GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אתי לבני: 11 נשים נוספות פוטרו בזמן ההריון והלידה, ואני רוצה לומר שאלה אותן נשים שחזרו לעבוד באוניברסיטה, לפחות חלקן, בחוזה חדש, זה לא שנניח שזה נשים לא טובות, או שבאמת צריכות ללכת הביתה.
אתי לבני: לא, זה לא המקרה.
אתי לבני: ויש 4 נשים שפוטרו כשחזרו מחופשת לידה, ואתם יודעים שהחוק לא מאפשר ב-45 ימים לאחר חופשת הלידה לפטר אותן.
אתי לבני: לאור הפתיח שלי זה המקום לשאול כמה נשים פוטרו ולא פנו לסגל הזוטר, ולא ניסו לממש את הזכויות שלהן, ואני רוצה לומר לכן שהיה פסק דין בבית הדין לעבודה, פסק דין מאד מאד חשוב, אני מציעה לכולנו לקרוא אותו, זה פסק דין שנקרא אלה רגב ובעקבות פסק הדין הזה נקבע שהפיטורין בזמן ההריון הם בלתי חוקיים, ונקבעו שהכספים יוחזרו לאותן מפוטרות לגבי הזמנים שבאמת הפיטורין היו שלא כחוק, והדברים עד כמה שידוע לי מהעתונות, ואני אשמח לשמוע אחרת, לא בוצעו.
אתי לבני: אז יש כספים שממתינים בדין לאותן מפוטרות והם לא קיבלו אותם.
אתי לבני: יש פה איזה שהיא מחלוקת משפטית לגבי כל הנושא הזה של מינוי, של כתבי המינוי לששה חודשים או לשנים עשר חודשים שבעקבותיהם יש פיטורין ואחר כך מקבלים אותן בחדש.
אתי לבני: בזה אולי חברתי מלי פולישוק, יושבת ראש ועדת חינוך, תזקק לכל נושא הסגל הזוטר באוניברסיטאות והיחס אליהם, והצורה שהם מעוסקים והמשכורות שלהם, זו בריחת המוחות מהארץ, שזה דברים שזה רק הכיסוי לכל הדבר האיום והנורא הזה בעיני.
אתי לבני: אבל לא בזה עסקינן.
אתי לבני: יש מחלוקת משפטית.
אתי לבני: אפשר להתיחס למחלוקת המשפטית הזאת בשתי צורות.
אתי לבני: ראשית, לגבי סוג מסוים של נושאים אין מחלוקת משפטית.
אתי לבני: אי אפשר, נקבע, בפסיקה ובחוק, אי אפשר לפטר גם אם בכתב מינוי בתקופת ההריון, אי אפשר לפטר אותה.
אתי לבני: הפיטורין הם בחזקת פיטורים.
אתי לבני: זה החוזה מסתיים, זה לא אומר שאת לא מפוטרת, ולא מגיעות לך כל הזכויות על פי החוק.
אתי לבני: מעבר לזה, נניח שיש לזה שאיזה שהוא טיעון משפטי לכל הנושא הזה, אנחנו מצפים, וזה אליכם, מהאוניברסיטאות שעוסקות במגדר ועוסקות בשוויון, ועוסקות בנשים ועוסקות בזה בראש המחנה, גם לקרוא את רוח החוק.
אתי לבני: מה בא החוק הזה, איזה זכויות הוא בא להבטיח, את השוויון של הנשים, שוויון התעסוקה של נשים, להראות שהריון וחופשת לידה והתקופה שאחרי, הם זכויות של נשים ושל כלל הציבור.
אתי לבני: אי אפשר לעשות מזה פלסתר.
אתי לבני: אי אפשר להתחמק בכל ההתחמקויות שבעולם ולחסוך כמה שקלים, כדי לסלק את אותן הנשים.
אתי לבני: ומבחינה מוסרית ומבחינת הדוגמה, ומבחינת המקום של האוניברסיטאות בציבור הישראלי, לא יתכן ששם יקרו דברים כאלה.
אתי לבני: לא יתכן.
אתי לבני: אחרי שנאמרו הדברים האלה, יש לי חברותי חברות הכנסת חלקן צריכות לצאת, ואתן להן קצת זכות דיבור.
מל פולישוק-בלוך: כשפורסמו הדברים ב-Ynet קיבלתי טלפון מאוניברסיטת תל אביב, ואני חייבת לומר שנאמר לי שלא היו דברים מעולם.
מל פולישוק-בלוך: אני מניחה שפה נשמע את העובדות אם כן היו או לו היו.
מל פולישוק-בלוך: אני לא אתפלא שהעובדות הן אחרות, שכן היו דברים מעולם, מה עוד שכאן יושבת גברת צעירה, הביאה אפילו את הדוגמית, את התינוק שנולד, ופוטרה מעבודתה כשהיא בהריון, ואני מניחה שהיא לא היחידה, אני לא אתפלא אם זה נכון משום אני מתיחסת לדבריך היושבת ראש, ההתנהלות וההתנהגות של במיוחד אוניברסיטת תל אביב, אם כי גם באוניברסיטאות אחרות ראינו את התופעות האלה, אבל באוניברסיטת תל אביב זה יותר בולט, כלפי הצעירים, הסגל הזוטר, האוכלוסיה שבעצם זה קהל היעד של האוניברסיטה, היא מתחת לכל ביקורת.
