GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אתי לבני: אבל נפנה לפוליטיקה בשבוע הבא ונבקש להכנס אל זה.
מוטי עדן: לא נבקש להכנס, קוראים לפי הענין, לא קוראים לפי - -
אתי לבני: אנחנו נבקש, לא כשיש נושא שאני חושבת שהוא חשוב, למה לא לבקש.
מירה דרור שמי: כי זה כבר נותן את התוצאות וכשלעצמו מתקן הרבה מאד ממה שקורה.
לימור רובין: זה לא כל כך נכון כי כוחות השוק הם כוחות כשאנחנו מדברים פחות על תוכן ויותר על פרסומות, הפרסומת הזאת היא מבחינת מכירות שלה היא מצוינת.
לימור רובין: היא זכתה באיזה פרס, היא מגבירה את המכירות, סקס מוכר, כלנו יודעים את זה.
לימור רובין: אנחנו צריכות לבוא ולהזעיק ולהגיד אנחנו כבר לא טמבליות, אחרי פרשת רמדיה היה איזה שהוא סוויץ אצל הצרכן הישראלי, הוא כבר לא הולך אל הקיר הוא יודע להחרים מוצר, אבל אנחנו עדיין לא שם.
לימור רובין: אנחנו לא ביקורתיים, אולי יהיו אנשים שיתעצבנו כשהם יראו את זה ויגידו, או שהן אלה שרוכשות את הונדה שהגבר שלצידם רוכש את הרנו, אני לא אומרת שהלכה לקנות את האוטו הזה דווקא, אבל סביר להניח שהם קודם יגידו או שלא יגידו אלא שבתוך התת מודע שלהם יהיה להם התניה מיד של סקס ושל אוטו וזה מה שיצא להם כשהם ילכו לקנות אותו.
לימור רובין: זאת אומרת אנחנו לא מדברים פה על איזה שהוא תהליך הוא יהיה, יתקבל, צריך לכפות את זה.
לימור רובין: צריך לכפות את זה, וצריך לפגוע בכיס אנחנו עד היום, עד לפני הרבה מאד זמן ובמשך הרבה מאד זמן פנינו את הנוחות על כל פרסומת כזאת יצאנו החוצה, פעם כשעוד לא היתה לנו תקשורת והבערנו את המדורה, וישב הקופלר במשרדו ואמר את מי אני מעצבן מחר כדי לקבל זמן אויר בחינם ושיהיה אינתבד התקשורתי, ואנחנו אמרנו, מה, אנחנו עובדות בשבילם, אנחנו נופלות לידיהם הפתוחות לרווחה, אז בואו נחשוב איך אנחנו עושים את זה.
לימור רובין: והתחלנו לעשות את האינלציה לתקשורת ועד היום זה עבד, זה עבד בכמה פעמים, אז כשעשו את התסריט אהבה זו לפרסומות שהיו בעתון, ואז כשהתסריט כבר הוגש חברות הפרסומת הקטנטנות שעל הגב של הזה של הפרסומות שרוצות לגדול יותר אמרו פנינו למי שנותן את הכסף, למי שיש לו את הג'ובות ואמרנו לו אנחנו נפנה לכל לקוחותיך, דיאלוג עם חברת הפרסום בכלל אין לנו.
לימור רובין: וזה עבד.
לימור רובין: ובמקרים אחרים זה לא עבד, כי יש עליה במכירות.
לימור רובין: אנחנו עוברים פה תהליך חשיבה מאד מאד מהותי.
לימור רובין: למי אנחנו פונים?
לימור רובין: יש פה גוף ציבורי שהוא צריך לאכוף את חוק הרשות השניה, שחוק הרשות השניה הוא ברור ואנחנו יכולים לבוא ולפנות אליו ולהגיד לו, מוטי שקלאר אל תפרסם אל תציין את הפרסומת הזו, אפילו בשעה שתיים בלילה להיות, אבל אם אף אחד לא ראה עד היום און ליין את ההודעה לעתונות הזאת פתאום אנשים יגידו מה זה ומה זה, ובוא נשאר ערים עד שתיים עשרה בלילה ונראה את זה.
לימור רובין: אנחנו יכולים לבוא לאנזה ולהפגין מול אנזה ולהגיד להם אנחנו נפגע בכל לקוחותיך ואז קבל את זה כאירוע תקשורתי ואז אם יש אנשים שלא באו פתאום זה יהיה מענין ופתאום יפיצו את זה באינטרנט וכל אחד יגיד שמעת על הפרסומת הזאת.
לימור רובין: זאת אמרת מהבחינה הזאת אנחנו צריכים לעבור איזו חשיבה יסודית איך אנחנו עושים את זה, למי אנחנו תוקעים את החץ, איפה אנחנו תוקעים את החץ שהוא יהיה רלוונטי ביותר, הפקסים האלה זורמים אלינו.
לימור רובין: יש לנו אנשים מעוצבנים שבאים אלינו, אנחנו צריכים לתת שזה יהיה אפקטיבי ולא רק לדבר ולצעוק הנה אתם קופצות כמו שאומרים לנו.
לימור רובין: אלא לעשות את החץ במקום הנכון כדי להרוג את הדבר הזה עוד לפני.
