GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איריס גינזבורג: יש משום היומרה לסמן תקציבים שמיועדים רק לנשים.
אתי לבני: אני מסכימה איתך שזה גם גברים, אבל אם יש סעיפים שיותר נשיים.
איריס גינזבורג: צריך להגיע למטרה ולא לנסות לעשות דברים מסביב, לדוגמה יש פה תקציבים כמו מעונות רווחה, מה הקשר בין מעונות רווחה לנשים,- - -
נדיה חילו: על השאלה הזאת ההוכחה והתשובה, יש בנושא של המעונות יש שני סוגים.
נדיה חילו: יש תקציב לסבסוד מעונות יום עבור נשים עובדות שזה נמצא במשרד התמ"ת, ויש סבסוד למעונות שלילדי רווחה שנמצא במשרד הרווחה.
נדיה חילו: סבסוד של מעונות לילדי רווחה מתחלק בהתאם להגדרה של הילד, אם זה ילד בסיכון, זה לא בהכרח קשור לצד הנשי במשפחה.
טליה לבני: עם כל הצניעות נראה לך סביר שבמצב החברתי של מדינת ישראל ב-2004, התקציב הזה לא מנוצל?
טליה לבני: אגיד לך מדוע, משום שדבר ראשון נותנים תקציב, דבר שני מקשיחים את הקריטריונים לילדים בסיכון, ויש נושא שנקרא עידוד נשים, את לא יכולה להצהיר על הצהרה גדולה כאשר בפועל כל מה שהאוצר נוגע בו הוא פועל בדיוק הפוך.
טליה לבני: היה עם החד-הוריות היה דוגמה לפרסה קלסית, לגבי המדיניות של האוצר.
טליה לבני: נושא הרווחה, ידוע דבר אחד, הרשויות זועקות שאין להם מועדות ואין להם תקציבים.
טליה לבני: הצרכים גדולים.
טליה לבני: את רואה איפה מסתובבים ילדים, והתקציב הזה לא מנוצל.
טליה לבני: מדוע.
טליה לבני: משום שנעשתה הקשחה במקביל לתיבה, אני אומרת לקליטה.
טליה לבני: תבדקי ותראי שזו קליטה.
טליה לבני: מקשיחים את הקריטריונים, אני אומרת ככה, שנעשה תיקון בחוק ילדים בסיכון, והיה ברור, ואנחנו שמענו, ואמרו ישנה בשנה שעברה הקשחה בקריטריונים, האם היא תשפיע, אמרנו, נקווה שהיא לא תשפיע, הראיה היא משפיעה.
טליה לבני: כי לא יכול להיות מצב שאנחנו יודעים על ילדים שהיום, מסתובבים ברחובות, ברשויות מסוימות ואנחנו באים ואומרים להם מדוע הילדים מסתובבים ברחוב, אנחנו נמצאים שם, וכשאני רואה שבמעון מסוים אני מסתכלת על מספר הילדים, אמרו לי ילדי הרווחה עוד לא נשלחו.
טליה לבני: הרשות אומרת אין לה הורדות.
טליה לבני: מדוע אין לה הורדות?
טליה לבני: לא יכול להיות שבמשרד האוצר ישנו תקציב ובאיזה שהיא דרך אין פיקוח שהתקציב יועבר אכן לרשויות והילדים האלה יגיעו עם הורדות.
קריאה: התקציב לפי מספר הילדים, ורבו על רשויות מדוע זה קודם כל הרשויות מצוקה, אז היום יש מצב אבסורדי שבו ברשויות מצוקה שם יש יותר ילדים הקריטריונים הוקשחו.
טליה לבני: את יודעת מה ההבדל בינינו, את יודעת מה ההבדל, אני אגיד לך מה ההבדל.
טליה לבני: כי כשהדבר קורה יצאו ניירות מנעמת, מדוע.
טליה לבני: כי עורך הדין גליה ציון, אנחנו מטפלים בנושא, אנחנו יש לנו יתרון שמצד אחד ראיית השטח, אנחנו נמצאים שם, ההורים הם האוכלוסיות, הילדים הם אלה שאנחנו מטפלים בהם.
טליה לבני: ומצד שני אנחנו קוראים את החקיקה כשהיא הולכת להתקבל.
טליה לבני: אנחנו מתריעים.
טליה לבני: אנחנו אומרים, אבל ברגע שאין חיבור או אין הערכה כפי שאת התחלת בדברים, ודיברת די בבוטות לגבי משונה שמדברים על מספרים, הדיון הזה הוא על מספרים.
טליה לבני: הדיון הזה בא מהמספרים אחורנית, כי דיון כללי צריך להיות מתורגם לביצוע ובחינת הביצוע היא בחינת האם המספרים מעידים שמה שתוכנן אכן מתקיים.
איריס גינזבורג: קודם כל, אם הוזכר הנושא של הקשחה במעונות רווחה, נראה שהיתה התפרצות לדלת פתוחה.
איריס גינזבורג: כי מי שהתנגד לחוק הזה מה שקוראים חוק שמקשיח ומקנה זכות לשרותים, צריך לקבוע קריטריונים.
איריס גינזבורג: מה שלא היה קיים טרם חקיקת החוק, וזה חוק חדש שחוקק בשנת 2000.
