GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
לימור רובין: וזה בעצם מקנה את הכלי המרכזי שאנחנו יכולים לתת לאמצעי התקשורת ואחר כך לצפות מהם גם לעמוד בזה, שאותן נשים כמובן שמופיעות בספר יקבלו את הסכמתן, אנחנו נראיין אותן, אנחנו נודיע להן מה זה, אנחנו נוכל במידת האפשר גם להכין אותן, וככה ננסה לפחות להשפיע על יצוג הנשים בתקשורת.
לימור רובין: ככה נבחרו נשים לועד האולימפי, שתיים מתוך 30 וכמה חברים נבחרו נשים.
לימור רובין: למרות שגם 80 מליון, זאת אומר שיש גם התקדמויות בדברים האלה.
לימור רובין: הרבה דברים קורים ואנחנו ממשיכים.
לימור רובין: יש מהפכות קטנות היום שקורות מאז פסק דין ראשון של סרבן גט שמגרש את אשתו, זאת אומרת דברים קורים.
לימור רובין: בתחום של תדמית הנשים בתקשורת, אנחנו רואות בעיה חמורה יותר, אני מקווה שיצליחו גם לטפל בזה כשמדובר על פרסומות שזה הרבה יותר חמור מאשר תוכן, יש הבדל בין תוכן, אנחנו מקווים שבג"ץ ידע את ההבדל בין תוכן לבין פרסומות, ותדמית האישה בתקשורת אנחנו רואים את המלחמה גם יותר קשה וגם יותר ערכית וארוכה, וזה לא אומר שאנחנו לא נתמודד עם איתה השנה.
לימור רובין: אני רוצה לבשר, אנחנו נקים קואליציה השנה למאבק בפרסום פוגע, שאנחנו רואים בזה את הדבר הדחוף ביותר לעשות ואחר כך אנחנו גם נתמודד עם התוכן.
לימור רובין: אבל רואות פניות שאנחנו מקבלים על תכנית הנשים בפרסומות, קואליציה של ארגונים חברתיים רבים שתהיה אד הוק כדי שלהתמודד עם הדבר הזה השנה.
לימור רובין: דבר נוסף שאנחנו עושים עם תדמיתה של האישה בתקשורת, יש לנו רשת של שגרירות תקשורת שפועלת כבר כמה שנים, אנחנו נשכלל אותה השנה, ואנחנו גם נוציא אותה החוצה לרחובות.
לימור רובין: זאת רשת של נשים שמחויבות לנושא הזה, שאנחנו מפעילות אותן והצפה של מכתבים כל פעם שיש לנו משהו שאנחנו מזהים שהוא חייב טיפול.
לימור רובין: אלה שני הדברים שנעשה השנה, והקואליציה הזאת, אני מקווה, שמאד תהיה אפקטיבית.
לימור רובין: הדבר הבא שנצטרך לבחון אותו זה הענין המשפטי.
לימור רובין: האם יש דרך משפטית להתמודד עם הענין הזה, יש הרי הפרה של חוק העונשין בענין הזה ועד היום לא הוגשו תלונות למשטרה כי אנחנו מניחים שהנשים לא יתעסקו עם המובן הפלילי הזה, ויש עוד הרבה מאד, יש תביעות נזיקין שאנחנו בחנו בכנס עם אוניברסיטת תל אביב האם ניתן להגיד שאני בתור אישה יכולה להגיד שאני תובעת תביעת נזיקין כי נפגעתי מהדרך שבה הוצגה האישה בפרסומת או בטלויזיה.
לימור רובין: הענין המשפטי הוא משהו שאנחנו פחות התעסקנו בו וכדאי לבחון במסגרת הקואליציה שתהיה לנו גם את הענין המשפטי.
גילה פינקלשטיין: שלום ובוקר טוב.
גילה פינקלשטיין: בדי.
גילה פינקלשטיין: אני מברכת את יושבת ראש הועדה על הנושא שהוא מאד מאד חשוב, אבל אם נבחן את המצב מתחילתו, ונפתח היום עתון ושמענו אתמול ברדיו על אותה אישה שנרצחה, אמא לארבעה ילדים, ואני מחפשת בעתון הארץ שם בקושי ראיתי את זה.
