GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל רום: לא יכולתי ללכת לכיתה א' ולכן התחלתי עם חיילים משוחררים, אחר כך עברתי לחטיבה עליונה, והיום אני מתחילה בכיתות ז'.
יעל רום: ומה שמצאנו, נתתי לכם דוגמאות במאמר שמצוי בידיכם, שיש הרבה יותר נשים שיש להן יכולת, על פי מבחנים פסיכומטריים שהן עשו בכיתות ח', לקראת ההכוון, שהן קיבלו מציונים 6.5 והלאה.
יעל רום: איך עשיתי את זה?
יעל רום: לקחתי את אלה שישבו מגמה ריאלית בי"ב, ובדקתי מה היה להם בזמנו.
יעל רום: מתברר, שבמגמות ריאליות יושבים מציונים 6.5 עד למעלה.
יעל רום: הן הגיעו דרך המסלול של בית ספר, נכנסו למגמה ריאלית או ביולוגית, עשו 5 או 4 מתמטיקה והצליחו מאוד.
יעל רום: ברגע שאנחנו אומרים שהבנות יכולות, רוב הבעיה כאן, אנחנו לא מדברים על האחוזון העליון, אנחנו מדברים על כך שבשכבת אוכלוסייה, כמעט 40 אחוזים מפיקים 6.5 ומעלה, אבל מבין הבנות רק 13 אחוזים לוקחות 5 יחידות מתמטיקה בתיכון.
יעל רום: המטרות שלי בכל התוכניות שעשיתי, ואחר כך יש לי דיווח מלא שגם הצלחתי, הן כאלה.
יעל רום: אמרתי בסדר, אני צריכה לשכנע את הנערות בכל מיני דרכים להתחיל להתייחס יותר ברצינות למתמטיקה בחטיבת הביניים, כדי שבמרץ, בכיתה ט', הן יגידו שהן רוצות ב י' מתמטיקה מוגבר, בית הספר יחליט אבל שהן לפחות יגידו שהן רוצות.
יעל רום: אחד הדברים, אם אני בז' וב ח' מריצה אותן, והן מגיעות להישגים לפחות כמו הבנים, השם שלהן זה לא בת בן, השם שלהן זה החבר'ה שמצליחים, החבר'ה האלה במעבר מ ט' ל י' הולכים לריאלית.
יעל רום: והצלחנו להראות את זה.
יעל רום: היה חשוב שהן תצלחנה במתמטיקה ובפיזיקה בשנים האלה.
יעל רום: י' היא שנה מאוד מסוכנת, היום הנכדים שלי עוברים את הדבר הזה.
יעל רום: ב י' מחליטים לאיזה סל בגרות הולכים.
יעל רום: אם מישהי באה עם הרגשה שהיא לא מספיק טובה ולא מספיק חכמה, ושהפריקים של המתמטיקה והמחשבים, הם אלה שצריכים ללכת לריאלית, היא מצטמצמת מראש, אנחנו מכירים את זה מכל ייעודי מיגדר, היא לא עושה את זה.
יעל רום: ולכן ב י' נכנסנו שוב עם תוספת עזרה באותו מודל כמו שמינה עושה.
יעל רום: מכיוון שהתוכנית שאני עשיתי הייתה השקעה של 50 דולר לילד לשנה, מכיוון שעבדנו ב-25 בתי ספר של אורט, רוב העזרה שקיבלנו הייתה מתלמידים מצטיינים מכיתות י"א-י"ב.
יעל רום: הכשרנו אותם להיות חונכים והם עבדו עם הילדים של חטיבת הביניים.
יעל רום: קיבלנו שני דברים.
יעל רום: אני יכולה לבוא ולנאום מהיום עד מחרתיים, למה צריך ללכת למדע.
יעל רום: עומדות מולי ילדות בנות 15 ואומרות, זאת את, את כזאת, אבל אני?
יעל רום: זה לא בשבילי.
יעל רום: אבל, אם מישהי מהשכונה, מישהי שדומה לה, מישהי שהיא רק שנה מעליה, ותאמר, הנה אני תלמידה מצטיינת במתמטיקה ופיזיקה, והילדה הזאת במגעים הלא פורמלים תוך כדי השיעורים מדברת מה היא רוצה להיות, ואותה כבר סובבנו לכיוון של מדעים, מדעי חיים ודברים כאלה, זה עובד.
יעל רום: יש לנו דוחות, יש לנו גרפים, יש לנו את כל הדברים האלה, זה מאוד הצליח.
יעל רום: השאלה שצריך להפנות, למי שרק אפשר במשרד החינוך, זה שאם הדבר הזה עובד למה לא עשו את זה יותר.
יעל רום: אני רוצה להזכיר לכם, אני בקשר עם אנשים דומים לי, הם קיימים בכל העולם.
יעל רום: אירופה קצת מפגרת, ארצות הברית כבר עוסקת בזה משנות ה-80.
יעל רום: בברקלי רצו להביא יותר נשים למדעים, והם פירסמו חוברת.
יעל רום: הייתה להם סיסמא יפיפיה.
יעל רום: הם הציגו 2 ילדות חנוניות, משקפיים עגולים ואמרו, למה את חושב שתשרתי את החברה יותר טוב אם תהיה אחות דיאליזה.
יעל רום: למה את לא חושבת שאם תהיי בצוות שמתכנן את מכונת הדיאליזה, תגיעי ליותר אנשים.