מל פולישוק-בלוך: ואי אפשר לעשות הפרדה, אנחנו עשינו ישיבה בועדת חינוך בנושא הזה של ההתיחסות לסגל הזוטר, אני מניחה שתהיה עוד ישיבה, ואז אני אזמין אותך, אבל התופעה היא באמת מהותית, מקוממת, בוודאי, בהתיחסות, וזה הפן האחד פיטורי נשים בהריון זה פן אחד.
מל פולישוק-בלוך: אבל אם מזלזלים באותו סגל צעיר ולא נותנים לו הדברים האלמנטריים שמדינה מתוקנת נותנת לעובדים, בין אם הם ארעיים ובין אם הם קבועים, זה בכלל לא משנה, לעובד יש זכויות.
מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שאנחנו כמחוקקים במדינת ישראל לא יכולים להרשות שזה יקרה ואנחנו צריכים להוקיע מעשים כאלה ולדאוג שהם לא יקרו.
מל פולישוק-בלוך: ואם החוק הוא לא מספיק ברור, אם יש פרשנות שונה, כזאת או אחרת לחוק, בואו נשנה את החוק.
מל פולישוק-בלוך: נעשה אותו מאד מאד ברור.
מל פולישוק-בלוך: ואולי גם נקבע, אני לא רוצה להגיע לזה, אבל אם לא תהיה ברירה, אולי אנחנו צריכים לקבוע לאוניברסיטת תל אביב ולאוניברסיטאות אחרות איך הם צריכים לאייש את העובדים.
מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת באיזה תנאי העסקה הם צריכים להעסיק עובדים.
מל פולישוק-בלוך: אחרי ההתערבות שלנו בועדת החינוך, אני עכשיו שמעתי מהעדויות, מהחבר'ה הצעירים, שבאמת היו שינויים.
מל פולישוק-בלוך: למה הם צריכים אותנו, אנחנו צריכים לעשות להם נו, נו, נו, כדי שהם יתנהגו כמו שצריך.
מל פולישוק-בלוך: אני קוראת לועדה שברשותך, לבדוק את העובדות קודם כל לאשורן, ולראות שהלוואי ונתבדה, והמקרים לא היו, ואז באמת יהיה נפלא, ומאחר ואני חוששת שלא זו תהיה התוצאה של הבירור אני מבקשת לקבוע דברים ברורים.
מל פולישוק-בלוך: לפרש את החוק אם צריך, ואם צריך לחוקק חוק יותר ברור.
מרינה סולודקין: יותר ויותר אני יושבת בועדות שונות אז נדמה לי שרק לנין וסטלין וברז'נייב כיבדו את הזכות של נשים לעבוד בזמן ההריון.
מרינה סולודקין: אף פעם לא חשבתי שהשמות האלה הגיעו לראש שלי כשאני שומעת הזכות להמשיך לעבוד והיה זכות אולטימטיבית.
מרינה סולודקין: ולא היו תנאים שאפשר היה לפטר.
מרינה סולודקין: ובגלל זה אני חושבת שחברתנו מלי פולישוק צדקה, אנחנו עוד פעם צריכים לקרוא את החוק ולשנות, זה זכות אולטימטיבית.
מרינה סולודקין: בגלל שאם יש תנאים גם אני חושבת במיוחד שזה מקום ציבורי.
מרינה סולודקין: אני כועסת כמוך, אבל אני, מה לעשות, עבדתי באוניברסיטה העברית ואני יודעת את היחס לסגל הזוטר, ולעולים חדשים מדענים.
מרינה סולודקין: ראיתי, אני חושבת שזה תת תנאים, אני לא יודעת איך לנסח את זה, לדעתי גם תת יחס.
מרינה סולודקין: כל הזמן זה התנשאות ובגלל זה מה שאנחנו רואים באוניברסיטאות שלנו שלא יהיה עתיד.
מרינה סולודקין: בגלל זה כמו ימי הביניים, יושבים דונים ולורדים, וכול האחרים עבדים.
מרינה סולודקין: אני עבדתי כעבד כזה תרתי משמע, חמש שנים, באוניברסיטה העברית.
מרינה סולודקין: אני חשובת שקודם כל לשנות את החוק, דבר שני, מוקדים של מדע משפטי, יש פקולטות משפטיות בכל האוניברסיטאות ולא יכולים לאפשר לעצמם ברגל גסה לרמוס את החוק הקיים.
גילה פינקלשטיין: אני רוצה לציין לפניכן אנחנו כאן מדברות שמדינת ישראל נותנת הגנה מפני פיטורין בשעת חופשת לידה, ואחריה 45 יום לאחריה ואנחנו כולנו יודעים שזה באמת מאבק עקרוני לשמירה על פניה של החברה בישראל, שזה המינימום שבמינימום, מיד עם כניסתי לכנסת, העלו חברי הכנסת חקיקה, יוזמה לחקיקה בנושא גבר שיוצא למילואים במשך חצי שנה אי אפשר לפטר אותו כשהוא חוזר, ואז אמרתי לעצמי, המילואים שלנו הנשים זה הלידה, אז אם גבר לפטר אותו חצי שנה אחרי שובו ממילואים, מיד לקחתי את החוק וזה יוזמה לחקיקה שלי והנחתי על שולחן הכנסת שאישה לא 45 יום, החוק שלי אומר 180 ימים, העלתי את זה לועדת שרים ופסלו את זה על הסף.
