GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אביטל טלי-שחר: אני בכל הזדמנות אני מקפידה להחמיא ליוהל"ן, כי להבדיל מכולנו שאנחנו יושבות בראשי גופים מאוד עצמאיים וליברליים, היא נמצאת במצב בלתי אפשרי בחברה שוביניסטית.
אביטל טלי-שחר: זה ראוי לכל הערכה.
דבורה חסיד: לכן אני מודה לכן שאתן מפעם לפעם מדברות ומקדמות נושאים הקשורים לצבא.
אתי לבני: אני רוצה גם כן להצטרף לדברים שנאמרו כאן, ואני רוצה לשבח את היוהל"ן, ולציין את אומץ הלב שלה, המחויבות שלה והידע שלה.
אתי לבני: דבורה, את עושה עבודה יוצאת מגדר הרגיל.
אתי לבני: בעל צומת שיש בעיה, אנחנו מתגייסות לעזור.
אביטל טלי-שחר: השבוע היתה כתבה בעיתון, שסיפרה על שני בני זוג בעלי דרגה זהה, שנאלצים לעזוב את הילדים שלהם בגלל ההתנתקות.
אביטל טלי-שחר: אני רוצה שתשימו לב לכותרת: "רב סרן רועי ואשתו דנה.
אביטל טלי-שחר: ..".
אביטל טלי-שחר: זו התפיסה התקשורתית, ושם יש לנו את הבעיה הכי קשה.
אתי לבני: ביום האישה הבינלאומי האחרון, אנחנו דיברנו על כך, שצריך להוציא את הנשים מההיסטוריה ולהחזיר אותן אל הבמה.
אתי לבני: זה לא קיבל מספיק בולטות, ואני מקווה שזה ייגמר בשנה הבאה.
אתי לבני: אני חושבת, שצריך לקרוא לכל הנשים מעשרות שנות ההיסטוריה שלנו, לבוא לחזית הבמה.
אתי לבני: כשראינו אתמול כי עבר החוק לשמירה על מורשתו של גנדי, כמה חברות כנסת ואני מיד חשבנו על חוקים זהים לשמירת מורשתן של נשים, כמו חנה סנש, הניירטה סולד וכו'.
אתי לבני: אנחנו נעבור עכשיו לנושא של בריאות האישה.
12935: אם היינו מקיימים את הדיון הזה לפני כ-12 שנה, הנושא של בריאות האישה בכלל לא היה עולה.
12935: אני יושבת כאן אופטימית, וזה בגלל קפיצת המדרגה שהיתה למונח בריאות האישה במהלך העשור האחרון.
12935: בעבר לא הגדירו כלל תחום של בריאות נשים.
12935: בריאות נשים תמיד נכנס בתחום של הגינקולוגיה.
12935: התפנית הגדולה בעשור האחרון, היא ההבנה שבריאות נשים היא אינה גינקולוגיה.
12935: בריאות נשים, היא מכלול שלם שקשור למעגל חיי האישה, החל בילדותה וכלה בזקנותה.
12935: יש דברים שהם ספציפיים לנשים בלבד.
12935: כאב האוזניים של ילד או ילדה הוא זהה, אבל מגיל ההתבגרות ישנם דברים המאפיינים את הנשים באופן ספציפי.
12935: הדבר הגדול שקרה כאן בארץ ועשה טוב מאוד לנשים, זה החלת חוק ביטוח ממלכתי בשנת 1995.
12935: בעקבות החוק הזה נכנסו לביטוח הרפואי קבוצות נשים חלשות, שבעבר לא היה להן ביטוח בריאות.
12935: אני מדברת בעיקר על קבוצות הנשים מהמגזר החרדי הקיצוני, שלא היה להן ביטוח בריאות מטעמי מצפון.
12935: אלה נשים שיש להן 16 ילדים ולא היה להן כלל זמן לטפל בבריאותן, ולכן הן תמיד היו מגיעות ברגע האחרון לרופא פרטי כיוון שלא היה להן ביטוח בריאות.
12935: המודעות לנושא, גם היא הביאה לקפיצת מדרגה בתחום.
12935: בשדולת הנשים, במועצת ארגוני נשים, באגודה לקידום בריאות נשית, בוועדה לקידום מעמד האישה ובנציבות, מעלים את הנושא הזה כל הזמן.
12935: לפני 5 שנים הוחלט בנציבות, שבכל משרדי הממשלה תהיה יועצת לבריאות האישה.
12935: אני אישית הופעתי ב-40 הרצאות בנושא הזה במשרדי ממשלה שונים.
12935: עצם העלאת הנושא הזה, נשים הבינו שמותר להן לדבר, מותר להן להגיד שכואב להן ושיש להן כאבים בחזה, מבלי להיחשב כהיסטריות.
12935: הדוגמא לכך הוא התחום של מחלות הלב, שפתאום קיבל פריחה קדימה מבחינת ההבנה.
12935: האיגוד הקרדיולוגי הבין שמחלת לב של נשים, היא מחלה שונה והתגייס למען קידום בריאות לב הנשים.
12935: חלק מהירידה בתמותה ממחלות הלב, קשור לעלייה במודעות למחלה בקרב נשים.
12935: כדי לשנות את המצב, צריך לפעול בתחום החינוך.