גילה פינקלשטיין: אני מחפשת בעמוד הראשי של העתונים, אני רואה שהעוזרים הפרלמנטריים לא מרוצים, זה נמצא בעמוד הראשון של ידיעות.
גילה פינקלשטיין: אבל האישה שנרצחה אתמול, איפה היא נמצאת היום, תבדקו בעתונות.
גילה פינקלשטיין: ואני לא שומעת שמדברים על זה.
גילה פינקלשטיין: כאן נקודת המוצא בעצם, ופה אני שומעת דברים מאד חשובים שפחות חשובים, אבל זה גם חשוב מאד, כל ההשלכה של אותה נקודה שאישה נרצחה אמא לארבעה ילדים ואנחנו לא רואים את זה היום בכותרת ראשית, מחביאים את זה, אי שם, וזה הדבר הכי חשוב שאפשר לדבר עליו היום.
גילה פינקלשטיין: דברנו על התדמית של הנשים בתקשורת ושמעתי דברים מאד מעניינים, שחשבתי עליהם, ואכן אנחנו באמת רואים שמעט מאד נשים משמשות בעמדות כח בכירות של עורכי ראשיים, מגישים ראשיים, ומעבר לזה כפי שהזכירה חברתי, המסרים השליליים והמשפילים של נשים בתקשורת, בעיקר בפרסומות, וההצעה שלי ליושבת ראש הועדה, שכל כך מתמסרת לנושא הזה, לצאת מהועדה עם אמנה לכל אמצעי התקשורת להתוות קווים מנחים בנושא הזה, ובעיקר לחשוב, פרט לאמנה, איך אנחנו מעודדים נשים שהן תתמודדנה על תפקידי ניהול ועריכה ראשיים באמצעי התקשורת, ואם נצליח לקדם את הנושא הזה עשיתי זאת.
אתי לבני: אני לא יודעת אם יש בעניני ניהול ועריכה בעיה עם נשים?
נחמה לאור: אנחנו לא בדקנו את כל המקצועות שעומדים מאחורי המרקע, בדקנו רק מה שנמצא בחומר המרקע.
גילה פינקלשטיין: עמדות כח של עורכים ראשיים, מגישים ראשיים, אני בדקתי, לא נבדק עכשיו תבדקי ותשלחי לנו ותראי שאכן יש הפליה.
נחמה לאור: אני יודעת ואוסיף לגבי הענין סוג הפעילות שהרשות לוקחת על עצמה נוכח הממצאים הללו.
אתי לבני: כאן אנחנו עוברים למסקנות איך אנחנו מתמודדים עם זה.
אתי לבני: בואו נטפל עוד קצת בבעיה, אחר כך ננסה להגיע לפרסומות.
אתי לבני: אני הייתי רוצה לשמעו את העמדה של הערוץ ה-1.
גיא עמיעד: מרכז הסיוע מטפל בתחום התקשורת.
גיא עמיעד: שני דברים, נחמה נעצרה פה לפני שהגענו למקומות היותר טובים של הסקר, לגבי זיהוי פרובוקטיביות.
גיא עמיעד: נשים מזוהות יותר כפרובוקטיביות מאשר גברים בצורה חד משמעית, ובסיכום השל הדברים הגיעו למסקנות כמו השלכות למשל, שאם יש סדרה כמו אסתי המכוערת, אז נשים זה כבר לא הדכוטומיה של אישה וזונה או הקדושה והזונה אלא כולן זונות.
גיא עמיעד: מה שקורה כשמסתכלים, וזו אחת הבעיה שהסתכל הסקר שהוא בעצם רק פקטור אחד מרצף השידור, מה קורה כשאני רואה את אסתי המכוערת, ויודעים שאישה זה זונה, או אחרי זה את אולגה בפרסומת ושם היא זונה באמת, או ממשיך לחדשות שרואה שאישה מופיעה לא כשוות מעמד לגברים אלא או כמובטלת, חד הורית, או נאנסת בטשטוש פנים שזה כבר לא היום לא משדרים זה לא הודעה ומגיעים עם זה הלאה.
גיא עמיעד: הבעיה של הרצף הזה, יש לנו בעיה להבין בעצם אישה.
גיא עמיעד: אני לא מבין, אין לי את האיזון.
