GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
הברונית הלנה קנדי: פשוט צריך לוודא שיש גופים שיוצרים ממשק עם הממשלה בצורה אפקטיבית.
הברונית הלנה קנדי: סביר להניח שתוכלו להקים נציבות והיא תהיה טובה בהרבה מכל דבר שיש לנו כי אתם מתחילים בנקודה אחרת.
הברונית הלנה קנדי: הנציבות שלנו עברה שנים של מאבקים עם כל העניינים המוקדמים ואולי אם אתם תיצרו את הנציבות הזאת בנקודה הנוכחית, באמת תוכלו לעשות יותר, לפקח בצורה רחבה יותר; על השינויים במדיניות החינוך; על האופן שבו מוציאים כספים; נושאי התקציב.
הברונית הלנה קנדי: יכול להיות שהנציבות תהיה אפקטיבית הרבה יותר כיוון שהיא מתחילה בנקודת הזמן הזאת.
אריאלה גולדמן: יש לי שאלה, שאני תמיד שואלת את עצמי, וגם לא רציתי להפריע לך.
אריאלה גולדמן: אני תמיד שואלת, האם אנחנו נלחמות למען מי שנמצאות למעלה או למען מי שנמצאות ברמות הנמוכות, כי הרבה פעמים כאשר אנחנו מניפות את הדגל אנחנו נלחמות כאילו בשביל הבודדות.
אריאלה גולדמן: אבל בסופו של דבר הרבה פעמים קשה מאוד להילחם עבורן ולהשיג עבורן מבלי לשים לב שאנחנו נלחמות למען אלה שרוצות לשבור את תקרת הזכוכית וזה הרבה יותר מרשים הרבה פעמים.
אריאלה גולדמן: בגלל זה אני אומרת שצריך לשים דברים על השולחן, אני חושבת שהרבה מאיתנו שוכחות ואם אנחנו משתמשים בדברים האלה ברמות הנמוכות, כך אני מרגישה.
אריאלה גולדמן: אני שואלת מה דעתך ואנחנו יכולות להראות הישגים גדולים הרבה יותר אם ניאבק עם אלה שברמות הגבוהות.
הברונית הלנה קנדי: בעצם השאלה כאן היא אם אפשר ללכת וללעוס מסטיק בעת ובעונה אחת, זה קצת קשה.
הברונית הלנה קנדי: אבל לעיתים קרובות הולכים על משהו, משהו שאין סיכוי לנצח בו.
הברונית הלנה קנדי: הולכים למשהו ואז מדברים על מה שצריך לעשות כדי להכניס את זה לפרלמנט ומדברים על זה עוד.
הברונית הלנה קנדי: ואז מפעילים את אמצעי התקשורת והם אומרים, "הדבר היחיד שמעניין אתכן הוא להכניס נשים למשרות בכירות לוהטות.
הברונית הלנה קנדי: מה עם הפועלות?
הברונית הלנה קנדי: מה עם העניות ומה עם הנשים שחיות מהיד לפה," וכולי.
הברונית הלנה קנדי: הם גורמים לכן הרגשה שאתן נאבקות רק למען נשים בכירות שרוצות להיות ראשי ממשלה ושרות ובבית הלורדים ושופטות.
הברונית הלנה קנדי: אז זאת אחת מהבעיות שיש בשטח שבו נשים עם זכויות יתר יושבות בחדרי וועדות כמו זה, ומחפשות דרכים לשפר את מצבן ולא עוסקות למעשה בנשים העניות ביותר.
הברונית הלנה קנדי: האמת היא שלעולם לא נשנה את מצבן של הנשים העניות ביותר אלא אם כן נעזור למעשה לנשים בעמדות כוח.
הברונית הלנה קנדי: אנחנו חייבות להכיר בעובדה הזאת ואנחנו חייבות לקרוא תיגר בפני אלה שטוענים שזה אליטיזם ורצון לתת זכויות יתר לקבוצה מסוימת של נשים, כי אלא אם כן נוסיף נשים למקומות האלה זה משפיע על הכל.
הברונית הלנה קנדי: אנחנו חייבות לומר זאת בבירור.
אריאלה גולדמן: אני מסכימה איתך.
אריאלה גולדמן: את יודעת, אני עובדת בארגון שעובד למען העניים ובגלל זה אמרתי, "אל תשכחו אותם.
אריאלה גולדמן: "
הברונית הלנה קנדי: אפילו אתמול דיברת עם נשים.
הברונית הלנה קנדי: היה אותו הדברים כשדיברנו על מערכות יחסים וכולי ונשים עניות, שמרגישות, "מה זה קשור לחיים שלי?"
אתי לבני: אני פותחת את הישיבה, בוקר טוב לכולם.
אתי לבני: הנושא שלנו היום הוא עידוד נשים לפתוח עסקים קטנים ובינוניים, במסגרת היום שמציינת הכנסת בכל הוועדות.
אתי לבני: אחר כך גם יתקיימו דיונים במליאה ובאודיטוריום, וכולכם מוזמנים להשתתף.
אתי לבני: זאת הישיבה השניה שאנחנו מקיימים בנושא עסקים קטנים, יזמות עסקית ונשים.
אתי לבני: קיימנו ישיבה אחת בסוף פברואר ואנחנו רוצים להתקדם בנושא הזה.
