GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יולי תמיר: זאת אומרת תנאי העבודה הם דרקונים, ומה שנכלל אצלנו זה חלק מזה וצריך לטפל בתנאי עבודה באופן כללי.
יולי תמיר: - - -
רותי קריסי: זה החוק.
רותי קריסי: זה ציטוט של החוק - - - -
רבקה שקד: נציבות שירות המדינה.
רבקה שקד: תודה בלה שמצאת לנכון לאזכר את המדיניות של נציבות שירות המדינה כי אצלנו בכלל לא העלה בדעתו פרשנות כל כך יצירתית של החוק ומלכתחילה נקבע מה שנקבע וזה מעוגן בתקשי"ר, ונציבות שירות המדינה אפילו טורחת להחזיר לעבודה ל-45 יום, גם עולות אצלנו שאלות למשל של משרות אמון.
רבקה שקד: מעשה בשר מסוים שבדיוק סיים את כהונתו בממשלה וכל המזכירות שלו היו בהריון, לדוגמה, ולפי החוק עובד במשרת אמון הוא הולך הביתה יחד עם השר.
רבקה שקד: אבל בכל זאת תמיד נמצאת פרשנות יצירתית לכיוון ההפוך כדי פשוט להתחשב בענין הזה.
רבקה שקד: אני חושבת שזה קודם כל ענין של תרבות ארגונית ושל נורמה ששולטת באותו ארגון, ולי הפריע דווקא כאשת מינהל, אני בניהול משאבי אנוש מאד ותיקה, ובארגון שהוא קצת יותר גדול מאוניברסיטת תל אביב, הדבר הזה היא לא באה היא כן באה, מזכירה לא ידעה מזכירה לא רואה אותה, כן רואה אותה, את הדברים האלה האוניברסיטה צריכה להיות מסוגלת לפתור, זה ארגון גדול שמנהל בעיות מאד גדולות אז צריך לשבת ולקבוע נוהלים, ותקנונים, וגם שהעובדות תדענה מתי הן צריכות להודיע ולמי הן צריכות להודיע, וגם שזה לא יהיה תלוי באיזה קפריזה או חוסר ידע של מזכירת חוג כזו או אחרת, אלה דברים שהם כל כך אלמנטריים בעיני, ולא צריכים לתקרות כל הרעשים האלה במערכת והארגון חייב לתת על זה את דעתו.
מיכל ברון: נעמ"ת.
מיכל ברון: אני לא מכירה את העובדות של המקרים של האוניברסיטה אבל אני כן מוטרדת מהשיטה שהוצגה כאן בסופו של דבר, כלתת הודעה על סיום המינוי ביום הלידה, מפני שפשוט מהנסיון שלנו העובדות אילמלא היתה יולדת יכול להיות שהמינוי היה נמשך, אבל הלידה בעצם משמשת עכשיו כאן כמחטף, כהזדמנות היא כבר תהיה בחוץ ולחזור מבחוץ פנימה זה הרבה יותר קשה, וגם אם השיקול מעורב, כמו שאמרה חברת הכנסת תמיר, בשיקולים עניניים, אולי זה משרה כזו זמנית, בדרך כלל מתערבב כבר הענין שהיא כבר יצאה החוצה, היא כבר אחרי לידה, עם תינוק וכבר סביר להניח, פשוט מהמצב בשטח, שהיא כבר תישאר בחוץ.
מיכל ברון: ומה שהאוניברסיטה צריכה עכשיו לעשות לדעתי, כשיטה, בוודאי שהיא גוף ציבורי, היא חייבת לעשות את זה ובוודאי גם לאור זה שנציבות שירות המדינה נתנה הנחיה כזאת, זה להאריך את יחסי העבודה לחופשת הלידה ול-45 יום שגם כך זו תקופה קצרה מידי, תחזור העובדת לעבודה ואז יבדק אם באמת יש ענין ענייני לסיים את המינוי שלה, וענין ענייני שמנותק לחלוטין מנושא הלידה וחופשת הלידה.
מיכל ברון: הדבר השני שאני רוצה להגיד, שאנחנו בכל זאת חשוב לנו מאד הדיון הזה ואנחנו חושבים שצריך להרחיב אותו בכלל למה שקורה היום בסקטור הציבורי.
מיכל ברון: אני יושבת עשר שנים בנעמ"ת, שמונה שנים לא נתקלתי במקרים של פיטורים של עובדות בשירות הציבורי, לא משרדי ממשלה, לא רשויות מקומיות, לא אוניברסיטאות ופתאום בשנתיים האחרונות אנחנו רואים בטפטוף, אבל בטפטוף שאנחנו להביא אותו לפה, שינוי בענין הזה.
מיכל ברון: היה לנו כבר משרד התיירות, לא אכנס, יש לנו מחלוקת שלמה אם זה עובדות מדינה, אחת עובדת מדינה כסטודנטית אז לא חל עליה בדיוק אותם כללים רגילים, אבל חוק עבודת נשים בוודאי חל עליה, והיה לנו עובדת בדרך לפיטורים ממשרד העבודה לפני יחודו למשרד התמ"ת, ויש לנו עם משרד החינוך כל שנה בעיות עם מורות שמקבלות הודעות פיטורין, וזה לא נגמר בזה.
