GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרטה דירנפלד: גם בבריטניה, שמ-1 לאפריל כל תורם צריך לחתום שבמידה וההורים יחליטו לספר, תהיה לילד זכות לברר אבל לא תהיה שום כפייה על האב לפגוש את הבן.
מרטה דירנפלד: אני לא מדברת כרגע על אימהות חד הוריות, אלא אם ההורים יחליטו לספר, וגם שם הרוב לא מספרים.
מרטה דירנפלד: בשנתיים האחרונות היתה אפשרות לילד להתקשר למקור מידע מרכזי ולברר תכונות בקשר לאבא שלו, מה המוצא של האבא, בלי פרטי זיהוי.
מרטה דירנפלד: יש כל כך הרבה שלבים עד שמגלים את השם, הכתובת, ומספר הטלפון, שאנחנו לפי דעתי מאוד רחוקים מזה.
מרטה דירנפלד: יש הרבה מאוד לעשות.
מרטה דירנפלד: הייתי מאוד רוצה שיהיה לנו מקום מידע מרכזי שבו יהיה רישום בצורה באמת מוגנת.
מרטה דירנפלד: יש פה הרבה אנשים שטוענים שבארץ אי אפשר להגן על מידע, אבל זה לא תירוץ מספיק טוב.
מרטה דירנפלד: אנחנו צריכים שיהיה מקום מידע מרכזי שבו יהיה מידע על כל תורם שנתן זרע ושיהיה אפשר לעקוב אחרי כל לידה.
מרטה דירנפלד: נכון שלפי החוקים ולפי ההוראות של משרד הבריאות התורם מוגבל לעשרה ילדים, ואנחנו מאמינים שזה ככה.
מרטה דירנפלד: אבל אין לנו שום מנגנון ושום מערכת שיכולה לפקח על הדבר הזה ולאכוף את זה.
מרטה דירנפלד: ובפועל כולם מכירים את התורמים שמסתובבים מבנק לבנק.
אתי לבני: שמענו שכן יש תחושה לגבי - - -
מרטה דירנפלד: אבל זה לא עובד לפי תחושה.
מרטה דירנפלד: אסור שזה יעבוד לפי תחושה.
מרטה דירנפלד: בואו נתחיל עם זה.
מרטה דירנפלד: בואו נתחיל בכך שתהיה לנו גם האפשרות שבן אדם או זוג שאמר לילד שלו שהוא מזרע של תורם, ויש יותר ויותר זוגות שאולי יבחרו לספר כי העולם משתנה, תהיה לו האפשרות לפני החתונה לצלצל ולברר.
מרטה דירנפלד: כמו שאתם יודעים, רק 30 אחוז מהילדים המאומצים הולכים ופותחים את התיקים.
מרטה דירנפלד: יש לזה עוד מטרות כמו השתלת מח עצם, כמו לקבל מידע על גנטיקה.
מרטה דירנפלד: לפעמים מידע מסוים על האבא יכול לגרום לילד לשנות את כל המערך הנפשי שלו.
מרטה דירנפלד: אני חושבת שאנחנו צריכים להיות ערים לזה ואנחנו רחוקים מאוד במדינה שלנו מאנונימיות.
מרטה דירנפלד: בואו נצא לתקשורת, נרגיע את האנשים הדואגים, נסביר להם שאין כזה דבר שזה יחול רטרואקטיבית.
מרטה דירנפלד: נסביר להם שכרגע שום דבר לא השתנה, ונשנס מותניים ונטפל בבעיות האמיתיות שקיימות בבנקי הזרע שלנו.
יגאל מדג'ר: אני חייב לענות לד"ר דירנפלד.
יגאל מדג'ר: מתקיימת מידי פעם ישיבה עם היועצת המשפטית של משרד הבריאות, הגב' היבנר, ושל מנהלי בנק הזרע.
יגאל מדג'ר: בזמן האחרון היינו שותפים בה שלושתנו, וכל הנושאים האלה עמדו לדיון.
יגאל מדג'ר: עומד לקום רישום מרכזי.
יגאל מדג'ר: יש לזה גם בעיות אתיות רפואיות של העברת מידע וחוק זכויות החולה, ולכן זה מתעכב.
יגאל מדג'ר: על כל פנים, הבנקים שבמרכז, באופן ספרטני התארגנו, אנחנו דואגים, מכיוון שזה לא תמיד חוקי, אנחנו לא רוצים להגיד כן או לא.
יגאל מדג'ר: יש רישום של כל ילד אצלנו, ואנחנו יכולים לזהות כל דבר.
אתי לבני: אז למה בית חולים כרמל לא שותף לזה?
מרטה דירנפלד: אני מצטערת, אבל יש הרבה מאוד רופאים שמטפלים בנשים וקונים זרע בבנק הזרע והאשה נכנסת להריון בקליניקה הפרטית.
יגאל מדג'ר: זה נגד החוק, זאת עבירה.
מרטה דירנפלד: אבל יש הרבה כאלה.
יגאל מדג'ר: דבר כזה, אם מישהו עושה בחוץ, זו עבירה פלילית.
דוד ישי: אני עובד ביחידה של IVF של מרכז רפואי כרמל ומנהל את בנק הזרע.
דוד ישי: אני רוצה להצטרף לכל אלה שאמרו שצריכים להפריד את העניין של האנונימיות מהעניין של הפיקוח על התורמים ועל הילדים.