אתי לבני: אומר כמה מילים, כדי לרענן את הזכרון, על נשים בעסקים קטנים ובינוניים: יש בפניכם דוח שהכין לנו הממ"מ.
אתי לבני: בסך הכל אנחנו רואים שהמצב בנושא עסקים קטנים משתפר.
אתי לבני: יש גידול מתמיד, לפחות בשלושת השנים האחרונות.
אתי לבני: אמנם רק 5% אבל יש גידול בנשים עצמאיות בעסקים קטנים ובינוניים.
אתי לבני: בכלל יש גידול בכמות המועסקות במשק.
אתי לבני: מתוך המועסקות במשק יש לנו 4.6% עצמאיות ומתוכן 1.6% מעבידות.
אתי לבני: כדאי אולי לשים על השולחן, לפרוטוקול, מה הבעייתיות שבכניסת נשים לעסקים, בפתיחת עסקים וביזמות.
אתי לבני: החסמים הם אותם חסמים שנמצאים גם במקומות אחרים, אבל כאן הם בולטים יותר: העדר תמיכה בנקאית, גיוס הון, מידע, רישוי, העדר התמחות לנשים, חוסר הערכה עצמית, דימוי עצמי נמוך וכדומה.
אתי לבני: אלה דברים שקשה מאוד להתערב בהם אלא במכלול הפעילות של נשים, לרבות החוק החוק הקודם שדנו בו רבות בישיבה הקודמת, של יצוג נשים גם בתהליכים מדיניים ובמשא ומתן.
אתי לבני: הדימוי העצמי של הנשים בארץ ייקבע גם על ידי חינוך ושוויון בין המינים אבל אנחנו מטפלים גם במודלים לחיקוי - נשים שעשו את זה תשמשנה מודלים, לרבות חונכות בנושאים האלה.
אתי לבני: כתוצאה מכך נשים תיראנה שדברים אפשריים.
אתי לבני: נסיון ניהולי ופיננסי אנחנו יודעים, בית וקריירה אנחנו יודעים.
אתי לבני: אנחנו צריכים לפתור את זה על ידי קרנות.
אתי לבני: יש קרנות שתומכות בעסקים קטנים ובינוניים.
אתי לבני: יש גם כיוונים שמכסים את נושאי פתיחת עסקים על ידי נשים.
אתי לבני: יש קורסים של מט"י – קורסי הכשרה.
אתי לבני: בדוח יש לנו דוגמאות לקורסים חדשניים בפריסה יפה של מרכזי יזמות ב-24 מקומות.
אתי לבני: בבני-ברק, למשל, יש מרכז טיפוח שעושה גדולות ונצורות בכמות גדולה של נשים, נשים בדוואיות, חרדיות, חד הוריות ואחרות, קורסים להעצמת נשים ועוד.
אתי לבני: בעבר הוקמה על ידי הרשות לעסקים קטנים ועדת היגוי לעידוד יזמות נשים שהיו לה כל מיני המלצות.
אתי לבני: הוועדה הפסיקה את פעילותה מייד לאחר פרסום הדוח, כפי שקורה לפעמים לוועדות יישום.
אתי לבני: מייד נשמע מחברת הכנסת רוחמה אברהם אם כדאי לחדש את זה, אם יש לזה מקום כדי לעודד את נושא העסקים.
אתי לבני: כולנו יודעות שלנשים בעסקים קטנים ובינוניים ולנשים עצמאיות יש ערך מוסף בלתי רגיל בעידוד הצמיחה של המשק, בכניסת נשים לעבודה, בקידום מעמד האשה, בשוויון לנשים בכל התחומים.
אתי לבני: שומה עלינו לדאוג ולעודד את כל הנושא הזה בצורה הרבה יותר אגרסיבית ממה שעשינו עד היום.
אתי לבני: אני רוצה לפתוח את הנושא לדיון.
דורית אלמליח: אני מייצגת גם את הרשות לעסקים קטנים ובינונים וגם את מט"י.
דורית אלמליח: המטרה שלי לראות איך יוצרים את הקשר בין נשים לעסקים קטנים.
דורית אלמליח: זה התפקיד שלנו בדיון הזה.
דורית אלמליח: לא רק מעמד האשה כמעמד האשה אלא קידום נשים דרך הנישה של עסקים קטנים.
דורית אלמליח: זה לא סוד שעסקים קטנים הם המנוע לצמיחה של כל אזור, של כל אוכלוסיה, של כל מדינה ולכן החוק לקידום עסקים קטנים ובינוניים יתן פלטפורמה לקידום נשים.
דורית אלמליח: המטרה שלי היא שנגיע מהישיבה הזאת להחלטות מעשיות.
דורית אלמליח: ישנם ארגונים רבים שעוסקים בקידום מעמד האשה.
דורית אלמליח: ישנם ארגונים רבים שמטפלים בנושא של קידום עסקים קטנים.
דורית אלמליח: אם לא נהפוך את זה מערך לדרך, ממשהו של דיבורים למשהו של ביצוע, אז השווי שלנו הוא לא גדול.
דורית אלמליח: מה יכול להיות ביצועי?
דורית אלמליח: עסקים קטנים מתאימים כמו כפפה ליד לנשים.
דורית אלמליח: זה לא סתם שנשים נכנסות לעסקים ומצליחות, ויש גידול של נשים בעסקים קטנים.
דורית אלמליח: עסקים קטנים הם גמישים, יצירתיים, פתוחים להתאמות לשינויים של סביבה, ואנחנו כנשים, אלה בדיוק התכונות שמאפיינות אותנו ואנחנו יכולות להשתלב בכבוד.