גיא עמיעד: אחת הבעיות של ה-61% גברים בתקשורת או בהופעה שלהם שיכולת להביא את כל הסקטור של גבר שהוא גם סוטה והוא גם בסדר והוא גם אקדמי וגם מובטל, מתבטל אצל האישה.
גיא עמיעד: כל הופעה היא הופעה הרבה יותר משמעותית.
גיא עמיעד: החשיבות של הסקר היא, וזה לא באד הוק, אני מדבר על מכרז.
גיא עמיעד: הסקר הוא למעשה מכרז, מופיע במכרז בתור אחד הכללים לגבי הבדיקה בעתיד, סוג של בקרה לגבי.
גיא עמיעד: לגבי הבקרה, של הדברים.
גיא עמיעד: זאת אומרת שאם במכרז לא מופיעה, ואני מוכן לבדוק את זה עוד פעם, המילה אישה או נשים בשום הקשר לגבי הדרישות להופעה של פריפריה, סקטורים, או דמוגרפיה יש כאן בעיה.
גיא עמיעד: אולי אותו נענה למכרז לא יודע שהוא צריך להכניס, אז מבחינתנו, אני אומר כאן בידע כללי, צריך לדאוג שזה מה שיהיה.
גיא עמיעד: כלומר, לא דווקא אולי עריכה מתקנת, אלא תמיכה מתקנת, שזה אומר, לתמוך ביותר יצירות שמחזיקות נשים בתוך הפריים טיים, לא דווקא ברצועות של הבוקר.
גיא עמיעד: קאורלציה בעצם עם מה שהיה דוח ארצי או מה שקורה עם הסקר.
גיא עמיעד: הקאורלציה אומרת שהקהל רוצה לראות את האיזון הזה.
גיא עמיעד: וערוץ המסחרי רוצה להרוויח כסף, הקהל שלו רוצה עוד דברים כאלה.
גיא עמיעד: בתוך הראיה הזאת מסקרת הדברים, שרוצים להרוויח את הכסף את אותו ערוץ מסחרי שעושה את הדברים האלה, להביא את השידורים שהקהל רוצה אותם, הקהל דרש בקרת פרסומות הרשות לא כל כך אהבה את זה, הקהל רוצה יותר איזון, זה לא מופיע במכרז, אנחנו נחשוב על הדברים האלה.
גיא עמיעד: במרכז זה לא מופיע, מופיע שיצוג לקבוצות דמוגרפיות, פריפריה, וכבר יש שענו למכרז בתור מודעה בעתון, דבר מאד יפה.
גיא עמיעד: לא פרסמו חוק לנשים, לגבי מה שאמרה חברת הכנסת אין בדיקה כללית, אבל יש כן מה שבדקו ומה שראו שהאישה מצרה את רמת, לקרוא לזה וי.
גיא עמיעד: פי, סמנכ"ל, סגן נשיא, כלומר ברמת העריכה יש הרבה מאד עורכות, הרבה מאד מפיקות, ברמת מפיק ראשי, ברמת מנהל תוכן, סמנכ"ל תוכן, שמי שבעצם אחראי על התוכניות אין כמעט נשים.
אתי לבני: חשוב לי לראות מה קורה בערוצים הציבוריים.
מוטי עדן: בעצם בניגוד, מכיוון שאצלנו אין פרסומות אז אגע בדברים אחרים, ומכיוון שגילה פה אני אדבר על מצוות עשה ולא תעשה בנושא הזה.
מוטי עדן: לא תעשה זה לטפל בענין הזה של המניעה, כלומר, שהנפגעת או דברים כאלה צריך להציג אותם גם כאיטם חדשותי אבל גם כמה שיהיה ברור שלא עושים אותו, שלא פוגעים בנשים, כלומר, זה המימד האחר הנוסף.
מוטי עדן: וזה עושים גם בחדשות, או גם במשדר פוליטיקה, שם אתה מרחיב יותר בנושא הזה, למשל שעוסק תמיד בנושאים החברתיים מאיטם שני ושלישי בדרך כלל בנוסף לאיטם הפוליטי הראשון הפותח.
מוטי עדן: ומצוות עשה, שזה אני לא רוצה לדבר על מה אני חושב על נשים, הדברים שלי ברורים לגמרי, אני חושב דברים ברורים לגמרי.
מוטי עדן: יש לי דיעה ברורה מאד על כוחם, משמעותם, משקלם, נבונותן ויכולתן של נשים, שעולה בכל קנה מידה לפי דעתי על זה של הגברים, כך אני חושב.