מיכל ברון: והענין הזה של סקטור ציבורי שמפעיל על עצמו כללים אחרים, גם אם אפשר ללכת ולקבל היתר, שלא ילך לקבל היתר חוץ מאשר במקרי חרום.
מיכל ברון: וכאן אנחנו קוראים לענין הזה שהוא מחייב התגייסות של הועדה שלנו כארגונים, כי זה פתח פשוט מדאיג.
מיכל ברון: רציתי להעיר שלנו היה תיק מאד מכעיס דווקא עם האוניברסיטה העברית.
מיכל ברון: אז שיהיה איזון.
בועז בן דוד: יו"ר ארגון הסגל האקדמי הזוטר באוניברסיטת תל אביב, דוקטורנט לפסיכולוגיה.
בועז בן דוד: האוניברסיטאות הן מוסד חינוכי.
בועז בן דוד: באוניברסיטאות מתעצבת דמותה של החברה הישראלית בשנים הבאות.
בועז בן דוד: שם לומדות עורכות הדין ועורכי הדין, המנהלים והמנהלות, הרופאים והרופאות.
בועז בן דוד: אוניברסיטת תל אביב היא מוסד מכובד וחשוב.
בועז בן דוד: איזה מסר חינוכי מעבירה אוניברסיטת תל אביב, של התפלפלות בין חוק לחוק בשביל לעשות כך או אחרת.
בועז בן דוד: במקום להעביר את המסר החינוכי שזאת אחת הסיבות שבגללה אנחנו התגייסנו למשימה, להעביר את המסר החינוכי שיש זכויות, ואסור לוותר עליהם, וזכותה של אישה היא זכות ולא דבר שניתן לסחור בו, בחוק כזה או אחר.
בועז בן דוד: בגלל שהאוניברסיטה היא מוסד חינוכי שבאמת, אני מאמין שבו מתעצבת הדמות, כי המנהלת שלומדת היום באוניברסיטה רואה מה קרה לאינה חברתה, לכן האוניברסיטה חייבת להחיל עליה החוקים חזקים יותר כדוגמה.
אתי לבני: יש עוד מי שרוצה לומר דבר מה, אם כך אני אסכם בכמה מילים.
אתי לבני: אני פתחתי ולא היו כאן נציגי אוניברסיטת תל אביב, אני הבעתי מחאה והתמרמרות על זה שניסו למנוע את הדיון הזה בטענה שהוגשה תביעת דיבה, ולא הוצגה בפני שום תביעת דיבה וגם מהדברים ששמעתי כאן לא מצאתי פגם בדברים שפורסמו.
אתי לבני: ואין שום ספק שזה לא נוגע רק לאוניברסיטת תל אביב, אבל חשוב לעשות את הדיון הזה ואם הגענו לנושא הזה דרך אוניברסיטת תל אביב, אז אנחנו דנים בזה דרך אוניברסיטת תל אביב, ואסור לעשות שום נסיון למנוע באמת חשיפה של הנושאים האלה, כי הם בנפשנו.
אתי לבני: דבר שני, מדברי כולם עלתה החומרה הרבה של פיטורי נשים, בהריון, בעת חופשת הלידה, וב-45 יום שלאחריהם שאסור, 45 יום הזה, זה אמירה סוציאלית ממדרגה ראשונה, להחזיר את האישה למקום עבודתה, היא חוזרת לתפקד, היא יכולה להראות לכולי עלמא, שהיא יכולה לתפקד, היא לא חולה, היא לא חייבת להשאר בבית, ואז אפשר להמשיך להעסיק אותה.
אתי לבני: והפרשנות המשפטית או התלות בפרשנות המשפטית שאולי אפשר להקיש אותה בצורה קלושה מדברי החוק, נדמה לי שהיא לא ראויה, נדמה לי שהיא אמנם דורשת כנראה תיקון של החוק ברוח התיקונים שמשרד התמ"ת עובד עליהם, וגם אנחנו נעבוד עליהם, אבל מבחינת מהות החוק, המדיניות למה אנחנו רוצים להגיע, לא נכון ככה לפרש את זה.
אתי לבני: לא נכון, ואנחנו נטפל בחקיקה אם צריך את זה.
אתי לבני: אנחנו נפנה למועצה להשכלה גבוהה, לראשי האוניברסיטאות, אנחנו נפנה בנושא התקנונים של האוניברסיטאות, שמצאנו בהם פגמים, הן בצורה שאת הבאת אותם והן בצורה שאתם הבאתם אותם, שלא כתוב איך ולמי מודיעים, איך מודיעים, מה הכללים, איך מתפקדים, הדברים האלה צריכים להיות כתובים וברורים ואי אפשר להגיד שלא ידענו שכל הנשים, 37 הנשים, האלה היו בהריון.
אתי לבני: הופתענו.
אתי לבני: הדבר האחרון, כמובן אנחנו נטפל בחקיקה ופניות ככל שיתבקש מהדיון הזה, אנחנו נשמח לעשות דיונים נוספים, אם את אומרת שצריך להעיר נקודות בתעסוקה הציבורית ככל שידרש, וברשויות המקומיות בוודאי, ומה שנגזר מכל מה שנאמר כאן, אני רוצה להביע שצר לי שאני לא עוסקת בנושא הסגל הזוטר באוניברסיטאות כי יש שם בעיתיות מאד גדולה ואמרנו שועדת החינוך בשיתוף איתנו אנחנו גם נפנה לנושא הזה שהפרק הזה עוד נגזר ורק מדגיש את הקושי ואת אי הצדק והעיוות של התעסוקה הזאת.