דורית אלמליח: יש כמה דוגמאות ואני לא רוצה לה להרחיב.
דורית אלמליח: כאחת שבאה מהפריפריה, הנושא של כניסת נשים לנושא התיירות הכפרית, למשל, הביא למהפך במעמד האשה.
דורית אלמליח: נשים שהיו רגילות לאסוף ביצים במשק המשפחתי, ברגע שהן הפכו את הלול ל-4 חדרי אירוח, פתאום הן אלה שמביאות משכורת יותר גדולה הביתה, פתאום הן מתלבשות ומייצגות וכל מעמדן השתנה.
דורית אלמליח: בפריפריה ובמקומות אחרים, אם מחברים נשים בעסקים ועושים מהן רשת עסקית אחת, ויוצרים לכיוון של שיווק משותף, פיתוח משותף - נשים מסוגלות לשתף פעולה, הן הרבה פחות מתחרות אחת בשניה.
דורית אלמליח: אז הנושא של הרשות העסקית ופתיחות לחדשנות, זה עוד כלי.
דורית אלמליח: אם יש לנו תכונות של נשים ויש לנו פלטפורמה כעסקים קטנים ואם יש לנו דוגמאות בשטח, אז מה אנחנו צריכות לעשות היום?
דורית אלמליח: אנחנו צריכים ללכת בשני מישורים: אחד, כל מה שהתחיל עד עכשיו, צריך לכנס את זה.
דורית אלמליח: להקים מועצה ציבורית או ועדה ציבורית שתטפל בנושא של נשים ועסקים.
דורית אלמליח: זה התחיל וזה הפסיק, אז צריך לחדש את זה.
אתי לבני: איפה תהיה המועצה הציבורית?
דורית אלמליח: מצידי ברשות לעסקים קטנים שתרכז את זה או בכל מקום שנבחן אותו בקריטריונים, מה הכי טוב ליישום.
דורית אלמליח: אבל מועצה זה לא מספיק.
דורית אלמליח: אם המדיניות של המועצה הזאת לא תיושם ברמה ארצית, מקרית שמונה ועד אילת דרך שומרון בקעה, זה לא מספיק.
דורית אלמליח: אז בכל מט"י או בכל מקום אחר צריכה להיות מחלקה ביצועית לנשים למדיניות שתיקבע בוועדה המרכזת הזאת.
דורית אלמליח: צריכים לטפח את כלי הסיוע, ובדיוק על זה דיברת כשדיברת על החסמים.
דורית אלמליח: יש לנו מחסום של מימון – אז נכין קרן שתטפל בנושא.
דורית אלמליח: פעם היה "אישית דיסקונט" והוא גסס.
דורית אלמליח: אז נעשה "אישית לאומי", "אישית ממשלה", לא אכפת לי מה.
דורית אלמליח: יש את העמותה להעצמה כלכלית לנשים.
דורית אלמליח: העמותה פיתחה דרך יחודית יוצאת דופן כי זה מכיל 4 דברים: הדרכה בתחום של העצמה אישית, הדרכה בתחום העצמה כלכלית, הלוואות קטנות לנשים ואחר כך חונכות שמלווה אותן יד ביד עד שהן יוצאות באמת לעצמאות.
דורית אלמליח: אבל לא כל הנשים בדרגה הזאת, יש נשים כמוני וכמוכם שגם צריכות קידום כזה או אחר ולא תמיד 20,000 שקלים זה מספיק.
דורית אלמליח: צריך להיות מימון לכל רמה של עסק, לכל רמה של אשה.
דורית אלמליח: קרן מיוחדת עם תנאים מיוחדים לנשים.
אתי לבני: את אומרת שצריך להיות מסלול מימון לנשים?
דורית אלמליח: כן.
דורית אלמליח: נושא המימון מתחלק לשני שלבים: אחד – בשלב של הקמת עסק כל הנושא של ההלוואות וכל הנושא של הבטחונות, צריך לייצר לו תנאים מיוחדים.
דורית אלמליח: אחרי הקמת העסק יש צרות אחרות: מיסוי, ארנונה, מס הכנסה, אחזקת עובדים.
דורית אלמליח: זה הורג כל בעלת עסק שתהיה המצליחה ביותר.
דורית אלמליח: מבחינה של כסף צריך להוריד בהחזרי מע"מ בעסקים של נשים, להוריד ארנונות ועוד.
אתי לבני: העדפות?
דורית אלמליח: בתחום הזה של מימון ומיסוי בנושא של נשים.
דורית אלמליח: הדבר האחרון שאני רוצה להגיד זה הנושא של הכשרות.
דורית אלמליח: יש כל מיני מערכי הכשרות.
דורית אלמליח: בכל מערך הכשרה צריך להיות פרק ספציפי לנושא של היתרונות של נשים בעסקים קטנים, החדשנות שהן יכולות להוביל.
דורית אלמליח: אני יודעת שאורית נוקד מטפלת בנושא של נשים בפריפריה ופה צריך התייחסות מיוחדת, כי כל עסק בפריפריה עולה לו כפול שיווק, הכשרה, מימון.
דורית אלמליח: אין כוח קניה כמו במרכז אז צריך התייחסות מיוחדת.
סנדרה בנאי: אני ילידת יוגוסלביה, 10 שנים בארץ.