12935: אני לא מתכוונת רק לחינוך של נשים לעמוד על זכותן, אלא לחינוך של המוסד הרפואי: רופאים, אחיות, עובדות סוציאליות וכו'.
12935: אני מדברת על הכנסת תוכניות לימודים לבתי ספק לרפואה בתור תוכנית חובה, כחלק מהלימודים הכלליים.
12935: כמו שיש קורס ברפואת עור וברפואת עיניים, כך יהיה קורס מיוחד לבריאות האישה.
12935: כך כאשר תגיע אישה לרופא משפחה או לרופא נשים, הוא יידע לשאול אותה את השאלות הנכונות.
12935: למשל, אוסטופורוזיס היא מחלה של נשים.
12935: גם פה היחס בין גברים לנשים הוא 8 ל-1.
12935: זו מחלה קשה כרונית, שנשים סובלות מהן.
12935: נשים שוברות ידיים ורגליים והופכות להיות לאדם סיעודי.
12935: אם רופאי המשפחה היו לומדים שזו מחלה של נשים והיו שואלים אישה בגיל 52, אם יש לה עדיין מחזור, האם היא מעשנת, האם יש במשפחה נשים שסבלו מבריחת סידן, האם היא עושה פעילות גופנית, האם היא לוקחת תוספי סידן, האם היא עשתה בדיקה של צפיפות עצם, היינו יודעים מי הן קבוצות הסיכון באוכלוסייה, ואז היינו יכולים לעבוד על אותה קבוצת הסיכון.
12935: זו המשמעות של קורס חינוך לבריאות האישה בבתי הספר לרפואה, בבתי ספר לאחיות ובבתי ספר לעבודה סוציאלית.
אתי לבני: החזון הזה יתחיל מחר, כאשר אנחנו נכתוב להם מכתב.
12935: זה בתהליך עם כל הדיקנים.
12935: מה שאני הייתי מאוד רוצה לראות, זו הכנסת הפסיכיאטרייה לתוך קופות החולים.
12935: הנושא הזה היה מקל מאוד על בריאות נשים.
12935: לכל הנערות שסובלות מהפרעות אכילה אין את האפשרות לקבל טיפול פסיכיאטרי, אלא אם כן הן מגיעות במצב גופני הדורש אשפוז.
12935: לקחת נערה עם הפרעות אכילה ולהכניס אותה למוסד פסיכיאטרי, זו החלטה מאוד קשה.
12935: אם הפסיכיאטרייה היתה חלק מסל הבריאות, הכל היה הרבה יותר קל.
12935: לאחרונה, אנחנו מטפלים בנושא של אלימות במשפחה דרך חינוך צוותים רפואיים לדווח, לראות ולשאול את השאלות הנכונות.
12935: עם כל המודעות שיש לי לנושא, עם כל המעורבות שלי בנושא, ולנוכח העובדה שאני רופאת נשים, אני לא למדתי לשאול נשים האם הן סובלות מאלימות במשפחה.
12935: אם אני לא עושה את זה, קל וחומר שאחרים לא עושים את זה.
12935: זה אומר, שיש עוד הרבה מה לעשות בנושא חינוך הצוותים הרפואיים.
אתי לבני: זה מאוד נחמד לשמוע על תחום שיש בו פריצה וראייה חיובית.
אתי לבני: הנושא האחרון שבו אנחנו נדון היום, הוא תחום החינוך.
מרים שכטר: הנושא הזה של שוויון בין המינים, זה נושא שאני מובילה ב-5 שנים האחרונות.
מרים שכטר: זה נושא שקיבל תעצומות מאוד גדולות במערכת החינוך.
מרים שכטר: נבנתה תשתית מאוד משמעותית ב-4 שנים האחרונות, כאשר השרה לבנת הפכה לשרת החינוך, התרבות והספורט.
מרים שכטר: השוויון אמור להיות בנוי על שוויון לשני המגדרים כחלק אימננטי של העשייה החינוכית, אפילו על פי חוק.
מרים שכטר: השוויון המגדרי הוא כל כך משפיע על הצבא, על העבודה ועל המשפט.
מרים שכטר: כדי שבנות תגבנה אחרת, כדי שבנים יתייחסו אחרת וכדי שבנים יבינו שהשוויון הוא לטובתם ושגם להם חשוב להיות הורה, צריך להתחיל בחינוך לערכים כאלה.
מרים שכטר: צריך לדבר על חינוך בתכני לימוד, בהוויה המוסדית ובכל יתר התחומים.
12935: כפי שאמרתי, שיתוף פעולה בין מוסדות הוא חשוב מאוד.
אתי לבני: לא דיברנו על החינוך המגדרי, חינוך בנות למדע ולמקצועות הטכנולוגיים, אבל אנחנו נכניס את זה בכתב.
אתי לבני: אני רוצה שנשמע מילה אחת על הספורט הנשי.
אתי לבני: אני רוצה שטליה קרנר תספר לנו איך בארצות הברית גרמו לשינוי דרמטי בספורט נשי.
טליה לבני: כאשר אנחנו מקצים כספים לתחומים שונים, יש בזה גם אמירה של מה הם התחומים החשובים.
טליה לבני: בארצות הברית בשנת 1072 עבר חוק שדיבר על שוויון בחינוך ובספורט לבנים ובנות.
טליה לבני: הצד של החינוך השוויוני יושם בהצלחה, אבל לא כך הצד של הספורט.