אתי לבני: בוקר טוב, אני מתנצלת שנוכחות חברי וחברות הכנסת היא לא מרשימה.
אתי לבני: הנושא שלנו הוא נושא מאד חשוב ואני נדרשתי לו בעקבות פניתו של מר מוטי שקלאר מנכ"ל הרשות השניה.
אתי לבני: הנושא יצוג נשים בערוצי הטלויזיה המסחריים, וזה בעקבות המחקר שערכה הרשות השניה לטלויזיה ורדיו, שהוא לפני, מחקר שסמנכ"ל לאסטרטגיה גב' נחמה לאור יזמה ורכזה אותו, בנושא של הנעדרים והנוכחים בזמן צפית שיא מגוון תרבותי ושידורי ערוצי הטלויזיה המסחריים בישראל.
אתי לבני: אני נדהמתי מהאיכות של המחקר הזה, מהרצינות שלו ובאמת מחקר אקדמי עם השלכות מאד משמעותיות ובהחלט מאד מענין.
אתי לבני: הרבה מאד דברים שאני נתקלתי במסגרת העבודה שלנו באופן יום יומי באים לידי ביטוי אקדמי מדעי בתוך המחקר שלכם.
אתי לבני: ואני רוצה לומר, למשל, כשאני באתי לכנסת ורציתי להיות בועדת חוץ ובטחון דווקא, זה לא היה פשוט בכלל לבוא לועדת חוץ ובטחון באופן טבעי אני בועדה למעמד האישה או רווחה או חינוך.
אתי לבני: כשאני רוצה להיות בועדת חוץ ובטחון שואלים אותי מה אני מבינה בתחום הזה.
אתי לבני: ואני צריכה להסביר מה אני מבינה, לעומת מישהו אחר, גבר, כמו שאתם רושמים כאן חילוני, לבן, מהמעמד הבינוני כשהוא כן מבין והוא לא איש צבא, ואני לא.
אתי לבני: לפחות המאבק הקטן הזה הסתיים בהצלחה, ותאמינו לי שברגע שאנחנו נמצאות שם אז באמת אין הבדל.
אתי לבני: כמובן, התפיסה של נשים עם הערוצים הטבעיים שבהם הן אמורות לעסוק, וזה בא לידי ביטוי במחקר שלכם באופן מאד בולט.
אתי לבני: כאשר עסקנו בנושא האמהות החד הוריות, נתקלנו מעבר להתיחסות הענינית לנושאים, לדה לגטימציה של האמהות החד הוריות, שבאה לידי ביטוי בהצגה של הנושא הזה בכנסת על ידי שר האוצר, והשיח שלווה את כל הנושא הזה, בטלניות, פרזטיות וזה הפך הרבה יותר מאשר הנושא עצמו לגופו של ענין.
אתי לבני: היה צריך להלחם בכל החזיתות גם לשבור את הסטראוטיפים.
אתי לבני: ובאותה מידה בכיוון אחר, כאשר היה צריך היה לשבור את הסטראוטיפים נשים במשרד המשפטים, למשל, אם אתם זוכרים היתה כתבה מרנינה שראיינה את אחד מממלאי מקום של היועץ המשפטי לממשלה, יהושע רזניק, לכאורה כתבה מאד עניינית על הנשים בפרקליטות, אבל כאשר מנסים לקרוא בין השורות, אנחנו רואים איזה דהלגיטימציה של הנשים בתפקידים הבכירים, שאכן באמת הם מקצועיות, אבל, הן שחורות דם, הן נקמניות, ועוד כל מיני סטראוטיפים שלוו את הענין בצורה מעודנת אבל שזה מיד קפץ.
אתי לבני: זה רק הפתיחה ואני חושבת שהנושא הזה הוא מאד חשוב, כמובן שמהצד השני יש את הערוצים המסחריים שהם מנסים לקלוע לטעם הציבורי, ולרייטינג, ושגבר לבן חילוני, איש היי טק עשיר, עם מאהבת יותר מושך מאשר אם חד הורית, או חרדי, או דברים כאלה.
אתי לבני: אבל לא נעסוק היום בחרדים ובמזרחיים, ובעולים ובערבים, אלא אולי כדי איזה שהוא נקודת התיחסות בעיקר נתרכז בנושא של נשים ובעיקר מה אפשר לעשות, ואיך באמת לצאת מהסטראוטיפים המקובעים האלה, ואת רשות הדיבור אתן למר מוטי שקלאר.
מוטי שקלאר: אני אגיד בקצרה לפני שאני אעביר את הדברים לנחמה שהיתה אחראית על המחקר.
מוטי שקלאר: מבחינתי ההתיחסות לנושא הזה הוא חלק מהמכלול.
מוטי שקלאר: שמאחורי הענין עומד ויכוח קשה האם התקשורת היא רק נבחנת בפריזמה הכלכלית של כוחות השוק או מעבר לכך.