סנדרה בנאי: יש לי שני עסקים בירושלים לתכשיטים ואופנה.
סנדרה בנאי: הגעתי למט"י רק אחרי פתיחת העסק השני.
סנדרה בנאי: את העסק הראשון עשיתי בכוחות עצמי ובגלל זה אני מכירה טוב מאוד את כל הקשיים שעוברת אשה שרוצה לפתוח עסק בארץ: את כל הרשויות שלא מתייחסות וכל הבעיות שנתקלת בהן אשה, שאם היא פחות מגיל 30 בכלל יש לה בעיה כי אף אחד לא מתייחס אליה ברצינות.
סנדרה בנאי: אם היא לא עומדת ימים שלמים בתורים בכל מיני רשויות, אז בכלל היא יכולה ללכת הביתה.
סנדרה בנאי: אסור לשכוח שאשה נשואה עם ילדים, אין לה אפשרות לפתוח עסק.
אתי לבני: מה את מציעה?
סנדרה בנאי: אני מציעה שותפויות לנשים.
סנדרה בנאי: אם נשים עושות שותפות הן יכולות יותר לטפל בעסק.
סנדרה בנאי: אני רווקה, בלי ילדים ונורא קשה לי.
סנדרה בנאי: לפעמים אני מעדיפה שמישהו אחר יעשה את זה במקומי כי אני פשוט לא יכולה.
סנדרה בנאי: אשה שיש לה ילדים לא יכולה להרשות לעצמה לפתוח עסק.
סנדרה בנאי: או שהיא צריכה לנטוש את הילדים שלה או שהיא יכולה לסגור את השערים.
אתי לבני: קיבלת הלוואות במסגרת העסקים שלך?
סנדרה בנאי: בעסק הראשון ביקשתי מהבנקים.
סנדרה בנאי: הבנקים לא מדברים עם נשים.
סנדרה בנאי: הייתי בתקן עולה חדשה.
סנדרה בנאי: הבנקים מבקשים ערבים כיוון שהייתי לבד בארץ לא הצלחתי להשיג ערבים.
סנדרה בנאי: עולה חדשה שיש לה יכולת לפתוח עסק ולטפל בעסק, היא לא יכולה לעשות את זה.
אתי לבני: איזה פתרון קיבלת?
סנדרה בנאי: הפתרון שקיבלתי זה חברים.
סנדרה בנאי: בעסק הראשון מט"י לא עזר לי כי לא ידעתי על הקיום של מט"י.
סנדרה בנאי: רק בפתיחת העסק השני קיבלתי עזרה ממט"י.
סנדרה בנאי: צריך להקים ברשויות גוף שמטפל בעסקים קטנים.
סנדרה בנאי: עסק קטן זה אשה שמקימה עסק ואחרי כמה זמן לוקחת עובדת שתעזור לה.
סנדרה בנאי: התפרסם בדה מרקר על עסקים קטנים שמגלגלים 5 מיליון שקלים בשנה.
סנדרה בנאי: אני לא חושבת שזה נקרא עסק קטן שמגלגל 5 מיליון מיליון שקלים בשנה, סליחה 5 מיליון דולר.
סנדרה בנאי: כשקראתי את הכתבה גיחכתי ואמרתי שאני עסק שצריך למצוא אותו במיקרוסקופ.
סנדרה בנאי: אני לא חושבת שאשה שמקימה כסף יש לה יכולת לגלגל 5 מיליון דולר בשנה.
אתי לבני: זאת רק הגדרה ואין לזה שום משמעות.
סנדרה בנאי: עסק קטן מבחינתי זה 3-4 עובדים, והרשויות לא מתייחסות לזה ברצינות.
סנדרה בנאי: כולם שוכחים שזה מניע 60% מהכלכלה הישראלית.
סנדרה בנאי: 90% מכוח הקניה זה נשים.
סנדרה בנאי: גברים נכנסים ולוקחים מה שהם צריכים, אבל הם לא עושים קניות.
אתי לבני: שני העסקים שהקמת יציבים?
סנדרה בנאי: כן.
לילי שפי: אני רוצה לחזק את הדברים שדורית אמרה ואולי לשים סלוגן ולומר שעסקים קטנים יכולים להיות פתרון לתעסוקה לנשים.
לילי שפי: זה הפתרון הנוח והנכון.
לילי שפי: חוויתי את זה בזמן האחרון במסגרת הכשרה שעשינו לכ-30 נשים.
לילי שפי: כשהן הגיעו, אף אחת מהן לא יכלה להגיד: "אני הולכת להקים עסק".
לילי שפי: אחרי חצי שנה הן היו צריכות לעמוד בפני ראש העיר ואנשים שהגיעו ממקומות שונים ולהציג את התכנית העסקית שלהן.
לילי שפי: זאת היתה החוויה אדירה ונעשתה איתן העצמה גדולה.
לילי שפי: מתוכן 11 נשים כבר עם עסק.
לילי שפי: התהליך עוד לא הסתיים.
לילי שפי: יש להן עוד 9 חודשים של חונכות שאנחנו מעניקים להם, אבל הן בעלות עסק.
לילי שפי: הן אומרות מה הן עושות, הן מגדירות את העסק שלהן, יש להן כרטיס ביקור, הן הולכות ומתחילות לשווק.
לילי שפי: בהתחלה הן אמרו: "מה פתאום מס הכנסה?