לימור רובין: חשבנו לפנות לחברות הפרסום, לבוא אליהם, לעשות איזה שהיא אמנה, לעשות איזה שהוא מדרג אלטרנטיבי, לקחת את קקטוס הזהב שלהם, וקקטוס הצללים, אני לא יודעת מה, הנה אנחנו עושים לכם משהו הפוך, פיא קרנות למשל, אשה יורה זה מה שצריך להיות במקום הראשון ולא משהו אחר.
לימור רובין: הדברים האלה יהיו תמיד פחות אפקטיביים מאשר פרסומת אחת כזאת שהורס קצת את כל מה שאנחנו משתדלים לבנות בהרבה מאד זמן, הנה את תשבי מאחורה ומה שאת באמת צריכה להיות תשבי מקדימה.
לימור רובין: אז אנחנו מתחילים חשיבה עם הרשות השניה, הרשות השניה אין לנו מילים היא יכולה גם לא לעשות את הדברים האלה, היא משרתת, היא לא רק שאוכפת את החוק שהיא אמורה לאכוף אותו היא יוזמת את הדברים האלה, היא עושה מעבר.
לימור רובין: אנחנו רוצים לגבות אותה אבל אנחנו גם לא רוצים לירות לה כאן ברגלים, אנחנו הצטרפנו לבג"ץ שלה אבל אנחנו פוחדים לעמוד בחזית התקשורתית וככה יותר להזיז את הדבר הזה.
לימור רובין: אז התחלנו איזה שהוא תהליך של חשיבה, אנחנו נקים את הקואליציה הזאת, הרשות בשבילנו היא שותף נהדר ומלא ואנחנו מחליטים השנה להקדיש את 2005 למאבק בפרסום פוגע כדי שלא נראה את עצמנו מוצפים את עצמנו בתכניות כמו ברבור שאנחנו יודעים לאן זה יכול להגיע, כדאי לעצור את זה כשזה עוד יחסית קטן.
קריאה: אם אפשר, כבוד היושבת ראש, אנטיביוטיקה מידית, אמנה שלנו שאת יוזמת, לכל אמצעי התקשורת עם קווים מנחים.
אתי לבני: את זה אנחנו מידית יכולים לעשות.
נחמה לאור: אני חושבת שכל דבר שיצא כאן מהכנסת בשלב הזה שבו אנחנו נמצאים שהמאבק הוא מאבק מאד משמעותי יהיה לו אפקטיביות.
אתי לבני: בהצטרפות לבג"ץ הזה יש לזה משמעות?
קריאה: נניח שכן.
אתי לבני: ישנם כאן נציגי טלעד ורשת, הייתי רוצה לשמוע את עמדתכם.
טל קרמר: מנהלת המחלה הדוקומנטרית בטלעד.
טל קרמר: לאורך כל שנת השידור שלנו בערוץ 2 אנחנו תמיד היינו קשובים ותמיד בדיאלוג מאד נעים עם הרשות השניה, גם כשהיו לנו חילוקי דעות בנושאים שונים, מכל זכייניות ערוץ שתיים אנחנו הזכינית היחידה שיש לה מנכ"לית, וגם מנכ"ל, יש לה מנהל תחום דקומנטרי, ומנהלת של תחום דקומנטרי, יש לו מנהלת פיתוח תכניות ולא מנהל פיתוח תכניות, יש לנו מנכ"לית של טלעד ערוצי השידור שהיא מנכ"לית בכל ערוצי השידור פרט לערוץ 2 של טלעד, כך מהבחינה הזאת אנחנו מרגישים מאד בנוח ומאד בבית ויש לנו כמובן את אילנה דיין שמגישה תכנית פריים טיים בערוץ 2, אילנה דיין כמגישה שמשדרת מהשנה הראשונה של ערוץ 2, ומשדרת בטלעד, משדרת כבר 11 שנים ומשדרת רק בפריים טיים ומתעסקת בפוליטיקה, מתעסקת בעסקים, מתעסקת לא רק, וגם עשתה תכנית מצוינת בשנה שעברה בנושא של מהות הקריירה שאני חושבת שנוגעת להרבה נשים שיושבות פה.
טל קרמר: כך שאין שספק שיש עוד הרבה מה לעשות, ואין ספק שאני, אדבר השם עצמי ולא בשם אף אחד אחר, כאישה וכמתנדבת למרכזי סיוע לנפגעות תקיפה מינית, זה נושא שחשוב וזה נושא שהוא על האג'נדה שלנו, וכשיש נשים שהן בעמדות שהן עמדות בכירות זה יכול לעזור, ואני רואה את זה כעובדת של חברה שהיה לי כל השנים מנכ"ל, ועכשיו יש לי מנכ"לית, יש משהו באוירה שהוא שונה, לטובה כמובן, וכל אדם עם האישיות שלו, וכמובן שאני לא פוסלת גברים לשום דבר וענין, אלא נהפוך הוא, אבל אני חושבת שיש לזה משמעות.
טל קרמר: יש לזה משמעות ואני חושבת שבאמת יש עוד הרבה מה לעשות, אני חושבת שאנחנו מפעילים קדימה וחושבים איך לשפר ואיך לעשות כל הזמן יותר בעניינים האלה.
ג'ולי שלז: במאית לסרט, נציגה של רשת.
ג'ולי שלז: אני רוצה דווקא לדבר על הכובע שלי, הכובע הראשון כיוצרת, שעבדתי על כל הזכיינים ומנהל הערוץ הראשון.
ג'ולי שלז: אני כן מאמינה ברגולציה.