גילה פינקלשטיין: וזה באמת מאד מרגיז.
גילה פינקלשטיין: אז אנחנו שומעים שאפילו לא מקיימים את המינימום, אז מה אני חברת כנסת צעירה חדשה, אולי לא צעירה כל כך, אבל חדשה, מביאה רעיון כזה ומבטלים אותי, אמרתי אולי אגיש ערר, למה לא, למה יש הבדל בין גבר שחוזר ממילואים לאישה אחרי לידה, המדינה צריכה שיהיו לה ילדים ולעודד ילודה.
גילה פינקלשטיין: ואמרו לי, אל תגישי שום ערר לחוק שלך אין שום סיכוי, אין לך מה לדבר עליו בכלל.
גילה פינקלשטיין: ואז גנזתי אותו, והיום הוצאתי שוב.
מרינה סולודקין: את צריכה לכתוב שזה חיסול של אופי יהודי.
מרינה סולודקין: ושל המדינה.
גילה פינקלשטיין: חיסול של ציביון יהודי למדינת ישראל.
גילה פינקלשטיין: זה היה החוק שלי מלפני שנה וחצי, וועדת שרים פסלה אותו מידית.
אורית נוקד: אני חושבת שאם אכן נכונות העובדות, ואני לצערי לא בטוחה שאני אהיה כאן כדי לשמוע את האוניברסיטה, אבל חשוב מאד לוודא שאכן הדברים שנכתבו הם אכן הדברים שהיו, התקיימו, אני חושבת שאם האוניברסיטה באמת פועלת בניגוד לחוק, ומפטרת נשים בתקופת ההריון, אני חושבת שזה דבר חמור ביותר, אני אגב מצפה מהאוניברסיטה ורואה בה מוסד חינוכי ציבורי, אני מצפה ממנו לנורמות של התנהגויות ראויות ובודאי כאלה שעולות מרוח החוק.
אורית נוקד: אם קיימת אי בהירות בנושא, אז אני חושבת שחייבים לתקן את החוק, באופן מפורש יותר.
זהבה גלאון: אני רוצה להגיד שזה מצער שהאוניברסיטה חכמה על חלשים, אין לי דרך אחרת להגדיר את זה.
זהבה גלאון: לא שאני חושבת שהסגל הזוטר חלש אבל לצורך הענין, בקוניוקטורה הזאת הסגל הזוטר הוא חלש.
זהבה גלאון: זה לא רק שפועלים כנגד הסגל הזוטר אלא יש כאן פגיעה כפולה ומכופלת שגוף ציבורי שנתמך גם על ידי המדינה מרשה לעצמו, לפטר נשים בהריון, אז קורים לזה בכל מיני צורות מתחכמות סיום מינוי, יש לזה כל מיני.
זהבה גלאון: אני רוצה להגיד מספר הערות, ראשית פוגעים בסגל הזוטר, שנית פוגעים בנשים, ואנחנו יודעים שנשים בשלב הזה, בגיל הזה, הם כל כך עסוקות גם בקריירה, גם בבית, גם בילדים גם בעוד דברים, ראשית נשים לא מודעות לזכויות שלהם עם כל זה שמדובר בנשים משכילות, וגם לא יכולות להתעסק בזה.
זהבה גלאון: אחת, אחת לא יכולה להתעסק בזה, לריב נגד גוף או מוסד כמו אוניברסיטה.
זהבה גלאון: אז קודם כל אני חושבת שזה מחפיר, אין לי דרך אחרת להגדיר את זה, זו התנהגות מחפירה של האוניברסיטה שיש לה פרשנות שונה לחוק, כי את החוק ניתן לפרש, אם יש בכלל אופציה של תחום אפור זה אומר שצריך לשנות את החוק.
זהבה גלאון: אם יש אופציה של תחום אפור.
זהבה גלאון: אני חושבת שאין כאן אופציה לתחום אפור, אני חושבת שמדובר בהתחכמות שאין לי דרך אחרת להגדיר אותה, התחכמות נלוזה, וכשמדובר בהתחכמות נלוזה החוק הוא ברור, ולא צריך לחפש לו פרשנויות, ועצם העובדה, שזה לא רק האוניברסיטה אבל לצורך הענין אנחנו מתעסקים באוניברסיטה בתל אביב.
זהבה גלאון: ישנם עוד גופים שמרשים לעצמם לעשות את זה, והעובדה שיש כאן כל כך הרבה חברות כנסת שהתגיסו לענין הזה, מעידה, אני חושבת שאנחנו צריכה לצאת בראשית בגינוי לאוניברסיטה ובקריאה לאוניברסיטה לחדול מהמדיניות הזו.
זהבה גלאון: ואני רוצה להגיד עוד שתי הערות, שלא קשורות רק לאוניברסיטה.
זהבה גלאון: וזה דברים שנשמעו כאן אני חושבת שיש צורך להגיד את זה גם בישיבת הועדה, דברים שנשמעו כאן הן על ידי חברת הכנסת סולודקין והן על ידי חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, יש כאן איזה שהו מצב, הייתי אומרת מוזר במדינה.