מוטי שקלאר: זה ויכוח היום שהוא חוצה המון תחומים, ואנחנו עדים לו גם בנושא הפרסומות, אני מקווה שיהיה זמן לגעת גם בענין הזה, נוגעים בו בנושאים שעולים על המסך היצוג של הקבוצות השונות, האם אנחנו באמת חברה של הגמוניה מסוימת או שאנחנו באמת חברה שיש בה גוונים שונים ומן הראוי להתיחס לרב תרבותיות שלנו, ואולי יש גם איזה אטוס משותף.
מוטי שקלאר: הדברים האלה נעלמים אם מאמצים את הגישה שלצערי הולכת ותופסת נפח משמעותי בקרב העוסקים בתחום הזה, בעיקר דרך העיתונאים, שהתקשורת נמדדת רק בפריזמה הכספית, ואם כן, אז הרייטינג הוא מעל לכל, וכולם סוגדים לעגל הזהב תרתי משמע, במקרה הזה.
מוטי שקלאר: ולכן גם הנושא שאנחנו עוסקים בו בדיון הנוכחי, ואני שמח שאת הסכמת לקדיש ישיבה לענין, הוא משמעותי גם בתחום הזה, שנראה לי היצוג של נושא הנשים עם כל ההתקדמות שחלה בענין הוא בעיני גם סימפטום לנושא המהותי שהזכרתי אותו קודם.
מוטי שקלאר: עד כמה המצב, איך זה עומד וכן הלאה ולגבי הנתונים שמאד חשובים, נחמה לאור תציג, ואחרי זה נדון.
נחמה לאור: תודה.
נחמה לאור: רק אקדים ואומר, שהמחקר הזה נעשה במחלקת אסטרטגיה ומחקר ברשות אבל הוא נעשה בעזרת האקדמיה, עבדו איתנו ד"ר אלי אברהם וד"ר ענת פירסט כדי באמת לתת לזה את העומק שאנחנו דרשנו בגלל החשיבות שהרשות נתנה למחקר הזה.
נחמה לאור: כמו שנאמר קודם, אנחנו במסגרת המחקר הזה בדקנו קבוצות חברתיות שונות שקיימות בחברה הישראלית, ואנחנו נתמקד היום בענין של הנשים.
נחמה לאור: אולי רק כדי לתת לכם קצת יותר מידע על אופן הביצוע של המחקר, הוא מחקר מקיף.
נחמה לאור: אחד המחקרים המקיפים ביותר שנעשו בתחום הזה של יצוג קבוצות חברתיות על מרקע הטלויזיה, הוא בדק את היצוג בצורה תלת מימדית.
נחמה לאור: אנחנו בדקנו קודם כל האם הקבוצות האלה נמצאות על המרקע, האם הן קיימות שם, מה שאנחנו קוראים כאן ספירת ראשים.
נחמה לאור: אבל לא הסתפקנו בזה, כי כולנו יודעים שאנחנו יכולים להראות דמות מסוימת והשאלה שתישאל כאן היא איך היא מוצגת ולא רק האם היא נמצאת שם, כן או לא, ולכן בחנו גם את איכות ההצגה של אותה דמות, זאת אומרת מה מאפינים של ההופעה שלה.
נחמה לאור: האם אנחנו יודעים משהו על הביוגרפיה שלה, באילו נושאים בדרך כלל הדמות הזאת נמצאת או מופיעה על המרקע ובאיזה נושאים היא נעדרת.
נחמה לאור: זה לגבי איכות ההצגה.
נחמה לאור: ממימד נוסף שאנחנו בדקנו זה את כל הנושא של יחסי קבוצות מיעוט וקבוצות רוב.
נחמה לאור: , זאת אומרת מי נמצא בעמדה שהיא העמדה הבכירה יותר, מי המראיין ומי המרואיין.
נחמה לאור: מי הכתב ומי הנשאל, מי המומחה שמגיע לאולפן ומי האדם שאתה עובר ברחוב ועושה משאל רחוב אז הוא הדמות שתוצג באותו משאל רחוב.
נחמה לאור: אילו שלושת המימדים שאנחנו טיפלנו בהם במחקר.
נחמה לאור: אנחנו בדקנו בעצם את הערוצים שנמצאים תחת אחריותנו, שזה ערוץ 2 וערוץ 10 בדקנו את שעות הפריים, מהשעה 7 ועד השעה 11 בלילה, כיוון שהנחנו שזה השעות המרכזיות שמהם בעצם אנחנו מקבלים מידע על הסביבה שלנו וככה מגדירים גם מבחינתנו את האחר.
נחמה לאור: בהיקף מאד נרחב מבחינה מחקרית, ואחד המחקרים המקיפים ביותר שנעשו בתחום הזה, שוב, בחנו את זה על פני כמה ז'נרים, בחנו את זה על החדשות, על תכניות אקטואליה ותחקיר, על תכניות ארוח, דרמה, שעשועונים וכו'.
נחמה לאור: כיוון שבשעות האלה משודרת לפחות חצי שעה של חדשות, הרבה מאד מהאייטמים שנבחנו כאן, קשורים לחברת החדשות.