יעל רום: בארצות הברית הם עובדים משנות ה-80.
יעל רום: חברות שלי מנהלות שם תוכניות לקידום נשים במדע וטכנולוגיה.
יעל רום: חלק מזה היה בתוכנית הנשיא.
יעל רום: השיטה היא מאוד ברורה.
יעל רום: הדברים האלה מצליחים, אפשר ללכת לבתי הספר ולראות כיצד זה עובד.
מרית סלוין: אני רציתי רק לשאול שאלת מפתח.
מרית סלוין: למה אנחנו מדברים פה על הצורך בקידום נשים.
מרית סלוין: זאת אומרת, אני רוצה ללכת לשלב אחד לפני כן.
מרית סלוין: למה בכלל צריך לקדם את הנשים?
מרית סלוין: אומרים שיש להן יכולות דומות ואם מקדמים אותן הן מגיעות, אבל למה צריך מלכתחילה לקדם אותן?
יעל רום: אני אגיד לך מה השאלה המרכזית שעליה אין לי הרבה תמיכה, למרות שאני אומרת אותה הרבה שנים.
יעל רום: מדינה קטנה כמו שלנו שנלחמת על קיומה, צריכה יותר אנשים עם כוח מוח.
יעל רום: לוותר במיגדר לכמות אדירה של כוח מוח, שבמקרה נמצאת אצל נקבות, ולומר שימשיכו 70 אחוזים מהן לעסוק בחינוך, בסיוע, בהנהלת חשבונות, בכל מיני דברים כאלה, כשיושבות שם ילדות שאם הן יזכו בהכשרה המתאימה, גם אם זה יקח 20 שנה, הן תהיינה פרופסוריות.
מינה טייכר: אבל לא רק למדינה גם לעצמן, יכולת ההשתכרות שלהן גבוהה יותר, יכולת הדינמיות שלהן גבוהה.
יעל רום: היא תתחיל ב 12,000 שקלים לחודש לא ב-4000.
מרית סלוין: אני מסכימה איתך אבל למה מלכתחילה צריך לקדם אותן?
מרית סלוין: למה הן לא מתחילות בקו אחד עם הגברים?
מינה טייכר: אנחנו מנסים בכל הכיוונים, צריך להתחיל בבית.
מינה טייכר: האב והאם כבר צריכים לומר לילדה מההתחלה שהיא יכולה להצליח גם במדעים.
לאה נס: שמענו את רוח הדברים, אנחנו רוצים להתמקד בישיבה, להגיע סך הכל להחלטות כיצד אנחנו מקדמים את הדברים, אז בבקשה, חברת הכנסת מלי פולישוק.
מל פולישוק-בלוך: קודם כל אני שמחה על שאלתך משום שזה מראה שאנחנו רחוקים מאוד אפילו מלהבין את הבעיות, עוד לא לפתור אותן.
מל פולישוק-בלוך: ואנחנו כאן חברות הכנסת ורוב אלו שיושבות סביב השולחן הזה, דנים, דנות בנושא כבר הרבה שנים, גם לפני שהגענו לכנסת, בכל מיני מסגרות של נשים.
מל פולישוק-בלוך: בוודאי שיש התקדמות ויש הישגים, חלק שמענו ואפשר לספר עוד הרבה סיפורים טובים, אבל בגדול, ברמה הלאומית, עדיין לא הצלחנו.
מל פולישוק-בלוך: משום שכל הדברים הטובים שעושים באורט ושיעל מקדמת זה עדיין חלק קטן מהאוכלוסייה, חלק קטן מאוד מהאוכלוסייה.
מל פולישוק-בלוך: עצם זה שעיתונאית שבקיאה ויודעת, שואלת מאיפה זה בא, ואיך זה שצריך לעזור בקידום נשים.
מל פולישוק-בלוך: תסלחי לי, אבל את שואלת את השאלה הכל כך מובנת מאליה, זאת אומרת, איך זה יכול להיות שזה יהיה אחרת.
מרית סלוין: אני לא אמרתי ככה.
מרית סלוין: אמרתי שמתייחסים כאן לסימפטומים במקום לבעיה עצמה.
מל פולישוק-בלוך: אני הבנתי אני רק אומרת, שהדברים נראים כל כך ברורים, כל כך אבסורדיים ובעצם אנחנו רואים את התוצאות.
מל פולישוק-בלוך: אני רוצה בזמן הקצר שנשאר, לחלק את הנושא לשניים.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו צריכים להתערב התערבות מיבנית, את הרי רוצה שנתקדם לצד היותר פרקטי.
מל פולישוק-בלוך: הזכרתי מקודם ביטול 3 יחידות במתמטיקה.
מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שביטול 3 יחידות במתמטיקה ומדעים בכלל, יעזור לבנים ולבנות משום שזה מעודד את הבטלנות.
מל פולישוק-בלוך: רוב התלמידים יכולים להשיג יותר מ 3 יחידות.
מל פולישוק-בלוך: ה 3 יחידות מחזק את רפיון הידיים ואת העצלנות.
מל פולישוק-בלוך: אני לא אומרת לקפוץ ל 5 יחידות.
מל פולישוק-בלוך: אז אני חושבת שזה יעודד את המצוינות, כי הערך של מצוינות כערך במדינת ישראל, נעלם.