זהבה גלאון: לכאורה מדינת ישראל מעודדת ילודה, בעיקר של נשים יהודיות אני לא בטוחה שאני אוהבת את זה כי מדינת ישראל אם היא מעודדת ילודה, אם בכלל, כל הרעיון של המימוש העצמי הוא באמהות, ורואים באמהות מימוש עצמי, אז אם מדינת ישראל מעודדת ילודה אז היא צריכה לעודד ילודה של נשים יהודיות ונשים ערביות של אזרחיות ואבל אנחנו הרי רוצים להלחם בבעיה הדמוגרפית, אז אנחנו מעודדים רק ילודה שלנשים יהודיות.
זהבה גלאון: זה אני אומרת אגב אורחא, במאמר מוסגר, כי אני לא יכולה להשאיר את זה.
זהבה גלאון: אז יש כאן משהו לא מתקבל על הדעת.
זהבה גלאון: מדינה שחושבת שצריך לעודד ילודה וחשוב שנשים תלדנה, לצורך הענין אם זו המדיניות של המדינה, אז כשנשים עושות את זה אז המדינה, או המוסדות במדינה שהם גם מוסדות ציבוריים פוגעים בנשים.
זהבה גלאון: אז הנשים עומדות במצב בלתי מתקבל על הדעת, אז מעודדים ילודה אבל לא רוצים לעודד את הילדים.
זהבה גלאון: מה זאת אומרת, אנחנו רוצים שתלדי, אבל אחר כך תדאגי לילדים שלך, תחפשי איזו עבודה תעשי משהו איזה עבודה צדדית, כי גם לעודד ילודה וגם שתוכלי לדאוג לילדים שלך, שתמשיכי לעבוד ולא תהיה רק עוזרת הוראה, אלא שתתקדמי הלאה, זה כבר קצת יותר מידי לאוניברסיטה.
זהבה גלאון: רצו שהן תהיינה או ללא ילדים או כבר עם ילדים גדולים.
זהבה גלאון: אז יש כאן איזה שהוא מסר כפול שמדינה משדרת, לצורך הענין כל אחד מהמוסדות האלה הוא סוכן חברתי של המדינה.
זהבה גלאון: ויש כאן איזה שהוא מסר מאד מאד בעיתי, ואני חוזרת ואומרת הוקעה קשה, לאוניברסיטת תל אביב שזו המדיניות שלה.
אידה סיון: אני מטפלת בכל הנושא של פגיעות נשים בהריון מטעם הסגל הזוטר.
אידה סיון: במהלך השנה האחרונה הובאו לידיעתי כל המקרים שגם קרו בשנה האחרונה, וגם היו מקרים שהיו מוכנים על שולחננו כבר מלפני זה, ואני רק רוצה לעדכן שהפרטים שהיו בתחקיר של Ynet הם היו קצת יותר ישנים, וגם עקב התחקיר ועקב ההתעוררות בנושא עלו הנתונים ועלו המספרים.
אידה סיון: כרגע מדובר לפי מה שידוע לנו, אלו שהגיעו לידיעתנו, זה לא מקרים בודדים, אנחנו יודעים כרגע על 37 מקרים של פגיעות של נשים בהריון וחופשת לידה - -
קריאה: בחמש השנים האחרונות?
קריאה: או בכלל - -
אידה סיון: אפשר להגיד, הוותיקות הן בחמש השנים האחרונות, אבל זה בטיפול השוטף, ואני אומרת כ-37, כי מיום ליום אנחנו מגלים עוד מקרים ועוד מקרים.
אידה סיון: מתוכם 14 נשים הם כאלה שפוטרו ממש בזמן היותן בהריון.
אידה סיון: יש מקרים רבים נוספים שאנחנו יודעים עליהם ואנחנו ממש סופרים אותן כי חלק מהנשים לא מעונינות להסתכסך עם המעסיק שלהן, הן אומרות אולי יחזירו אותנו לעבודה אחר כך, אז אנחנו אז אנחנו לא רוצים עכשיו, או יש כאלה שכבר החזירו אותם לעבודה והם לא רוצים ליצור מצב שבגלל שפתאום יגידו אבל לא שילמתם לי עבור חודשיים שהייתי בהריון, אז הן לא מעלות את הנושא, הם לא מעונינות שהמנחה, שהמזכירה, או מי שלא יהיה ביחידה ידע על כך בכלל.
אידה סיון: אז לטענה שכל הנשים שכולן לא הודיעו על ההריון, קודם כל זה אינו נכון.
אידה סיון: רוב הנשים הודיעו על ההריון, למנחה, ליחידה, למי שהם באים איתם במגע יום יומי.
אידה סיון: האוניברסיטה טוענת שהם הודיעו, הם הודיעו לא במועד או לא לגורם המוסמך.
אידה סיון: הנשים מבחינתם הגורם המוסמך זה מי שהם עובדים איתו ביום יום, מי שמסדר להם את המשרה, המנחה שהם איתו כל היום, לא יכולים לפנות למנכ"ל כל פעם שיש מי שבהריון תרים טלפון למנכ"ל, תדע, אני בהריון.
אידה סיון: לא ברור למה האוניברסיטה קוראת גורם מוסמך.
יולי תמיר: יש כללי למי צריך להודיע?
אידה סיון: למעסיק.
יולי תמיר: יש לי שאלה קונקרטית לגבי האוניברסיטה.