נחמה לאור: מעבר לשאלת הניתוח התוכן הכמותי, בתוך המחקר שלנו קיים גם ניתוח תוכן איכותי, בעיקר ד"ר ענת פירסט בחנה מספר תכניות, מספר תכניות דרמה כמו תיק סגור, מעורב ירושלמי, ואסתי המכוערת, ותכניות סטירה אחורי החדשות בארץ נהדרת, ולבחון שם איך הדמויות הללו מוצגות באופן ששם יש ניתוח תוכן איכותי שאנחנו פחות ניגע בו עכשיו, אבל אתם מוזמנים לקרוא לעומק את המחקר.
נחמה לאור: אלמנט נוסף שאנחנו בחנו, וביצענו קבוצות ניקוד וניסינו לבחון איך בעצם הקהל רואה את היצוג של הקבוצות האלה, הקהל בכלל, איך הצופים מתיחסים ליצוג של קבוצות חברתיות שונות בחברה הישראלית ואיך אותה קבוצה רואה את עצמה בשידור, מה היא חושבת על צורת ההופעה שלה על צורת היצוג שלה, וכו'.
נחמה לאור: גם בענין הזה אני אתן כמה ניואנסים כאלה ואחרים.
נחמה לאור: רק ממעוף הציפור לתת לכם את ההתיחסות לממצאים של המחקר באופן כללי, כמו שצוין כאן קודם, על הצד הימני של השקף אנחנו רואים איזה שהוא פרופיל של דמות שהיא הדמות המרכזית שמופיעה בעצם בתקשורת.
נחמה לאור: אותו גבר יהודי אשכנזי, חילוני וותיק.
נחמה לאור: חבל שזה לא חד.
נחמה לאור: זו הדמות שמופיעה ביותר מ-60% מהמקרים שאנחנו בחנו אותם כדמות דומיננטית בשידור.
נחמה לאור: אחר כך על השקף יש לנו בצד השמאלי, את הקבוצות השקופות ביותר מבחינת המסך, לערבים, העולים, החרדים, הדתיים הלאומיים, המזרחיים והנשים.
נחמה לאור: אמנם מקומם של הנשים על הרצף הזה, הוא לא חמור או בעיתי כמו קבוצות אחרות אבל אתם תראו שיש בעיתיות מאד גדולה באופן היצוג ובאופן ההסתכלות על אותן דמויות.
נחמה לאור: ובואו נתחיל לרדת לתוך הנתונים.
נחמה לאור: אני אתרכז שוב, יש על השקף נתונים נוספים, אבל אתרכז בענין שלנו היום, כאשר אנחנו בודקים את שכיחות הופעתם של דמויות בפריים טיים בערוץ 2 ובערוץ 10, אנחנו מוצאים 24% לנשים, כאשר 60% זה אותו גבר יהודי חילוני וותיק.
נחמה לאור: צריך לבחון, וזה כל הזמן אנחנו נשאלים מה בעצם חלקה של אותה קבוצה חברתית באוכלוסייה בכלל, על מנת לדעת אם היצוג הזה יצוג הולם, כן או לא, כפי שאתם יודעים חלקה של אוכלוסיית הנשים באוכלוסייה הוא 51%, בוודאי ש-24% לא מיצג את היצוג ההולם לאותה קבוצה.
נחמה לאור: בשקף הזה אנחנו מנסים קצת לפרק את הז'נרים ולבחון עוד פעם את שאלת הדומיננטיות על פני ז'נרים שונים, אנחנו לקחנו שם את הז'נרים המרכזיים, כאן, את הז'נרים המרכזיים ביותר, את ז'נר החדשות, את ז'אנר האקטואליה ואת ז'אנר הארוח.
נחמה לאור: חדשות מיוצגות בעמודה הכחולה, האקטואליה בעמודה הצהובה ובעמודה הכתומה את תכניות הארוח.
נחמה לאור: כפי שאתם רואים גם כאן, יש כאן נוכחות מאד מאד משמעותית לגברים לעומת נשים, הממצא יותר בולט בחדשות ואקטואליה בעמודות הצהובות והכחולות, קצת יותר טוב בתכניות הארוח למרות שעדיין קיים פער משמעותי, שוב זה מדגיש את אותו ממצא שאנחנו מוצאים סיסטמטית במחקר הזה, נשים נעדרות מהמרקע, ואם תסתכלו על זה בצורה ויזואלית שנותנת יותר תחושה איפה אנחנו עומדים, אנחנו רואים בתוך העוגה שמתוך האיטמיים 1446, איטמיים שבהם גברים הם דומיננטיים, לעומת 519 איטמיים שבהם נשים וגברים מופיעים בצורה דומיננטית דומה ובסך הכל 147 איטמיים שנשים מופיעות כדומיננטיות באותו איטם.
נחמה לאור: כפי שאמרתי שאחת השאלות המרכזיות שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו היא, כאשר נשים מופיעות כצד ובאיזה הקשר הן מופיעות.
נחמה לאור: ניסינו לתת כאן איזה שהוא מגוון של מופעים והקשרי הופעה.
נחמה לאור: אנחנו בחנו באיזה נושא מדובר, ואיפה אנחנו מוצאים דומיננטיות באותו נושא.
נחמה לאור: כמו שאתם רואים באופן כללי העמודה הכחולה מראה את המופעים שבהם גברים הם דומיננטיים, זה די ברור על פני כל המסך, אבל מה שמענין לראות כאן, זה מה שקודם כל חברת הכנסת לבני אמרה בדבריה הפותחים, ישנם נושאים מסוימים שבהם לנשים אין דומיננטיות והדומיננטיות הגברית מאד בולטת שזה בעצם נושאים שהם נושאים מרכזיים שמרכיבים את המרחב הציבורי.