מל פולישוק-בלוך: זו דוגמא מכנית או טכנית מבנית כיצד ניתן לקדם מצוינות.
מל פולישוק-בלוך: פשוט להכריח אותם.
מל פולישוק-בלוך: דבר שני, אסור לוותר על הקטנת כיתות.
מל פולישוק-בלוך: את הוכחת עכשיו שאם יש כסף ויש כיתה קטנה, אפשר להשיג הישגים.
מל פולישוק-בלוך: אז זו דרישה שאנחנו צריכים לדרוש אותה, כי אנחנו צריכים לדרוש כיתות קטנות וקבוצות לימוד קטנות ויותר שעות לימוד מדעים.
מל פולישוק-בלוך: זה כבר נושא שלישי.
מל פולישוק-בלוך: יותר שעות לימוד למדעים.
מל פולישוק-בלוך: היום בחטיבות ביניים, מדעים מכל הסוגים לומדים 14 שעות ב 3 השנים של חטיבות הביניים, ותנ"ך לומדים 14 שעות.
מל פולישוק-בלוך: כלומר, מקצוע אחד שווה מספרית, לכל המקצועות של המדעים, מתמטיקה, פיזיקה, ביולוגיה.
מל פולישוק-בלוך: זה אבסורד.
מל פולישוק-בלוך: אין לי שום דבר נגד לימודי התנ"ך, ואני אפילו יכולה לספר לכם שהבן שלי שהוא בכיתה ב' הולך לבית ספר, אל תגלו לאף אחד כי אחרת יזרקו אותי משינוי, אבל הוא הולך לבית הספר בגלל ששיעורי התורה הכי מעניינים אותו.
מל פולישוק-בלוך: כי מתמטיקה הוא יודע מצוין.
מל פולישוק-בלוך: אז הנושא הזה של חלוקה אחרת של שעות הלימוד, כמה אנחנו מקדישים לכל מקצוע, זו גם האמירה מה חשוב בעינינו ומה לא חשוב בעינינו.
מל פולישוק-בלוך: נקודה רביעית מבחינה מבנית זה בקשר לגני הילדים.
מל פולישוק-בלוך: הפערים מתחילים מגיל אפס כמעט.
מל פולישוק-בלוך: במחקרים שכבר שמענו לפני הרבה מאוד שנים, בנים ובנות בני 6-7 מתייחסים אחרת לאחים שלהם בני 3, 4.
מל פולישוק-בלוך: מהבן דורשים דברים מסוימים ומהבת דורשים דברים אחרים.
מל פולישוק-בלוך: אני אומרת לכם, צריך לשים את הדגש על גני ילדים ושם לעשות את העבודה החזקה והשוויונית עם כוחות המקצוע הכי טובים שיש, לא את הכי חלשים.
מל פולישוק-בלוך: אתם שמים בגנים את הכי חלשות בדרך כלל.
מל פולישוק-בלוך: ועוזרות גננת הן אחת מהאוכלוסיות החלשות בחברה הישראלית.
מל פולישוק-בלוך: הן משמשות גננות לכל דבר.
מל פולישוק-בלוך: הן באות בעצם על תקן של מנקות שירותים והן גננות.
מל פולישוק-בלוך: אז הן יכולות ללמד מדעים?
מל פולישוק-בלוך: על מה אנחנו מדברים בכלל?
מל פולישוק-בלוך: כל זה על הצד המבני שיש מה לעשות ואנחנו יודעים מה צריך לעשות ולא עושים.
מל פולישוק-בלוך: בצד השני עומד העניין של המודעות והעצמה.
מל פולישוק-בלוך: אז עושים דברים נפלאים, מעט פה ומעט שם אבל זה לא מספיק.
מל פולישוק-בלוך: צריכים דמויות מופת.
מל פולישוק-בלוך: אתמול ראיתי בטלביזיה את שתי הילדות שרצות אחרי הזמרת מאיה בוסקילה.
מל פולישוק-בלוך: אני אומרת לכם, התביישתי בשביל כל המדינה, שלא לדבר על כך שהיא דמות מופת במרכאות, שלא הלכה לצבא שזו מלחמה אחרת שלי.
מל פולישוק-בלוך: אבל באמת.
מל פולישוק-בלוך: גם אני אוהבת זמרים אבל קצת פרופורציה בחברה שלנו בקרב הערכים והחינוך.
מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להציע למשרד החינוך, תעשו פעולה ספציפית על דמויות מופת.
מל פולישוק-בלוך: דמויות מופת כפי שאמרנו, בקרב אנשים ידועים ועוד יותר בקרב אנשים שהן מכירות.
מל פולישוק-בלוך: זה תלמידים, זה חברים, זה כאלו שהיו באותו בית ספר ויצאו ממנו והצליחו.
מל פולישוק-בלוך: זה תורם מאוד לתלמידים, תחברו את התלמידים למקומי, למוכר לשלנו.
מל פולישוק-בלוך: עם כל הדברים האלה ביחד, אתם צריכים להוביל במשרד החינוך בשילוב עם משרד המדע ואיתנו בכנסת, אבל להפסיק לדבר ולהתחיל לעשות.
מל פולישוק-בלוך: לעשות ברמה הלאומית ולא נקודתית.
מינה טייכר: כל הדבר הזה נכון ואנחנו התרכזנו היום בחלק של תקופת הלימודים, אבל אסור לשכוח שיש גם אחר כך.