דוד ישי: אני חושב שבהחלט יש מה לעשות ולמסד בעניין הזה, ואנחנו עושים בעניין הזה.
דוד ישי: היתה פגישה עם עו"ד היבנר ואנחנו מטפלים בעניין הזה.
דוד ישי: אני מניח שבזמן הקרוב נצא עם החלטות שיסדירו את העניין הזה.
דוד ישי: זה עניין שבהחלט צריך לתת עליו את הדעת ולתת את הפתרון והוא בר-פתרון גם בלי זיהוי של התורמים.
דוד ישי: אני מסכים שהנושא של זיהוי התורמים הוא מאוד בעייתי.
דוד ישי: אנחנו לא בהכרח זהים לעמים אחרים.
דוד ישי: צריך לבדוק טוב טוב שאנחנו לא כורתים את הענף שאנחנו יושבים עליו ומסבכים את העניינים בצורה כזו, שבסופו של דבר כולם יצאו נפגעים מהעניין הזה.
דוד ישי: אז בואו נשלים את העניין של הסדרת הנושא של גילוי עריות, פסולי חיתון, מספר הילדים שנולדים לכל תורם, ואחר כך ניגש לפתור את הבעיה היותר קשה הזאת, אחרי שנבדוק טוב טוב אם הפתרון מתאים לנו או לא.
אתי לבני: אני רק רוצה לשאול: אם ילד רוצה בגיל מסוים לקבל מידע גנטי, הוא יכול?
יגאל מדג'ר: מה זה מידע גנטי?
יגאל מדג'ר: זו שאלה מאוד לא ברורה.
אתי לבני: נניח השתלת מח עצם, למצוא את הפרופיל הגנטי של האבא.
יגאל מדג'ר: לצערי חווינו בבנק הזרע בתל השומר, מקרה שהיה צורך בבירור גנטי מעמיק, עקב מום של תינוק שנולד וילד אחר שהיה זקוק להשתלת מח עצם.
יגאל מדג'ר: נתנו את הפתרון הגנטי תוך פחות מעשרים וארבע שעות.
אתי לבני: בכל זאת אם ילד רוצה בגיל מסוים, בגיל 16 או 18, לקבל מידע נוסף, לבד מהשם, יש לו אפשרות כזאת?
יגאל מדג'ר: הוא יכול לקבל פרטים כל עוד לא יזהו את התורם.
אתי לבני: איזה פרטים?
יגאל מדג'ר: הוא יכול לקבל פרטים של מחלות של המשפחה, ואת זה אנחנו נותנים מראש ביום הקבלה.
יגאל מדג'ר: כל מה שנאמר כאן שהולך להתפרסם באנגליה: מין, גובה, משקל - - -
אתי לבני: כל זה אפשר לקבל היום?
יגאל מדג'ר: אפשר לקבל כבר היום.
יגאל מדג'ר: ומעבר לזה, אנחנו נותנים מוצא ההורים, גם סבא וגם סבתא מסיבות הלכתיות, זה על סמך בקשת הרבנות, מחלות שהולכות במשפחה.
אריה רזיאל: כל אישה בחרה את התורם על סמך נתונים שהיא קיבלה.
אריה רזיאל: היא לא סתם בחרה.
יגאל מדג'ר: יש לנו קטלוג.
אתי לבני: הילד יכול להיכנס ולקבל את הנתונים האלה?
אריה מדג'ר: אם הוא יבקש עם הוריו, הוא יקבל אותם.
מרדכי הלפרין: אלה כרגע נהלים פנימיים של חלק מהבנקים והם מבורכים.
מרדכי הלפרין: אני מעריך שהנהלים האלה יאומצו על ידי המערכת כולם.
יגאל מדג'ר: אנחנו באים לקראת.
יגאל מדג'ר: אבל כמו שיש מחוייבות לנתרמות, יש לנו גם מחוייבויות לתורמים.
יגאל מדג'ר: וכל עוד התחייבנו, על פי חוזה חתום, לא לחשוף את זהותו, לא נחשוף את זהותו אבל את כל שאר הפרטים לטובת הילד אנחנו נחשוף.
יגאל מדג'ר: אם יש צורך לחשוף פרטים רפואיים לגילוי מחלה כלשהי או לטיפול, ברור שזה יעשה.
סמדר דניאל-גדסי: אני מהעמותה לזכויות הורות.
סמדר דניאל-גדסי: רציתי לשאול את נציגי משרד הבריאות, משום מה עו"ד היבנר, כל פעם שאנחנו אמורים להיפגש איתה היא לא מופיעה, אז אני אשאל את הנציגים: האם יש קשר בין זה שחוק תרומת הביציות לא עובר לבין זה שרוצים לכרוך את כינון בנק זרע באותו חוק?
טליה אגמון: אני לא יודעת על מה את מדברת.
סמדר דניאל-גדסי: אם ככה, אני רוצה להרגיע את הנוכחים שאם גם החוק הזה יהיה קבור כמו חוק תרומת הביציות, אנחנו יכולים להירגע.
אתי לבני: אנחנו נדון גם בחוק של תרומת ביציות.
אתי לבני: יכול להיות שנדחוף אותו מחדש.
סמדר דניאל גדסי: אני מחזקת את דבריה של ד"ר דירנפלד.
סמדר דניאל גדסי: באמת אם משרד הבריאות מתכוון לכונן את בנק הזרע, אני חושבת שזה צעד גדול.