נחמה לאור: זה אומר שכל הנושאים שקשורים לבטחון, כל הנושאים שקשורים לקונפליקט הישראלי פלסטיני, פרטים שקשורים לפוליטיקה פנימית, הנושאים שקשורים לצבא, לבטחון, למשטרה, וכו', כאשר אנחנו בוחנים מתוך המקומות שנשים בהם הן דומיננטיות איפה יש להן מקום מרכזי, לא ביחס לגברים אלא ביחס לדומיננטיות שלהן עצמן, אנחנו מוצאים אותן תמיד נמצאות בנושאים של איכות סביבה, חיובית או שלילית, בנושאים שקשורים לעוני, למצוקה, בנושאים שהם בעצם הפריפריה של המרחב הציבורי הדומיננטי בחברה הישראלית, חלקם אפילו נתפסים מבחינת המחקר המדעי כהרחבה של המרחב הפרטי.
נחמה לאור: זאת אומרת, נשים תמיד תמצאנה בנושאים שהם או המרחב הפרטי או הרחבה מסוימת שלו, עוני, מצוקה, איכות חיים, סגנון חיים, וכו'.
נחמה לאור: בשקף הזה אנחנו ניסינו לבחון כאשר הדמות היא דומיננטית, או כאשר היא מופיעה, מה הביוגרפיה שלה.
נחמה לאור: מה אנחנו יודעים על אותה דמות שמופיעה על המסך, במקרה שמדובר בגבר או במקרה שמדובר באישה.
נחמה לאור: אני אפנה אתכם בשקף הזה לממצא שמבחינתנו הוא הממצא המענין ביותר.
נחמה לאור: וזה הממצא שבו ב-38% מהמקרים אנחנו לא יודעים מה הביוגרפיה של האשה.
נחמה לאור: היא מופיעה שם כאישה.
נחמה לאור: אנחנו לא יודעים מה ההשכלה שלה, מי היא, מה היא, מה העיסוק שלה, מה המקצוע שלה, לעומת 15% בלבד שבו אין לנו פרטים לגבי מופעים של גבר.
נחמה לאור: שזה ממצא שעובר כחוט השני גם במחקרים שנעשים בנושאים האלה לא רק בארץ אלא בכלל על קבוצות מיעוט בדרך כלל כאשר הן מופיעות, אחד הממדים המרכזיים בגינן הן מופיעות על המרקע קשורות למקום שממנו הן באו.
נחמה לאור: זאת אומרת, את אישה ודי בכך, אתה בא ממוצא ערבי ודי בכך, ואין צורך לתת מידע נוסף על אותה דמות, ההצגה היא הצגה מאד שטחית וחד ממדית, זאת אחת הבעיות המרכזיות בתחום הזה.
נחמה לאור: עוד ממצא מענין שאני רוצה להדגיש כאן זה המקצוע שנוגע במגזר הציבורי, שפה אנחנו מדברים על 17% לגבי גברים ו-10% לגבי נשים, ופוליטיקה, שיש לנו מופעים של 23% בגברים ו-8% לגבי נשים.
נחמה לאור: מימד נוסף שבחרנו, כמו שהראיתי קודם, זה המימד שבו אנחנו בוחנים אם נשים מופיעות במעמדים שהם מעמדים יותר דומיננטים מבחינת תעשיה תקשורתית.
נחמה לאור: האם הן מופיעות כדמות של מנחה או כתב, ואיפה המקום שלהן בעשיה התקשורתית בכלל.
נחמה לאור: כפי שאתם רואים אנחנו בחנו כאן חדשות ואקטואליה, העמודה הכחולה היא העמודה של החדשות, העמודה הכתומה היא העמודה של האקטואליה, אנחנו רואים פה דומיננטיות גבוהה לגברים לעומת נשים, שוב, בדרך כלל מנחים וכתבים הם גברים יהודים, חילוניים, אשכנזיים וותיקים.
נחמה לאור: כאשר אנחנו בוחנים גם מי מופיע כמומחה או כפרשן, אנחנו רואים שבדרך כלל הנטיה היא להזמין מומחה או פרשן גברים.
נחמה לאור: ב-83% מהמקרים זה יהיה גבר שבא עם מומחיותו, רק ב-15% מדובר באישה.
נחמה לאור: מימד נוסף שבחנו בענין של יחסי הכוחות בין קבוצות המיעוט לקבוצות הרוב, זה האופן שבו מתיחס הכתב או המנחה באולפן לדמות שהיא מרואיינת או מופיעה מולו.
נחמה לאור: אנחנו הנחנו, שכאשר יחסי הכוחות הם יחסי כוחות שוויוניים, ההתיחסות היא התיחסות בגובה העיניים, יכולה להיות התיחסות ביקורתית או אחרת וכאשר היחס הוא יחס של קבוצה חזקה לעומת קבוצה חלשה, ההתיחסות תהיה התיחסות יותר מפרגנת, יותר אמפטית, יותר נעימה ואנחנו אכן מצאנו שהיחס לנשים הוא הרבה יותר מפרגן, והוא הרבה יותר נוח מאשר בקורתי אל גברים יש יותר נטיה להתיחס בגובה העיניים, ואכן הראיונות נעשים בצורה הרבה יותר עניינית ולדעתנו פחות מתנשא.