מינה טייכר: וגם במקומות העבודה וגם באקדמיה וגם בתעשייה יש אפליה חמורה נגד נשים, אבל כמובן שאי אפשר לפתור את כל הבעיות בישיבה אחת.
מינה טייכר: אנחנו צריכים יום אחד להקדיש ישיבה לנושא הזה עם כל הדוגמאות וההסברים.
אתי לבני: אנחנו התעסקנו בזה כמה וכמה פעמים מכל מיני כיוונים.
אתי לבני: אבל בואו נשמע את פרופ' רחל אליאור מהאוניברסיטה העברית.
רחל אליאור: אני רוצה לומר דבר אחד בקשר למה שאמרה חברת הכנסת פולישוק.
רחל אליאור: במבחני האוריינות שעושה צה"ל, התפרסם השבוע בעיתון, עוברים בקושי 33 אחוזים מהנבחנים, דהיינו 67 אחוזים נכשלים במבחני האוריינות של צה"ל שאלו המבחנים הרחבים ביותר שיש.
רחל אליאור: אם יש לנו 67 אחוזים מהאוכלוסייה שלא עוברים את סף האוריינות, אז על מה אנחנו מדברים בכלל, כמובן אני מדברת גם על בנים וגם על בנות.
רחל אליאור: האם את לא חושבת שהבעיה היא לא דמויות מופת וביקורת על הזמרת מאיה בוסקילה אלא המשכורות של המורים שזו החלטה של הכנסת, מעמד המורה בארץ, כלומר מי בדיוק את רוצה שיכשיר את התלמידים?
מל פולישוק-בלוך: אני יכולתי לחזור על דברים שנאמרו פה, ואני יכולה לתת לך נאום של 3 שעות על כמה חוליים של מערכת החינוך.
מל פולישוק-בלוך: הדברים מאוד מורכבים, אבל אני התמקדתי בנושאים ספציפיים לנושא הישיבה פה באופן מובהק על נשים, בנות.
מל פולישוק-בלוך: בוודאי שיש עוד המון דברים שצריך לעשות ולטפל, לא חסר.
רחל אליאור: אבל הדברים האלה הם מעגל סובב.
רחל אליאור: הואיל רוב ציבור כוחות ההוראה בארץ הן מורות, והואיל ואלה הן מהמשכורות הנמוכות שיש, מי הן דמויות המופת ומהם ערכי המופת שאנחנו יכולים להנחיל לבנות או לבנים?
רחל אליאור: אני רואה משהו גם קצת מעוות בדיון.
רחל אליאור: משום שמצב החינוך בארץ בכללו בעייתי מאוד.
רחל אליאור: העובדה שנשים מקופחות או ממודרות בתחתיות הסגל האקדמי, זו תוצאה סיבובית של מצב החינוך בכלל.
לאה נס: בסדר, אנחנו רוצים עכשיו להתמקד בחינוך למדעים.
לאה נס: החינוך למדעים הוא תוצר, הוא פועל יוצא של הדברים שאת אומרת.
רחל אליאור: הדברים קשורים אחד בשני.
רחל אליאור: למי מתייחס חינוך למדעים.
רחל אליאור: למאה אחוזים מן האוכלוסייה או ל 33 אחוזים שעוברים את מבחן האוריינות, ומתוכם אנחנו איננו יודעים כיצד מתפלגים בנים ובנות, בדרך כלל בנות התוצאה יותר גבוהה.
רחל אליאור: אבל, למי אנחנו פונים?
רחל אליאור: ולאיזה ציבור ואיך?
רחל אליאור: כאשר ציבור המורים שמלמד בארץ, אלה שמכשירים את הציבור שמגיע לאוניברסיטה הם בעצמם בוגרי סמינרים ולא בוגרי אוניברסיטה.
רחל אליאור: אנחנו מתעלמים מלב הבעיה, יש כאן איזשהו מוקד פרובלמטי בין הפער של מה שאנחנו רוצים לעשות לבין מה שהמציאות בארץ במוסדות החינוך מכתיבה.
אתי לבני: ות"ת בבקשה.
חוה קליין: למרות שבעצם ראינו כאן
חוה קליין: את מקור הפערים בין בנות לבנים בנושא הזה, אז ות"ת באמת ראתה לנכון להקים ועדה שחברים בה מספר נציגי אוניברסיטאות מהמועצה להשכלה גבוהה, מהמכללות וכן חבר ות"ת שבודקת את נושא קידום מעמד האישה במוסדות להשכלה גבוהה.
חוה קליין: כמו שאמרת, בראש הוועדה עומדת שוש ברלינסקי מטעם ות"ת.
חוה קליין: בשלב הזה הוועדה נמצאת בשלב איסוף החומר.
לאה נס: מתי הוקמה הוועדה?
לאה נס: כמה פעמים היא נפגשת?
לאה נס: מה היא עושה?
חוה קליין: הוועדה הוקמה לפי מה שעודכנתי אתמול בסוף ינואר, החברים קיבלו את כתבי המינוי.
לאה נס: זאת אומרת בדיוק בזמן שביקשנו מעקב אחרי חצי שנה מהישיבה האחרונה, רק אז הם החליטו להקים.
לאה נס: ומאז האם הוועדה התכנסה?
חוה קליין: הוועדה עוד לא התכנסה לפגישה ראשונה.