אתי לבני: אני רוצה לסכם בכמה משפטים.
אתי לבני: דבר ראשון צריך להרגיע.
אתי לבני: לא קורה שום דבר מחר.
אתי לבני: בכלל, כשבודקים דברים כל כך קרדינלים זה לוקח זמן.
אתי לבני: צריך לשתף את כל הגורמים הנוגעים בדבר.
אתי לבני: זה שמתקיימות שיחות בין משרד המשפטים למשרד הבריאות, זה טוב.
אתי לבני: אני רוצה להרגיע.
אתי לבני: מהדברים ששמענו כאן עולה שלא הולך להשתנות שום דבר.
אתי לבני: אם ירצו לשקול את זה, כל הנוכחים כאן, לפחות נציגיהם צריכים להיות שותפים לכל המהלכים האלה.
אתי לבני: בוודאי שום דבר לא יהיה רטרואקטיבי, אם יהיה איזשהו שינוי זה יהיה מכאן ואילך.
אתי לבני: אז כולם להירגע, לא להיכנס לפאניקה ולא קרה כלום.
אתי לבני: מה שכן, תוך כדי הדיון נחשפנו להתנהלות שדורשת שיפור ותקינה אחרת, וריכוז אחר של בנק הזרע.
אתי לבני: צריך להיות דבר מרכזי שירכז את האינפורמציה, שיעשה הצלבות בין התורמים, שאי אפשר יהיה לנדוד בין בנק לבנק.
אתי לבני: שיגביל באופן מאוד בדוק את מספר התרומות.
אתי לבני: צריך לקבוע כמה הן.
אתי לבני: ואני מבינה שנעשים דברים חשובים בנושא של גילוי עריות, פסולי חיתון, מספר הילדים.
אתי לבני: צריך אולי לעגן את זה בחקיקה.
אתי לבני: אנחנו ניקרא לנושא הזה.
אתי לבני: לגבי גילוי שם התורמים, נדמה לי שיש כאן די הסכמה, אצל מרבית המתדיינים, לבד מהמועצה לשלום הילד, שהערך של שמירת האנונימיות הוא ערך מאוד חשוב ושצריך להגן עליו ככל שניתן.
אתי לבני: אם יש דרישות אחרות, שהן כנראה דרישות מיעוט, אולי צריך להיות מסלול חלופי, בין בארץ ובין מתרומות בחו"ל.
אתי לבני: אבל צריך לשמור על המצב הקיים כי הוא מוכיח את עצמו.
אתי לבני: היום אנחנו דנים במסגרת דיון מהיר בנושא שהעלתה חברת הכנסת אראלה גולן תחת הכותרת, אפליית נשים בתרבות היהודית ומייד היא תציג בפניכם את כל הפרמטרים.
אתי לבני: הדבר האחרון שקיימנו בכנסת הוא מחאה על דברי הרב אברג'יל מבאר שבע בהקשר לנשים שלובשות אדום ואיסור על נשים ללבוש אדום על מנת לשמור על צניעותן.
אתי לבני: דבר זה העלה את הנושא של אפליית הנשים ביהדות שוב למודעות, הנושא נמצא כל הזמן במודעות שלנו ואנחנו ערות ליחס של הדת והתרבות היהודית לנשים בכל מיני אספקטים.
אתי לבני: בנושא זה, ביחד עם כבוד רב לאישה יש הרבה מאד בעיתיות בהתנהלות, במינהגים ובדינים ובזה נרצה לדון היום.
אתי לבני: אולי מסקנות גדולות לא תהיינה אבל בכל אופן אולי תיווצר אוירה יותר טובה ואולי תהיינה בכל זאת גם מסקנות אופרטיביות.
אתי לבני: יכול להיות שיהיו דברים שניתן יהיה ליישם אותם, בוודאי קריאה לרבנים להתבטא כך או אחרת.
אתי לבני: אבקש את חברת הכנסת אראלה גולן להציג את הנושא ומה הביא אותה להעלות אותו.
אראלה גולן: אולי נתחיל דוקא באופטימיות.
אראלה גולן: יושבות כאן נשים דתיות וחילוניות וכולנו מסכימות שלפחות נתק בין הנשים הדתיות והחילוניות איננו רצוי.
אראלה גולן: קראתי מאמר יפה של אבירמה גולן, שבסך הכל יש לנו הרבה דברים משותפים, אפילו לנשים האורתודוכסיות,
איילה גליקסברג: מה זה אפילו?
אראלה גולן: יש לנו כל מיני זרמים ביהדות אז אני יוצאת מכאן בבקשה ובקריאה שחבל שיהיה נתק כזה.
אראלה גולן: ישנם נושאים משותפים רבים שגם דתיות וגם חילוניות יכולות להרים בצוותא וזה רק יכול לעזור לשני הצדדים.
אראלה גולן: כל מה שאנחנו קוראים, תיקרת הזכוכית, קיים בכל המיגזרים, ואם בכלל מתייחסים לאפליית נשים, זה מתחיל באפליית נשים בכלל ורק אחרי כן זה יורד לנושא שאנחנו דנים עליו היום .
אראלה גולן: לנושא זה של אפליית נשים יש תאוריות רבות החל מההון האנושי שחושבים שכדאי יותר להשקיע בגברים, כי הם לא יולדים בדרך, והם לא מפסיקים לעבוד והם לא מניקים והם לא עוברים לחצי משרה.