איריס גינזבורג: מה שקרה, ושצריך לעמוד בחוק מסוים ובקריטריונים שלו, מה שקרה שמי שבא לברך יצא מקלל.
איריס גינזבורג: כי אם בעבר למשרד הרווחה היה שיקול דעת, וגם בתוך קריטריונים שהיו, יש כעס, לפני החוק יש כעס אבל גם פה עדיין למשרד הרווחה וללשכות הרווחה ברשויות המקומיות היה שיקול דעת גם לשקול שיקולים שלא תמיד המחוקק יכול לראות אותם מראש.
איריס גינזבורג: זה שיקול דעת שנלקח ממנו ברגע שחוקק החוק ואנחנו אמרנו את זה, שהחקיקה הזאת נעשתה בהליך אחד.
איריס גינזבורג: זו בעיה, שאני כל כך מצטרפת למה שאת אומרת, ששוב אני אומרת שמתפרצת לדלת פתוחה.
איריס גינזבורג: להבדיל, יש את נושא של תקציב מעונות יום לנשים עובדות.
איריס גינזבורג: והתקציב הזה נמצא במשרד התמ"ת הוא לא מעוגן בכל חקיקה.
איריס גינזבורג: אני יכולה לומר, שהתקציב הזה לא רק שהוא לא קוצץ אף פעם, התקציב הזה הולך וגדל ומתאים את עצמו לריבוי הטבעי כל שנה.
איריס גינזבורג: אני בטוחה שאם פה היה חוק, היינו רואים את אותה תמונה שאנחנו רואים בילדי רווחה.
טליה לבני: יש לי הצעה לתקציב הזה, אגלה מה ההצעה.
טליה לבני: אנחנו מדברים על עידוד נשים, אם את תסתכלי כמה עובדות ממשרד האוצר נהנות מהסיבסוד, דבר ראשון אני מבקשת שיומרו, התקציב הזה איננו סיבסוד, מעונות התקציב הזה הוא סיבסוד השתתפות הממשלה להורים.
טליה לבני: דבר ראשון, זה שהמעונות הם פריירים, אנחנו לא מקבלים עמלה על כך שאנחנו מטפלים בנושא בכך שההעברה היא לא ישירה ממשרד התמ"ת להורים, זה סיפור אחר.
טליה לבני: התקציב הזה לא נותן לזוג צעיר שמרוויח בערך 10 אלפים שקלים, שזה מעל השכר הממוצע במשק, לא נותן כבר שום השתתפות.
טליה לבני: הוא לא הגיוני לאותה אוכלוסיה שאני קוראת השדרה המרכזית, זה תקציב שמזמן היה צריך לשנות את הקריטריונים ובזמנו אפילו מנכ"ל האוצר חשב שזה נכון.
טליה לבני: אז אני קוראת היום בדיוק ערב תקציב 2005, לבוא ולטפל, את אומרת זה לא חקיקה, אז ישנה גמישות ואפשר לטפל, להגדיל את התקציב הזה בצורה מאד משמעותית, להכליל בתוכו דרגות 11, ו-12, ו-13 להתקדם קדימה לטובת, תסתכלו אתם על החברים שלכם בעבודה, ותגידו זוג צעיר שהוא עובד משרד ממשלתי, עם שתי משכורות האם הזוג הזה בנוסף למשכנתא מקבל באיזה השתתפות מהמדינה בנושא של מעונות.
טליה לבני: ואני ממש קוראת לכן, לטפל בעניין הזה בדחיפות הכי גדולה.
טליה לבני: ולהגדיל את התקציב הזה ולפרוס את זה לאוכלוסיות.
איריס גינזבורג: דרך אגב, אנחנו עוסקים בשאלה הזו האם היום פתרונות החזקה לילדים שניתנים לנשים עובדות מספיקים, אנחנו עוסקים בשאלה הזאת, - -
אתי לבני: אנחנו מבקשים דיון עם שר האוצר.
איריס גינזבורג: אם את חושבת שיש מקום להגביר, עם הראיה שלנו לשרות נשים בשוק העבודה, ואם יש שם חסמים צריך להסיר אותם.
איריס גינזבורג: אני לא בטוחה שדווקא הנחה לפתרונות הקיימים היא החיונית ביותר.
איריס גינזבורג: יכול להיות, ואני מזהה את הפער ואת החוסר דווקא במסגרות משלימות אחרי גיל 3, כשילדים נמצאים בגן עד 1, ואין פתרון אחר-כך של צהרונים ומועדוניות אז אני חושבת שזה - - -
טליה לבני: את רוצה שאקרא לשר האוצר לעשות חינוך חינם, אנחנו חשובים, שודעת דוברת, תבקשו את מר שלמה דברת לוועדה נוספת וזה לעניין הגיל הרך מ-0 עד 3.
טליה לבני: הנושא הזה ראוי בכל הרמות, ועדת מכסה מגיל 3 עד 18, עם חינוך חינם, ואנחנו קוראים להקים ועדת דברת שניה ולמנות את אותו - - אני אומרת הוא למד את כל הנושא, הוועדה למדה את כל הנושא.
הילה קרנר סולימן: לצערי אין פה אף חברה מהמקלטים, לדעתי, הבנתי שהולכות להיות גזרות רציניות אבל אני לא מוסמכת לדבר עליהן.