לילי שפי: מה פתאום פנקסים?".
לילי שפי: היום הן עומדות על הרגליים, הן מגדירות את העסק שלהן, הן מתחילות לעבוד, הן מקבלות הכשרה.
לילי שפי: זה בעצם פתרון לתעסוקה לנשים שלא מצאו פתרון בשום מקום אחר.
לילי שפי: זה בהחלט פתרון אדיר.
לילי שפי: אצלנו במט"י ישנה רכזת שמטפלת בעולים חדשים.
לילי שפי: המטרה היא שמישהי שדוברת את השפה יכולה לתת להם כלים ומבינה את המנטליות.
לילי שפי: אני חושבת שצריך לבנות מנגנון כזה שבתוך כל מט"י תהיה מישהי שרגישה לצרכים היחודיים של הנשים.
לילי שפי: נבנה כלים שעוזרים לנו לטפל בצרכים הייחודיים של נשים בתוך המט"י, בדיוק כמו אותה בעלת עסק שדיברה כאן שהיא גם עולה חדשה וגם אשה.
לילי שפי: אם נהיה יותר עירניים נוכל להגדיר אותם בשלב הרעיון ובשלב העבודה.
לילי שפי: אנחנו מלווים את העסקים שלנו לכל אורך הדרך, יש צורך לבנות מערכת ולהגדיר את הצרכים היחודיים.
אתי לבני: יש לכם פתרון למצב של הלוואות ללא ערבים וללא בטחונות.
לילי שפי: אצלנו באזור קצת יותר קל.
לילי שפי: הצלחנו בחודשים האחרונים להקים קרן חדשה שנקראת קרן נס יחד עם שותפות 2000, שמסייעת לעסקים קטנים בערד ובמועצה האזורית תמר.
לילי שפי: הצלחנו לגייס שותפים מניו-ג'רסי ולגייס כסף על מנת לעזור לעסקים.
ענבל גבריאלי: בוודאי יש תנאי סף.
ענבל גבריאלי: השאלה היא מהם תנאי הסף?
ענבל גבריאלי: כי לדרוש מבנקים שיקלו עלי רק בגלל שאני אשה ולא יבקשו ערבים, זה לא מציאותי.
ענבל גבריאלי: לדעתי זה גם לא צודק וגם לא נכון.
לילי שפי: הקרן הזאת לא באה לעזור רק לנשים.
לילי שפי: הקרן יוצרת ייחודיות לפריפריה מסויימת.
לילי שפי: יכול להיות שאנחנו יכולים ליצור לעצמנו לובי.
לילי שפי: במערכות מסויימות זאת העדפה, זאת לא תזה שאומרת רק לנשים, אלא תזה שזה חלק מהתפיסה שלה.
לילי שפי: אחרת קשה מאוד לעבור מחסומים, אבל כמובן שאת צריכה להציג תכנית כלכלית מכובדת וכמובן שאת צריכה להיות מוכשרת וצריך להיות לך מוצר.
לילי שפי: אבל עדיין יש לך מישהו שחושב על זה שבגלל שאת אשה קשה לך יותר לעבור מחסומים.
לילי שפי: הדבר השלישי, אני חדשה בתפקיד, ואני באה מעולמות עסקיים לחלוטין.
לילי שפי: עבדתי בחברה מאוד עסקית, מנפאואר, וניהלתי את כל סניפי הדרום.
לילי שפי: לפני כן לא נתקלתי בכל הקשיים האלה.
לילי שפי: בחצי שנה האחרונה אנחנו מפעילים קבוצות של 50 נשים ממגזרים שונים שביחד ככוח בונות כל אחת את המוצר שלה.
לילי שפי: כל קבוצה את המוצר הספציפי שלה ואת התחום שלה.
לילי שפי: פתאום למדתי לראות איזה רשת אדירה יש בארץ לתחומים האלה.
לילי שפי: אנחנו כנשים משתפות פעולה פי כמה וכמה בדברים שאנחנו עושות.
לילי שפי: היכולת שלנו מבחינת תקשורת היא כזאת שבבת אחת קיבלתי התנסויות ממקומות אחרים, קיבלתי ידע שהצטבר.
לילי שפי: קיבלתי כל כך הרבה אהבה, כשהלכנו עם הנשים האלה לירידים ודוגמאות של העבודות שלהן.
לילי שפי: זאת אומרת, יש רשת שהיא רשת נשית.
לילי שפי: לדעתי זה לא יכול לעבוד במגזר הגברי.
לילי שפי: אולי אפשר להשתמש בזה.
לילי שפי: אנחנו במט"י, עקב הפריסה שלנו בארץ, יכולים להוות נקודות אחיזה בנושא הזה.
לילי שפי: הבניה שלנו כרשת, קלה יותר לנשים.
לילי שפי: זאת עוצמה אדירה שאנחנו צריכים לנצל אותה יותר.
ענבל גבריאלי: לגבי תנאי הסף והסיכוי של אשה לקבל הלוואה מהקרן.
ענבל גבריאלי: דיברת על הצגת תכנית עסקית וכלכלית.
ענבל גבריאלי: נניח שכל מה שאני רוצה זה לפתוח חנות.
ענבל גבריאלי: אני אומרת לכם שאני רוצה לפתוח חנות בשורת חנויות במרכז השכונה.
ענבל גבריאלי: חסרה שם מספרה ואני רוצה לפתוח מספרה.