אראלה גולן: כולל הייחוס הסיבתי שהם טוענים שגבר בזמן שהוא מצליח נוטה לדבר על היכולת שלו לעומת אישה שחושבת שהצלחתה היא בגלל מאמץ ולא בגלל היכולת הטבעית שלה.
אראלה גולן: כולל הסבר של לימוד תרבותי וכולל ציפיות שמצפים מגבר שאם הוא משרת באותה סביבה בה אישה משרתת, באותה משרה אפילו, מצפים ממנו להיות הרבה יותר כריזמתי, הרבה יותר כוחני לעומת האישה שמצפים ממנה להיות יותר אישה, יותר חמה, יותר אוהבת.
אראלה גולן: רמת הציפיות עצמה יורדת ביחס לאישה.
אראלה גולן: מכאן אנחנו נכנסים לנושא של מעמד האישה ביהדות האורתודוכסית, ואולי אחר כך נדבר על זרמים אחרים ביהדות.
אראלה גולן: וזה מתחיל מהסיפור שאותי אישית מעליב שגבר בכל בוקר מתפלל בתפילת שחרית, ברוך שלא עשני גוי, וברוך שלא עשני עבד וגם ברוך שלא עשני אישה.
אראלה גולן: האישה, רחמנא ליצלן, מושווית לגוי ולעבד.
אראלה גולן: אני מתנצלת מראש, אני לא מספיק מבינה בכל פסקי ההלכה אבל אני לפחות מנסה לקחת את המשפט כמות שהוא ולהבין אותו ולנסות לא להיפגע, אבל קצת מעליב אותי שמילא, ברוך שלא עשני אישה, אבל הוא גם משווה אותי לגוי ולעבד.
אראלה גולן: לעומת זאת אני חוזרת לתנ"ך ולכל הסיפורים היפים ויש לנו שם שופטות, דבורה הנביאה, ויש לנו את מרים הנביאה, ויש לנו במשלי את אשת חיל.
אראלה גולן: ופתאום קמו עלינו כל מיני פוסקי הלכה ואמרו, האישה פסולה לעדות, האישה פסולה לשפיטה.
אראלה גולן: אני לא אומרת שכל הרבנים אומרים כך, לכן אנחנו מקיימים את הדיון הזה.
אראלה גולן: כמו כן אסור לאישה להיות פעילה בטקסים, וכמובן שאסור לה לעשות שום פעילות צבאית.
אראלה גולן: זה מתחיל מהחינוך שבזמנו נשים אסור היה להן בכלל ללמוד לקרוא ולכתוב.
אראלה גולן: רק בשנות השמונים התחילו לאפשר לנשים לשבת וללמוד וגם אז הגבילו בכל מיני מקומות לא ללמוד תלמוד כי זה מעמיק יותר ורק גברים יכולים לעשות את זה.
אראלה גולן: כהונה ציבורית, הרמב"ן טען שאישה אינה יכולה להתמנות למלוכה והסיקו מזה שגם כל תפקיד הנהגתי היא אינה יכולה לעשות.
אראלה גולן: ובעצם האישה כמו שאומרים, כל כבודה של בת מלך פנימה, היא קניין של בעלה באיזושהי צורה, בגלל זה גם נוצר המושג בעל.
אראלה גולן: מי שיש לו זכות על הילדים הוא בכלל האב.
אראלה גולן: על פי הרמב"ן בעצם תפקיד האישה הוא להיות ספונה בביתה.
אראלה גולן: קיימים איסורים נוספים בכל מיני פסקי הלכה שמצאתי למשל, שבעצם אסור לאישה להיות חזנית כי קול באישה ערווה או שהיא פוגעת בכבוד הציבור.
אראלה גולן: זה לדעתי, כמו שהוא אומר בשל האיסור לפני העיוור לא תיתן מכשול, זה אפילו הורדה לרמה מאד נמוכה של הגבר החרדי שהוא אינו יכול לעמוד בפיתוי שאם אישה תשיר או תדבר בציבור אז הוא יתפתה ולא יוכל לעמוד בכך.
אראלה גולן: אני חושבת שאפילו הגברים היו צריכים להתקומם ולא רק אנחנו כנשים.
אראלה גולן: יש את הנושא עליו נדבר בהמשך וזה התחום של גירושין והנושא של עגונות ומסורבות גט, שאני רוצה שנקיים עליו דיון.
אראלה גולן: ואולי, יש לי איזו אשלייה שנוכל לדבר קצת על הנושא של השירות הצבאי כי אני יודעת שהמשנה אומרת שבמלחמת מצוה חתן יוצא מחדרו וכלה מחופתה.
אראלה גולן: אבל מלחמת מצווה לפי הגדרתו של הרמב"ן זה רק מלחמת שבעת העמים ועמלק ועל שאר הדברים לא מדובר.
אראלה גולן: ואני יודעת שאירגון אלומה מנסה עכשיו קצת לעזור לנשים שבכל זאת רוצות לתת שירות כלשהו, היינו להתגייס.
אראלה גולן: מכאן הייתי רוצה לנסות ולראות כיצד נוכל כולנו, אני יודעת שיש את אירגון קולך היום, ויש זרמים פמיניסטים נוספים שמנסים לשפר את מצב הנשים וגם הם טוענים שהגיע הזמן שנשים תוכלנה ללמוד תלמוד וללמוד בכלל, הגיע הזמן שנשים תוכלנה להיות דרשניות וחזניות, אפילו לברך את הקהל ולקרוא מגילות וברור שתוכלנה ללמד תורה.