טליה לבני: ב-15 השנים האחרונות, עורכי דין החלו לתבוע בתי ספר על קיפוח בנות כתוצאה מאי אכיפה של החוק הזה.
טליה לבני: הספורט של הבנים היה פרה קדושה בארצות הברית.
טליה לבני: היה מאוד קשה לשנות את זה, אבל כאשר התחילה אכיפה של החוק זה התחיל להשתנות.
טליה לבני: אוניברסיטאות שיש להן קבוצות שונות של סוגי ספורט, היו צריכות פתאום להקצות תקציב זהה לפעילות גופנית של בנות.
טליה לבני: כתוצאה מכך, קבוצות מאוד גדולות של בנים היו צריכות להיסגר.
טליה לבני: בבתי הספר העממיים, על כל קבוצת בייסבול של בנים נתנו לבנות אפשרות ליצור קבוצת ספורט משלהן.
טליה לבני: החלו לצוץ חוגי ריקוד וכו'.
טליה לבני: כך הביאו יותר בנות לפעילות גופנים ופיתחו אצלן צורת חשיבה חדשה שהן יכולות להשתלב בעולם הספורט.
טליה לבני: בנות החלו לשחק הוקי וכדורגל, דברים שבעבר לא עניינו אותם.
אודליה לוי-אטינגר: אני שייכת לרשות שנבחרה לעבור למסגרת של יום לימודים ארוך.
אודליה לוי-אטינגר: משום מה השאירו את ההחלטה על שעת סיום יום הלימודים בידי הרשות המקומית.
אודליה לוי-אטינגר: ברשות שלי, החליטו שהשעה תהיה 15:00.
אודליה לוי-אטינגר: אני מציעה, שתהיה אמירה ברורה של הוועדה בנושא הזה.
אודליה לוי-אטינגר: יש פה אמירה פמיניסטית, שיום לימודים ארוך צריך להיות עד שעה 16:00 ולא עד השעה 15:00.
אתי לבני: ניסינו לגעת היום במרבית הנושאים.
אתי לבני: בנוסף, אתן מוזמנות לשלוח לנו ניירות בנושאים שלא הספקנו לגעת בהם היום, ואתן רוצות שנכניס לתוך החזון.
אתי לבני: לא דיברנו על מערכת המשפט וההתייחסות שלה לנשים, ועל מגזרי המיעוטים.
אתי לבני: בסוף המושב הזה, אנחנו נזמין את כולכן לבוא איתנו להגיש את החזון הזה לכל הגורמים שאנחנו רוצים שהם יטו אוזן לנושא, ראש הממשלה, הנשיא, בית המשפט העליון ויו"ר הכנסת.
שלמה שהם: אני אומר שני דברים על מה היה ומה עתיד להיות.
שלמה שהם: אני רוצה להודות ליו"ר הוועדה.
שלמה שהם: אני חושב שזה רעיון גדול, שיגרור אחריו גם בוועדה הזו וגם לוועדות אחרות.
שלמה שהם: אני רוצה להודות לנציבות, לאיריס, ללינוי מערוץ 10 ולכל מי שארגן את הרעיון הזה.
אתי לבני: בוקר טוב לכולם, אני מתכבדת לפתוח את הישיבה.
אתי לבני: הישיבה הזאת מתכנסת ביוזמת הגוף שנקרא "עמותת סיוע לנשים ונערות נגד אלימות", והיא נועדה להציג את הסקר, מחקר שאתם ערכתם בנושא של הזכויות, עמדות, תעסוקה, כל דבר שנוגע לנשים, אתם קוראים לנשים הפלשתינאיות בישראל, נשים ערביות בישראל.
אתי לבני: זה מלווה יחד עם מסמך שאנחנו הכנו במ.מ.מ, שבעצם חוזר בעיקר על נושא התעסוקה ויזמות של הנשים במגזר הערבי ובעצם מסתמך גם על נתונים שאתם נתתם להם.
אתי לבני: הדבר שבאמת מעורר אי נוחות רבה, ובאמת שאלות רבות וצורך באמת להתערב, זה שרק 17 אחוז מהנשים הערביות נמצאות בשוק העבודה וכמובן זה לעומת ה-54 אחוז של הנשים היהודיות בגילאים האלה.
אתי לבני: זה דבר שהוא באמת קשה ביותר וקשה ודורש התערבות ודורש ניסיון וחשיבה משותפת איך אנחנו יכולים לנסות ולצאת מהמצב הזה.
אתי לבני: אם תסתכלו בנתונים, ואני אולי רק אעלה אותם כדי שיישארו בפרוטוקול.
אתי לבני: האבטלה בשנת 2003 אצל הנשים הערביות, המספר שנתון הוא, 8.9 מהנשים הערביות השייכות לכוח עבודה; הן בלתי מועסקות.
אתי לבני: בשיעור הנשים הערביות באוכלוסייה של נשים בישראל בכלל, 18 אחוז.
אתי לבני: אבל שיעורם בכוח עבודה זה רק 5.8 אחוז.
אתי לבני: בעיקר המספר הזה של 17 אחוז מתוך הנשים הערביות, בנות 15 ומעלה, הן משתתפות בכוח עבודה.
אתי לבני: כלומר, כ-65 אלף נשים ערביות בכוח עבודה.