הילה קרנר סולימן: שתי מילים על מרכזי הסיוע, תקציב שלי צבוע, - - -
אילה מאור: אני עובדת משרד הרווחה, ובמסגרת השרות שבו אני עובדת, המקלטים אצלנו.
אילה מאור: אני לא עובדת המקלט, אני מפקחת במשרד הרווחה.
הילה קרנר סולימן: אני אתייחס בשם המקלטים, הבנתי שיש שינוי בקריטריונים וזה אומר שהסף כבר לא יהיה אותו סף.
הילה קרנר סולימן: התקציב שלי הוא תקציב צבוע, הבעיה שלי אחרת, היום ה-11 לינואר 2005, ואני לא יודעת מהו.
הילה קרנר סולימן: כשמשרד ממשלתי עובד, אז הוא יודע שיש לו X עובדים, והוא יודע שהכסף יזרום, ויכול להיות שיפתחו לו את הברז בסוף, או לא, וכשארגון שהוא עמותה שלא למטרות רווח, שהיא עמותה עצמאית לא יודעת מה הכסף שלה, אנחנו פשוט לא יודעות מה לעשות.
הילה קרנר סולימן: התקציב שלנו באופן קבוע עובד על עשרה מרכזי סיוע, עומד על 2,400.000 שקלים, בשנה שעברה הינו צריכות לעשות איזה סוג של שתדלנות כי התקציב הזה ירד ב-30%, ובסופו של דבר הוא עלה, אני פונה גם אליך וגם ליהודית שתדאגו שהשנה התקציב שלנו ישאר 2,400,000 שקל, ושנדע את זה בהקדם.
אתי לבני: בדקתם את התקציב על כמה הוא עומד?
הילה קרנר סולימן: לא בדקנו, אין תקציב.
נדיה חילו: אני רוצה לתת התייחסות כוללת לדברים.
נדיה חילו: אני חושבת שאם אנחנו נסתכל במבט על כל התקציבים שלא נוצלו החל מעידוד תעסוקת נשים, מעונות רווחה, שיקום שכונות, מה שמאפיין ומשותף לכל הסעיפים שלא נוצלו, שזה בעצם נוגע לאוכלוסיות מצוקה ורווחה שזה נשים שהנזקקות היא הרבה יותר גדולה, כך שזה מעבר למספרים יש בזה גם משמעות הרבה יותר תכנית לאי ניצול התקציב.
נדיה חילו: אנחנו גם יודעים, אני רואה תקציב שיקום שכונות, כלומר זה תקציבים שזה בהחלט, וגם סעיפים שנוגעים לנשים ולא נוצלו, חלק מהתקציבים האלה, ואני יודעת גם ביפו, והייתי בוועדות של שיקום שכונות שותפה, ולא תאורטית, שהרבה מאד מופנים להעצמת נשים, לקורסים מקומיים לנשים, לעזרה פה ושם לנשים, אז גם זה סעיף במהותו יש לו פגיעה מאד ישירה בנשים.
נדיה חילו: לגבי המעונות, טליה לבני התייחסה התייחסות כוללת.
נדיה חילו: אני מכירה את זה הרבה יותר גם מהשטח, ועד לפני חודש ניהלתי מרכז לגיל הרך ביפו, בעיריה כמו עירית תל אביב, אני יודעת כמה נשים הגיעו עם תור כזה שרצו מעונות ולא קיבלו, מעונות רווחה, זה מפליא אותי באבסורד.
נדיה חילו: וזה מה שבעצם עושה מעבר למספרים פה שלא נוצלו את הנפח של העוצמה של אי ניצול הרבה יותר גדול, מהבחינה הזאת.
נדיה חילו: מה שאני חושבת, צריך פה עם מבט לעתיד, לאמץ שיטה ודפוס עבודה אחר.
נדיה חילו: אם זה משרדי הממשלה, ומה לעשות הידע כולו אף פעם לא במשרד אחד, והידע כולו לא ניתן לתחום אחד וצריך לצאת, כל משרדי הממשלה, בגישה הרבה יותר רוחבית והסתכלות רחבה, משרד אף פעם לא מוריד מערכו אם הוא נעזר בגופים מקצועיים נוספים, ובארגוני נשים שאצלם נצבר הידע, לא רק ארגוני נשים, יש גם גופים מקצועיים כולל הוועדה הזאת, שדנה בכמה פעמים גם בתחומים האלה.
נדיה חילו: ואני חושבת שזה ראוי גם לערב אותה ולערב גופים נוספים זה רק יהיה תוספת, ולא פגיעה באגו של המשרדים.
נדיה חילו: דבר נוסף, עם מבט לעתיד.
נדיה חילו: נכון, הדיון היום הוא בדיעבד ובעצם הוא אמור להיות דיון של הפקת לקחים.
נדיה חילו: מהמספרים של 2004 צריך גם להסיק מסקנות ולנסות להתקדם ולהפיק את הלקחים, ואחד הלקחים לדעתי מאד חשוב של פיקוח מאד צמוד ובקרה של הוועדה המכובדת הזאת, אולי בעבר, לא זכור לי, אבל יכול להיות שזה לא נעשה.
נדיה חילו: ואז בזמן נתון, מסוים, תהיה השפעה הרבה גדולה ולא רק בחודשיים לדחוף.