אראלה גולן: בעולם המשפט לפחות שתהיינה טוענות רבניות שתעזורנה לפתור את הבעיות של מסורבות הגט וגם בנושא של מתן עזרה בתחום הטרדה מינית במוסדות דתיים על ידי הרבנים, שגם לזה צריך לייחד מקום בדיון.
אראלה גולן: אלו הם קווי היסוד לתחילת הדיון.
אתי לבני: פתחנו כאן נושא שהוא רחב ידיים שאנחנו עוסקים בו בעצם בכל מיני פילוחים שלו כל הזמן בלי הפסקה.
אתי לבני: בכל נושא שאנחנו עוסקים בו אנחנו מקבלים גם את הכיוון של ההלכה היהודית.
אתי לבני: החל מבתי הדין הרבניים והסכמים ועגונות, כל הנושאים האלה דנו ואנחנו דנים בהם.
אתי לבני: כדי לא להחמיץ את הדיון.
אתי לבני: אראלה, תנסי לעזור לי כאן.
אתי לבני: על מה אנחנו עושים את הדיון?
אתי לבני: האם אנחנו עושים דיון תאורטי?
אתי לבני: האם אנחנו הולכים לנושא אחד או למיגוון של נושאים?
אתי לבני: או לאיזשהו תת נושא.
אתי לבני: לאן היית רוצה שנתקדם?
אראלה גולן: הדיון התאורטי צריך להיות ברמה כזאת שגם הנשים החילוניות וגם הנשים הדתיות יבינו שיש לנו תיקרת זכוכית, שחלק מהתקרה משותפת לשני הסקטורים, הדתיות והחילוניות.
אראלה גולן: לנסות לקחת את הכפפה של קולך ולעזור להם בכל מיני דברים שאנחנו מאמינות בהם, שנשים חילוניות מאמינות בהם.
אתי לבני: אז צריך לראות מה עושה קולך, ויכול להיות שנרצה לשמוע את הדברים שהן מתעסקות בהם ולראות לאן הן הגיעו, מה ההשגים שלהן, מה ההתנגדות שלהן ובמה אנחנו יכולות להועיל להן.
אראלה גולן: ומצד שני יש נשים מהמיגזר השני שמתנגדות לקו של קולך.
אתי לבני: בואו נראה לאן יוביל אותנו הדיון הזה שהוא בעצם דיון קצת תיאורטי כי הוא אינו על נושא ספציפי.
אתי לבני: כל אחד יקבל זכות דיבור וישמיע את דברו, רק לא להתפרץ, וננסה להגיע לאי אילו סיכומים.
אתי לבני: בבקשה תפתחי ותציגי את עצמך.
לורן פוריס: שלום, שמי לורן פוריס ואני מהמרכז לפלורליזם יהודי של התנועה ליהדות מתקדמת.
לורן פוריס: היהדת המתקדמת מחייבת שוויון מלא לאישה בכל תחומי החיים להלכה ולמעשה.
לורן פוריס: נשים שוות לגברים בזכויות ובחובות במשפחה, בקהילה ובמישור הציבורי.
לורן פוריס: אצלנו אין מחיצה בין נשים לגברים בבית הכנסת, לא מחיצה פיזית ולא תיפקודית.
לורן פוריס: אנו מקיימים טקס הכנסת הבת למצוות, אישה יכולה לעלות לתורה ובכל הזדמנות אחרת להיות שליחת ציבור, לקרוא בתורה, להיות רבנית מוסמכת וחזנית.
אתי לבני: סיימת?
אתי לבני: זה היה האני מאמין שלך.
אתי לבני: בבקשה הדוברת הבאה, תציגי את עצמך.
חנה פסטרנק: שמי חנה פסטרנק ואני מאירגון קולך.
חנה פסטרנק: אני אישה דתית אותודוכסית במאה אחוזים אבל אני אומר את האני מאמין של קולך שזה בהחלט גם האני מאמין שלי.
חנה פסטרנק: לא מזמן הגדרנו את קולך, קולך היא ברית נשים המחוייבת להלכה, למסורת ישראל ולשוויון מיגדרי.
חנה פסטרנק: וזה סדר הדברים.
חנה פסטרנק: וכשדיברנו ציינת כל מיני דברים שקולך עושה, אבל יושבות כאן נשות אמונה והרבה מאד מהדברים שאנחנו עושות אנחנו עושות בשותפות עם אמונה.
חנה פסטרנק: את העלית המון נושאים, אני אנסה להתמקד בדברים שקולך מאד משתדלת להוביל ובהם היא מאד פעילה.
חנה פסטרנק: בסוף הזכרת את הנושא של עגונות ומסורבות גט.
חנה פסטרנק: ובאיזשהו מקום בעיני זה אולי עומד בתחילת הרשימה.
חנה פסטרנק: אני אישית לא מבינה איך אדם דתי, מוסרי, יהודי יכול לעמוד מן הצד או לראות את העוול שהרבה מאד נשים חוות.
חנה פסטרנק: אנחנו גם ניסינו להוביל חקיקה בנושא הזה על ידי חברת הכנסת אורית נוקד, ואנחנו גם מנסות להכניס ולשווק את הנושא של הסכם קדם נישואין שאנחנו מאד מקוות שבעתיד יקודם יותר.