ג'ולי שלז: ואני עכשיו רואה בתור מי שעובדת למכרז בתוך רשת, ומישהי שאלה אותי כאן בכניסה מה את חושבת על המכרז, אמרתי לה ב-50% נראה שזה יקרה במציאות אז זה יקרה.
ג'ולי שלז: ברמה האישית לי עכשיו לא היתה שום בעיה לא כאישה לא כיוצרת, הייתי חלק מאיזה שהיא קבוצה ותמיד ראיתי את ההבדל שהיו חוקים או שהיה ריגולציה, ותמיד יש איזה שהוא הבדל.
ג'ולי שלז: וההבדל הוא עצום.
ג'ולי שלז: זאת אומרת, רציתי לשאול אותך כשהצגת את הדברים אם יש איזה שהוא שינוי, כי אלה אמרה שהשינוי הוא נורא קטן, ענין אותי אם היה איזה שהוא שינוי בעשר השנים, כי בתחושת הבטן שלי יש איזה שהוא שינוי.
ג'ולי שלז: אני לא מטפלת במחקר, במחקר כתוב כך, כי אני רואה יותר ויותר נשים גם בעמדות מפתח, לא בכל המקומות, וגם בעשיה עצמה.
ג'ולי שלז: מצד שני אני יכולה להגיד, שאני יושבת רוב הפעמים בישיבות ואומרים לי תביאי מישהי סקסית מדליקה שמבינה בזה ובזה, זה כל הזמן נשמע, וזה כל הזמן נאמר וזאת המציאות.
ג'ולי שלז: ואני חושבת שבאמת לאורך השנים ראיתי נשים בעמדות מפתח שלא קידמו בטלויזיה, ההיפך, ראיתי גם הפוך, זאת אומרת זה תלוי בבן אדם ומה האג'נדה שלו, ומדובר באיזה שהיא אג'נדה, אותו דבר לגבי אנשים בכירים בעמדות מפתח שלא עשו כלום, ואני חושבת שכל התעקשות קטנה מיצרת עוד משהו.
ג'ולי שלז: ומה שקרה במבחן המציאות שדברים כשאלו מצליחים אז כוחות השוק נכנעים להם.
ג'ולי שלז: כי מה קרה בשנה האחרונה, בעצם יש איזה שהוא, וכולם יודעים את זה, סוג התחלפות ברשות, ופתאום יש תכניות טובות, יש נסיון לפצח, והתכניות עומדות להיות קל, והרייטינג מוכיח, ואז יש מצב שכולם מאד מרוצים ממנו.
ג'ולי שלז: ופתאום הדברים שתמיד היו סוג של תיק, כי מה בעצם אנחנו עושים, כולנו, חצי שנה, מנסים לפצח דברים שבתחילה היו בלתי אפשריים.
ג'ולי שלז: לפצח את זה, לא להביא את זה כמו שהביאו את זה לפני עשרים שנה, וגרמו לאנשים לברוח ולהעביר ערוץ.
ג'ולי שלז: אני מודה שברמה האישית, זה אני יכולה רק מי שפשוט יושבת כאן, הפעם שקרה לי בחיים הבוגרים, זה קרה לי בצבא וזה קרה לי עוד פעם ברשות השידור שהרגשתי שאני חוטפת משהו רק בגלל שאני אישה.
ג'ולי שלז: אני עברתי סוג של השפלה שאני לא הכרתי בכלל, שזה היה לי כסוג שוק, הלם.
ג'ולי שלז: אני כן מאמינה בעבודה יותר שזיפית שהיא קורת בכל הרמות, היא קורת ברמה המשפטית, היא קורת הציבורית וכל הזמן כשהיא טובה היא קיימת והיא עושה שינוי ולגביה אני מודה שצריך כל הזמן להמשיך ואיך שהוא לשנס מותניים.
אתי לבני: על מה צריך להתעקש, מה הדברים המשימות הקרובות שצריך להתעקש עליהם.
ג'ולי שנז: אני כבר דיברתי על רגולציה, אני גם נלחמת בזכות אני חושבת שכל הדברים האלו הם בסופו של דבר וזה נכון, כמו שאמרת, אני נמצאת בכל כך הרבה דיונים של לתת במה או לא לתת במה, כי כשאתה נותן במה כולם ירוצו לראות את הפרסומת מצד שני אם אתה מכניס את זה למגרה עוד פעם אתה משחזר איזה שהוא מצב שהיה לפני עשרים שנה, אותו דבר עם צנזורה, אני מאמינה בכל דיון גם אם הדיון יש לו צד שלילי, הוא עדיין מעלה ופותח דברים וחושף משהו - -
אתי לבני: את מאמינה שכן צריך לצאת עם זה הכל - -
ג'ולי שנז: אני תמיד מאמינה שיש איזה שהוא שינוי והשאלה איך אתה חושף אותו.
ג'ולי שנז: אן אתה הופך אותו לצהוב בחשיפה או לא, זה תמיד השאלה איך.
ג'ולי שנז: איך אתה הופך להיות מדיני, איך אתה הופך להיות לוחמני, על כל השאלות האלו שעל זה אנחנו כולנו בכל המקומות שוברים את הראש.
ג'ולי שנז: כולנו רוצים לראות אנשים אסטטים ויפים, ומצד שני אנשים כריזמטיים לא יפים, גם וכל הזמן נחפש, הלוואי והיתה נוסחה.