נחמה לאור: מימד נוסף ואחרון שאני רוצה לתת, זה הנושא של קבוצות המיקוד.
נחמה לאור: בענין קבוצת המיקוד מענין לציין שכאשר שואלים את הציבור בכלל, מה הם בטופ, או מה הוא חושב על הצגה של קבוצות חברתיות על המרקע, הוא מתיחס לקבוצה של ערבים, של דתיים ושל עולים, בעיקר העולים מאתיופיה, כקבוצות המודרות ביותר מהמסך, כקבוצות שהן שקופות מבחינתו מבחינת המסך ובאמת לא מופיעות בו בצורה משמעותית וניכרת, הנשים כתפיסה ראשונית לא נתפסות בעיני הציבור כנעדרות מהמסך.
נחמה לאור: זאת התפיסה שיש לקהל כלפי מה שמופיע על המרקע.
נחמה לאור: אבל איפה שיש באמת הבחנה, גם לקהל הצופה, הוא באופן שבו נשים מוצגות.
נחמה לאור: ואנחנו ניסינו להוציא כאן כמה ציטוטים מתוך דברים שאנשים אמרו לנו בקבוצות המיקוד, כמו למשל, בסדרות נשים מוצגות יותר כאוביקט מיני, שוב אופן ההופעה ודרך ההופעה שלהן, יש בערוצי המסחריים האלה המעטה בערך הנשים, אפילו המגישה של התחזית חייבת להראות מגניב, אם את לא מגניבה, רזה, חתיכה אסטטית, וכו', הנראות שלך היא פחותה, או את לא תגיעי למסך בכלל.
נחמה לאור: הנשים בסביבה שלי הן מבריקות, ומצליחות אבל יש להן קמטים ולא רואים את זה בטלויזיה, הן נשים מרובעות, שמנות, עם קמטים וכו', במסך אישה בטלויזיה לא נראית בגילה אף פעם.
נחמה לאור: ושוב, זה דברים שהנשים אמרו לנו בקבוצות המיקוד, והצורה שבה הקהל, קהל הצופים, צופה מסתכל על ההופעה של נשים על המרקע.
נחמה לאור: וציטוט אחרון רואים הפליה בין גברים ונשים בתחום ההגשה, בתחום הארוח, כל האנשים שעושים את התכניות הם בעיקר גברים, כך הציבור רואה את הדברים.
נחמה לאור: המחקר שלנו הוא באמת מאד מאד נרחב, יש בו הרבה מאד נתונים, אתם מוזמנים להכנס ולראות או באתר שלנו, יש לנו כמה עותקים, אני רוצה לתת מקום לדיון בענין הזה, ואעצור כאן, ואם יש שאלות אשמח לענות.
אתי לבני: תודה על ההצגה.
אתי לבני: מה שהרגשנו בתחושה זה באמת בא לידי ביטוי במספרים ובמחקר.
אתי לבני: השאלה היא כמובן, מה עושים עם זה, אם אפשר להשפיע או לעזוב את זה לכוחות השוק?
אתי לבני: עד לכשירווח.
אתי לבני: עד שנשים באמת תגענה באופן טבעי.
אתי לבני: אנחנו נתקלים בזה בהרבה מאד מקומות, הנושא, הדילמה הזאת, האם לעשות את ההעדפה המתקנת איפה שצריך או להשאיר את זה כל אחד לפי השקפת עולמו.
אלה גרא: מנכ"ל שדולת הנשים.
אלה גרא: קודם כל ברכות על המבצע.
אלה גרא: אני רוצה להגיד שהדבר הכי מצער זה שבעצם שמאז ששדולת הנשים הסתכלה על הנושא הזה לראשונה, איפה שהוא בשנת 85/6, בעצם כמעט שום דבר לא השתנה.
אלה גרא: למעט דבר אחד, במה שהכי קל לראות יש איזו שהיא העדפה שנעשתה במכוון, וזה בקטע של מגישת חדשות על יד גבר, מגישת ספורט על יד הגבר, תיקונים שהם נראים, הם קלים לעשייה אבל הם לא עשו את המשמעות שרצינו לעשות.
אלה גרא: הבעיה שנשארת כבעיה דומיננטית זה שבדרך כלל פונים לאישה הרבה פעמים גם בשם הראשון, פרופ' זה וזה, ואולי רחל מה יש לך לומר?, זה בעיה אחת, וכשרחל היא במקרה גם כן פרופ' את זה פשוט שכחו לציין, ולא פונים אליה בדרך כלל בתחום מומחיות אולי את אמא של הפצוע איך את מרגישה, זאת אומרת יש את הקטע הזה של גם כשכבר פונים לאישה היא מקבלת איזו שהיא פניה משנית, אחרת, וממוקמת אחרת לעיני הצופים.
אלה גרא: השאלה כמו שחברת הכנסת לבני אמרה, מה עושים עם זה.