נדיה חילו: אני יודעת את זה כי הרבה פעמים שיש תקציבים במשרדים מסוימים, מודיעים, כולל בעיריות מסוימות יש לכם כך וכך תנסו לנצל, והשאלה מה ניתן מבחינת אפקטיביות בחודשיים לנצל תקציב רק בשביל הניצול, וכמה אפקטיבי הוא יוצא לתכנית שבקרוב מנצלים אותה רק כדי בסופו של דבר לישר קו.
נדיה חילו: וזה נעשה.
נדיה חילו: כלומר זה לא במקרה באוקטובר נובמבר, ניצלו אחוז מאד גדול, אני לא אומרת שלא צריך לנצל, אבל הרבה יותר מחושב ונכון ואפקטיבי אם פורסים את התקציב בחשיבה ובתכנון נכון לאורך כל השנה.
נדיה חילו: ועם יד על הדופק, שהוועדה כל רבעון נאמר, פשוט להתריע, לקבל את הנתונים ומאד להתריע בבוא הזמן על תקציבים כאלה ואחרים, וגם ניידות.
נדיה חילו: כלומר, אם היה במצב מסוים סעיף מסוים לא מנוצל ולא משנה מה הסיבה, והסיבה נלמדת אותו סעיף יש תקציבים באותו משרד פרויקטים אחרים או מגמות אחרות לתקציבי נשים שזה לא יעבור העברה שרירותית לתקציבים אחרים וניתן לעשות העברות מסוימות ונגישות לתקציבים של נשים.
נדיה חילו: ובסעיפים אחרים שנוגעים גם לנשים.
מנחם בורשטיין: אני ממכון פוע"ה, שהוא מכון סיוע ללא תשלום לסיוע גניקולוגי ופוריות לכלל האוכלוסייה בארץ.
מנחם בורשטיין: אני לא מדבר כרגע על דברים ספציפיים שלנו, שזה גם נושא בפני עצמו, נושאים שאנחנו מטפלים בהם שהם בעיתיים מבחינת תקציבית, אני מדבר על עצם העניין שאני שומע כאן, ואנשים לא נראים לי תמימים, אבל אני יודע שבנושא של חוקים, וגם בנושא של תקציבים, יש מעקב מאד יפה וטוב, וכאן מציעים שמשרד האוצר או כל משרד יבוא וידווח לנו.
מנחם בורשטיין: זה דבר מאד יפה ובאמת צריך לעשות את זה, אבל כמו שבחוקים אנחנו לא מחכים לכל מיני בקשות והתראות וכדומה, אלא ארגוני הנשים יושבות ועוקבות אחרי כל דבר אם הוא נעשה או לא נעשה, גם בנושא הזה צריך שאת הדו"ח הזה אפשר יהיה לבקש פעמיים שלוש בשנה.
מנחם בורשטיין: שאפשר יהיה למנות מארגוני הנשים - - -
טליה לבני: אבל אם האוצר יקבל אפשר יהיה לבקש והם יוכלו לתת לנו.
יהודית פלוטקין: יש את הרשות למעמד האישה, יש הנחיה של ראש הממשלה בעניין הזה.
מנחם בורשטיין: אבל הנתונים יהיו, אבל השאלה אם לא ישבו ויבדקו למה צריך בסוף שנה לשמוע את נציגת - - -
אתי לבני: זה מה שאמרנו שנעשה, לא נסתכל על הנתונים לצורך כותרות בעתונים אלא כדי לעזור.
מנחם בורשטיין: אם לא יהיה אדם מסוים שימונה על ידי יושבת הראש, מטעם ארגוני הנשים יהיה אדם אחד או שניים שזה יהיה תפקיד שלו או שלה, שהוא יעקוב.
מנחם בורשטיין: השאלה למה לא עשו את זה עד היום, ולמה אי אפשר למנות אדם מסוים שזה יהיה תפקידו.
טליה לבני: יש את הרשות, והרשות דאגה לכך שזה יוגדר כתקציב שלה כל מה שצריך לדאוג, זה באמת שהצינור יעבור באמצעות החשב, כי הוא יודע לנכון בכל חודש.
מנחם בורשטיין: הרשות פונה, אחרי חצי שנה הרשות צריכה לפנות לארגוני הנשים, ולהגיד רבותי, קודם כל התקציב אינו מנוצל.
מנחם בורשטיין: זה לא מספיק, זה לא עוזר.
מנחם בורשטיין: קצת התממות מה שאתן אומרות.
טליה לבני: למה התממות, אם אנחנו מבקשים שהוועדה תקבל, גם הרשות וגם הוועדה, ואחת לרבעון יהיה דיון וינסו לבדוק.
מרי חיידר: יש חוק ויש רשות, והיא תוקפת את הנושא הזה וכמו שציינה יהודית פלוטקין.
מרי חיידר: אני רוצה להתייחס לנושא של הקריטריונים.
מרי חיידר: כשהגעתם להגמשה זה מראה שפשוט הם לא הותאמו לצרכים של אותם אנשים.
מרי חיידר: ולכן, כדי למנוע שוב הגמשות תוך כדי הליכה, מה שצריך לעשות לדעתי, זה להקים איזה שהוא הרכב של ועדה שיצורפו הרשות, ארגוני הנשים ויבחנו את כל המשרדים הרלוונטים, ואז אפשר יהיה להגיע לקריטריונים ישימים בשטח.