ענבל גבריאלי: יש לי 20% מההשקעה שאני צריכה להשקיע.
ענבל גבריאלי: אין לי ערבים ואין לי שום דבר.
ענבל גבריאלי: מה הסיכויים שלי לקבל הלוואה מהקרן?
לילי שפי: היום יש קרן בערבות מדינה.
לילי שפי: אחרי שיועצת תשב איתך ותבדוק, למרות שאת מזהה את הצורך, האם הצורך הוא נכון, אמיתי וקיים.
ענבל גבריאלי: הצורך קיים, אין מספרה ברדיוס של 4 קילומטר.
לילי שפי: יש קרנות בערבות מדינה שבהן את צריכה להוכיח 30% בטחונות ואנחנו מדברים עם הבנק גם על פחות.
לילי שפי: 70% זאת ערבות מדינה.
ענבל גבריאלי: זאת בעיה.
ענבל גבריאלי: אני מכירה עקרות בית שהן אימהות והן לא מצליחות לצאת לעבודה והן רוצות להקים משפחתון.
ענבל גבריאלי: אין להן את ה-30%.
ענבל גבריאלי: יש להן את הרצון, המוטיבציה והיכולת.
דורית אלמליח: הקרן להעצמה כלכלית נותנת עד 20,000 שקלים בלי ערבים .
דורית אלמליח: יש עמותה להעצמה כלכלית לנשים שהיא בחיפה ולהם יש קרן הלוואות מ- 15,000 שקלים עד 20,000 שקלים.
דורית אלמליח: זה למי שרוצה להקים מספרה מהבית וכדומה.
דורית אלמליח: היא נותנת לכל הארץ.
דורית אלמליח: ישנה קרן קיפ, שנמצאת בירושלים, אבל עובדת במרבית המקומות בארץ דרך המט"י ובפריפריה.
דורית אלמליח: לפעמים קשר אישי עם מנהל בנק בתוספת המלצה מהסביבה והמלצה של המט"י, ישכנע את המנהל לרדת בבטחונות.
דורית אלמליח: כל מקרה צריך להישקל.
דורית אלמליח: לילי מציעה עוד מודל.
דורית אלמליח: בואו נקים מודל של רשת או של אשכולות.
דורית אלמליח: לפעמים יש אדם עם ידע מצויין ויש אחר עם כישורים מצויינים ויש מישהו אחר עם כסף.
דורית אלמליח: אם נחבר את כולם יחד בצורה בונה, עשינו עסק של עמותה של 8 נשים יחד.
דורית אלמליח: אחת עשירה, אחת חכמה, אחת חרוצה, אחת בתוכן של העסק, והנה עשינו.
דורית אלמליח: אז יש עוד מודל.
אתי לבני: בנייר שבפנינו שנערך יחד עם התמ"ת והרשות נאמר שהוקמה ועדת היגוי לעידוד יזמות נשים והיא הפסיקה לפעול.
אתי לבני: מישהו יודע להתייחס לנושא הזה?
אתי לבני: הוועדה הפסיקה את פעולותיה לאחר הוצאת ה דוח ורוב המסקנות לא יושמו.
גיל גרוסמן: אנחנו לא יודעים להגיד.
גיל גרוסמן: אני מניח שזה בגלל תקציבים.
מרי חדייר: בראש הוועדה עמדה ד"ר מינה בסטמן, היא אכן הגישה המלצות.
מרי חדייר: לא רק שהוועדה הפסיקה לפעול, אלא גם מט"י תל אביב שהיה צבוע נשים, לא קיים היום.
מרי חדייר: ביקשנו לא פעם מהרשות לעסקים קטנים לפחות להחזיר מה שהיה.
מרי חדייר: בעבר מט"י תל אביב התמחה ביזמות נשית.
מרי חדייר: היום לא קיים כלום.
מאיר בן חמו: הרשות לעסקים קטנים לא זנחה את נושא הנשים.
מאיר בן חמו: נושא הנשים הוא נושא מאוד כאוב ומאוד פגיע בעיקר בפריפריות.
מאיר בן חמו: באזור הפריפריות יש נשים חד הוריות ונשים שלא מוצאות עצמן בתוך המערכת החברתית בישראל ובמערכת הכלכלית.
מאיר בן חמו: אלה נשים בלתי מקצועיות.
מאיר בן חמו: בתוך הוועדה יש הכשרה וליווי.
מאיר בן חמו: אין גוף במדינה שמוכן לתקצב הכשרות מקצועיות לנשים, אין דבר כזה.
מאיר בן חמו: אז יש כל מיני הכשרות בנושאים כמו ספרות נשים, פדיקור, מניקור, מחשבים, אבל רק צריך רק תקציבים.
ענבל גבריאלי: מאוד מעניין בעיני שמנית דווקא את ההכשרות האלה, זה מקסים בעיני.
מאיר בן חמו: הרשות לעסקים קטנים הטילה בשנת 2004 להקים פרוייקט לעידוד יזמות נשים בגליל.
מאיר בן חמו: כיוון שמגדל העמק ונצרת עלית סמוכות לנצרת וישובי הגליל המרכזי, זה בשיתוף עם נשים ערביות.
מאיר בן חמו: לקחת אשה ערבית או אשה חד הורית, להעביר אותה תהליך המרה מאשה יושבת בבית לאשה בעלת עסק.
מאיר בן חמו: לקחת אותן ולהעביר להן קורס הכשרה ויזמות.