אתי לבני: עכשיו יש לזה הרבה מאוד סיבות והסיבות אנחנו תכף נתייחס אליהן.
אתי לבני: רוב הסיבות הן רלוונטיות, גם לנשים במגזר היהודי.
אתי לבני: זה אם אנחנו אומרים על מעונות יום, אם אנחנו מדברים על השכלה, אם מקורות תעסוקה, מצב משפחתי, גיל, ככל שאתה יותר קרוב לעיר הגדולה ולמרכזי תעסוקה, כמובן הדרך להגיע לעבודה היא יותר טובה.
אתי לבני: הכשרה מקצועית היא לא מספקת ואנחנו רואים נתון די בולט שההשכלה של נשים ככל שהיא הולכת וגדלה באוכלוסייה הערבית, דווקא התעסוקה של נשים משכילות הולכת ופוחתת.
אתי לבני: כלומר, אנחנו מקבלים עכשיו גם אבטלה בקרב נשים עם השכלה גבוהה.
אתי לבני: עכשיו יש גם גורמים כמובן דתיים, תרבותיים, קהילתיים.
אתי לבני: ואנחנו נדבר תכף על העמדות בקרב האוכלוסייה הערבית לגבי נשים בעבודה.
אתי לבני: כאשר מצד אחד יש תמיכה גדולה בהשכלה של נשים.
אתי לבני: ומצד שני, יש הרבה מאוד ערכים מסורתיים שבאופן עקיף מונעות את היציאה של הנשים של העבודה.
אתי לבני: בעיקר אם זה עבודה מחוץ ליישוב, אם זה עבודה שגורמת לחיכוך עם הגברים או עם גורמים זרים וכו'.
אתי לבני: כמובן כמו שאמרתי, הבעיה הגדולה ביותר היא במחוז הדרום.
אתי לבני: שמה רוב הנשים הבדואיות והיה לנו ישיבה גם עם הנשים הבדואיות.
אתי לבני: ושם ראינו שאחד הפתרונות היה עסקים קטנים.
אתי לבני: והיו שם כמה דוגמאות מאוד יפות של יצירה ויזמות של עסקים קטנים במגזר הבדואי.
אתי לבני: ואנחנו נרצה לשמוע האם זה חל גם על הנשים הערביות ואיך אפשר לרתום את העסקים הקטנים והבינוניים בידי התמ"ת, ביצירת מקומות תעסוקה.
אתי לבני: עסקים קטנים זה אחד הפתרונות שנותנים, גם כמענה לדרישות של חברה מסורתית, חברה ערבית, עם מגבלות מסוימות.
אתי לבני: לגבי מעונות יום, אנחנו רק דנו על כך אתמול, זה חל על נשים יהודיות באותה מידה.
אתי לבני: גם נשים בערים, גם נשים בפריפריה.
אתי לבני: וכמובן הכשרות מקצועיות ודברים מהסוג הזה.
אתי לבני: אני אבקש עכשיו את גב' עולה להתייחס לנושאים, לשים את ההדגשים על מה שאת רוצה לעלות כאן.
אתי לבני: אני רוצה לברך אתכן על הסקר הזה, סקר מאוד רציני.
אתי לבני: אני מבינה שעל 1,200 נשים נסקרו גם בראיונות עומק ובצורה מאוד רצינית ובאמת תבורכו כי זה כלי עבודה.
אתי לבני: אנחנו מהיום והלאה נתייחס לנושא הזה וזה יהיה כלי העבודה שלנו שנוכל להתייחס.
אתי לבני: אמנם אנחנו היום בתעסוקת נשים, על אלימות בקרב החברה הערבית, הנושא של כבוד המשפחה שגם הוא מעורר אי נוחות רבה לגבי מידת הלגיטימציה עדיין שהטיפול בנושא כבוד המשפחה.
אתי לבני: אלימות על רקע הנושא של כבוד המשפחה, מקבל לגיטימציה גם אצל הנשים ויותר אצל גברים בחברה מסורתית.
אתי לבני: גם כאן תלוי בהשכלה, תלוי בכל.
עולא שתייוי: אני רציתי קודם לדבר על המחקר שעשינו באמת.
עולא שתייוי: והאחראית על הפרוייקט יכולה לעשות את זה יותר ממני, אז אני אתן לה את זכות הדיבור עכשיו לגבי באמת מה היה במחקר ומה התוצאות, במיוחד בעניין תעסוקת נשים.
עולא שתייוי: גב' ג'אדה אבו-ג'אבר תתייחס לנושא של המחקר.
ג'אדה אבו-ג'אבר: אני מנהלת פרוייקט זכויות האישה, בעמותת נשים נגד אלימות.
ג'אדה אבו-ג'אבר: המקצוע, יועצת ארגונית, מנהלת פרוייקטים חברתיים.
ג'אדה אבו-ג'אבר: ספציפית לנושא הזה, אנחנו השנה כחלק מהפרוייקט, ערכנו את המחקר הזה, חלק ממנו רק סקר, אבל המחקר הוא מחקר הרבה יותר מקיף ששילבנו בו גם אנתולוגיה איכותית וגם אנתולוגיה כמותית.
ג'אדה אבו-ג'אבר: הכוונה היתה באמת לקבל תמונה רחבה מקיפה ומעמיקה, לגבי המציאות של האישה הערבייה היום בישראל.
