
יולי תמיר: אם אני צריכה להקים צוות, ואני לא רוצה שתהיינה בו נשים אני אגדיר אותו כך שלא תימצאנה נשים מתאימות.
יולי תמיר: זה כמו לתפור מכרז, אני אתפור צוותים – מה הבעיה?
יולי תמיר: אין בכלל בעיה לעשות את זה.
דלית דרור: "בנסיבות העניין" זה סוכם במפורש עם הממשלה.
דלית דרור: אני חשבתי לאפשר יותר גמישות מאשר "בנסיבות העניין".
אתי לבני: אולי כשאת עושה יותר ספציפי זה יותר קל.
אתי לבני: איך היית מגדירה?
דלית דרור: אולי להוציא מזה צוותים קטנים בגודלם, והם ממונים על-פי המומחיות או התפקיד.
דלית דרור: כי אם יש ועדה שבוחנת סוגייה, למשל, בביטוח הלאומי וממנים צוות שתוך שבועיים צריך להגיש מסקנות, וממנים את הרפרנט של אגף התקציבים מהביטוח הלאומי ואת הרפרנט של החקיקה על הביטוח הלאומי, ושניהם גברים – אני לא רוצה שזה יהיה בלתי אפשרי.
דלית דרור: כמו שזה כתוב במקור, גם פגישה של ראש אמ"ן עם הרמטכ"ל זה בלתי אפשרי.
יולי תמיר: לא נכון.
מרב ישראלי: השאלה היא מה זה תהליכי קבלת החלטות.
מרב ישראלי: הרי כל העבודה של משרדי הממשלה היא תהליכי קבלת החלטות מלמטה עד למעלה.
מרב ישראלי: השאלה היא אם את רוצה לייחד את זה לסוג מסוים של קבלת החלטות.
מרב ישראלי: כל עוד שני פקידים יושבים ועושים זה סוג של קבלת החלטות.
דלית דרור: זה לקראת קבלת החלטות.
מרב ישראלי: לא משנה, הממשלה מקבלת את ההחלטות בסופו של דבר.
מרב ישראלי: אבל כל פעולה של פקידים בממשלה זה בעצם תהליך לקראת קבלת החלטה.
מרב ישראלי: השאלה היא על מה את מדברת.
דלית דרור: אבל אני לא רוצה שנהיה חייבים לעשות ייצוג הולם על חשבון המומחיות.
יהודית פלוטקין: את מביאה צילום מצב אמיתי ובעייתי גם בלי לפגוע בנו.
יהודית פלוטקין: החוק הזה מוביל לשינוי חברתי כי כשיחשבו על מינויים יגידו, אנחנו צריכים במחלקה הזאת אישה כדי שנוכל לענות על החוק.
יהודית פלוטקין: זאת אומרת, זה לא מהיום למחר, אבל זאת עוד דרך להביא נשים לתהליכי קבלת החלטות, שזה האינטרס המשותף בשולחן.
יהודית פלוטקין: גם אני מתנגדת לעצמי בהצעה הזאת, אבל אני חייבת להגיד אותה: אם היינו מדברים על כמה צוותים, יכול להיות דיווח שבסך-הכול היה שיעור מספיק; היו שלושה צוותים רק של גברים, ולעומת זאת בצוותים אחרים היו 50% נשים, ואז בסך-הכול היה לנו המספר המספיק.
יהודית פלוטקין: זאת פשרה מבחינתי, אבל זה לא פוגע בעיקרון של קידום נשים לעמדות.
יהודית פלוטקין: יעשו איזונים בסל הכללי.
אתי לבני: אז את מתכוונת: "יינתן ביטוי הולם בכל צוות"?
יולי תמיר: התלבטנו בדיוק על המילה צוות.
יולי תמיר: מה זה צוות?
אתי לבני: סוגיות בעלות חשיבות לאומיות ובינלאומית.
אתי לבני: כתבתי: "סוגיות בעלות חשיבות לאומית ובינלאומית".
יולי תמיר: צריך להגיד מי ממנה אותם.
סימי מור: השאלה היא האם אנחנו יכולים לכתוב משפט גם בנושא האכיפה, משום שהבעיה היא בדרך כלל באכיפה.
יהודית פלוטקין: זאת הנקודה השנייה שרציתי להגיד, כל הכבוד.
יהודית פלוטקין: יש לכם הרשות למעמד האישה, ואנחנו נשב לחוד על המלצת המשפטנים לתת סמכויות אכיפה בנושאים מסוימים במקום שיש לקונות.
יהודית פלוטקין: לפחות חובת דיווח לרשות, אז אנחנו נוכל לקבל את המספרים האלה, מישהו ירכז את הנתונים, ואז אם יהיו לנו סמכויות אכיפה – טוב; אם לא – השדולה תוכל ללכת לבית-המשפט.
דלית דרור: במינוי של ראש הממשלה או של שר.
יולי תמיר: הכנסת גם ממנה צוותים?
יולי תמיר: במינוי של ראש הממשלה או של שר או של הממשלה כולה.
יהודית פלוטקין: אבל תכניסו את נושא חובת הדיווח לרשות כדי שזה לא יישאר עקר כל העסק הזה.
מרב ישראלי: "בצוות הממונה על-ידי שר, ראש הממשלה או הממשלה".
יולי תמיר: אולי זה קצת צר מדי; צריך להגיד: בצוותים או בוועדות או בגופים.
קריאות: גופים.
יולי תמיר: זה לא גופים.
יולי תמיר: דלית, צוות זה טוב?
דלית דרור: אתם לא רוצים רק ועדות ציבוריות כמו שהיה בהצעת החוק הקודמת, אתם רוצים צוות - -
מרב ישראלי: צוות יהיה דוגמה.
אתי לבני: "גוף או צוות המתמנה על-ידי ראש הממשלה, שר משרי הממשלה או הכנסת או הממשלה כולה הנוגע לניהול- -"
יולי תמיר: "הנוגע לעיצוב מדיניות לאומית".