ג'ולי שנז: אני כן מאמינה שצריך להיות חיבור של כל הנושאים, ואני יכולה להגיד, מישהו אמר פה שהיתה מודעה בעתון שדרוש זה פשוט בתור בדיחה אבל זה מה שהפך להיות, עשרות אנשים שמקבלים את הדקונים בפריפריה, אומרים אז מה?
ג'ולי שנז: אבל בסוף יהיו כמה תכניות טובות שלא היה להם סיכוי בכלל שנתיים, מה עם נשים, ראיתי בפסטיבלים של נשים בעולם דבר שרק התחיל השנה.
ג'ולי שנז: לי אפילו היה בהתחלה איזו התנגדות כי גם קשה לי להיות תמיד באיזה שהיא קבוצה כל כך צרה.
ג'ולי שנז: פתאום אתה מבין שכל הטיפות האלה מיצרים המון דברים.
ג'ולי שנז: פתאום יש שם במות שאין סיכוי שהבמה הזאת תהיה במקום אחר, והבמה הזאת מיצרת עוד איזה שהוא קוד.
ג'ולי שנז: אני חושבת שתמיד את יכולה לעזור, אני יושבת והקשבתי לא קראתי, אני אכנס לקרוא את הנתונים היותר מדויקים, אני יודעת שיש התכוונות פנימית אצל כל הזכיינים להסיע של נשים, זה אני מרגישה, זה מה שאמרתי בכניסה, לדעתי 50% מהמכרז זה יקרה, וזה המון, מדובר פה אני יודעת על תכניות שאם יקרו ויצאו לפועל זה נהדר.
ג'ולי שנז: אני בעד העדפה מתקנת.
גיא עמיעד: 50% זה כמו היום.
נחמה לאור: אני רוצה לומר כמה דברים על מה שנאמר כאן.
נחמה לאור: ראשית אני לא מטילה ספק במוטיבציות, מלכתחילה.
נחמה לאור: אני לא חושבת שיש איזה שהיא אג'נדה כתובה וידועה שמטרתה להדיר קבוצות מסוימות מהמרקע וכו'.
נחמה לאור: אבל אני חושבת התרומה של המחקר הזה היא תרומה אחרת מהדיון על מוטיבציות, ורצינו, ועשינו, או דוגמה קטנה כזו או אחרת, אילנה דיין ואחרות שהן נשים נהדרות, מקצועיות ונפלאות, מעטות.
נחמה לאור: המטרה של המחקר שלנו היא לא לעסוק בדיונים על דוגמאות קטנות ועל מוטיבציות, אלא לבדוק את המצב בשטח.
נחמה לאור: זאת המטרה.
נחמה לאור: אנחנו רוצים לראות איך זה נראה על המרקע.
נחמה לאור: אחד הדברים שהיו קשים לנו כרגולטור, בכל השנים האחרונות, זה להכנס לסוג של שיח שלא נשען על עובדות בדוקות.
נחמה לאור: שנשען על מוטיבציות נפלאות של הזכיינים, ועל דוגמאות כאלה ואחרות ולא על בדיקה אימפירית משמעותית של המצב.
נחמה לאור: עכשיו, נוכח המחקר הזה אנחנו עומדים במצב שבו אנחנו יכולים לדבר על נתונים.
נחמה לאור: בואו תראו, למרות המוטיבציות המאד משמעותיות הטובות, מה המצב בשטח, בואו נבחן את זה איך זה משתקף על המרקע, שלדעתי זה המבחן הכי משמעותי כאן.
נחמה לאור: וזה מאפשר לנו שיחה מאד קלה מול הזכיינים.
נחמה לאור: אחד הדברים הכי חשובים מבחינתנו, זה לא לעשות את המחקר עכשיו.
נחמה לאור: להעלות את הנושא לכותרות ולתת לזה לזרום איך שהוא, אלא להשתמש בזה ככלי שילווה אותנו במהלך השנים הבאות.
נחמה לאור: זאת אומרת, לעשות מפעם לפעם מחקר ניתור ולראות, המצב משתנה במרקע, כן או לא.
נחמה לאור: השאלה אבל האם הצלחנו לשנות את המצב.
נחמה לאור: וזה המבחן.
נחמה לאור: מחקר משמעותי ורציני כמו שהרשות עשתה, לא נעשה לפני כן, אז אני לא יכולה להגיד אם יש שינוי מאד משמעותי כן או לא, כי אין לי את הבחינה האימפירית.
נחמה לאור: מה שאפשר להגיד, יש שינוי בשנים האחרונות, יש יותר נשים על המרקע, ברור שהמצב של קבוצת המיעוט של נשים הוא לא דומה לקבוצות מיעוט אחרות שלא נעשה בעניינם כמעט בכלל בשנים האחרונות, ואתם ראיתם על הרצף.
נחמה לאור: אז יש איזה שהוא שינוי.
נחמה לאור: אני מדברת על מיעוט סוציולוגי.
נחמה לאור: אני לא מדברת על מיעוט מספרי כרגע.
נחמה לאור: יש עוד קבוצות שהם הרבה יותר שקופות מבחינת - - -.
קריאה: הרוסים, האתיופים.
נחמה לאור: נכון, אלה הן קבוצות שהמחקר עוסק בהם.