לאה נס: אפילו פגישה ראשונה אחת לא הייתה?
חוה קליין: בשלב הזה מרכז הוועדה עובד על איסוף החומר ומיפוי החומר של המוסדות לראות מה הם עושים כבר שם למען המטרה הזאת והיכן יש מקום לות"ת ומל"ג להתערב.
לאה נס: יש להם רשימה שלמה של דברים שהוועדה כבר הציגה להם והם אמרו שהם יתייחסו על בסיס הדברים האלה, כך שהוועדה איננה צריכה להתחיל מאפס, ישנם דברים ברורים שהיא כבר יכלה לפעול ולעשות כמו ועדת מינויים וסגל, דברים מאוד ברורים.
לאה נס: לכן מה שאת אומרת לי זה שוב נראה כסחבת.
לאה נס: מקימים ועדה, רק עכשיו אוספים את החומר, הרי החומר כבר קיים.
לאה נס: אנחנו לא רואים שאפילו במוסדות להשכלה גבוהה, במערכת שיכולה היום לתת לנו פתרונות לא בבסיס אלא עכשיו, בסגל הקיים יש לנו אחוז נכבד של נשים שנמצאות בעמדות גבוהות ויכולות להגיע לעמדות מפתח והדרך נעצרת בפניהן בגלל כל מיני חסמים שהגשנו כבר בוועדה הקודמת דף של המלצות שהיה מקובל עליהם כדי לממש אותם.
לאה נס: האמת שמה שאת אומרת זה ממש מייאש אותנו.
לאה נס: כי סך הכל המחקר פה דיבר על בסיס שאפשר לעשות עכשיו ועכשיו, ובהחלט ניתן היה כבר לעשות ולהתקדם.
לאה נס: יש פה התייחסות של ות"ת מל"ג משנת 2000, 2002, אנחנו כבר ב 2005, ובעצם, המערכות האלה לא עושות כלום.
לאה נס: אני מדברת על האוניברסיטאות עצמן.
לאה נס: וזה הקשר הראשוני שהיום, הנשים שבאמת נמצאות בצוואר הבקבוק, שאינן מתקדמות בגלל כל מיני חסמים שבהחלט האוניברסיטאות וות"ת יכלו לעזור.
לאה נס: אני מוחה בתוקף בעניין הזה.
צבי בן נח: שמי צבי בן נח ואני מהחברה למתנ"סים.
צבי בן נח: אני מחפש כבר כשנה מישהו שיעזור לי כי אנחנו רוצים לעשות תוכנית שתקדם 400 ילדות ולשתול בהן את החלום של להיות מדענית.
צבי בן נח: אנחנו רוצים לגעת בשני דברים, אחד בעניין ואחד בחלום.
צבי בן נח: אנחנו מאמינים שאם נעשה התערבות נכונה בגילאי 9, 12, נוכל לקדם את החלום של הילדה לרצות להיות מדענית מספיק עמוק, כדי שברגע שהיא תגיעה להתמודדות החברתית על מה אני צריכה לעשות, היא תהיה מספיק חזקה ומספיק מעוניינת כדי להגיד, אני אהיה גם קולית, גם חברה'מנית, אבל אני הולכת להיות מדענית ולעזור לחברה כולה.
צבי בן נח: ברור לנו לגמרי שבגיל 13 14 ילדות מורידות פרופיל ואנחנו צריכים להגיע למצב הזה שהן כבר יודעות שזה החלום שלהן וזה הכיוון שלהן אליו הן שואפות להגיע.
צבי בן נח: התוכנית כבר כתובה, מחכה לכסף, לא צריך הרבה כסף ואנחנו יכולים לבצע אותה.
צבי בן נח: מה אני צריך?
צבי בן נח: בשביל לקדם 400 ילדות לתוכנית מהסוג הזה, וזה לא פורמלי, זה מחוץ לבית הספר, אני צריך פחות ממליון שקלים שאלו לא סכומים שאינם ניתנים לגיוס.
צבי בן נח: אני מניח שביחד, אם יש סיוע, נוכל לגייס את הכסף הזה.
צבי בן נח: וכפיילוט תוכנית תלת שנתית לילדות, מודרכות על ידי מדריכה ומד"ציות, כולן מתוך המערכת.
לאה נס: אני יודעת שמשרד המדע מקדם נושאים דווקא של מתנ"סים, נציגת משרד המדע, יש לך התייחסות לזה?
לאה נס: מה זה מליון שקל?
לאה נס: זה ממש מגוחך שבגלל סכום כזה לא ניתן להפעיל פרוייקט מסוג זה.
אינתיהאל גאנם: בעניין התקציבי אינני יכולה לתת תשובות אבל מה שאני יכולה להגיד לגבי הפרוייקט שאנחנו עושים הוא דבר כזה.
אינתיהאל גאנם: יש לנו פרוייקט שנקרא קידום נשים בלימודי מדע וטכנולוגייה, שמעניק מלגות לסטודנטיות שבחרנו אותן לפי חתך ציונים, מקום מגורים ודברים נוספים, וגם בתחומים בהם נשים הכי פחות מיוצגות כמו הנדסת חשמל ודברים כאלה.
אינתיהאל גאנם: יש לנו השנה בסך הכל שלושים סטודנטיות וחייבנו אותן כחלק מקבלת המילגה להתנדב לעניין הזה של עליונות מדעית, מדע וקהילה ודברים כאלה.