אלה גרא: ואני לא מאמינה בכוחות השוק, כי בשדולת הנשים אנחנו ראינו שכוחות השוק בענין הזה לא פעילים במיוחד, ולכן השאלה אם באמת אפשר לבוא בתביעות, הרי יש היום, בהבדל משנת 85, יש היום חוקים שמדברים על יצוג הולם, בוודאי בגופים מתוקצבים, בוודאי לפחות, אולי לא רלוונטי כשאנחנו מדברים על הרשות השניה, אבל בשידורי ישראל לפחות שזה גוף ממלכתי, אבל גוף ציבורי, שם לפחות אפשר את אותם חוקים שחלים על כל הסקטור הציבורי, והחוק חל על כל גוף ציבורי, ולפחות במקומות האלה שהחוקים כן חלים, לחייב את הפעלתם ואחר כך לחשוב מה אפשר לעשות גם עם הסקטור הפרטי, אבל לפחות בסקטור הציבורי אפשר וצריך לפי דעתנו לעשות העדפה מתקנת על פי חוק.
מירה דרור שמי: נציגת לשכת עורכות הדין, הועדה לקידום עורכות הדין, זה לא במסגרת המקצועית שלי אבל הנושא הוא מאלף ומענין.
מירה דרור שמי: אני הבנתי שגם את המחקר יזמו הערוצים המשדרים עצמם, הרשות, שזה יפה מאד, כבר אם היוזמה היא של הרשות עצמה, זו תחילת דרך מצוינת.
נחמה לאור: אני רוצה לתת קרדיט לד"ר מיקי שירן ז"ל שהיתה אחת מהיוזמות של המחקר הזה ומי שדחפה לעשות את המחקר.
נחמה לאור: היא היתה אחת מהיוזמות של המחקר.
אתי לבני: אני חושבת שהדבר הראשון שלפני שמטמיעים ולפני שמכניסים קודם כל פרסום ברמה של מידע על ציבורים רחבים ככל האפשר, ואני חושבת שהדבר הראשון שצריך לעשות אותו ואחר כך אנחנו נשמע ממך את האינפורמציה מה הלאה.
אתי לבני: ומה שהרשות באמת רוצה לעשות במחקר הזה.
לימור רובין: דוברת שדולת הנשים.
לימור רובין: אני רוצה להמשיך את הדברים של אלה, אבל לתת תשובה לשאלה מה אנחנו יכולים לעשות עם זה.
לימור רובין: אני רוצה לברך את הרשות על זה ולהגיד יש לנו שיתוף פעולה נהדר איתם, זה לא בכלל לא מובן מאליו שהרשות השניה לוקחת את התפקיד הזה על עצמה, מקציעה כסף לזה, מוציאה מחקר כזה, אנחנו הראשונים שקבלנו את המחקר הזה, אלונה שלחה לי אותו, ובבהילות אמרה תקראי את החלק של הנשים ותראי מה אפשר לעשות עם זה.
לימור רובין: אלה אמרה שהשדולה התחילה לעסוק בזה בשנת 85, ושני דברים אנחנו מתכוונים לעשות בענין הזה שהמחקר בעצם הקטליזטור של זה, שאנחנו מכניסים אותו לתוך התכנית של 2005, ומנסים בדרכנו להתמודד כי אנחנו אינג'יור ויש לנו את הפונקציה שאין לרשות לעשות ואנחנו כן יכולים לעשות.
לימור רובין: הדבר הראשון, יש שני דברים, התדמית והיצוג.
לימור רובין: בענין היצוג, אני כדוברת הרבה מאד מרגישה, כשבאים אלי ושואלים אותי, יש לנו איטם על דבר כזה וכזה את יכולה להביא לי אישה שעושה את זה או אישה שעושה את זה, אני תמיד אנסה קודם להביא את אשת מקצוע ולא רק את האישה שהפילה או שהיתה בהריון שיכולה לספר על זה, אלא דווקא את הפסיכולוגית שיכולה לדבר על זה וכו', ואז כשפונים לפסיכולוגית או לדוקטורית וחוזרים אלי ואומרים לי היא לא מוכנה לדבר, ואל תגידו שאנחנו לא מחפשים נשים כי אתם לא מוכנות להופיע באיטם הזה.
לימור רובין: אנחנו השנה לקחנו על עצמנו איזה שהוא פרויקט, שהתחלנו אותו, והשנה אנחנו נסיים אותו כמו שצריך, שזה נקרא רשימת נשים מומחיות.
לימור רובין: אנחנו נארגן רשימה מקצועית מסודרת, יש לנו מילגאית לצורך הענין הזה, שממומנת על ידי קרן אברט, שהיא תגייס סטודנטים לתקשורת שיעשו את הדבר הזה יחד איתה, אנחנו נביא רשימת נשים מומחיות בכל התחומים, לא רק פסיכולוגיות וספרות אנגלית וכו', כמו שיש לנו היום במאגר, אלא בבטחון בכלכלה, בפוליטיקה בעסקים, אין איטם, והוא יופץ תחילה לאמצעי התקשורת, במידה וכמובן אנחנו נצליח לגייס את המימון האפשרי לדבר הזה ואנחנו לא נוכל לשמוע מאף תחקירן או מאף עורך, יש לו את הרשימה הזאת, יש איטם פוליטי תסתכל, תפתח את הספר ותראה – אני יכול להזמין את זאת ואת זאת נדבר על התחום הזה.