מרי חיידר: וזה צריך לקבוע.
מרי חיידר: לעשות את זה כבר עכשיו כדי להמשיך לעשות את זה בצורה הנכונה ביותר ולא שוב לחזור ולהגמיש קריטריונים, והכוונות לא מגיעות לשטח אפילו.
מרי חיידר: הם לא יודעות, וכדי למנוע את זה צריך לדעתי שוב לחזור ולהתכנס עם ארגוני הנשים עם המשרדים הרלוונטים - - -
רבקה שקד: אני רוצה להתייחס לדברים שאמרה חברת הכנסת גלאון, להצביע על שתי נקודות.
רבקה שקד: קודם כל יש דרך אחת לקיצוצים שלא רואים אותה בדרך כלל כאן בדו"ח שלכם, זו דרך של קיצוץ בכח אדם, ומי שמטפל בנושאים של נשים זה תמיד בעיתי, ובעיתי גדול יותר ככל שהצרכים עולים.
רבקה שקד: ככל שיש יותר חברויות ככל שיש יותר מודעות לתקיפה מינית, ככל שיש יותר מודעות להטרדות מיניות, ולמקלטים לנשים מוכות וכו'.
רבקה שקד: והדברים אני רואה פה חיוך מריר על פניהן של כמה חברות כאן, אך יש גם דברים שאני לא יודעת, אני יכולה להגיד על מה שאני יודעת.
רבקה שקד: למשל, הדרך שבה הועמסו, זה לא היה בהתחלה ברשות למעמד האישה כשנוסדה, אבל אחרי שנה שנתיים, הועמס כל הנושא של כח אדם על תקציב הפעילות, ואז בעצם את נשארת עם תקן שאין כבר מה לעשות אם התקציב הוא יותר קטן של מעמד האישה.
רבקה שקד: אבל מה שיותר חשוב לא בא לידי ביטוי.
רבקה שקד: אצלי באגף, כח אדם היה מינימלי, של 4 עובדות, עובדת נגשה למכרז התקדמה, לקחה איתה את המשרה והיום כל משרה מומרת, ואני נשארתי בלי עובדת מקצועית וכך אני צריכה לעבוד, כבר שנה.
רבקה שקד: כדי להשיג היום משרה בחזרה בשרות המדינה זו משימה בלתי אפשרית, בכח אדם תמיד צריך לעשות שיקולים של סדרי עדיפויות ואז מטבע הדברים הנושא של מעמד האישה תמיד נדחק לשוליים, ככה זה נראה.
רבקה שקד: אותו הדבר לגבי תקציבים בנושא מעמד האישה, שהם לא צבועים ולא יעודיים, למשל פעילות של הממונות על מעמד האישה במשרדי הממשלה, פה בגף שלכם יש משרד אחד שצבע כבר לפני שנים את התקציב הזה זה משרד החינוך, - - -
קריאה: לא בקטע של השוויון בין המינים.
קריאה: בקטע של הממונה על מעמד האישה - -
רבקה שקד: - - - בעובדות מאז יש אולי משרד אחד או שניים שממונות הצליחו להשיג את זה, ברוב המשרדים הם בעצם צריכות להיות ניזונות מפרורים.
רבקה שקד: במשרד אם הן מקבלות, כמה הן מקבלות, והרבה פעמים בלי להשאיר עקבות, כי זה לא צבוע, וזה דברים שלא נראים כאן בדו"ח, ואלה דברים שהם בעיתיים כל יום בעשיה יום יומית במשרדים.
ברוך יפה נוף: אני אחראי על התקציבים במשרד הרווחה, ורציתי להבהיר כמה דברים שאמרו פה, במה שנוגע למשרדנו.
ברוך יפה נוף: קודם כל אצלנו במשרד התקציבים לנשים ולא רק לנשים, כמעט כל התקציבים ממש צבועים ולא תקציב שאפשר לשחק איתו אם הוא מיועד לנשים או לנערות התקציבים צבועים לכל דבר ודבר.
ברוך יפה נוף: אנחנו, כפי שגם רואים בדו"ח השני שהגיע, והתפלאנו על הדו"ח הראשון שכאילו היה, גם בעתונות, יש לנו עודפי תקציב.
ברוך יפה נוף: אצלנו הבעיה היא הפוכה, יש לנו חוסר בתקציב.
ברוך יפה נוף: אבל, בגדול, בוודאי שאנחנו לא משאירים יתרות תקציב אלא יש לנו אפילו מחסור, בסוף השנה אנחנו רצים אחרי החברים שלי באוצר לקבל עוד תוספות תקציב.
ברוך יפה נוף: יש חריג אחד שאפשר לומר שאם בודקים, כמובן אם בודקים עם מיקרוסקופ, ויורדים לרזולוציה של תקנה תקנה, יתכן שנמצא דברים לא נוצלו במלואם.
ברוך יפה נוף: אבל הדברים האלה נובעים מכך שישנם סעיפי תקציב שלא מקבלים אותם בראשית השנה אלא שמקבלים אותם לקראת סוף השנה, אם לדוגמה, חברת הכנסת גלאון דיברה על חוק התגמולים, קיבלנו אותו אבל בסופו של חודש נובמבר, חוק התגמולים לגבי נשים שהן במקלטים, של יוצאות מקלטים הוא היה רק לשנה אחת, בשנה זאת נשארו לנו עוד חובות, וקיבלנו באמת את החזר החובות האלה כדי לשלם אותם לכאלה שיצאו באותו זמן, באותה תקופת זכאות, היה שבועיים זכאות, שיצאו באותה שנה אבל נגמר התקציב.