אינתיהאל גאנם: מה שאני יכולה לספר זה כמה שהפרוייקט שלנו יפה ומצליח כי רוב הבנות שלומדות מתמטיקה, פיזיקה ודברים כאלה, בחרו לחזור לבתי הספר שהן למדו בהן ולעשות חונכות.
אינתיהאל גאנם: אני, בתור זו שעוקבת אחרי כל הפרוייקט מקבלת מהן דוחות מה שהן עושות וגם אני מקבלת פידבקים שרוצים עוד יותר מהבנות האלה.
אינתיהאל גאנם: אני יכולה לספר למשל, שמתוך 30 הבנות, יש לנו 8 שלומדות באוניברסיטת באר שבע.
אינתיהאל גאנם: אנחנו עובדים עם היחידה למעורבות חברתית ששם עשו מיפוי לצרכים של באר שבע והסביבה והם שילבו את הבנות במקומות הנחוצים.
אינתיהאל גאנם: יש את העניין של מדע וקהילה,
לאה נס: לגבי משרד המדע.
לאה נס: הייתי מציעה לך מר צבי בן נח, זה תחום שאתם יכולים לחבור אליו, כמו שאמרתי זה כסף קטן, את מדברת על 30 סטודנטיות, אתה מדבר על 400.
לאה נס: גם מספרים קטנים, גם כסף קטן שבהחלט אפשר לפעול בנושא.
לאה נס: אז אני מציעה שנשדך ביניכם ואולי הפרוייקט הקטן הזה יוכל לצאת לפועל.
אתי לבני: יש גם פרוייקט רקיע שהוא פשוט דבר יוצא מהכלל.
אתי לבני: ישבנו וראינו 180 בנות שעלו מהפריפריות.
מל פולישוק-בלוך: הכל קטן ואין פעילות מערכתית, זאת הבעיה.
לאה נס: עוד מישהי רוצה להוסיף?
לאה נס: כי אנחנו רוצות לסכם את הישיבה.
לאה נס: יש כאן נציגה מהטכניון?
דבי קאופמן: אני יושבת כאן תחת שני כובעים.
דבי קאופמן: אחד הטכניון מוסד נאמן שבתקופה הקרובה יש איזשהו מחקר שעוסק בנערות בבתי ספר שאנחנו אמורים לקבל את תוצאות המחקר והוא קשור לענייננו.
דבי קאופמן: ועכשיו אושר מחקר נוסף של נשים בטכנולוגייה שאנחנו מתחילים לעבוד עליו.
דבי קאופמן: הכובע השני שאני יושבת בו זה העיתונאות.
דבי קאופמן: בעיתון גלובס אני מעורבת די הרבה, עורכת דברים שונים ויש לי אתר אינטרנט של נשים שנקרא אסימון שיכול להוות פלטפורמה.
דבי קאופמן: זהו אתר פילנטרופי, נותנים חשיפה לנשים רבות.
דבי קאופמן: ישנו רצון רב וניסיון לקדם ואחת הבעיות באמת היא בעיה שיווקית של נשים ומודעות ולחנך הורים לכיוון הזה.
דבי קאופמן: אז קודם כל אתן מוזמנות לבקר באתר ולהעביר לנו תכנים, הבמה פתוחה לכולם.
דבי קאופמן: דבר שני, בגלובס הוקם לאחרונה פורום נשות היי טק.
דבי קאופמן: אני מעורבת שם בתכנים ובכל מה שקשור לזה ואשמח לקבל מכן רעיונות ולהתחיל לקדם את העניין.
דבי קאופמן: אמנם המטרה היא כלכלית בסופו של דבר, כי גלובס הוא ארגון כלכלי אבל אפשר להשתמש במטרות כלכליות למטרות חברתיות, אני מאוד מאמינה בזה, זה חלק מהדברים שאני עושה תמיד, אז אתן מוזמנות.
שרי כהן: הערה רק לנושא המבני, להוסיף משהו שהוא לא חד משמעי אבל בהחלט הוכיח את עצמו.
שרי כהן: זה הנושא של כיתות חד מגדריות בתחומים של מדע וטכנולוגיה.
שרי כהן: צריך לקחת את זה בחשבון.
שרי כהן: יש המון הוכחות על הצלחה, יש הרבה מאוד ויכוח אם זה נכון או לא אבל הנתונים בסוף מוכיחים את עצמם.
שרי כהן: אפרופו רקיע, כיתות של המגזר הדתי ויש לנו עוד דוגמאות רבות נוספות וכדאי לחשוב על זה בעניין המבני כי זה מוציא נשים עם יותר סיכויים להצליח כי ההיבטים ההתנהגותיים חברתיים הם מאוד דומיננטים כשמדברים על נשים ובנות בטכנולוגיה.
שירלי כהנוביץ: רציתי להתייחס לנושא בהמשך לדברים של מלי, גם בפנייה למשרד החינוך וגם למשרד התמ"ת בעצם.
שירלי כהנוביץ: אנחנו יודעים רבות על כך ששינוי מודעות של אדם בודד יכול להוות שינוי של כל הקבוצה שהוא משפיע עליה.
שירלי כהנוביץ: אם משרד החינוך היה מחייב את הכשרות המורים שלו בקורס אחד של לימודי נשים, של לימודי מיגדר, גם את המורות וגם את הגננות, הן היו פוקחות עיניים וכשהן היו הולכות לכיתות הן היו משפיעות על כל התלמידים שלהן.