מאיר בן חמו: לאחר שהן כבר היו נשות עסקים, דרשנו מהן לתרום לקהילה על ידי קורס מאמנות עסקים.
מאיר בן חמו: לא קיבלנו כסף לזה.
מאיר בן חמו: הן היו אמורות ללוות נשים אחרות בצעדים הראשונים.
מאיר בן חמו: אם אני מאפיין את האשה היזמת, היא דבר מאוד ממושמע, אוהבת להקשיב, רוצה ללמוד, רוצה להצליח.
מאיר בן חמו: בניגוד לגברים, אצל נשים לא תראי אגו ברשות עסקית אלא יש שיתוף פעולה.
מאיר בן חמו: אלה דברים אופיינים רק ליזמות נשים.
מאיר בן חמו: אז הפוטנציאל קיים אבל צריך לקחת אותו ולנצל אותו.
מאיר בן חמו: אין גורמים במדינה שמעודדים יזמות נשים בצורה מסודרת.
מאיר בן חמו: הרשות לעסקים קטנים מבטלת פרוייקטים וועדות כאלה ואחרות מתוך תקציבים.
מאיר בן חמו: זה לא גוף סטוטורי, אף אחד לא נותן לו את המשאבים המגיעים לו.
מאיר בן חמו: כמו למשל לרשות לבטיחות בדרכים שמתוקצבת בתקציב המדינה.
אתי לבני: קיצצו את התקציבים השנה ב-15%.
מאיר בן חמו: זה מימון.
מאיר בן חמו: יש הרבה קרנות שמשנות היום את היעוד שלהן, כמו קרן קיפ, לדוגמא, שהיא קרן שמורכבת מקרן הנדיב ומשפחת רוטשילד וקרן צ'רלס קלור שמוכנות לעזור לנשים בנושא של ערבים.
מאיר בן חמו: הם עוזרים, אבל עם מה תשכירי?
מאיר בן חמו: הם מוכנים לתת להן הלוואה לפתוח את העסק, הלוואות של 5000-10,000 דולר.
מאיר בן חמו: התפקיד שלנו הוא גדול אבל אף אחד לא נותן לנו משאבים לבצע את התפקיד שלנו.
מאיר בן חמו: אתם רוצים שמט"י יעשו את הכל, עם מה?
ענבל גבריאלי: דובר כאן על עסקים קטנים עם מחזור של 2 מיליון או 5 מיליון דולר.
ענבל גבריאלי: עסקים קטנים של נשים מגלגלים פחות אבל הנשים מצליחות, עובדות, עצמאיות ומעסיקות, וזה בסדר גמור.
ענבל גבריאלי: זה לא הופך אותך לבעלת עסק פיצפון.
ענבל גבריאלי: אני באמת חושבת שזה פתרון תעסוקתי נהדר, אבל אני חושבת שאנחנו צריכות לעבור שני שלבים.
ענבל גבריאלי: אני הולכת לומר משהו שהוא לא כל כך פופולרי: אני חושבת שהבעיה מתחילה אצלנו, כך גם הפתרון.
ענבל גבריאלי: לילי, את ציטטת נשים שממש לא מתלבש להן לומר: "אני לא מנהלת".
ענבל גבריאלי: זאת קפיצה שאשה מרגישה שהיא עושה, כמעט קפיצה בלתי אפשרית.
ענבל גבריאלי: הוזכר בשני המסמכים הנושא של הדימוי העצמי.
ענבל גבריאלי: הבעיה מתחילה אצלנו, אבל היא נולדה בגלל הפידבקים השליליים, בגלל התייחסות השלילית.
ענבל גבריאלי: תרשה לי מאיר, אין לי כוונה לפגוע, אני נותנת לך את הקרדיט ואני חושבת שהביטויים שהשתמשת בהם הגיעו מאותו מקום.
ענבל גבריאלי: אבל להעביר אישה "תהליך המרה"?
ענבל גבריאלי: "לנצל"?
ענבל גבריאלי: "ממושמעת"?
ענבל גבריאלי: אני יודעת שהכוונות תמיד טובות, אבל לדבר על יזמות עסקית ולומר פדיקור מניקור ובניית ציפורניים וספריות?
ענבל גבריאלי: קודם כל כאלה יש גם גברים.
ענבל גבריאלי: יש חברות כנסת, ויש בעלות חנויות.
מאיר בן חמו: אמרתי גם מחשבים ומה שלא יהיה.
ענבל גבריאלי: אני לא מאשימה אותך בפעולות רעות או בהעדר פעולות של הרשות.
ענבל גבריאלי: אני מותחת ביקורת לא כחברת כנסת אלא כאשה, שאלמלא הייתי חברת כנסת, הייתי יכולה להגיע אליך, ואני לא רוצה שתעביר אותי תהליך המרה.
ענבל גבריאלי: הביקורת היא בונה, היא לא אישית כלפיך, היא כלפי הביטויים שאתה לא היחיד שאומר אותם, ובחדר הזה, לצערי הרב, שמענו ועוד נשמע עוד הרבה ביטויים כאלה.
ענבל גבריאלי: זאת המלחמה שלנו.
ענבל גבריאלי: חוסר היכולת המנטלית שלי כאשה להרים את הראש ולהגיד אני הולכת להרים עסק, הגם שיש לי 2.5 שקלים בכיס, זה דווקא בגלל ביטויים כאלה שאני שומעת בסביבה, ולא בהכרח מהמקום האישי והפרטי שבאתי ממנו.