יולי תמיר: האם באוניברסיטה ידוע למי צריך להודיע כדי לזכות בתנאים.
אידה סיון: לא.
יולי תמיר: זה אחד הדברים שצריך לתקן.
אידה סיון: חוץ מזה, אישה שהיא בהריון לפחות מחודש שישי, לא ממש צריכה להודיע למישהו, רואים עליה, אפשר להגיד שאולי לא הודיעה אבל רואים עליה.
בועז בן דוד: חשוב להעיד שאידה מתנדבת בועד, אינה משפטנית, היא עושה את המחקר בפיזיקה רפואית, זה תרומתה.
אידה סיון: גם לפני הסיפור של Ynet שהתפרסם, וגם אחרי האוניברסיטה עדין נמנעת מלהוציא הנחיות מדויקות וכתובות לטיפול בנושא.
אידה סיון: הובטח בעבר שהם יעשו את זה, זה לא בוצע.
אידה סיון: הם מוציאים כל מיני הנחיות אחרות, על שינוי תעריפים בתחבורה ציבורית, על תשלום עבור ביגוד, אבל אין שום דבר שמתייחס לנשים בהריון.
אתי לבני: בסוף הישיבה הזאת תבוא דרישה לאוניברסיטה, ולכל האוניברסיטאות בנושא.
אידה סיון: זה כמו שאנחנו מדגישים, שאני פונה לאוניברסיטה זה לא הודעה של הארגון על אישה בהריון, זה כבר בשלב של מאבק, הודעה לאוניברסיטה מתבצעת על ידי הנשים, ברגע שאני באה ומטפלת בנושא בדרך כלל זה אחרי שפיטרו אותה, ורק אז מתחילים לטפל בנושא וגם בסחבת מאד מאד ארוכה.
אתי לבני: לגבי הפיטורין במהלך ההריון נקבע שזה פיטורין לכל דבר ולא היתה אף פעם פניה למשרד המסחר והתעשיה כדי לקבל את ההיתר מראש, למקרים מיוחדים.
אתי לבני: את מודעת לזה, זה נכון.
אתי לבני: כך שהטענה של אוניברסיטת תל אביב שהכל נעשה כדין לא מתבססת על עובדות.
אתי לבני: אני קוראת את הכתבות ואתם תגיבו אחרת, בבקשה.
אתי לבני: זה לא בית דין שדה.
מריאנה שדה: יש לי את הרושם שכן.
מריאנה שדה: כל מה ששמעתי מפי חברות הכנסת המכובדות קבעו דעה, יודעים הכל - - -
אתי לבני: יהיה לך את כל האפשרות להשמיע את דעתך, כל דעה של כל גורם שאליו אנחנו מפנים.
אידה סיון: קבוצה שניה זה נשים שבחופשת הלידה הם במקום להחזיר אותם לעבודה בתום חופשת הלידה, ודוגמת מקרה אלה שגב כמו שדברת קודם, הם הוחזרו לעבודה כמה חודשים אחרי חופשה הלידה, בהרגשה שהאוניברסיטה מנסה לחסוך שזה שקורה כשיש איזה מצב שלא מסתדר ולא נוח לאוניברסיטה להחזיר עובדת באמצע סמסטר, אז הם חוסכים את הסכום על חשבון הנשים ומחזירים רק מתי שנוח להם.
אידה סיון: האוניברסיטה טוענת שהיא מקפידה על זכויות הנשים, אבל במקרה הזה שבאנו אליהם בעבר, לפני הדיון המשפטי, במקרה של אלה שגב, אז הם אמרו שאם הפרשנות שלהם לא נראית לנו אז שנתבע.
אידה סיון: אכן תבענו, וזכינו כמו שתואר קודם.
אידה סיון: בכל המקרים האלה שהם מקרים מאד דומים לאלה שגב ולנשים כאלה, האוניברסיטה כבר דוחה אותי במשך 9 חודשים, כדי לשבת בנושא הזה, שחוסר זמן, שמקרה הוא שונה, שהזה היה מזמן וקשה לאתר את כל המידע, וזה נראה סחבת לדעתי סחבת מוגזמת.
אתי לבני: למה, תשעה חודשים זה לא נראה לך זמן סביר?
אידה סיון: לפגישה, רק כדי לדבר על האם צריך לפצות אותם ובאיזה אופן.
מרינה סולודקין: ואיך זה ישפיע על הבריאות שלך, כי אני מבינה שהשפעה על בריאות היתה חמורה מאד.
אידה סיון: אולי הם מחכים שאני אלד כדי שמישהי אחרת תטפל בנושא הזה.
אידה סיון: בקבוצה השלישית בעצם של פגיעה זה כמו שהצגת על 45 יום לאחר חופשת הלידה יש כ-16 מקרים, כיום, שעומדים בפני.
אידה סיון: שלא הוחזרו לעבודה, כלל, מתום חופשת הלידה, אני לא יודעת להגיד מאילו סיבות.
אידה סיון: פשוט הן לא הוחזרו.
אידה סיון: אינה שולצמן היא אחת מהנשים שפוטרו בזמן ההריון.
אידה סיון: ועדין המצב לא השתנה.