נחמה לאור: אז שוב אני אומרת, מה שחשוב מבחינת העשיה הזו של הרשות זה להתחיל להשתמש בכלים מדידים לעניינים האלה, ולראות השתנות בפועל.
נחמה לאור: זה יוצר סוג של שיח שהוא סוג של שיח אחר והרשות מתכוונת להמשיך ולנתח את המחקרים האלה, ולהמשיך במחקרים ולראות במשך, אנחנו מתכוונים כל שנה או שנתיים, זה גם שאלה תקציבית, ולנסות ולראות איפה אנחנו עומדים ואם הצלחנו לשנות את המצב.
נחמה לאור: אני רק אדגיש דבר נוסף, כמו שמוטי אמר, המחקר הזה הוא חלק או נדבך בתוך המכרזים שעכשיו הזכיינים עובדים עליהם, הם יגישו את ההצעות שלהם בינואר.
נחמה לאור: למה זה חשוב, כי אני חושבת שאף פעם לא נכתב מכרז שאחד מהסעיפים שלו, אחד הקריטריונים לבחירה של הגוף שבסופו של דבר יפעיל את הערוץ הכל כך משמעותי הזה, זה לנסות ולזרוק את הכדור עליהם ולהגיד, תראו, אלו התוצאות בואו תראו לנו איך אתם מתכוונים לשפר את המצב הזה.
נחמה לאור: בואו תראו לנו תכניות עבודה, שזה לא חייב להיות מהיום למחר, או אולי זה לא יענה לנו על שאלת הבג"ץ, עכשיו, כי זה דורש סוג של הערכות אחרת, ומידית.
נחמה לאור: אבל ברמת ההסתכלות על התהליכים, וזה תהליך, יש לזה משמעות מאד גדולה.
נחמה לאור: יש להם מוטיבציה מאד משמעותית, כן לנסות ולהראות לנו איך המצב הזה משתנה לאורך שנים.
נחמה לאור: ואני מאמינה ברצון שלהם, אני מאמינה גם ביכולת האכיפה, אני בהחלט רואה במכרז הזה חלון הזדמנויות, זה חלון הזדמנויות לשפר את המצב הזה, וזה לא פלא שהתוצאות של המחקר שלנו הן בדיוק ערב המכרז.
נחמה לאור: זה תוכנן לזה, זה היה ברור שזה חלק מהאג'נדה של הרשות השניה, וזה ברור שזה הדרך שלנו לממש את הנושא הזה.
אתי לבני: רציתי לשאול אותך, כאן מוזכר שהתכניות שכווננו לכיוון המכרז, ובאמת התיחסו, והרייטינג שלהם מאד טוב, זה נכון?
אתי לבני: מה בדיוק קורה כאן.
מוטי שקלאר: הרייטינג לא ירד, לא ירד בממוצע.
מוטי שקלאר: יש כאן כמה דברים.
מוטי שקלאר: זה שכתוב בעתון חדשים לבקרים שכל יום יש תכניות מכוונות מכרז לא כל כך מדויק.
מוטי שקלאר: תמונת החורף תמיד יש עליה באיכות התכניות וזו עונת השיא, אנשים נמצאים בבית, יש גשם, בשנים האחרונות כזכייני ערוץ 2 מתפללים לגשם, כי אז יש יותר צפיה.
מוטי שקלאר: ולכן יש עליה באיכות התכניות.
מוטי שקלאר: זה אחד, וזה כל שנה.
מוטי שקלאר: נכון שיש יותר להתכוונות לתכניות מסוימות, מתברר שלא כצעקתה, שיש רייטינג וממוצע הרייטינג של העונה האחרונה הוא עלה ב-1%.
מוטי שקלאר: כך שמדדנו איזו ירידה ויש גם עליה מסוימת.
אתי לבני: לא מפולח לפי תכניות, אלא כלל.
מוטי שקלאר: אני מדבר על הפריים, ואם לא הפריים יש יותר דוק ויותר דרמות, וכן הלאה.
ג'ולי שלז: אבל מה שמפתיע שדברים שתמיד נאמרו יחד עם חומר דוקומנטרי, הם דברים שהם יותר זוכים לרייטינג יותר גבוה.
מוטי שקלאר: זוכים לעדנה.
מוטי שקלאר: תכניות דוק, כמו שזכיין כדי לשדר אותו הייתי צריך להצמיד לו אולי אקדח לרכה, לעיתים, יש מכסה מסוימת ומעבר למכסה הוא לא היה מוכן לעשות מטר אחד יותר, מתברר שיש להם כמו אמרת, יש להם רייטינג, לעיתים רייטינג מאד גבוה, שמגיע ל-19%, ל-18%, לדוק או זרבי, אני גם טוען שזה, כלומר, יש קושי, המכרז עשה דבר טוב כי הוא אמר, רבותי, צריך להשתנות.
מוטי שקלאר: תארו לכם שהיו מקבלים עוד עשר שנים רשיון, הקו לינירי הזה היה ממשיך בצורה כזו שכתוצאה מאפקט הריגוש, זה הדבר העיקרי בטלויזיה, היינו יורדים יותר ויותר למטה.
מוטי שקלאר: המכרז אפשר להם גם להתחיל לחשוב מחדש, כמו שג'ולי אמרה, לפתח מודלים חדשים לנסות לפצח דברים, ומתברר שברגע שאתה מכריח אתה מפתח דברים חדשים.