מוטי עדן: ואני מסתכל כשבאתי לפני 13, 14 חודשים לערוץ 1, ואמרתי, פה צריך כך ופה צריך אחרת.
מוטי עדן: אם לוקחים את רצף השיטה, אנשים שעוסקים בשידור, אני לא מדבר על המקצועות כאילו הטרוויאליים, הכאילו הברורים, הנשים כמו עוזרות הפקה, יש עוזר הפקה אחד, ועוזרות הפקה נשים רבות, כולן.
מוטי עדן: אבל יש גם כתבות שהן היום יותר מכתבים.
מוטי עדן: בערוץ 1 יותר כתבות מכתבים, למשל.
מוטי עדן: מגישות כבר באותו מספר של מגישים.
מוטי עדן: ואני לא רק מעודד, אני גם דוחף את זה.
מוטי עדן: דוחף שאישה תהיה מגישה של מבט שני, אז היא מגישה של מבט שני.
מוטי עדן: ועוד ועוד.
מוטי עדן: רק דוגמאות ספורות של החודשים האחרונים, בקשתי אלי אנשים שאני רוצה לראות אנשים ולנסות ולהצעיר להכניס דור חדש בערוץ, והיו אצלי בראיונות אני מניח כמו 70 צעירות וצעירים, והמספר של הנשים אני חושב בערך ב-5% עלה על זה של הגברים, בערך 60-40, ויהיה קורס ותהיה אפשרות להכניס, בעיני אין בכלל ענין הזה, רמר יכול להיות גם רמרית, מישהו שרץ להביא סיפור, ומישהו שיעשה תחקיר, אבל אני חושב זה גם באופן טבעי בגלל כל השינויים שנעשו כאן, הבולטות של הנשים בשנים האחרונות, הדחיפה הזאת שהנשים דוחפות את עצמן, בצדק, כמו שצריך להיות.
מוטי עדן: וגם באופן טבעי, אנשים רוצים לבוא לעבוד, ואני לא רואה הבדל בין מי שהוא שיהיה כתב או כתבת או מי שתהיה מגישה או מגיש, ומי שיותר מוצלח, כמו שנחמה דיברה על הענין של היופי והחן, אני חושב שזה ענין אנושי לגמרי, זה לא קשור לתקשורת.
מוטי עדן: אין לזה משמעות, באופן טבעי בתקשורת אתה מחפש את זה.
מוטי עדן: כשמופיעות נשים או מופיעים גברים, אני לא יודע, כך אני רואה את זה בעינים הצרות שלי, אני מסתכל בפוליטיקה אתמול, וראיתי אישה מתנחלת, וראיתי גבר שטוען, אני הקשבתי לטיעונים שלהם, אני בכלל לא הסתכלתי אם הבחורה הצעירה עם השביס מעפרה, היתה יפה או לא יפה היא עברה לי בעיניים, והסתכלתי על נחמיה דגן ולא הסתכלתי אם הוא איש יפה או לא, זה אומר, יש את הרושם הראשון, וכשאתה מקשיב אתה מקשיב לדברים, אני חושב שזה מה שמעניין.
מוטי עדן: לגבי מגישים, אני זה כבר נושא אחר, אני מתעקש שזו לא תהיה סיבה שתפיל משהו אם להיות מגיש או לא להיות מגיש.
מוטי עדן: יש בין המגישות אצלנו נשים יותר יפות, פחות יפות, יש גם בין המגישים בחורים יותר צעירים ויותר יפים ופחות יפים, אבל אני לא חושב שזה המדד בעיני.
גילה פינקלשטיין: אבל נשאלת השאלה אם עורך ראשי, מגיש ראשי, האם יש כרגע, בוודאי יש יותר גברים מאשר נשים, - -
מוטי עדן: יש כבר כמעט באלנס.
אלה גרא: אני רוצה לומר, לפני שנעשיתי פמניסטית, ועבדתי במשרד עורכי דין, הבוס שלי אמר לי, אני מצפה ממך בדיוק ממה שאני מצפה מכל עורכי הדין הגברים, וחשבתי שזה האידיאל.
אלה גרא: לקח לי עוד עשר שנים להבין שזה לא האידיאלי.