ברוך יפה נוף: קיבלנו אותו, אבל הוא הגיע רק בנובמבר, לא הספקנו להעביר אותו כי צריך לאתר את הכתובות שלהן וכו', וזו דוגמה אחת, היות שחברת הכנסת גלאון העלתה אותה, אני מעלה אותה פה.
ברוך יפה נוף: יש לנו עוד כמה דברים שאנחנו מקבלים אותם רק לקראת השליש האחרון או הרבע האחרון של השנה, וכמובן שאנחנו לא יכולים, לא בהכרח, אם אנחנו מחכים לכסף הזה ואנחנו ערוכים, אז אנחנו יכולים להוציא אותו.
ברוך יפה נוף: אם לא, מה שאני חושב הפתרון לזה, הוא להעביר את אותו סכום שהועבר ולא הספקנו להוציא אותו שהוא יועבר בעודפים ליתרה.
ברוך יפה נוף: אמנם זה לא יתרה מחויבת פורמלית, אבל זה כעין חיוב, ואז אם מעבירים את זה לשנה הבאה, למשל את הכסף של חוק גלאון, נעביר לשנה הבאה אז נוכל להערך לשלם את זה.
ברוך יפה נוף: אבל פרט לדברים האלה -- -
מרי חיידר: מי שהיתה זכאית לפני שנה וחצי מקבלת את זה רק עכשיו.
ברוך יפה נוף: נגמר אז התקציב, נתנו לי תקציב, וכל השנה עבדנו לקבל כדי שנוכל לשלם את יתרת החובות, קיבלנו, את זה אבל קיבלנו במאוחר.
ברוך יפה נוף: אין לנו את כל הכתובות של הנשים הזכאיות, וזו דוגמה.
ברוך יפה נוף: החזר הכסף לא עובר אוטומטית.
ברוך יפה נוף: אבל עם רצון טוב של אגף התקציבים באוצר ניתן להעביר אותו לשנה הבאה.
ברוך יפה נוף: אנחנו כמובן רוצים - -
מרי חיידר: אבל יש בעיה נוספת שמקבלים באיחור רב.
מרי חיידר: בסביבות נובמבר.
איריס גינזבורג: מדובר ב-300,000 שקלים ביצוע חוק למי שהיתה זכאית כשהחוק היה בתוקף וכמו שאומר ברוך יפה נוף, בתקציב הזה הועבר בנובמבר, אבל מה שלא ינוצל בהכרח, יעבור לשנה הבאה, וגם לא בנובמבר שנה הבאה, אלא בתחילת השנה הבאה.
אתי לבני: ככלל, תקציבים שלא מנוצלים בנושאים האלה, עוברים לשנה הבאה אוטומטית, או לפי בקשה.
איריס גינזבורג: תקציבים שלא נוצלו ויש עליהם התחייבות, כלומר יש כבר התחייבות לגבי התשלום אבל עדיין לא נוצל, זה מעלה אוטומטית לשנה הבאה, כתקציבים שלא נוצלו ולא חויבו.
איריס גינזבורג: אבל במקרה הזה מדובר בכלל במקרה אחר לגמרי ביישום של חוק.
אתי לבני: אז בדרך כלל תקציבים שאין עליהם התחייבות ולא נוצלו יורדים לטמיון.
איריס גינזבורג: זה בדיוק מסביר את הביצוע החריג שדיבר עליו יפה נוף.
ברוך יפה נוף: אני רוצה להוסיף, עוד משהו, שיכול ויראו בתקנה מסוימת עודף, זאת אומרת כאילו לא נוצל.
ברוך יפה נוף: זה מאחר וישנן תכניות שהן תכניות כמעט כמו חקיקה, ששומרים להם כספים והכספים לא מנוצלים, ואם אני אתן את הדוגמה הספציפית אצלנו, היתה תכנית לישובים, קראו לזה טיפול נקודתי אופק, ולתכניות האלה שמורים כספים.
ברוך יפה נוף: העניין הוא שהרשויות המקומיות האלה דווקא אותן רשויות מקומיות שבמצב קשה והן אפילו לא מנצלות, הן צריכות לתת איזה שהיא השתתפות קטנה, הן לא מנצלות את זה ואנחנו שומרים על הכספים האלה, ומי שיבוא ויקרא בתוך הדו"ח הכספי יראה שיש פה עודף, אבל העודף הזה הוא כסף שכאילו בכספת ברזל הוא שמור למטרה הזאת של אופק, אנחנו שומרים עליו.
ברוך יפה נוף: אופק זה טיפול נקודתי ב-11 ישובים, היתה תכנית שהממשלה החליטה עליה לפני שנתיים או שלוש, ולאו דווקא לילדים ונוער בסיכון גם לנשים, כל ישוב הגיש תכנית לפני שלוש שנים, ואנחנו מעבירים את התכנית הזאת משנה לשנה, את הכסף שנשאר.