שירלי כהנוביץ: זאת הדרך להשפיע במסות.
שירלי כהנוביץ: פה עוד 400 ופה עוד 30 זה מצוין אבל צריך להשפיע במסות.
שירלי כהנוביץ: צריך להשפיע דרך אלה שהן הגורם המשפיע.
שירלי כהנוביץ: ואין מה לעשות, לימודי נשים, זה מה שפוקח את העיניים ומלמד את הנושא הזה של ההבדלים ושל האפליה נגד ילדות ונערות.
שירלי כהנוביץ: היום יש קורס בחירה אחד באוניברסיטת תל אביב בנושא זה.
שירלי כהנוביץ: קורס אחד בלבד.
שירלי כהנוביץ: אם היה בכל המכללות למורות זה יכול היה להיות שינוי מדהים במסות.
יעל רום: אבל הן לא מאמינות בכל העניין.
מרית סלוין: אני חושבת שהבעיה כאן שאם אנחנו מתעלמים מהבעיה של לימודי מגדר, שזה נושא בפני עצמו, יש נושא שהוא יותר כללי, שקשור לזה בקשר הדוק, זה בכלל המעמד של המדע והטכנולוגיה בתודעת הציבור, שזה נושא בפני עצמו אבל חלק ממנו, העניין של הנשים ניזון גם מכך שגם התקשורת, והמעמד של המדע בכללותו הוא מעמד נמוך.
מרית סלוין: על זה כבר היו דיונים רבים, השתתפתי בהרבה פורומים בעניין הזה.
מרית סלוין: אין התייחסות.
מרית סלוין: כל אחד יודע שהמדע ממלא חלק בלתי נפרד בחיים שלו, ברפואה, בטכנולוגיה ובכל דבר שנוגעים בו בחיי היום.
מרית סלוין: אבל מבחינת העניין שהתקשורת ממלאת אין כמעט התייחסות.
מרית סלוין: תבדקו, כמה מדע מופיע בעיתונים.
מרית סלוין: למשל, אחת הדרכים לעניין אנשים או נשים בתחום המדע היא להכניס סרטים שבתוכם ישנן דמויות שהצליחו בתחום המדע, למשל רופאים וכו'.
מרית סלוין: העניין המדובר מקומם אותי כי הטיפול צריך להיות לא אפליה מתקנת לטובת הנשים אלא מלכתחילה להכניס לתודעה את העניין.
לאה נס: אני חושבת שנוכל לסכם.
לאה נס: אני חוזרת להתחלה של דברי.
לאה נס: ראשית אני קוראת מכאן שוב ליושב ראש הות"ת, לפרופ' שלמה גרוסמן, גם לראשי המל"ג, גם אם אנחנו שומעים שהוועדה המיוחדת ליישום ההמלצות האלה עדיין לא בדיוק פועלת, סיבותיה עימה אבל אנחנו וודאי איננו יכולים לקבל את זה בשוויון נפש.
לאה נס: ישנם מספר סעיפים שלא צריך וועדות בשבילם.
לאה נס: אני מסתכלת פה בסעיף אחד למשל, פוסט דוקטורט, שהוא אחד הדברים שהם צווארי הבקבוק לעניין של קידום נשים לסגל הבכיר שניתן לפתור את זה.
לאה נס: כל מיני דברים פרוצדורלים באוניברסיטה, דברים קטנים שעושים את כל ההבדל, ופרופ' טייכר, את יודעת בדיוק את העניין.
לאה נס: אלו הדברים הקטנים שעושים את כל ההבדל.
לאה נס: אנחנו נוכל לראות בשינויים קטנים, באמת בהנחתות, שיהיו פשוט אחוזים, מספרים הרבה יותר גבוהים של נשים שיהיו בצמרת של האוניברסיטאות, ושוב, אם אנחנו מחפשים סמלי מופת, אז לראות נשיאת האוניברסיטה ובסגל הבכיר, בואו נתחיל בזה כי יש לנו את הנתונים המתאימים.
לאה נס: ישנן בקנה נשים שהיו יכולות למלא את רוב התפקידים הבכירים באוניברסיטה והן אינן נמצאות, האחוז שלהן פשוט נמוך.
לאה נס: אז קודם כל בואו נדבר על זה כי זהו הדבר הכי קל שאפשר לעשות, ואני הייתי בטוחה שבישיבה הזאת בוודאי כבר נקבל דיווח על כמה סעיפים שכבר נפתרו, וממש צר לי שזה לא קרה ואני קוראת לעשות עוד ישיבה בהקדם על הנושא כדי שבעוד חודש נקבל את הפתרונות.
לאה נס: יש דברים שלא צריך בשבילם ועדה.
לאה נס: יש כאן דברים שצריך לקבל החלטה.
לאה נס: בישיבה אחת מחליטים ואומרים לנשיאי האוניברסיטאות מה הם צריכים לעשות כדי לשנות את הדברים.
מינה טייכר: זה לא כך.
מינה טייכר: לאוניברסיטאות יש חופש לנהל את ענייני האוניברסיטה, זה לא הולך בהנחתות.
לאה נס: אבל יש כמה דברים שאפשר.
לאה נס: בשביל שחברות סגל תהיינה נשים, בוועדות מינויים, בכל מיני וועדות בתוך ההנהלה ולגרום להן להיות בתפקידים בעלי השפעה, לדעתי אפשר.