אלה גרא: וזה אותו דבר מה שאני רוצה לומר, עם כל הכבוד.
אלה גרא: אני מצפה שנלך צעד אחד יותר מזה, וזה נהדר ונפלא, וכמו שאמרתי הדברים שאתה התייחסת אליהם הם הכי קלים לתיקון, כי הם הנראים.
אלה גרא: אני רוצה שבחדשות ידווחו על תוצאת משחק ליגת כדורגל נשים על יד הכדורגל גברים.
אלה גרא: אני מצפה שנושא איטם בחדשות יהיו אחרים.
אלה גרא: זאת אומרת אנחנו מצפים שכל השיח ילך לכיוון שיהיה יותר שיתופי.
אלה גרא: זאת אומרת זה לא די בדברים שהם נמדדים ונראים, אנחנו בעצם דורשות משהו הרבה יותר קשה מהמערכות, אנחנו מבקשים מכם להפנים את השוויון בין המינים ולפעול לשיפורו.
אלה גרא: ובאותו דבר, באותה נשימה, למרות שאני לא פה מיצגת מיעוטים וקבוצות אחרות שלא נראים, אבל אני מצפה שאני אראה אישה או גבר על כסא גלגלים, אני מצפה או אני רוצה לראות כמו שבאנגליה המסכן עד שפיטרו אותו היה שר עיוור.
אלה גרא: אני חושבת שהדברים האלה לא יתכן שאנחנו מגדלים דור שחושב שהעולם מורכב מהנשים האלה שרואים על המרקע, אשכנזים, ותיקים, דוברי עברית רהוטה, יפים, וצעירים.
מוטי עדן: כשכיסינו את האולימפידה, כיסינו שבוע אחרי זה את האולימפידה לנכים - -
אלה גרא: הרייטינג לא היה טוב, מה לעשות, עוד שנה ועוד שנה.
מוטי עדן: שלחנו צוות עם כתב, היתה שם ספורטאית שהיתה מרואיינת עיקרית, הנשים נתנו להם בולטות כל מהדורה, היה מגזין הספורט כולו כיסה את זה כל ערב, חצי שעה, פלוס בחדשות שאני התעקשתי על זה, וזה היה טבעי לגמרי.
מוטי עדן: אני לא מבין למה את אומרת, אני חושב שהיום רואים הרבה יותר גם את הענין הזה, רואים, מראים גם יותר.
אלה גרא: אולי צריך ללכת לבג"ץ בשביל שיראו את זה.
אלה גרא: קבלנו לפני שבוע החלטה של בג"ץ שיקרינו את כדורסל נשים של ליגת אירופה מרבע הגמר, פעמיים היינו בבג"ץ בשביל שזה ישודר.
מוטי עדן: זה מצחיק שבבג"ץ אתם אומרים, להכריח את ערוץ 1 לשדר כדורסל פה, ולמה ערוץ 2 או 10, או 5 לא צריכים לשדר.
אלה גרא: כי זה ערוץ ציבורי.
מוטי עדן: סליחה, אני לא חושב.
מוטי עדן: אם לחייב, את כולם.
אתי לבני: יש בג"ץ בנושא הזה?
מוטי שקלאר: אני רוצה גם לנושא הפרסומות.
מוטי שקלאר: הגענו לשלב מחקר.
מוטי שקלאר: אגיע גם לנושא הפרסומות.
מוטי שקלאר: אני רוצה לומר מספר דברים.
מוטי שקלאר: האחד, הנתון שבהכרח שנשים יהיו חלק משמעותי מהעשיה הטלויזיונית זה תנאי הכרחי אך לא מספיק.
מוטי שקלאר: ראו את הפרסומות, חלק גדול מהיוצרות או מהעושים בתחום הפרסומות הן נשים, ובכלל לא רבותא שהפרסומת תהיה כזו או אחרת, להיפך, אם יותר ויותר סקסיסטיות שנעשות על ידי נשים לפחות לפי הנתונים שישנם.
מוטי שקלאר: זו נקודה אחת.