אתי לבני: עשינו דיון על זה, יש לנו פגישה עם הרבנים ואנחנו מקדמים את הדבר.
חנה פסטרנק: אנחנו מקיימות ימי עיון רבים בנושא.
חנה פסטרנק: יש המון שאלות.
חנה פסטרנק: קורה דבר מדהים.
חנה פסטרנק: התחילו להגיע אלינו טלפונים מנשים חרדיות ששמעו על ההסכם וכו'.
חנה פסטרנק: מסתבר שהסכם כזה יש בארצות הברית כבר מקידמה דנא מלפני כשבעים שנה, יש עדות להסכמים כאלה.
אראלה גולן: זה הסכם שלפני נישואין?
חנה פסטרנק: זה הסכם לפני נישואין וקראנו לו, ההסכם בכבוד הדדי.
חנה פסטרנק: הסכם זה למעשה בא לכסות את שני הצדדים והיה וחלילה יגיעו למשבר שכל אחד ידע שהוא ישא בהוצאות ניכרות ביותר.
חנה פסטרנק: אני לא יכולה לומר שזה מכסה במאת האחוזים אבל את הבעייתיות בשמונים תשעים אחוז זה כן יכול לכסות.
אראלה גולן: זה מחייב את הרבנים שאם האישה או הגבר רוצים להתגרש, לא לסרב לגט?
אראלה גולן: האם זה מחייב בסופו של דבר את בן הזוג שאינו רוצה להתגרש לתת גט?
איילה גליקסברג: יש שם סנקציות.
חנה פסטרנק: אכן, יש שם סנקציןת מאד משמעותיות או אלף חמש מאות דולר לחודש או חמישים אחוזים ממשכורתו ואלו סכומים מאד מכובדים.
חנה פסטרנק: אם יש מישהו שגם יש לו כסף והוא גם מנוול אמיתי אז הוא בהחלט יכול להיכנס בתוך הנישה הזו.
אראלה גולן: יהיה מי שייאכוף את זה?
אראלה גולן: ברגע שזה רק הסכם, האם הוא תופס משפטית?
חנה פסטרנק: הוא חתום על ההסכם והוא קביל משפטית.
אתי לבני: אנחנו קיימנו על זה ישיבה ארוכה ומאד מפורטת.
אתי לבני: עם מסקנות, עם פגישה עם הרבנים, עם כל הנוסחים של הסכמי נישואין שקיימים היום, הנושא הזה מטופל, לכן, טוב שאת מזכירה אותו אבל בואו לא ניכנס לפרטים אחרת נחמיץ את העניין.
חנה פסטרנק: זה אחד הדברים המרכזיים בו אנחנו משתדלים לפעול.
חנה פסטרנק: דבר נוסף שנגררנו אליו בעל כורחנו הוא הנושא של ההטרדות המיניות שלצערי הרב, מה לעשות, כנראה שהיצר לא מבדיל בדיוק בין דתיים וחילוניים וזה קיים.
חנה פסטרנק: יצאנו והרכבנו ועדה של רבנים עם אירגוני נשים, גם אמונה בתוכם, וקבענו קוד אתי של רבנים ומורים שמלמדים נשים.
חנה פסטרנק: אני אישית רואה בקוד האתי, לא כל כך בפרטי פרטים אלא במבוא שלו, את העיקר.
חנה פסטרנק: במבוא הוא למעשה בא ואומר שקודם כל יש הודאה שזה קיים אצלנו, כי עד עכשיו היה, אצלנו לא קיים ואם דיברת על זה אז אוי ואבוי, אתה מחלל שם השם.
חנה פסטרנק: ופעם ראשונה נאמר שלמעשה חילול השם הוא דווקא ההסתרה ולא עצם הגילוי אלא להיפך, חשוב לבוא ולגלות וכו'.
חנה פסטרנק: אלו הם הדברים המאד ספציפיים.
חנה פסטרנק: דברים נוספים של קולך עושה זו רשימה ארוכה.
חנה פסטרנק: יש לנו כנס נשים גדול מאד פעם בשנתיים, הכנס הקרוב יהיה בסוף יוני בבנייני האומה.
אתי לבני: כמה נשים אתן?
חנה פסטרנק: אלפי נשים חברות.
אתי לבני: יש לכן רשת?
חנה פסטרנק: התחלנו לאחרונה, יפה שיושבת לצידי היא ממונה על הסניפים יש לנו סניפים רבים ברחבי הארץ.
איילה גליקסברג: כמה חברות משלמות מס?
חנה פסטרנק: קרוב לאלפיים חברות.
אתי לבני: את רוצה להוסיף עוד משהו, בבקשה?
יפה רוזנבלום: אני אוסיף כמה דברים.
יפה רוזנבלום: שמי יפה רוזנבלום ואני חברת הוועד המנהל של אירגון, קולך.
יפה רוזנבלום: רציתי לחדד את הצד השני שלנו שאנחנו נותנים דגשים מאד גדולים בנושא של העמקה ערכית של יהדות לנשים.
יפה רוזנבלום: למשל חגיגות בת מצווה שלא יהיו רק משתה אלא גם משהו ערכי עם לימוד, סדר וכדומה.