ברוך יפה נוף: אם משרד ראש הממשלה יבוא ויגיד, ירדתי מהתכנית הזאת, אז או שהוא יקח את הכסף, כי זה כסף שהוא נתן למטרה הזאת, או שאנחנו נבקש שיעבור לטובת - - -
קריאה: אם הרשות, אם קרית מלאכי לא יכולה להשתתף, כי היא בסיפציה, אז אנחנו - - -
ברוך יפה נוף: בפרוש לא, כרגע אנחנו שומרים עליו.
ברוך יפה נוף: אם מישהו יבוא ויחליט, גוף שנותן לנו את ההוראות, הכסף הזה שאני העברתי לכם, למטרה הזאת שאתם מחויבים לשמור עליו כרגע בכספת, אל תשמרו אותו בכספת אז אנחנו נוכל להשתמש בו למטרות האלה גם.
ברוך יפה נוף: אבל צריכה לבוא החלטה שאנחנו, זה החלטה פוליטית סך הכל, כי לאותם ישובים יגידו הכסף שהיה מיועד לכם כרגע הוא כבר לא מיועד לכם.
ברוך יפה נוף: לגבי תקציב 2005 היו פה שאלות והערות, כולנו יודעים שתקציב 2005 בכנסת עדיין בקריאה לא עבר, יכול להיות שיעבור מחר קריאה ראשונה, אין תקציב לשנת 2005, ולכן מה שקורה היום זה לא אומר שהחיים פסקו מלכת, כל התכניות ההמשכיות פועלות כרגיל, התכניות ההמשכיות.
ברוך יפה נוף: אבל מה שנעצר, כל דבר חדש אם צריך לחתום הסכם חדש, אם צריך לעשות איזו התחיבות חדשה, כל הדברים האלה נעצרו.
ברוך יפה נוף: ולכן זה מפריע לתכניות העבודה שחושבים עליהן כתכניות נוספות שצריך להוסיף אותן, אבל זה לא מפריע עד כה לפעולות ההמשכיות שכבר קיימות וממשיך, וכמובן שאנחנו כמו כל היושבים פה נשמח מאד אם התקציב יאושר מה שיותר מהר.
מיכל כפרי: רציתי להתייחס לדבריה של רבקה שקד בדבר החשיבות של כסף צבוע לממונות.
מיכל כפרי: דבר מאד חשוב, אני מסתכלת עליו אצלנו במשרד החינוך.
מיכל כפרי: ראשית זה מעניק אוטונומיה לממונה אצלנו, ומדובר בהרבה מאד כסף, אמרו כבר לפני, אבל הוא מאפשר מגוון גדול מאד של פעולות.
מיכל כפרי: מעבר לכך מאפשר ניצול נכון, כי היא יכולה בתחילת השנה לידע את ציבור עובדות המשרד להתקשר עם גופים חיצוניים, לארגן סדנאות, הרצאות וכיוצא בזה, והדבר הזה הוא צבוע, היא לא צריכה לקבל את זה בדקה ב-90, ולנסות ולארגן.
מיכל כפרי: ולכן, אני גם יודעת, שעובדות המשרד אצלנו ועובדי המשרד, ובעיקר עובדות המשרד, מקבלות מגוון רחב של אפשרויות ויכולות לבחור, וזה גם בא לידי ביצוע.
מיכל כפרי: לעניין תקציב שוויון בין המינים.
מיכל כפרי: אנחנו כמעט 4 שנים במשרד, נושא השוויון בין המינים שולש וגם הצלחנו אחרי חצי שנה במשרד כן הצלחנו להקצות תקן לממונה על שוויון בין המינים, תקן מלא במשרד.
מיכל כפרי: אני מאמינה שבהתנהלות, בנחת, בחשיבה נכונה אפשר לנסות לקדם דברים.
מיכל כפרי: אני יכולה להגיד לכם שאני לעודפים מחכה בכיליון עיניים.
מיכל כפרי: זו מאד בעיה הרבה פעמים של מידע.
מיכל כפרי: אין לי כאן תשובה ומה לייעץ למשרדים אחרים, אבל בעניין של מידע, מדיניות, אצלנו השויון בין המינים הוא דגל במשרד, הוא אחד מהדגלים כמו מורשת, כמו כל דבר אחר, אבל מידע הוא דבר מאד חשוב.
מיכל כפרי: כי מי שיודעת שיש כסף, ולוחצת, מקבלת.
מיכל כפרי: אני לא חושבת שזה קל, כי הדברים האלה, ואני לאו דווקא אומרת את הנושא לפרוטוקול, אבל הדברים האלה יש לי את הרושם לפעמים שההסתכלות היא שככל שתהינה לנו פחות שותפות, לא שותפים, יותר טוב.
מיכל כפרי: לכן, מי שבדרך כלל יודעים ויש להם את האפשרות להגיע למידע, וזה לא פשוט, יכולות או יכולים בסוף השנה לפעמים להנות ממה כינינו בשם כל מיני עודפים או תקציבים שנשארים.
מיכל כפרי: הראיה לכך, שאצלנו התקציב בדו"ח שקבלתם, הוא מנוצל.
מיכל כפרי: הוא מנוצל אפילו במשרד הספורט, מעל הוא מנוצל ,זה לא פשוט.
מיכל כפרי: אפילו שינינו את אופן ההתחשבנות לגבי נשים, הגדלנו באחד וחצי.