מוטי שקלאר: נקודה שניה שאני רוצה לאמר, מלהתחבר לדברים של אלה, אין לי ספק שאם היום נוחת איזה חייזר ורוצה לבחון את החברה הישראלית ובוודאי לכרות את ערוץ 2, כי הערוץ המרכזי, אני חושב שזה יגלוש ל-10 ול-1, או 1 ו-10, אל תקחו אותי ברצינות, כמו שאומרים זה לא אישי, אין מה לעשות כי רואים קרוב ל-30% את ארץ נהדרת ו-27% את חדשות של ערוץ 2 והתכניות אחרות הם עם רייטינג גבוה, כלומר זה עדיין אם יש מדורת שבט אז אני רואה את מדורת השבט הזו.
מוטי שקלאר: לטוב ולרע.
מוטי עדן: ביום שישי זה הפוך.
מוטי עדן: ביום שישי למרות הנורמטיב שלכם זה הפוך.
מוטי עדן: למרות מה שאתם משקיעים.
מוטי עדן: אני רואה שאחרים נהנים מערוץ 1.
מוטי שקלאר: , אם מגיע איזה חייזר ובודק את החברה הישראלית בפריזמה טלויזיונית אז הוא יגיע למסקנה שאת אמרת, שמדינת ישראל חיים א' עד גיל 40, כמעט לא רואים אנשים מעל לגיל 40, מדינה עם תוחלת חיים מאד קצרה ובאמת רובם גברים, אשכנזים, ואם יש נשים אז רק צעירות.
מוטי שקלאר: וכל עוד הטלויזיה כמדיום עיקרי יעצב את החברה וההשלכות משלימות הם נשמעות ארוכות טווח, שכולם צריכים לתת דעתנו על כך.
מוטי שקלאר: השאלה עכשיו מה עושים, ואחרי כן אחבר את לזה לפרסומות.
מוטי שקלאר: כולם מדברים על כוחות שוק, על כך שצריך לתת לכוחות השוק לעשות את העבודה, ודווקא בתחום הכלכלי כל העולם מתערב.
מוטי שקלאר: כלומר, תבדקו את הכנסת והתיחסות שלה לתחום הטלויזיה, המקום היחידי שהיא התערבה זה תחום הכסף.
מוטי שקלאר: כמה כסף להוציא לדרמות, וכמה כסף לתעודה וכמה כסף בכלל להוציא להוצאות לשידור, וכמה כסף אמור להיות בחדשות.
מוטי שקלאר: ואתה שואל את עצמך בדיסונס הזה איך במקום הזה הכנסת בצורה הכי גסה דחפה את ידה.
מוטי שקלאר: ואילו בתחומים האחרים, היד הנעלמה בוודאי לא נותנת מענה, בכל השאלות החברתיות והתרבותיות, פה אומרים רק רגע, לא מתערבים.
מוטי שקלאר: אני מעמיד את זה בסימן שאלה האם נכון שהכנסת בנושא הזה תמנע מחקיקה או מאמנה או מכל דבר אחר, אפילו בספורט, אגב אני עומד עכשיו מול חברי כנסת, גם מוטי מכיר את זה, על כך שהם רוצים להתערב שמשחקי כדורגל יהיו במסגרת ערוץ 1 ו-2, ובצדק, כי כדורגל הוא לא רק ענין מסחרי בלבד בחברה שלנו.
מוטי שקלאר: אז למה בכדורגל כן, ובתחומים אחרים שהם הרבה יותר משמעותיים יש התעלמות מוחלטת ופסיביות בתחום הזה.
מוטי שקלאר: אנחנו כרשות, כעוסקים גם בחקיקה, חקיקה משנית, נמצאים באותה דילמה ונקטנו בעמדה שבאה ואומרת אם בכסף מתערבים אז קל וחומר שמותר להתערב לא בתוכן באופן ישיר, אבל לפחות להתערב במובן הזה שבאותם תחומים שאין נוכחות על המסך, מן הראוי שאנחנו במסגרת המכרז נדרוש טיפול בנושאים מסוימים, כמובן מתוך בלנס ושיקלול, עם האינטרס הכלכלי על מנת שהערוץ לא יהיה ערוץ מפסיד וימשיך להיות ערוץ מרוויח.
מוטי שקלאר: ולכן נקטנו בצעדים מסוימים שבם אנחנו דורשים במסגרת ההנחה של ערוץ 2, ועל כך כל העולם יוצא נגדנו, והכנסת משום מה לא נותנת גיבוי.