ג'אדה אבו-ג'אבר: ניסינו לבחון מה העמדות של החברה כלפי כל מיני סוגיות שקשורות למעמד האישה.
ג'אדה אבו-ג'אבר: דבר ראשון שרצינו לבדוק, זה איך החברה היום מעריכה את מעמד האישה, חיובי, שלילי, מה צריך לשנות, מה צריך לקדם.
ג'אדה אבו-ג'אבר: אלו זכויות מקבלות היום הכרה ולגיטימציה חיובית בקרב האוכלוסייה, אלו זכויות אנשים עדיין חושבים שעדיף שנשים לא תתקבלנה כרגע, ומהם מנגנוני הבקרה והפיקוח שהחברה מפעילה, כדי לשמר יחסי כוחות בין נשים וגברים בתוך החברה הערבית.
ג'אדה אבו-ג'אבר: באופן כללי, ואני לא ארחיב בתוצאות כי זה לא המקום, אנו נתמקד היום בנושא תעסוקת נשים והחלטנו להתמקד בנושא זה, כחלק מתוצאות המחקר.
ג'אדה אבו-ג'אבר: זאת אומרת, המצב נראה באופן מובהק שהנושא שהיום צריך לעמוד על סדר היום הציבורי של החברה הפלשתינאית בישראל, זה נושא תעסוקת נשים והרבה אנשים חושבים שזה נושא קריטי בקידום מעמד האישה.
ג'אדה אבו-ג'אבר: ישנה הסכמה מאוד גדולה שנשים יצאו לעבוד, ישנה הכרה בחשיבות עבודת נשים ותעסוקת נשים מחוץ לבית.
ג'אדה אבו-ג'אבר: לא רק בבחינת הקידום המעמד האישי שלה, אלא גם כתרומה משמעותית בכלל למשפחתה.
ג'אדה אבו-ג'אבר: יחד עם זאת, ישנם כל מיני מכשולים העומדים בפני מימוש הזכות הזו.
ג'אדה אבו-ג'אבר: כמו שראינו גם בדברים אחרים, גם הזכות על החינוך היא נתמכת באופן די נרחב, אבל גם יש שם כל מנגנונים שבעצם לפעמים שוללים את הזכות הזאת, את המימוש של הזכות הזאת בפועל.
ג'אדה אבו-ג'אבר: אחד הגורמים המרכזיים שראינו, הוא בעצם מחסור באפשרויות תעסוקה בתוך היישובים הערביים.
ג'אדה אבו-ג'אבר: אם ניקח בחשבון את המרכיבים שקראת להם תרבותיים של חוסר ההסכמה, חוסר הרצון של האנשים לראות נשים שיוצאות לעבוד מחוץ ליישוב, זה בעצם מבטל את האפשרות לממש או ליהנות מהזכות הזאת לצאת לעבודה.
ג'אדה אבו-ג'אבר: דברים נוספים שהיו, מסגרות הטיפול בילדים ובהמשך עולה תרחיב על כך יותר.
ג'אדה אבו-ג'אבר: אבל סך-הכל אנחנו ראינו שתוצאות המחקר הן מעידות על כך שבעצם ישנה היום הכרה יחסית גדולה מזה שנשים חייבות לצאת ולעבוד, ללמוד, לזכות לחיים ללא אלימות וכו'.
ג'אדה אבו-ג'אבר: אבל יחד עם זאת, עדיין קיימים בחברה כל מיני ערכים תרבותיים או מסורת שבעצם מונעת בפועל מהנשים ליהנות מהזכויות האלה.
עולא שתייוי: לגבי המסורת ולגבי החברה, החלק של הפרוייקט שמתמקד בזה זה החלק שג'אדה וצוות התקשורתיים שלנו עובד על זה.
עולא שתייוי: עובדים עם החברה, עם הנשים באופן ישיר כדי להגביר את המודעות לחשיבות העניין הזה.
עולא שתייוי: שכשחשבנו ליזום את הישיבה הזאת, חשבנו דווקא על התפקיד לא של החברה, או לא על המכשולים שהחברה מציבה, אלא על המכשולים שהממסד או משרדי הממשלה, הגורמים האחראיים על קידום התעסוקה בקרב נשים ערביות, מהצד הזה.
עולא שתייוי: כמו שכבר ג'אדה ציינה, הבעיה העיקרית זה מציאת מקומות עבודה.
עולא שתייוי: ביישובים הערביים אין מקומות עבודה, אין אזורי תעשייה, אין תשתיות.
עולא שתייוי: זה המכשול הכי גדול.
עולא שתייוי: אחד הנושאים שצוין קודם זה הכשרה מקצועית.
עולא שתייוי: לא רק שההכשרה אינה מתאימה, אלא גם אחוז הנשים שמשתתפות בהכשרה המקצועית, הנשים הערביות אני מתכוונת, הוא נמוך ביותר.
עולא שתייוי: אנחנו מדברים על 6 אחוז מכלל הנשים שמשתתפות בקורסי ההכשרה, זה נשים ערביות.
עולא שתייוי: כמובן גם ההכנסה מהעבודה עצמה ואכיפת חוקי העבודה.
עולא שתייוי: זה מתקשר ביחד.
עולא שתייוי: נשים ערביות, אלא שיוצאות לעבודה, אין להן מוטיבציה להישאר שם.