אינה שולצמן: אני הועסקתי בשנה שעברה מפברואר 2004 באוניברסיטה והמינוי שלי נגמר ב-30 לספטמבר, וכיוון שאני כבר אז הייתי בהריון בחודש ה-8, נאמר לי שאני אחזור בשנה הבאה.
יולי תמיר: במה עסקת?
אינה שולצמן: עוזרת הוראה, ביוכימיה קלינית.
אינה שולצמן: ב-31 לאוקטובר ממש לקראת לידה אני קבלתי הביתה מכתב שאני לא מועסקת בסמסטר א' רק בסמסטר ב'.
אינה שולצמן: אני מיד פניתי לסגל זוטר, ונאמר לסגל הזוטר ולי, שהמצב יתוקן, ועד כרגע עוד לא ראיתי כסף.
אתי לבני: כמה זמן את מבקשת כסף?
רבקה שקד: את בחופשת לידה איך אפשר לשלם לך?
אינה שולצמן: המינוי שלי היה עד 30 לספטמבר ואז היו צריכים לחדש לי אותו.
רבקה שקד: והאריכו אותו?
אינה שולצמן: לא, כרגע אני עוד לא ראיתי שום דבר.
אינה שולצמן: ילדתי ב-5 לנובמבר.
מריאנה שדה: כלומר מגיע לך כסף עד 5 לנובמבר.
מריאנה שדה: כל אוקטובר פלוס 5 ימים בנובמבר.
מריאנה שדה: והיחידה יודעת ואת אומרת שסרבו לתת לך את הכסף.
אינה שולצמן: אני לא אמרתי שסרבו לתת לי את הכסף, אני אמרתי שמה שאני קבלתי, -
קריאה: אינה הנה כתב המינוי שלך מסמסטר ב', יש לה כתב מינוי לסמסטר ב'.
מרינה סולודקין: אני רוצה לשאול שאלה, את ממשפחת עולים.
אינה שולצמן: כן.
מריאנה שדה: מנהלת אגף משאבי אנוש באוניברסיטת תל אביב.
מריאנה שדה: הגעתי חולה, למרות שחברת הכנסת מתחה ביקורת על זה שבכלל הגענו, כי אנחנו נשים.
מריאנה שדה: אז אני גם אישה וחברת הכנסת המכובדת, אני גם עולה חדשה לשעבר, כך שאני גם יודעת מה עבר עליך, עבר גם על חלק מאיתנו.
מריאנה שדה: זאת לא סיבה להוקיע את אוניברסיטת תל אביב דווקא, על דברים שלא בהכרח נכונים.
מריאנה שדה: אני חייבת להגיד קודם כל להגיד מה מפריע לי כאן.
מריאנה שדה: הוזמנתי לכאן, אני פעם ראשונה בכנסת באיזו שהיא ישיבה מכובדת כזאת, של ועדה מכובדת, ואני רואה נשים חברות כנסת, שבסופו של דבר כבר גזרו את הדין.
מריאנה שדה: כבר יודעות הכל, כבר היו התבטאויות סביב השולחן שזה להוקיע את אוניברסיטת תל אביב, חברת הכנסת גלאון, - - זה לא פשוט - -
זהבה גלאון: אני עומדת על זה, אני נותנת לך הזדמנות להגיב, זה על סמך כל החומר שקראתי, פגישות עם הסגל הזוטר, ודברים שנאמרו, זה כנראה לא פשוט, אבל יש דברים שזועקים לשמים.
מריאנה שדה: לא, זה לא פשוט, היא יולדת ועם התינוק בוודאי זה עושה רושם.
מריאנה שדה: ובוודאי עושה רושם בתקשורת.
מריאנה שדה: 37 מקרים, ויש 4500 נשים באוניברסיטת תל אביב.
מריאנה שדה: זה נכון, באוניברסיטת תל אביב,סוף מינוי במהלך הריון מאריכים את המינוי עד הלידה זה חוק, אנחנו מכבדים את החוק וכך אנחנו פועלים.
מריאנה שדה: אבל מה לעשות, כשהסגל הזוטר הוא בכל זאת סוג ההעסקה קצת שונה מהמזכירות שנמצאות במשרד עם הממונים עליהם לידם, - -
אידה סיון: יש לנו מזכירה מפוטרת שיש לנו גם כתב תביעה.
רבקה שקד: אתם צריכים גם 45 יום אחרי חופשת לידה, לפי החוק.
מריאנה שדה: זה כבר סיפור אחר.
מריאנה שדה: לא מעט מקרים שמזכירת חוג שהיא זו שמדווחת למשאבי אנוש או מבצעת את הדיווח לא מכירה בכלל את עוזרת ההוראה שעוזרת לפרופסור זה או אחר.
מריאנה שדה: או מכירה אותה, אבל לא בכרח רואה לפני תום המינוי שמדובר באישה בהריון.
מריאנה שדה: בועז ואני ישבנו ארוכות קודם לכן וחשבנו איך אנחנו מידעים את הקמפוס לרענן את החוק ואת מה מותר ומה אסור, לקחתי על עצמי לדבר עם ראשי המינהל, והופעתי בפני ראשי המינהל, ואנחנו מרעננים כל הזמן את הוראות החוק ומה צריך לעשות במקרים כאלה.
מריאנה שדה: בועז לקח על עצמו בזמנו, לידע את כל חברות הסגל הזוטר, מה הם הזכויות שלהם גם מה החובות שלהם, לבוא להתיצב במזכירות החוג ולהודיע במה מדובר.