מוטי שקלאר: נדרוש איקס שעות שעוסקות בפריפריה, שעות אחרות שעוסקות בערבים, וכיוצא בזה, או תכניות תרבות שכמעט לא נמצאות על המסך.
מוטי שקלאר: היות שלא הצלחנו להגדיר את ההגדרה, ולא מצאנו את ההגדרה ביכולת להגיד תעשו X בתכניות בנושא נשים בניגוד לנושאים אחרים שהם יותר קלים בהגדרה, כן דרשנו שהזכיין שיתן מענה לתוצאות המחקר מקבלים ניקוד גבוה יותר.
מוטי שקלאר: ובין השאר גם נכנס הנושא הזה של תיקון העיוות שדברנו בארנונה בעיר.
מוטי שקלאר: כך שזה פחות או יותר הדברים שעינינו חשובים במכרז כשאנחנו מנסים כל רבעון, וגם מדדנו את זה גם בתמריצים, שהם לא יקבלו את מלוא הפרסום אם הם יתנו מענה לכל הדברים שאנחנו מדברים עליהם.
מוטי שקלאר: אבל אני אומר שוב, אם לא יהיה גיבוי, כוחות השוק ינצחו.
מוטי שקלאר: ופה אני עובר לנושא הפרסומות שבעיני זה אותו הדבר, והצד השני של אותה מטבע שבאה ואומרת שהכסף הוא דבר משמעותי ביותר ולכן לא מעניין אותי כל מה שנראה על המסך, תחת האצטלה, ואני אומר, של חופש הביטוי שנראה לי שבהיבט האתי, ויש הבדל בין אתי לבין לחוק, או בין אתי למשפט, האתיקה כמו שפרופ' כשר עוסק כעת יותר בראוי, והחוק מדבר על הרף התחתון של החיים כהכרח, כן יש אופי יותר למרכיב הראוי שלכן, ולא נגיד שהיות ואנחנו עוסקים בתחום כלכלי אז כל האמצעים כשרים ובתחום של קידום מוסר להתכסות בכיסוי של חופש הביטוי, שאני חושב שצריך לעשות הבחנה בנושא הזה.
מוטי שקלאר: עכשיו, אין כמעט קולות, ופה אני מחבר את שני הדברים, שעוזרים לרשות השניה להאבק ולנסות לשנות את הדברים הללו, כי לא יהיה כל סיכוי אם כל עוד האישה תראה כך בפרסומות היא יכולה לדבר מכאן ועד להודעה חדשה על שינויים שתחום התכני, ויותר תכניות שנותנות ביטוי רחב יותר.
מוטי שקלאר: הדברים האלה כרוכים זה בזה, צבת בצבת עשויה במקרה הזה.
מוטי שקלאר: וזה קשה, כי בית המשפט, לצערי הרב, נוקט בעמדה בתחום הפרסומות כחופש ביטוי, ובאוירה הכללית ובשיח הזה שמתנהל ובויכוח לגיטימי וחשוב ונוקב, צריך להשמיע הרבה קולות והכנסת גם מן הראוי שתתיחס לענין.
קריאה: אנחנו צריכים את הגיבוי לפחות של הועדה הזאת.
אתי לבני: אתם בקשתם אותי, ואני שמחתי לכתוב אז מאמר, אבל זה באמת קול קורא במדבר בנושא הזה.
אתי לבני: אולי כדאי, זה נושא שאנחנו רוצים להתיחס אליו, שאלה מה הדרך הנכונה, אנחנו לא מקבלים ביטוי לנושאים האלה.
אתי לבני: מה הדרך הנכונה לשתף פעולה גם אתכם כדי לסלק את הדברים האלה, או להפוך אותם ללא לגיטימים.
מוטי שקלאר: יש ועדת תקשורת בכנסת שמפעילה בתוכה חברים מסוימים בועדת חינוך, חברים מסוימים בועדת כלכלה, אגב כמעט כולם גברים במקרה הזה, ועדת תקשורת של הכנסת.
אתי לבני: ועדת תקשורת של הכנסת שהיא משותפת לכלכלה ולחינוך.
אתי לבני: מבחינת ועדות אנחנו מסודרים.
מוטי שקלאר: אני קטונתי מלסדר פה ועדות, עוד לא, אבל שגם ועדה זאת, היות שהם קובעים אני אומר בצורה מאד פרקטית החבורה הזאת קובעת הרבה בסידור ובשידוד המערכות בתחום התקשורת ובתחום המדיה הטלויזיונית בפרט, רובם גברים - -
קריאה: מי עומד בראש הועדה הזאת?