אתי לבני: לכמה זמן מעניקים עכשיו זכיון.
מוטי שקלאר: לעשר שנים.
מוטי שקלאר: יש להם בדיקות.
מוטי שקלאר: אנחנו, אפרופו המחקר, ואפרופו סעיף 5 ב' בחוק שעל פיו הם יקבלו את דקות הפרסום האופטימליות אמורים לתת מענה בדיוק לדברים, כי זה מופיע בחוק, זה דרישות כאלה ואחרות, אנחנו לא המצאנו את הגלגל.
מוטי שקלאר: אגב, שכל אלה שצועקים זה גם באירופה, אפילו בארצות הברית, הייתי שלושה שבועות שם, הם מבינים את הבעיתיות של מסך שמעצב חברה, והם בונים אין סוף כבישים עוקפים, דרך ה-TVS ודרך הקונגרס, על מנת שהמסך יכיל בתוכו תכניות יותר משמעותיות באמצעים כאלה ואחרים.
מוטי שקלאר: מה שעשה המכרז, הוא שבר את הנוסחה של האי וודאות.
מוטי שקלאר: כלומר, התחום של הטלויזיה הוא תחום של אי וודאות, אתה לא יודע מה קורה מחר מחרתיים, ולכן אתה הולך על הבטוח ועל המוכר והמוסכם שיוצר, והנוסחה היא יותר קלה, המכרז הרי שבר את הענין ואמר רבותי, תעשו דברים אחרים אין לכם ברירה.
מוטי שקלאר: ואז מתברר כי טוב, אז ימשיך ללכת.
גיא עמיעד: שאלה, במסגרת המכרז מועצה ציבורית יוצרות או תוכן פרסומי, היתה איזו הצעה וזה לא הגיע לכלל מימוש.
גיא עמיעד: במסגרת המכרז היתה פניה לקהל, לציבור, במטרה לכתוב ספר אתיקה בפרסום.
מוטי שקלאר: יש לנו כרגע נסיון, שאני חושב שהוא יצליח, לבנות כללי אתיקה משותפים לכל השוק.
מוטי שקלאר: בראש הועדה עומד פרופ' אסא כשר, חברים הפרופ' זאב סגל, פרופ' דפנה לאמי, יש פרסומאי דוד תמיר והצטרפו לאחרונה גם איגוד הפרסומאים ואיגוד המפרסמים.
מוטי שקלאר: שאגב, רובם כמו בכל דבר שקולים ומבינים היטב שצריכים כללי אתיקה על מנת לא לתת לשוליים לסחוף את העסק למקרים הקיצוניים כפי שראינו.
מוטי שקלאר: רוב שוק הפרסום בהחלט מבין את המשמעות והוא לא נגרר, רוב הפרסומות הם סבירות.
מוטי שקלאר: תמיד יש את השוליים והם מנסים לקבוע כללים חדשים בשוק, אני מקווה שהגיבוש של האתיקה גם יתן מענה לענין הזה וכללי האתיקה יצורפו לתנאי הזכיון של הזכיינים החדשים.
גיא עמיעד: כשאתה אומר לגבי הדברים האלה החשיבות שיכנס לתחום של לראות מי זוכה, אני מתכוון למכרז הקריטי, כמו שאמרת תחום של נשים הוא תחום שהכי פחות התיחסו בצורה מובהקת, אז נכון כמו שאמרת, לאורך שנים יראו את ההבדלים אבל לראות שמי שיבחן עולה למכרז הוא לא העולה היום למכרז כנציג תכן, עם תכניות נקרא להם נשיות, גאוגרפיות וכו' אלא עושות גם אחרי זה.
גיא עמיעד: ההשפעה היא מידית, ראינו את זה שהיה שבוע שלם של סצנות לקראת אונס או אחרי אונס דבר שעבר מטר בפינה, היתה השפעה מידית, כלומר, זה היה משהו טוב, בהיבט הטוב, וזה לא רק נושא שעלה בפריים בציבור שהוא לא דווקא ציבור קלסי שרואה את השידורים בשעות כאלה, התגובות הגיעו אלינו כלומר למרכזי הסיוע כשראינו את התשדיר, אגב, היה גם מספר טלפון מידי פעם וזה טוב.
גיא עמיעד: מהצד השני למשל, שנושא כמו שמתחיל בפרסומת וגולש לגבי עד כמה המתכת רחבה, ששם מותר לעשות, החל בפרסומת ועובר לליט נייט כמו אסף הראל, וממשיך בארץ נהדרת אחר כך עם חברת הכנסת רוחמה אברהם, הוא אותו דבר בתהליך ההפוך, כלומר ההשלכה היא מידית.
גיא עמיעד: גם בכיוון הזה, ולכן ההשפעה מעבר להשפעה על סטטוס, עבודה, היבטים חברתיים, ההיבטים הם פיזיים אלימים, כמו באלימות אחרת וזה נמדד.
גיא עמיעד: אלימות טלויזיונית, אלימות שמגיעה אחר כך לרחוב.
גיא עמיעד: מישהו רואה אקט של זונה של אונס של תקיפה מינית הוא לגיטימי, ואני רואה את זה בשמונה וחצי בערב או בתשע, הוא אם יש לו את הסטיה הזאת, את הבעיה, זה מה שהוא יעשה אחר כך.