מריאנה שדה: הבטיח לי שעשה את זה, - -
בועז בן דוד: זאת אומרת שהיום תפקיד הסגל האקדמי הזוטר באוניברסיטה הוא לדאוג לזכויות הנשים בהריון, זה לא תפקידה של האוניברסיטה.
בועז בן דוד: תודה רבה, אני רק מבקש משכורת.
בועז בן דוד: כאילו אם זה תפקידי.
מריאנה שדה: אתה מקבל משכורת.
מריאנה שדה: התנדבת, ועשית טוב.
מריאנה שדה: מדובר בנשים שבחלקן מזכירת החוג לא יודעת במדובר באישה בהריון.
מריאנה שדה: ברגע שאנחנו יודעים מזה, והיחידה בהחלט לוקחת עבודה בשנה האחרונה, על אותם מקרים שאנחנו לא יודעים ומביאה לידיעתנו אנחנו מאריכים אוטומטית מינוי, אני אבדוק גם מה המקרה שהיה כאן, אין לי מושג מי זו, ומה זה, מאריכים אוטומטים עד יום הלידה.
מריאנה שדה: בכלל זה לא נתון לויכוח שבאה אידה והעבירה לנו מקרים מלפני ארבע וחמש שנים בלי להניד עפעף הלכנו ועשינו את זה.
מריאנה שדה: כך העובדות לא כל כך נכונות.
מריאנה שדה: זה קמפוס מאד מאד גדול, ממודר, לפעמים מזכירת חוג לא מכירה את עוזרת המחקר של פרופסור מסוים.
מריאנה שדה: כן צריך את שיתוף הפעולה של העובדות, יש להם גם אחריות עליהן, גם עליהן חלה החוק, - - -
ציונה קינג יאיר: אז איך הגיע התיק לבית דין לעבודה?
מריאנה שדה: אני מדברת על חוק בל יעבור, הארכת מינוי עד יום הלידה.
ציונה קינג יאיר: ומה עם 45 יום?
ציונה קינג יאיר: זה אותו חוק.
מריאנה שדה: זה סיפור אחר.
מריאנה שדה: זו פרשנות אחרת ואני אתן ליועצת המשפטית לומר.
מריאנה שדה: החוק נותן - -
אתי לבני: יש לי את פסק הדין של אגד מ-2003.
מריאנה שדה: אבל אלה שגב, זה מקרה אחד בודד.
מריאנה שדה: יש 11 מקרים שבא הסגל הזוטר ואחר הם מקרים כמו אלה שגב, אמנו בואו נבדוק.
מריאנה שדה: פסק הדין אם תקראי אותו תראי שמדובר במקרה ספציפי שצריך לבדוק, האם כל אותם 11 מקרים הם באמת זהים למקרה של אלה שגב.
זהבה גלאון: אני שואלת ברשותך, מריאנה, למה אתם מאריכים באופן אוטומטי רק עד הלידה, אני בכלל לא מבינה את השיקול הזה?
מריאנה שדה: בחוק יש הבחנה בין טיפול בתום מינוי במהלך הריון - - -
מריאנה שדה: אני רוצה להגיד עוד משהו, ולאחר מכן היועצת המשפטית תבהיר את הנושא השני.
מריאנה שדה: אני רוצה להגיד שבין המקרים שהגיעו אלינו, ושכן כיבדנו ושילמנו בסופו של דבר, היו מקרים של נשים שאחרי שנגמר המינוי שלהם, וילדו, ועברו חודש וחודשיים ושלושה וארבעה, וחמישה רק אז באו והודיעו למזכירת החוג, אל רגע, אני הייתי בהריון.
מריאנה שדה: באוניברסיטת תל אביב יש לי מקרה אחד, לאחרונה, מלפני כמה ימים.
מריאנה שדה: בפקולטה לניהול, שזו פקולטה שפועלת 3 סמסטרים בשנה, אם אותה עוזרת הוראה, היתה מגיעה לפני 29 ביולי, ואומרת למזכירת החוג אני בהריון אז אותה מזכירת חוג יכלה גם להטיל עליה לעבוד בסמסטר הקיץ כי הרי זה דמי חופשה לשבת בבית, אנחנו ממשיכות לעבוד כאשר אנחנו בהריון.
מריאנה שדה: או לאחר שאנחנו יולדות.
רבקה שקד: היא צריכה לקבל עונש על זה שהיא בהריון.
רבקה שקד: עובדה שהיא לא שובצה לעבוד בקיץ.
רבקה שקד: בגלל שהיא בהריון היא צריכה להיות משובצת?
מריאנה שדה: היא לא צריכה לעבוד.
מריאנה שדה: בגלל שהיא בהריון היא צריכה להיות משובצת, בוודאי.
מריאנה שדה: אם מקבלים שכר לא צריך לעבוד.
רבקה שקד: איפה כתוב שהיא צריכה להודיע לפני 29 ביולי, זה כתוב באיזה שהוא מקום?
מריאנה שדה: לא, עד תום המינוי, אם בתום המינוי את יודעת שאת בהריון רצוי שתבואי ותגידי.
מריאנה שדה: ואז גם היינו מאריכים את המינוי עד מתי שצריך.
בעז בן דוד: כולן הסתירו את ההריון.