ענבל גבריאלי: לכן אני חושבת שזאת צריכה להיות המלחמה שלנו.
ענבל גבריאלי: אנחנו כל הזמן מדברות על חינוך ועל חינוך.
ענבל גבריאלי: זה גם חינוך אבל צריך גם דחיפה אגרסיבית שלנו לדחוף את החברות שלנו בכל מקום.
ענבל גבריאלי: אם יש לי חברה שמחפשת עבודה ואני יודעת שיש לה סכום כסף בצד, אני תמיד אציע לה לפתוח עסק.
ענבל גבריאלי: אני לא אציע לה בכל מחיר, אם ההצעות העסקיות שעומדות לפיתחה הן כאלה שיגררו אותה לתהומות עמוקים יותר, אבל אני יודעת שזאת העצה הכי טובה שאני אוכל לתת לה והעצה שאני ארצה שהיא תיישם.
ענבל גבריאלי: אז זה השלב הראשון, השלב המנטלי.
ענבל גבריאלי: ברגע שנצליח לחנך את הסביבה להימנע מביטויים כאלה, להימנע מאמירות כאלה, יפתרו גם אותם קשיים שבהם נתקלה סנדרה עם אותם פקידי בנק או אותם אנשים שבלי להכיר את היכולת האישית שלה העזו לזלזל, רק בגלל שהיא אשה, וגם מתחת לגיל 30.
ענבל גבריאלי: אחרי שעברנו את כל זה, וזאת לדעתי הבעיה העיקרית, ישנם כמובן את הקשיים האובייקטיבים.
ענבל גבריאלי: אני חושבת שהקשיים האובייקטיבים הם כלליים ורלוונטים לשני המינים.
ענבל גבריאלי: כמו שלי לא יכול להיות סכום כסף מסויים לפתיחת עסק, יכול להיות גם לגבר.
ענבל גבריאלי: דורית, אני לא מסכימה איתך לגבי המיסוי.
ענבל גבריאלי: זה ללכת צעד אחד גדול ורחוק וגם לא נכון.
דורית אלמליח: דיברתי על כך בהקשר של עידוד עסקים קטנים.
ענבל גבריאלי: זה בסדר, זה כבר משהו שהוא מאוד נכון.
ענבל גבריאלי: בשנים האחרונות, בתקופה של המיתון היתה התמוטטות של כל ענף העסקים הקטנים.
ענבל גבריאלי: זה נכון כל עוד אנחנו לא קובעות את זה ספציפית לנשים.
ענבל גבריאלי: בנושא של ההלוואות.
ענבל גבריאלי: אני כן הייתי רוצה שיוקמו קרנות שהן רק לנשים.
ענבל גבריאלי: מאותה סיבה של הצעת החוק שנדונה כאן בישיבה הקודמת שלנו, מאותה סיבה שאנחנו רוצות הבטחת ייצוג לנשים, מאותה סיבה שאנחנו רוצות תמרוץ למפלגות.
ענבל גבריאלי: כל עוד המצב לא כפי שאנחנו רוצות שיהיה והוא לא מספק אותנו, רצוי שיהיו הדברים האלה.
ענבל גבריאלי: זה לא גורם לי להרגיש חלשה יותר מגברים.
יהודית אופנהיימר: הדוח הזה קצת מצער אותי משום שאין בו בכלל ייצוג לעבודה שעושות העמותות השונות.
יהודית אופנהיימר: מלבד העמותה להעצמה כלכלית לנשים, שעושה עבודה נפלאה ואנחנו בקול האשה שותפות איתה כבר 4 שנים, הארגונים הקטנים עושים עבודה והיינו פה בפגישה שהיתה לפני חודשיים והצגנו את הפרוייקטים שלנו.
יהודית אופנהיימר: הצגנו את הפרוייקט המשותף שלנו עם ארגון "אחותי", פרוייקט שיוספה, היושבת מולי יזמה – נשים מבשלות עסק.
יהודית אופנהיימר: זהו פרוייקט מאוד יחודי בקרית היובל שהוא לא רק חדשני בתפיסה שלו אלא גם הוא פרוייקט בשיתוף פעולה מאוד יפה עם המינהל הקהילתי ושירותי הרווחה בקרית היובל ומציג מודל מאוד יפה של עבודה עם הקהילה.
יהודית אופנהיימר: זה דבר מאוד חשוב שלא הוזכר פה ושהוא חשוב להצלחה של עסקים של נשים.
יהודית אופנהיימר: זה חבל לי, כי אני חושבת שאם מדברים על אין כסף, אז יש ארגונים שבמאמצים מאוד גדולים עושים את זה בשטח.
יהודית אופנהיימר: היו לנו שתי קבוצות של "עסק משלך" של נשים דוברות רוסית בקול האשה לשיתוף עם העצמה כלכלית לנשים.
ענבל גבריאלי: איך אתן עוזרות להן בפועל?
יהודית אופנהיימר: היינו פה וסיפרנו.
יהודית אופנהיימר: כשהדוח הזה הוכן אף אחד לא פנה אלינו שנבוא לספר, זה מאוד מתסכל.
יהודית אופנהיימר: הפן שאנחנו מביאות לעבודה מאוד חשוב שיוצג, כי יש פה כמה מושגים מאוד מבלבלים.