עולא שתייוי: ואלה שמחפשות עבודה כשהן רואות את השכר שהן צריכות לקבל מול העבודה שהן צריכות לבצע, הן אומרות "לא תודה, אני חוזרת הביתה ונשארת שם".
עולא שתייוי: החברה הערבית אחראית במובן מסוים גם על התרבות הזאת של השכר הנמוך שלה.
עולא שתייוי: אבל קיימת גם אחריות של הממסד לאכיפת חוקי עבודה, לגבי שכר מינימום.
עולא שתייוי: למרות שיש יחידה מיוחדת בתמ"ת, אין אכיפה אפילו אצל אנשים משכילים, כגון עורכי-דין, רופאים.
עולא שתייוי: דווקא אלה, מעסיקים נשים בתנאים שיש בהם הפרה יסודית של הזכויות הבסיסיות.
אתי לבני: אני רק רוצה לומר לך בנושא הזה, שאנחנו, אני מקווה שביום ראשון יאשרו הצעת חוק שלי, נציבות שוויון הזדמנויות בתעסוקה.
אתי לבני: זה חוק של שדולת הנשים שאני מקדמת אותו וקיבלתי הסכמה של התמ"ת.
אתי לבני: והשר הביע הסכמתו לקדם את הצעת החוק הזאת.
אתי לבני: צריך לעבור ביום ראשון, אני מקווה, בישיבת הממשלה ויבוא לכנסת.
אתי לבני: אני חושבת שזה יהיה צעד גדול.
אתי לבני: כי סוף סוף יתנו מקום לאכיפה של חוקי העבודה, של שוויון הזדמנויות בצורה הרבה יותר מסיבית מזה שנעשה היום.
עולא שתייוי: אני לא יודעת את הפרטים לגבי הצעת החוק, אבל אני אשמח לקבל עותק ואולי נצטרף גם.
אתי לבני: זה טוב לנשים יהודיות וערביות ולכל נשים ככלל?
נדיה חילו: בחברה הערבית, זה לא רק מיועד לנשים.
נדיה חילו: לדעתי זה ישפיע מאוד על החברה הערבית כולה אם זה יעבור טוב.
אתי לבני: זה בדיוק בא לממש.
אתי לבני: זה לא דבר שהוא אמורפי, ושלא רואים אותו.
עולא שתייוי: עוד מכשול שעומד בפני נשים ערביות הרוצות לצאת לעבודה, זה הנגישות למקומות העבודה.
עולא שתייוי: קיימת בעיה רצינית בכל עניין התחבורה, ברוב היישובים הערביים הקטנים וגם הגדולים אין תחבורה ציבורית, לא ביישובים עצמם ולא בין היישובים.
עולא שתייוי: זה מקשה מאוד על הניידות.
עולא שתייוי: אישה שצריכה לצאת בעצם לעבודה במקום אחר.
אתי לבני: את כותבת כאן, שכאשר "אגד" שלא נותנת את השירות, יש חברות ערביות.
אתי לבני: תנסי לראות מודל של פתרון ריאלי של הנושא הזה.
עולא שתייוי: ייתכן שהפעלת קווים ביישובים הערביים תהיה לא רווחית, או-קיי.
עולא שתייוי: הרי "אגד" שהיא חברה ממשלתית וגם מפעילה כמה קווים שהם לא רווחיים.
עולא שתייוי: היה ניסיון אחד מארגון פמיניסטי, ביחד עם נשים מכפר מרר הם הצליחו להפעיל קו בתוך מרר.
עולא שתייוי: אפשר להשתמש במודל שהם עשו.
אתי לבני: מה קרה עם זה?
עולא שתייוי: יש קו שפועל במרר, הנשים שם דואגות שהוא יפעל.
אתי לבני: למה אתם לא מאמצים במקומות אחרים?
עולא שתייוי: אנחנו צריכים תמיכה.
עולא שתייוי: מדובר בקו אחד שחברה אחת תרמה את זה.
עולא שתייוי: בסופו של דבר, החברה הזאת היא חברה פרטית, שתרמה את הקו הזה למרות שהיא לא מרוויחה.
עולא שתייוי: אבל אי אפשר לבקש מכל החברות שפועלות במגזר הערבי לתרום קווים לכל היישובים הערביים.
ואסל טאהא: לא הרשו להם להיכנס, לכפר כנא, ולכפר מרר.
ואסל טאהא: כשהייתי ראש ראשות שם, אני אפשרתי להם קו פנימי, שכיום הוא עובד וזה גם רווחי.
עולא שתייוי: אנחנו מדברים על מקרה פה ושם, הרי הבעיה היא לא בעיה של מרר ולא של כפר כנא.
עולא שתייוי: יש בעיה ביישובים הערביים כולם, ואי אפשר לבקש מחברה עסקית לבוא ולתרום לכל היישובים האלה.
עולא שתייוי: זה בלתי אפשרי, גם החברה הזאת בסופו של דבר תקרוס.
עולא שתייוי: קיים צורך שהגורמים הממשלתיים האחראיים, משרד התחבורה, צריך להפעיל יותר קווים ביישובים הערביים.
עולא שתייוי: צריך למצוא יחד עם אתו, בשיתוף פעולה עם ארגונים, אנחנו מוכנים לשבת איתם ולמצוא פתרון לעניין הזה.