גיא עמיעד: הפתרון צריך מתוך הרגולטור, מתוך אותה הרשות שאומרת צריך לראות עד כמה ההשפעה היא קריטית בדברים האלה.
גיא עמיעד: זה מה שאומרים גם במרכזי הסיוע, לגבי עד כמה האפקט של טלויזיה הוא קריטי לאנשים שפגעו באנשים אחרים.
אלה גרא: בארצות הברית יש מנהג שספקים של סחורות או שרותים לממשל, צריכים לעמוד במבחנים של דייברסטי, זאת אומרת, בוחנים את הספק ובודקים האם הוא מעסיק נאור של נשים, אנשים עם מוגבלויות, האם הוא הלכה למעשה נוהג מנהג ראוי.
אלה גרא: אני חושבת שאפשר היה לעשות איזה שהיא התאמה של הקונספט הזה, ולדרוש מהזכיין וגם מהערוץ ה-1, לעמוד באותם סטנדרטים שהמחוקק קבע לנכון לאמץ כסטנדרטים ראויים, הן בנושא של יצוג הולם של נשים, של ערבים, של אנשים עם מוגבלויות, אי הפליה על בסיס גיל, מין, נטיה מינית, גיל, כל אותם העקרונות, הפרמטרים, שכבר מקובלים בחברה כפרמטרים שאסור להפלות על הבסיס הזה, אני חושבת שאפשר לבוא בדרישה לצוותים שלהם, לעובדים שלהם, בכל רמה ורמה.
אלה גרא: אני לא חושבת שזה מרחיק לכת בכלל, אני חושבת שזה העקרון של משטר נאור, לגבי עובדים, לגבי תכנים, לגבי קידום בכל אחד ואחד מהשלבים.
נחמה לאור: מה שהם עושים בארצות הברית זה לומר שאתה חייב, כל פעם שאתה פותח את זה לכניסה של עובדים חדשים וכו', לתת הזדמנות שווה, זה לא שצריכים אותם - - - זה קיים גם בארץ, זה גם בחוק.
אלה גרא: אבל לא בודקים את זה.
אלה גרא: בחוק הוא קיים אבל אף אחד לא בודק את זה.
אלה גרא: אני אומרת שבארצות הברית, משרד הרכש של הממשלה, יש הרי הבדל בין הסקטור הפרטי ולסקר הממשלתי הוא בוחן שניתנה אקטיבית הזדמנות שווה, - -
גיא עמיעד: כל מוצר שמגיע, לקניה, לרכישה גם באנגליה.
גיא עמיעד: זה העדפה למוצר אתי.
אתי לבני: תקראו בעתון הארץ, יש כתבה שאומרת שמשרדי ממשלה לא יעסיקו חברות במכרזים שלא משלמות שכר מינימום.
אתי לבני: חלק הגדול מהחברות לא משלמות שכר מינימום.
אלה גרא: זה לא אומר שלא הצלחה לעמוד בדרישה, אני חושבת זה בדיוק התפקיד של המחוקק, המחוקק צריך לתת מסר ברור, אחר כך יש בעיות אכיפה תנו לנו לאנג'יות לשבור את הראש להביא את פסקי דין על אי אכיפה של החוק, אבל קודם כל צריך לתת איזו שהיא הנחיה שיש ציפיה כזו בכלל.
אלה גרא: אם המחוקק יאמר שלא מקובל אלא אם כן אתם, אני חוזרת ואומרת אני מבינה שאני לא מדברת פה לא על שריון ולא על קבוצות, אבל על חובה אקטיבית של שתראו לי שעשיתם משהו ליצוג הולם, תראו לי שעשיתם שדרשתם קונטנט נאות.
אלה גרא: לא הצלחתם, בסדר.
אלה גרא: זה בסדר, זה כמו במינוי נשים דריקטוריות.
אלה גרא: חיפשתם, הבאתם לתוך קבוצת הפיניש חמישה אנשים שתיים היו נשים, מיניתם גבר, בסדר, עשיתם את שלכם אני לא יכולה להכריח אתכם למנות אישה, אבל אם לכל אורך הדרך אתם אפילו לא חיפשתם אישה, אני אפסול את המינוי.
אלה גרא: אותו דבר בתכנית, אם אתם אפילו לא ציתתם או לא הזכרתם, לא לזכיין ולא לבמאי ולא לאף אחד שיש צורך לחשוב בכיוון הזה, אז לא פלא שלא חושבים.
קרולינה אייזן: מיצגת ארגון נשות הדסה ישראל, בין כל ארגוני נשים יש נישה מיוחדת וזה הפצת המחדל בהיות האישה.
קרולינה אייזן: אנחנו עושים כינוסים עם מיטב הרופאים למשל בשנה שעברה היה בנושא לב האישה, תיכף אומר שאנחנו לא מצליחים להזמין את אמצעי התקשורת שהזמנו, אולי אצל אודטה דקה, למרות שהזמנו את פרופ' הרציג, ואת פרופ' לוטם, את מיטב המומחים כי בעיות לב האישה הם שונות מבעיות של לב של הגבר, ובכלל צוותים רפואיים לא מודעים לכך ומשחררים נשים עם התקפי לב הביתה ושם הם נפטרו.
אתי לבני: אנחנו עושים על זה דיונים לפעמים מצליחים להכנס גם לערוץ הכנסת, לא תמיד.
אתי לבני: אם אני דופקת על השולחן.