יפה רוזנבלום: אותו דבר זבד הבת או שמחת הבת בזמן לידת תינוקת לעומת ברית מילה אצל הבנים.
יפה רוזנבלום: לימוד תורה וגמרא שאת הזכרת זה כבר מוכר ומקובל.
יפה רוזנבלום: כולם לומדים.
יפה רוזנבלום: אני אישית למדתי את הרמב"ם לפני שנים רבות אצל פרופסור שלום רוזנברג.
יפה רוזנבלום: הלימוד פתוח, החפץ חיים כבר החל בזה, וזה ארכאי מה שאת, חברת הכנסת גולן, הזכרת.
יפה רוזנבלום: וכל הנושאים שהעלית הם נושאים של כנסים וספריות שלמות לדיונים של שנים.
יפה רוזנבלום: אז עושים דברים יפים, מנסים לבוא לקראת החברות, אנחנו תמיד שמחות לצרף וכמו שחנה חברתי הזכירה, אנחנו חייבות להלכה באורתודוכסיה ואנחנו הולכות על החבל.
אתי לבני: קראתי השבוע בידיעות אחרונות על קלטת שנעשתה בנושא אלימות במשפחה החרדית.
אתי לבני: נאמר שם שהקלטת נמכרת בעשרות אלפי עותקים.
אתי לבני: הרבנים התגייסו לנושא האלימות בתוך המשפחה.
אתי לבני: עד השנים האחרונות זה היה דבר שמוסתר מתחת לשטיח כדי לא לפגוע בבני המשפחה, נשים היו יראות מלהתלונן, לא לפגוע בילדים וכו'.
אתי לבני: עכשיו הרבנים יצאו בצורה דקלרטיבית כדי לאתר את המקרים של אלימות במשפחה, לטפל בהם ולהפעיל על הגברים המכים סנקציות.
אתי לבני: את יכולה להגיד משהו על הנושא הזה?
יפה רוזנבלום: אני לא שייכת למיגזר החרדי ואין פה נציגות שלהם אבל אני רוצה לומר שזה קיים בכל המיגזרים והקלטת שפורסמה בידיעות יש בזה משהו רכילותי.
יפה רוזנבלום: קיימת מין מציצנות כזאת לעבר החרדים, הנה גם שם זה נמצא.
יפה רוזנבלום: מה לעשות?
יפה רוזנבלום: זה קורה לכולם.
חנה פסטרנק: אני רוצה להדגיש שהיו אלינו לא מעט פניות דווקא של נשים חרדיות שפשוט לא מצאו בתוך המסגרת שלהן לאן לפנות, ומצאו בקולך איזושהי כתובת.
יפה רוזנבלום: בכנס הקודם הייתה עדות של אישה חרדית על אלימות במשפחה בפני הפורום, והיה קשה מאד לשמוע.
יפה רוזנבלום: אבל דברים כאלו יש גם בעולם החילוני.
אתי לבני: יש אצל כולם.
אתי לבני: זה לא נחלה של החרדים.
אתי לבני: אדוני בבקשה, תציג את עצמך.
מנחם בורשטיין: מנחם בורשטיין, ראש מכון פוע"ה לפוריות על פי ההלכה, אני גם רב שעונה על שאלות הלכתיות.
מנחם בורשטיין: רציתי לדבר מהצד של רב על כל הנושא הזה.
מנחם בורשטיין: לפי הדיונים בעבר שהייתי כאן, ראיתי שהמטרה היא באמת למצוא פתרונות ולא רק להוציא קיטור וזה דבר מאד חיובי ולכן גם הגעתי לכאן.
מנחם בורשטיין: אני חושב שאנחנו צריכים לראות מה האפשרויות מבחינה מעשית.
מנחם בורשטיין: עם כל ההערכה לאירגון קולך שעושה חלק מהדברים חיוביים, וגם ליהדות הרפורמית, זה הכל חוגים וזרמים שמצויים היום ביהדות.
מנחם בורשטיין: אנחנו רוצים להשפיע על הדיינים, על המערכות של הרבנים וכדומה.
מנחם בורשטיין: לכן אני רוצה להגיד מהצד שלי מה יכול להשפיע.
מנחם בורשטיין: מחאה של קולך וכדומה היא מחאה שיש לה אפקטים ציבוריים אבל אין לזה שום אפקט כלשהו על העולם הרבני.
מנחם בורשטיין: לא הצד הרפורמי ולא הצד של קולך.
מנחם בורשטיין: למשל פעילות של אמונה, ואפילו פעילות שלכן חברות הכנסת, שאתן באות ונפגשות עם רבנים יש לזה השפעה עמוקה ביותר.
מנחם בורשטיין: דווקא תגובות של היהדות הרפורמית, ואין לי מטרה לפגוע בקולך ולא בשום גורם, אבל אם אנחנו רוצים להיות פרקטיים, דוקא פעילות של קולך או של היהדות הרפורמית הם סוגרים את הרבנים וגורמים לכך שאו שהרב מתבצר או שאינו רוצה לשמוע.
מנחם בורשטיין: ודווקא פניות וישיבות משותפות עם דיינים ועם רבנים בדיון כמו שאמונה עושה ועוד כמה אירגונים הם יותר אפקטיביים.
מנחם בורשטיין: גם קולך בנקודות מסויימות לפעמים יוצרים מיפגש עם רבנים, ואז יוצא מזה משהו.
מנחם בורשטיין: אם אנחנו באמת רוצים לעשות משהו זה שני דברים.