אתי לבני: בשלב ראשון תעבירי אלי מספר יישובים, ששם הצורך הוא באמת אקוטי, שיש כמות גדולה, ואני אפנה לשר התחבורה.
פטמה סרסור: אני לא מאמינה שיש יישוב אחד יהודי שאין לו תחבורה ציבורית.
אתי לבני: אז אני אומרת לך, יישובים קטנים, יש בעיה גדולה עם שירותי תחבורה.
אתי לבני: אגד היא לא חברה ממשלתית, היא חברה שצריכה להרוויח.
אתי לבני: כדי לנסות להכניס אותה למקומות לא רווחיים, צריך לדבר ברמה הממשלתית וצריך להתחיל באיזשהו מספר מקומות.
אתי לבני: ואני מוכנה להיות מעורבת בנושא הזה.
עולא שתייוי: אנחנו מקבלים את ההצעה ואני חושבת שצריך להתחיל מאיפה שהוא.
עולא שתייוי: זה לעניין לנגישות מקומות העבודה.
עולא שתייוי: נעבור לעניין סניפי שירות התעסוקה ביישוביים הערביים.
עולא שתייוי: אנחנו מדברים על 14 לשכות מתוך 120 לשכות בכל הארץ, שאין בהן אף לא לשכת אקדמאים אחת.
עולא שתייוי: זה צורם.
אתי לבני: פניתם בנושאים האלה?
עולא שתייוי: למשרד התמ"ת, כן בהחלט.
עולא שתייוי: אנחנו מצפים לישיבה איתם.
אתי לבני: עם מי אתם יושבים שם?
עולא שתייוי: עם סגן השר, אלי אפללו.
עולא שתייוי: אלה של נצרת הם הולכים לנצרת עלית, אלה של כפר קרע, הולכים לחדרה.
עולא שתייוי: אז תאר לך, מכפר קרע לחדרה, למרות שאין לשכת תעסוקה בכפר קרע, יש לשכת תעסוקה באום-אל-פחם, אז למה לשים לידם לשכת אקדמאים.
עולא שתייוי: ובנצרת, זו לא לשכה קטנה, אין לשכת אקדמאים שם, צריכים לעלות לנצרת עלית כדי להירשם שם.
עולא שתייוי: לעניין הייעוץ התעסוקתי.
עולא שתייוי: הרי יש תחנות ייעוץ תעסוקתי מחוזיות, חיפה, תל-אביב, באר-שבע, ירושלים.
עולא שתייוי: יחד עם אלה יש בערים בצפון עוד תחנות לייעוץ תעסוקתי שאף עיר מהמפורטות שמשרד התמ"ת פירט אותן, לא נמצאת עיר או יישוב ערבי אחד.
עולא שתייוי: אין יישוב ערבי שיש בו תחנה לייעוץ תעסוקתי.
ואסל טאהא: כמה יש במגזר היהודי?
עולא שתייוי: יש ארבעה שהם מחוזיים, ויש עוד שישה שהם ביישובים, בעכו, בעיקר בצפון.
עולא שתייוי: שישה או שבעה.
עולא שתייוי: אבל העניין הזה של הייעוץ תעסוקתי לא נמצא בקרב האוכלוסייה הערבית, למרות שאני חושבת שזאת דרישה חיונית כשאנחנו מדברים על הנתון הזה של 17 אחוזים נשים בשוק העבודה.
עולא שתייוי: הנתון האחרון.
עולא שתייוי: המכשול האחרון ברשימה שלנו לפחות, זה מסגרות טיפול בילדים.
עולא שתייוי: אני לא צריכה להרחיב על הנושא הזה, הרי הוועדה הזאת דנה לא אחת בעניין הזה.
עולא שתייוי: נשים ערביות נאלצות להישאר בבית בגלל הילדים, אין מסגרת לילדים מאפס עד שלוש.
עולא שתייוי: ואלה שיוצאות לעבודה, נאלצות למצוא לפעמים פתרונות לא רשמיים לילדים שלהן.
עולא שתייוי: כעקרון אלה המכשולים שאנחנו מדברים עליהם.
עולא שתייוי: אנחנו קבענו ישיבה עם משרד התמ"ת.
עולא שתייוי: אנחנו באנו לוועדה היום כדי שהוועדה תסייע לנו.
עולא שתייוי: מהחומר שקיבלנו ממשרדים שונים, מהניתוח שלנו למצב, אנחנו רואים שרוב המשרדים האחראים על תעסוקת נשים, אין תכניות ואין יעדים לעידוד נשים ערביות לצאת לעבודה.
עולא שתייוי: אין בכלל תכניות.
עולא שתייוי: זה לא נבדק כל העניין הזה של תעסוקת נשים ערביות.
עולא שתייוי: לכן אנחנו נמצאים היום בוועדה ומבקשים שהוועדה תסייע לנו לפחות.
אתי לבני: ראשית כל, הוועדה מוכנה לסייע וכמובן זה בדיוק התפקיד שלה.
אתי לבני: השאלה איך.
אתי לבני: אנחנו צריכים לחשוב איפה לשים את האנרגיות כדי להוציא באמת תוצאות.
אתי לבני: למשל, הייתי רוצה לשמוע קצת על עסקים קטנים, מטה ודברים מהסוג הזה.
אתי לבני: האם את חושבת שזה כיוון נכון?
עולא שתייוי: אני חושבת שזה כן פתרון.