מיכל כפרי: אבל גם השויון בין המינים, למרות הקיצוצים הגדולים שהיו, זה מדיניות של ה - - פגעו לנו בתקציב.
מיכל כפרי: הוא לא הוקטן.
נדיה חילו: השאלה אם לא כמדיניות ניתן להמליץ, שכל עודפי התקציב שנוגעים לנשים יעברו, כלומר, במקום למחוק אותם יעברו לשנת התקציב הבאה, כמדיניות.
נדיה חילו: מאחר שאם כל המשרדים רוצים לחזק את המגמה של נשים, וכל העודפים הרי זה לא כמדיניות, הרי צריך לפנות ולא תמיד מאשרים, ואם הוועדה רואה לנכון לעשות המלצה כוללת.
איריס גינזבורג: יש כללים ברורים לגבי חידוש של עודפים, ובעניין הזה יהיה בדיוני התקציב.
איריס גינזבורג: צריך לתכנן מראש וצריך ליצור מחויבות אני חושבת שזה מנכ"לי המשרדים.
איריס גינזבורג: כי בסך הכל בסופו של דבר זה עניינו של המשרד, וגם החשבים.
איריס גינזבורג: זה בשלוש פונקציות- מנכ"לית, מנכ"ל כספים וחשב המשרד.
איריס גינזבורג: וברגע שיש כבר מחויבות זה ברור שבאה בקשה לנושא מסוים זה ברובד שמתחשבים בו.
איריס גינזבורג: על כך זה עובד ואני לא יודעת איך לתרגם את מה שנדיה אמרה, אבל יש בזה, את לא יודעת איך האופרציה צריכה לעבוד.
איריס גינזבורג: יש לוועדה מה לעשות בעניין.
איריס גינזבורג: היא יכולה ללחוץ גם במקומות שאין את הפיילוט וזה מאד יעבוד.
אתי לבני: אולי בכלל בכל משרדי הממשלה יהיה תקציב צבוע.
אתי לבני: כי לכל משרד יש נגיעה פה או שם בנושא נשים.
אתי לבני: ואז נוכל לפתור את הבעיה.
טליה לבני: אני חושבת שאחת המסקנות צריכה להיות שהניסוח של סעיפי התקציב צריך להמנע מהקשחה מיותרת.
טליה לבני: זאת אומרת, הדוגמה שאני רוצה לתת זה אותם 3 מיליון מסכנים בתמ"ת שהם נועדו רק לבניה ובמשך שנה שלמה ארגוני הנשים לא הצליחו להרחיב או לשנות מבניה לשיפוצים, עשינו חישוב את השיפוץ יכול לעלות 300,000$ 200,000$ שיפוץ באותם מבנים ישנים.
טליה לבני: ולא היה איש בעל סמכות שמסוגל היה לתת את הפרשנות ולנצל את הסכום הזה.
טליה לבני: כי אין בכלל מחלוקת 3 מיליון זה מגוחך לגבי הוצאות השיפוצים שבוצעו, ושלושה מיליון רק לבניה זה סכום אולי גדול אי אף אחד יצא לבנות מכספי הון חדש.
טליה לבני: כך שגם בניסוח צריכה להיות ראיה שכוונתה אכן לבצע מדיניות.
טליה לבני: לא מעניינים אותי עודפים, מעניין אותי ביצוע מדיניות ושהמדיניות תבוצע במהלך כל השנה ושהאנשים ידעו על המדיניות יוכלו לכלכל את צעדיהם, גם ציבור הצרכנים וגם הארגונים המקבילים, הדבר צריך סעיף תקציבי, שצריך להיות כשמו.
טליה לבני: הוא בעצם כלי לביצוע מדיניות, הוא לא כלי רק להוצאת כסף.
טליה לבני: והדבר הזה צריך להשמר.
עינת הורוביץ: אני מטעם פורום נשים לתקצוב הוגן, שזה פורום שקם בחודשים האחרונים,
עינת הורוביץ: מורכב ממספר ארגונים, הרעיון הוא לקדם את הנושא של תקצוב שוויוני לנשים.
עינת הורוביץ: ובאחד הרעיונות שאנחנו דיברנו עליהם, זה עדיין לא בגדר הצעה קונקרטית, שדווקא תהיה חובה על כל משרד ממשלתי לערוך, לא לעשות את התקציבים הצבועים לנשים, כי אז אולי יש נטיה להקטין אותם במהלך השנים, אלא שכל משרד ממשלתי יהיה חייב לפחות פעם בשנה לתת דו"ח איזה מהתקציבים שלו מקדמים נשים או הולכים לנושאי נשים, שכמובן שתקציב של קידום הכשרה במשרד התמ"ת, זה לאו דווקא הולך לנשים, אבל יש גם קורסים שהם בהכרח יעודיים לנשים, והשאלה איך זה מתחלק בסופו של דבר, גם התכנון לא רק הביצוע, מסתכלים על תקציב אפקטיבי, אני לא יודעת כשאני מסתכלת עליו בתחילת השנה ובעצם אני רואה שיש שם מספיק, אבל אם היה לי דו"ח שמרכז את כל הנתונים והייתי רואה כמה מהם מקדם נשים לעומת כל השאר, יכול להיות שהיתה לנו דרך לקדם את זה במהלך השנים, שהנתח יהיה יותר גדול.