מנחם בורשטיין: אלף, חברת הכנסת אראלה גולן חייבת שיהיה לה אדם אורתודוכסי שיסביר לה את הנושא באופן קבוע, ואני מתנדב להיות זה עד שהיא תמצא מישהו בשכר.
מנחם בורשטיין: שלושה רבעים מהדברים שהיא העלתה נובעים שלא באשמתה, מחוסר ידע.
מנחם בורשטיין: ואם יסבירו לה אז היא תלחץ בנקודות הנכונות.
מנחם בורשטיין: וזה דבר שמתחייב לכל חברת כנסת שעוסקת בתחום הנשי, היא צריכה איש אורתודכסי אמיתי, או חרדי, או חרדי לאומי, זה יכול להיות כמובן אישה וזה יכול להיות גבר.
אתי לבני: ועוד היה כתוב שהרב אברגי'ל הוא אחד הרבנים היותר ליברלים והמתירנים בתוך החוג הרבני.
מנחם בורשטיין: וזה נכון.
מנחם בורשטיין: אם תשבו אתו זה יהיה תענוג.
מנחם בורשטיין: זה פשוט תענוג לשבת אתו.
מנחם בורשטיין: לכן מה שאני אומר זאת הדרך.
מנחם בורשטיין: שני דברים פרקטיים ולדעתי זה יביא לפתרון, שאר הדברים אחר כך.
אראלה גולן: הבעייה הייתה לא באדום.
לורין פוריס: אני לא מוכנה לקבל את היחס לרפורמים כהוצאת קיטור.
לורין פוריס: לא מוכנה שידברו כך על התנועה הרפורמית.
מנחם בורשטיין: לא היה לי מטרה לפגוע באף אחד.
מנחם בורשטיין: אני מתנצל.
מנחם בורשטיין: אני רוצה להיות פרקטי ואם רוצים להיות פרקטיים, זו הדרך.
אתי רחמים: שלום שמי אתי רחמים מהיחידה לשיוויון בין המינים במשרד החינוך.
אתי רחמים: אני באה לכאן מטעם מרים שכטר שהיא ממונה על השוויון בין המינים במשרד החינוך ובאמת זה כבוד גדול לפגוש פה את כולם.
אתי רחמים: אני כן רוצה, בהמשך לדברי הרב, לומר שאין לזלזל בהפצת העניין וברמת המודעות שמונחלת גם דרך התקשורת ובמיוחד דרך החינוך.
אתי רחמים: אני עובדת עם נערות בכל רחבי הארץ.
אתי רחמים: והיה לי הכבוד בשנתיים האחרונות לעבוד בתיכון הדתי יבנה בחולון שהוא תיכון דתי שמאד מקדם ומעצים נשים וכמובן לא סותר את ההלכה.
אתי רחמים: עשינו שם תוכנית שנקראת, תוכנית נמש, שזה נערות מובילות שינוי, תוכנית העצמה ומנהיגות לנערות.
אתי רחמים: אני יכולה להגיד שאנחנו יכולים לקחת וללמוד דברים רבים מהחינוך הדתי.
אתי רחמים: הייתה לי הזכות ללמוד ולראות שהבנות מהחינוך הדתי עוברות ולומדות דברים שאני כחילונית לא למדתי ולא הכינו אותי אליהן.
אתי רחמים: מצד שני חשתי ששמים אותן במקום קצת מדכא ומאד מגבילים את יכולת הבחירה שלהן בעתיד, ולכן היה מאד חשוב להכניס את התוכנית הזו לשם.
אתי רחמים: זה לא צריך לסתור.
אתי רחמים: אפשר לעשות את הדברים ביחד ממקום של לפקוח עיניים, להגיע להידברות כמו שאתן אומרות כאן כי זה הדבר החשוב ביותר, ורמת המודעות מאד חשובה.
אתי רחמים: הבנות צריכות לשאול שאלות והן צריכות לקבל תשובות מגורמים שונים, גם ברמה ההלכתית גם ברמה הנשית, ואני באמת חושבת שברמה האופרטיבית להכניס את התוכנית הזו קצת יותר לבתי ספר דתיים,
אתי לבני: רציתי לשאול אותך, תיכון יבנה הוא ממלכתי דתי, זה תיכון מעורב?
אתי רחמים: זה תיכון לבנות בלבד.
אתי רחמים: זה היה פעם תיכון מעורב.
אתי רחמים: לפני כמה שנים הפכו אותו לתיכון לבנות.
אתי רחמים: והייתה לי הזכות להיכנס ולעבוד שם.
אתי רחמים: יש שם מנהלת מדהימה בשם אסתר שכל הנושא הזה בוער בעצמותיה.
אתי רחמים: את נכנסת לבית הספר ואת רואה תמונות של נשים שעשו את זה.
אתי רחמים: מהתנ"ך, מההיסטוריה וכו'.
אתי רחמים: אולי כאן ברמה האופרטיבית מהמקום של החינוך אני מבקשת להכניס את זה לרמת המודעות, להגביר את יכולת הבחירה של אותן בנות, להכיר להן צדדים חדשים שהן לא מכירות ולבוא בביקורת כלפי דברים.
אתי רחמים: זה גם חלק מהלמידה של הדת שאנחנו באים ובודקים ובוחנים ושואלים שאלות ולא מקבלים הכל כמובן מאליו.