עולא שתייוי: אבל אני לא חושבת שזה הפתרון.
עולא שתייוי: המשק הערבי תלוי בשוק הישראלי.
עולא שתייוי: ואנחנו מדברים על מצב קשה לעסקים הקטנים גם בקרב האוכלוסייה היהודית, על אחת כמה וכמה על האוכלוסייה הערבית ואוכלוסיית הנשים הערביות.
עולא שתייוי: הפתרון של עסקים קטנים, אני לא יודעת, לפחות מהניסיונות שהיו, נגיד בנצרת.
עולא שתייוי: אני שמעתי לא פעם שמטה שם עומד להיסגר, נכון?
עולא שתייוי: נסגר אפילו.
עולא שתייוי: ואני חושבת שצריך להשקיע בעניין הזה.
עולא שתייוי: הרי הרשות לעסקים קטנים, לא משקיעה די בקרב האוכלוסייה הערבית.
עולא שתייוי: זה צריך להיות, זה צריך להשקיע, אבל לא צריך לאמץ מודלים של אלה שמיושמים בקרב האוכלוסייה היהודית, צריך משהו מיוחד לנשים הערביות, לאוכלוסייה הערבית, איך עושים את זה?
עולא שתייוי: הרי הרשות לעסקים קטנים היא לא עובדת בכלל, יש ארגוני נשים, יש ארגונים שעובדים בקרב הקהילה הערבית.
עולא שתייוי: אנחנו נשמח לסייע, נשמח לשתף פעולה.
עולא שתייוי: יש לנו נתונים, המחקר שנעשה, המחקרים האחרים שנעשו בשטח.
עולא שתייוי: שיכולים לסייע להם איך לפנות לאוכלוסייה הזאת.
עולא שתייוי: מה כן אפשר ליישם, מה לא ניתן ליישם.
עולא שתייוי: הם אמרו, "כן, אנחנו יודעים שבתיאוריה עסקים קטנים הם יכולים להוות פתרון, אבל לא הפתרון".
עולא שתייוי: יש עוד מכשולים שצריך להתגבר עליהם.
אתי לבני: למה לא פתרון ראוי, למה לא פתרון בסדר חשיבות גדול?
ג'אדה אבו-ג'אבר: יכול להוות פתרון אולי לאחוז מסוים של נשים.
ג'אדה אבו-ג'אבר: אנחנו מדברים על סך הכל 17 אחוזים מהנשים הערביות, שהן היום בשוק העבודה.
ג'אדה אבו-ג'אבר: אז נניח שהנשים שיקימו עסקים משלהן באחוזים בקרב האוכלוסייה הזאת, עוד עשרה אחוזים, חמישה עשר אחוזים מקסימום, מה עם השאר?
נדיה חילו: אנחנו מדברים על 40 אחוז אקדמאיות שלא עובדות.
אתי לבני: גם יהודיות?
נדיה חילו: לא, אבל זה כאילו יותר מביא את הכיוון האמיתי וזה הרבה יותר חמור לדעתי.
עולא שתייוי: אני רוצה ברשותך להוסיף עוד משהו.
עולא שתייוי: אמרתי שעסקים קטנים בעיקר לא פתרון.
עולא שתייוי: הם חלק מהפתרון.
עולא שתייוי: בתחילת הישיבה הזאת תכננו גם שמנהלת העמותה שלנו תדבר על הנושא הזה.
עולא שתייוי: אז אם ניתן לתת לה כדי שהעמדה שלנו תוצג בשלמותה.
אתי לבני: לפני שאנחנו מתחילים לפתוח נושא זה לדיון, מכיוון ששני חברי-כנסת מכבדים אותנו בנוכחותם, אני רוצה להקריא לכם נושא שעסקנו בו השבוע בכנסת, 'איך רואה החברה הערבית את שיתוף נשים בעשייה פוליטית ובמעורבות פוליטית', שזה חלק מהמחקר שלכם.
אתי לבני: שמחתי לראות, שבאמת התוצאות מפתיעות.
אתי לבני: הייתי מבקשת, חבר-הכנסת טאהא, שתרשמו לפניכם ש85- אחוז מהאנשים שעברו את המדגם, חושבים ששריון מקומות לנשים ברשימות הבחירות למפלגות הוא כלי שיתרום להגדלת אחוז הנשים הערביות המעורבות בעשייה פוליטית.
אתי לבני: רוצים לראות אותן בעשייה פוליטית.
אתי לבני: 86 אחוזים אומרים שהמפלגות הערביות צריכות להציב את קידום מעמד האישה בראש סדר היום שלהם.
אתי לבני: אני רוצה לומר שבשבוע האחרון העברנו בקריאה טרומית הצעת חוק שבעצם צריכה להגביר ייצוג נשים במפלגות פוליטיות.
אתי לבני: אולי היא לא ההצעה הטובה ביותר, אבל בכל זאת זה איזה שהיא דרך.
אתי לבני: אני רוצה לברך את חברי-הכנסת מהמפלגות הערביות שתמכו בקריאה טרומית, לא כולם, חלקם נמנעו, אבל תמכו.
אתי לבני: ואני באמת חושבת שמעורבות פוליטית של נשים יכולה לתרום בכל הנושאים האלה שאנחנו מדברות עליהם.
אתי לבני: זה רגע אתנחתא.