לאה נס: גם באוניברסיטה יש פוליטיקה ואנחנו מודעים לכך.
מל פולישוק-בלוך: מינה, אני אתמול לקחתי את החוברת של שיאני השכר באוניברסיטת תל אביב, ובדקתי, ספרתי.
מל פולישוק-בלוך: יש שם שישים וכמה גברים, ועשר נשים.
מינה טייכר: סליחה שאני אומרת, אבל חלק מהדברים זה האוניברסיטאות והמל"ג לא יכול להנחית עליהם.
לאה נס: אוקי, אולי המילה הנחתות מעט בוטה מדי אבל מי שמקבל תקציבים צריך לקבל כמה הנחיות, נקרא לזה כך.
לאה נס: לא יכול להיות שנשים לא תשתתפנה בוועדות של מינויים, בכל מיני תהליכים באוניברסיטה.
לאה נס: זו בדיוק הדרך שלהן להגיע למעלה.
לאה נס: נאמרו פה כל מיני תוכניות קטנות.
לאה נס: יש לנו פה מועצה שאת מינה יושבת בראשה, המועצה הלאומית לקידום נשים בטכנולוגיה.
לאה נס: אני חושבת שהמועצה הזו צריכה לאסוף את כל הפרוייקטים הנהדרים הקטנים האלו ולהעצים אותם, תנו להם גג אחד, אפשר לדאוג להם לתקציבים עם משרד המדע, עם משרדים נוספים.
לאה נס: אחרת, לשם מה עומדת המועצה הזאת?
לאה נס: היא באה לקדם, באיזו דרך אחרת ניתן לקדם?
יעל רום: תגידי לראש הממשלה שאת לא תומכת בתקציב אלא אם,
לאה נס: אני כבר אמרתי לו, זו הבעיה שאני כבר לא תומכת אז היום אני לא יכולה לזכות בשום דבר אחר, רק לצעוק.
לאה נס: אבל יש את הכלים, אפשר לעשות את זה, יש פה מועצה, אני חושבת שהיא צריכה לקדם את הפרוייקטים הקטנים האלה ולהעצים אותם.
לאה נס: הפרוייקט שיעל רום העלתה בהתחלה, זה פרוייקט נפלא וצריך להעצים אותו.
יעל רום: שרה ומנכ"לית אמרו שלא, אז מה תעשי?
לאה נס: אני חושבת שמזה צריך להתחיל בכל זאת.
אתי לבני: אני רוצה לשמוע את ההערה שלך פרופ' רחל אליאור, כי אני חושבת שאת בתפקיד שיכול לתרום לעניין.
רחל אליאור: רציתי לומר, כדי שלא נהפוך לפופוליזם ביקורתי, אלא נהיה ריאלים, יש 10 אחוז של פרופסוריות מן המניין שהן היחידות שבאות בחשבון למשרות הבכירות.
רחל אליאור: על אותן 10 אחוזים של הסגל הבכיר שהן נשים מוטל עומס אדיר.
רחל אליאור: הכיוון לצעוק מהות"ת על האוניברסיטאות הוא לא יעיל ולא מועיל בכלל.
רחל אליאור: לעומת זאת אם הממשלה תואיל לתקצב את התמיכה בפוסט דוקטורנטיות,
לאה נס: עם זה התחלתי בדברי,
רחל אליאור: שהממשלה תתקצב.
רחל אליאור: האוניברסיטה איננה מתקצבת.
רחל אליאור: הממשלה נותנת תקציבים ובינתיים רק כורתת את התקציבים.
רחל אליאור: ברגע שהממשלה תשנה את סדרי העדיפויות שלה ותיתן מלגות טובות לפוסט דוקטורנטיות, נוכל להרחיב בצורה רצינית את מצבת הסגל ואז נוכל להעלות כלפי מעלה את המספרים של הנשים.
לאה נס: אבל גם בסל המצומצם הקיים שיש, ניתן לחלק את העוגה אחרת.
לאה נס: בואו נתחיל בזה.
מל פולישוק-בלוך: לות"ת יש קריטריונים, שיתן קריטריונים אחרים.
רחל אליאור: אנחנו מאוד רוצים שהות"ת יתמוך בסגל נשים בכיר באוניברסיטה אבל אי אפשר להתעלם מהמציאות.
רחל אליאור: יש 10 אחוז נשים בכלל בסגל הבכיר.
לאה נס: אני דיברתי על נשים רבות הרבה יותר שלא מן המניין, שצריכות להיות מן המניין.
רחל אליאור: לא כדאי שהכנסת תתערב בתהליכי המינויים, זה לא ראוי ולא רצוי.
לאה נס: היא לא מתערבת וזה מה שקורה.
לאה נס: אז אם שום דבר לא משתנה אז רק נדבר פה ונעשה ישיבות ולא יקרה כלום.
רחל אליאור: לא.
רחל אליאור: אבל צריך להקצות תקציבים שיאפשרו להרחיב את בסיס הציבור הלומד.
אתי לבני: אז תראי מה עונה לנו נשיא מכון ויצמן לישיבה הזאת בנושא הזה שאת מדברת עליו.
אתי לבני: על כל אוניברסיטה להגדיר האם בוועדות השונות שלה ישתתפו פרופ' חבר או פרופ' מן המניין.