קרולינה אייזן: אז אותו דבר יש לנו בנושא האיידס בינואר, ואני רוצה רק כאן את עזרת אמצעי התקשורת שגם מיטב המומחים הרפואיים בנושא האיידס, ומדוע איידס זה נקרא לחיות עם איידס, ומדוע זו בעית האישה, מכיוון שיש נשאות מעדות מסוימות שלא מדברים על כך, שרבות מאד ובאחוז גבוה הן מסרבות לקבל תרופות.
קרולינה אייזן: לכן חשוב מאד לדעת שעם תרופות ניתן לחיות.
קרולינה אייזן: וזה שוב יום עיון שאנחנו עורכים ב-2 לינואר, והזמנו את כל אמצעי התקשורת.
קרולינה אייזן: ואני מבקשת שיבואו.
קרולינה אייזן: היו"ר אתי לבני.
קרולינה אייזן: אני רוצה לסכם, קשה מאד לסכם בצורה אופרטיבית, זה בדיוק לנו, אבל אנסה.
קרולינה אייזן: ראשית כל אני חושבת שמוטי שקלאר הוא גורם מאד משמעותי בכל התהליך הזה.
קרולינה אייזן: זה לא היה קורה אם לא היית שם, והנושאים האלו אם לא היו אכפתים לך.
קרולינה אייזן: ואני ראיתי בכנס של התקשורת בראש פינה איך באמת הזכיינים התנפלו עליך.
קרולינה אייזן: זה לא נראה להם, אם אתה לא היית עומד ונחוש בנושאים האלה זה שלא היה קורה.
קרולינה אייזן: מה שקרה לא היה קורה.
קרולינה אייזן: אז באמת ברכות.
קרולינה אייזן: אני רוצה לאמר שבעצם העבודה היא שלכם, של המועצה שלקחה את האתגר, גם במכרז וכמובן יהיה מאד חשוב אחר כך לפתח על האכיפה של הדברים האלה.
קרולינה אייזן: זה ששמענו עכשיו שעל תכניות אלה שהם תכניות שכאילו לכאורה הם תכניות שמכוונות מכרז, והם כן מצליחות והם לא גורמות נזק לזכיינים זה דבר שאתם צריכים להשתמש בו באמת בכל הכח.
קרולינה אייזן: ולאכוף את זה.
קרולינה אייזן: להיות כלב שמירה בנושאים האלה.
קרולינה אייזן: אנחנו, הועדה למעמד האישה, נשמח לשתף פעולה בכל מיני נישות שאפשר להתחבר אליהם, שתחשפו בפנינו את נושא הפרסומות מאד חשוב לנו, באמת היתה השתתפות של 51 חברי כנסת בנושא של ערוץ פליי בוי ונושאים אחרים ואני אשמח מאד להיות שותפה לנושאים של פרסומת, ולהשתמש בצורה מושכלת כי לפעמים זה דווקא גורם, כמו שאמרת, יתר צפיה ויתר חשיפה.
קרולינה אייזן: הדרך שלכם בדוק אתיקה עם משרדי הפרסומים מאד נכונה, צריך ללכת דרך מירב המשרדי האחראים והם גם רוצים לחשוף את הקטנים שרוצים באמת לנשוך וזאת הדרך הנכונה להגיע לדברים האלה.
קרולינה אייזן: אני בהמלצתך אפנה לועדה המשותפת של הכלכלה והחינוך שעושה, או מתערבת, לא ברגולציה אולי בפיקוח וגם את הנושאים האלה אולי ננסה להתחבר אליהם שיהיה לנו נציג גם אצלם.
קרולינה אייזן: מה שאמרת אלה, העדפה מתקנת, בעיקר הנושא הוא חינוך, העברת מסרים, ולא לבדוק אם יש בדיוק זה, כוחות השוק היום מאפשרים את כמות הנשים בתחומים האלה, אבל צריך להעביר לכתבים שלא יגידו בפוליטיקה שאין נשים, וכמו שאת אומרת, גם אני שמעתי, היתה אישה שהזמנו אותה לפוליטיקה בשעה 7 בערב היא התחרטה, אז יהיה עוד עשר נשים שלא מתחרטות.
קרולינה אייזן: אני אף פעם לא מתחרטת.
קרולינה אייזן: אז אם ישנה אחת שקשה, אז יודעים שקשה, אז תהינה שתיים אחרות שתהיינה בהיכון.
קרולינה אייזן: יהיו רשימות, תעבירי לנו, אני אעביר, אתמול היה אותו דבר בועד האולימפי אין נשים, מיד תוך שבוע יהיו להם כמות כמה שהם רוצים נשים לדברים האלה.
קרולינה אייזן: לגבי החינוך, אתם מנהלים של הרשתות, אתם צריכים להעביר מסרים של המחקר הזה לאנשים בשטח, ושוב אדבר מהנסיון שלי, כי זה הכי קרוב, רגשי.
קרולינה אייזן: כשיוצאים מועדת חוץ ובטחון, אני התחלתי עם ועדת חוץ ובטחון, עומדים כל הכתבים בחוץ ורוצים לשמוע נניח מה אמר הרמטכ"ל בישיבה, אני עוברת ככה ואני פותחת את מלוא החשיבות, אף אחד לא מתיחס אלי, וכשעובר אחרי מצנע, פואד, וזה דברים באמת לא מקצועיים הם רוצים לשמוע אותם.