מוטי שקלאר: במשותף, שלום שמחון ומלי פולישוק.
מוטי שקלאר: וזה נראה לי זרוע חשובה ביותר, שצריכה להשתלב איתכם.
מוטי שקלאר: ואמרתי שוב, הם מתערבים כמעט בכל דבר, גם בנושאים הללו, לפחות במעטפת של הענין בלי להכנס להתערבות - -
אתי לבני: גם אם יתערבו, ויבוא בית המשפט ויגיד שזה חופש הביטוי, מה שהוא עשה במקרים רבים - -
מוטי שלקאר: להערכתי, הבג"ץ הנוכחי שעוסק בתשדיר שראיתם ומתוכו הוא רוצה להשיג שתמשך רגולציה או פיקוח על הפרסומות הוא מקרה מבחן, ואם בית המשפט יחליט שבתחום הזה גם מותר בלי שום הבחנה והגבלה, אנחנו אפשרנו את זה במסגרת חופש הביטוי מגיל 18, יכול להיות שצריך לכופף, תמיד אנחנו מכופפים את הרושם על בית המשפט.
אלה גרא: הבעיה שלא כל מה שאסור על פי חוק הוא מותר על פי האתיקה וזה בדיוק האזור שבו אנחנו מתלבטים ומתלבטות והבעיה שהנוהג הנוהג במדינתנו, וכל דבר שאיננו אסור על פי דין, מותר.
אלה גרא: וזאת הגדרה לקויה והיא לא נכונה גם, אבל מאד קשה לגופים חוץ מערכתיים לבוא ולשנות נורמה שהשתרשה בצורה כזאת.
אלה גרא: באמת הפניה היא לחברי הכנסת, לועדה הזו, לצאת בקריאה שכזו, ברוח הדברים שלא כל מה שאסור מותר.
אתי לבני: באיזה שלב הבג"ץ?
מוטי שקלאר: בקריאה צו ביניים, מתי הדיון הבא אינני יודע.
קריאה: ישנם גופים שהצטרפו לבג"ץ.
קריאה: שדולת הנשים, המועצה לשלום הילד, מועצת תנועות הנוער ונציגות קבילות הילדים.
קריאה: הצטרפו כמשיבים לא רק כטוענים.
קריאה: נתנו להם 45 יום להשיב.
מירה דרור שמי: אני רוצה לחזור לנקודה של פרסום של המחקר הזה.
מירה דרור שמי: כי אני כמו אלה, וכמו אחרים אני מניחה, רואה את החשיבות של הנושא הזה לא רק של הנשים אלא של קבוצות המיעוט האחרות מעבר לנושא עצמו ספציפית שגם הוא בחשיבות עליונה, אלא כנושא של חינוך, השליחות הציבורית של חינוך של סובלנות גדולה יותר לכל המיעוטים האלה, וכו'.
מירה דרור שמי: לכן אני שמה את הנושא הזה גם מעבר לנושא הפמיניסטי ספציפית.
מירה דרור שמי: ופרסום של מחקר בנושא הזה, המחקר הספציפי הזה שכבר נעשה והושקעה בו כל כך הרבה עבודה והוא כל כך מקיף, והוא כל כך יסודי, והוא כל כך חד משמעי, כמוהו כשנה של הפליה מתקנת ברשות הראשונה וברשות השניה, יחד.
מירה דרור שמי: זאת אומרת, זה נותן כבר את התוצאות לאדם שכבר רואה, שכבר חשוף לכל הסיטואציה הזאת של מה שהוא רואה, הוא כבר מקבל את כל המידע הזה ופתאום נפקחות העיניים והוא שומע איפה הדברים עומדים.
מירה דרור שמי: הואיל וכל הזמן וכולנו רואים טלויזיה - -
נחמה לאור: המחקר כולל את כל אנשי התקשורת.
נחמה לאור: אנחנו משתדלים לעשות כל מסך - -
מירה דרור שמי: כולל רשות ראשונה ושניה - -
נחמה לאור: הדברים אינם תלויים בנו, אנחנו לא יכולים להכריח שיהיו דברים כאלה, - -