בעז בן דוד: כל המקרים.
מריאנה שדה: אני לא אמרתי שהסתירו, ואני לא אמרתי כולן.
מריאנה שדה: חס וחלילה.
מריאנה שדה: אני מנסה בעשר דקות לנסות להעביר תחושה שאין עליהום של אוניברסיטת תל אביב על הסגל הזוטר, זה פשוט ראיה כל כך לא נכונה, מקוממת.
זהבה גלאון: זה פשוט ניצול, במרכאות, של המצב שלהן, התחכמות של האוניברסיטה, אני חוזרת ואומרת אחרי ששמעתי את ההסבר שלך, זה סוג של התחכמות של האוניברסיטה, אני שומעת אותך ודעתי מתחזקת.
מריאנה שדה: אני מזמינה אותך לאוניברסיטת תל אביב שנציג בפניך את המקרים מפה ומשם, - - -
אתי לבני: ואני צריכה להגן על זכות התגובה שלהם.
רותי קריסי: אני לא היועצת המשפטית אבל אני עורכת דין במחלקה המשפטית באוניברסיטת תל אביב.
רותי קריסי: ואני רוצה רק לחדד, לא רלוונטי שאני בהריון, אבל אני עומדת ורוצה להסביר את - - -
קריאה: אותך לא יפטרו, את לו בסגל הזוטר ואת לא מזכירה.
זהבה גלאון: אני לא יכולה לקבל הצדקה שאת אומרת אנחנו מאריכים להם עד הלידה, אני בכלל לא מבינה איך אתם - - -
רותי קריסי: חוק עבודת נשים הוא מאד ברור בהבחנה שלו בין שני סעיפים.
רותי קריסי: סעיף 9א' שמדבר על הגנה על אישה בהריון, אומר מפורשות שלענין סעיף זה תום מינוי יחשב כפיטורין.
רותי קריסי: לכן ההנחיה הגורפת של אוניברסיטת תל אביב היא, אם תום המינוי נופל בהריון, להאריך את המינוי.
רותי קריסי: כאשר יהיה ברור, הסגל האקדמי הזוטר מקבל מינויים לתקופות קצובות.
רותי קריסי: חלק מהם מאריכים אותם לאורך זמן וחלק יכול להיות שההעסקה שלהם תהיה לסימסטר או לשנה אחת בלבד.
רותי קריסי: כך שזכות מוקנית לעבודה לכמה שנים, אין.
רותי קריסי: אז מראש, כאשר ההריון נופל במהלך תקופת החוזה, החוזה מוארך אוטומטית כהנחיה ברגע שנודע - - -
אתי לבני: ממתי ההנחיה הזו?
רותי קריסי: ההנחיה הזאת מאז ומעולם, מאז שהחוק קיים.
אתי לבני: אבל קרו מקרי פיטורין בלי פניה למשרד המסחר והתעשיה והתעסוקה, איך זה קרה?
רותי קריסי: לא היו מקרי פיטורים.
רותי קריסי: היו מקרים שפטור מהמינוי, למיטב ידיעתי, - - -
אתי לבני: זה פיטורין, זו הפרשנות.
רותי קריסי: מה שהסבירה מריאנה, ושבניגוד לבן אדם שמגיע כל יום לאותו מקום עבודה או שאמרה אידה שבחודש שמיני אנחנו אמורים לראות אם אותה מתרגלת מגיעה פעם בשבוע לקורס בערב, והמזכירות למשל, לא יודעת מזה, ההנחיה שלנו המפורשת, ברגע שידענו אנחנו מתקנים את המעוות, גם אם זה רטרואקטיבי.
רותי קריסי: אם היא תבוא ותגיד את זה למזכירה מראש, יצא מראש, אם זה קורה שנודע לנו, המקרים האלה שהיא מטענת, שיש מספר מקרים שקורים להם פיטורים והם בהריון, הם מקורם בחוסר ידיעה.
רותי קריסי: כאשר לא ידעו על זה מראש תיקנו את זה בדיעבד.
רותי קריסי: אין אחת שלא קיבלה בדיעבד את התיקון שלה - - -
בועז בן דוד: היו 3, נכון להיום שהובאו לידיעת
בועז בן דוד: כם בחודש מרץ - - -
רותי קריסי: אני בועדה מכובדת של הכנסת, ואני עומדת מאחורי זה.
רותי קריסי: לגבי סעיף 9ג'.
רותי קריסי: סעיף 9ג' לחוק לא עושה את אותה הבחנה ואין בו את האמירה המפורשת שסיום מינוי, אתם הועדה, אם תצא מכאן קריאה לתקן את החוק אוניברסיטת תל אביב שוב - - - - - - - אם מדובר על אותו סעיף, אין חולק שהסעיף לא אומר, הסעיף לא אומר את זה.
רותי קריסי: אותו פסק דין אלה שגב הוכרע על פי העובדות הספציפיות של המקרה שמה שקרה באותו מקרה טענו שהבטיחו לה העסקה לסמסטר העוקב, ולכן האוניברסיטה לא עמדה, ההנחה היתה שההריון היתה סיבה לזה שהיא לא קיבלה מינוי.
רותי קריסי: מקרה אלה שגב, אם יגיעו מקרים שהם בדיוק כמו אלה שגב, האוניברסיטה תפעל על פי פסק הדין.