GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גילה גמליאל: אנחנו אמרנו שזה אבסורד, והפנינו את תשומת לבו של שר האוצר .
גילה גמליאל: בזמנו גם כשדיברו על כל הנושא אמרנו: רגע, אם אנחנו מדברים על הרצון להשתלב במעגל התעסוקה, אין דבר טוב יותר מלימודים אקדמאיים לצאת מכל המצוקות האלה, כדי להשתלב בעבודה.
גילה גמליאל: אחת הדרכים הטובות.
מרינה סולודקין: יש חוק שלך, יש גם חוק שלי לקדם.
גילה גמליאל: אנחנו הסכמנו לא לקדם את החוק הזה מכיוון ששר האוצר בזמנו, כשכל הנושא הזה עלה, נאמר במפורש שתינתן.
גילה גמליאל: ואז היו לי מגעים עם נציגים ממשרד האוצר בסוגיה הזו, ואמרו לי כל פעם מחדש שעדיין גובה המלגה לא ידוע.
גילה גמליאל: ודיברנו על זה אם המלגה תהיה רק לשנה אחת או אם מדובר על כל שנות הלימודים – שאלה נתונים שלא נתנו לנו בזמנו.
גילה גמליאל: השאלה איפה הנקודה הזו עומדת, ואם כן למה לא.
הרן לביאות: אני אציג את הנושא ממש בקליפת אגוז.
הרן לביאות: זה עומד משני כיוונים אפשריים.
הרן לביאות: אנחנו במשרד האוצר מאמינים שזה צריך להיעשות דרך מלגות לתקופה מוגבלת לאוכלוסייה מאוד ממוקדת.
מרינה סולודקין: זו היתה העמדה של אורי יוגב.
מרינה סולודקין: אבל הוא יצא.
הרן לביאות: ולא באמצעות מה שהצעת החוק מציעה, בעצם להמשיך ולשלם את גמלת הקיום לאישה שלומדת.
גילה גמליאל: אבל על זה התפשרנו.
גילה גמליאל: אבל עדיין את המלגות האלה.
הרן לביאות: אז זה אני אומר.
הרן לביאות: הבחינה דרך המוסדות של החינוך האקדמאיים זה עומד בבחינה עם גורמים במוסד לביטוח לאומי, עם גורמים באוצר.
הרן לביאות: כרגע זה בבחינה בנושא הזה.
הרן לביאות: אין לי בשורות.
גילה גמליאל: מה יש פה לבחון?
גילה גמליאל: בוא ניכנס לנקודות.
גילה גמליאל: אם חד הורית שיוצאת ללימודים, את אותו מענק שאתם נותנים למי שיוצאת לעבודה, בגובה 9,000 שקלים במידה והיא מוסיפה משכורת, אם היא יוצאת ללימודים במשך שלוש או ארבע שנים, את אותה מלגת לימודים שאפשר אחר כך לתרגם מלגות נוספות אבל אם את הדבר הבסיסי היא לא תקבל מכם.
הרן לביאות: אני לא משוכנע שהבנתי.
הרן לביאות: שכר לימוד חינם, וגמלת קיום, כי ממה היא תתקיים?
הרן לביאות: הרי אם היא לומדת אין לה איך לעבוד.
הרן לביאות: קורסי הכשרה זה מוגבל לזמן מאוד מאוד קצר, זה לא יקנה לה תואר.
הרן לביאות: בקורס להכשרה מקצועית עוזרים לה גם תוך כדי, אם אני מבין מקום, לכוון אותה למצוא עבודה, זה תהליך שונה לחלוטין מלימודים אקדמאיים.
הרן לביאות: גם איזה מקצועות אקדמאיים?
הרן לביאות: יש אנשים רבים שלומדים שלוש או ארבע שנים ואחרי זה זה לא טריביאלי שהם ימצאו עבודה.
הרן לביאות: זה נושא די מורכב.
גילה גמליאל: אחוז המובטלים מקרב האקדמאים הוא מאוד נמוך, כמו שכולנו יודעים.
מרינה סולודקין: גילה, מוכרים לנו לוקש.
מרינה סולודקין: בגלל שכל הדיבורים היו ב-2002.
מרינה סולודקין: כל העניין של גמלה היה במבחן, כל עניין דמי הקיום היה במבחן, היתה פשרה עם שרנסקי, ואחרי הבחירות אמרו לנו: יש לנו רפורמה, אנחנו לא תומכים בחד הוריות, אנחנו מעודדים אותן ללכת לעבוד במקצועות נמוכים מאוד, אנחנו לא רוצים להם את ההשכלה הגבוהה כי הם יוצאים ממעגל העוני.
מרינה סולודקין: גילה, אז מוכרים לנו לוקש.
גילה גמליאל: טוב, הרפרנט הוא בטח לא הכתובת.
מרינה סולודקין: בטח שהוא לא.
גילה גמליאל: אבל בעניין הזה, מהנתונים שנמצאים בידיך, אתה אומר שבעצם הנושא נבחן.
גילה גמליאל: מכיוון שמדובר בין שלוש לארבע שנים, זה לא מקבל עדיין את המימוש שלו.
גילה גמליאל: אנחנו נדאג להגיע למי שצריך בקשר לזה.
גילה גמליאל: אני רוצה את נציגי משרד התמ"ת שיפרטו לנו יותר על קורסי ההכשרה.
גילה גמליאל: אנחנו באופן אישי בוועדה עשינו מספר סיורים במכללות הטכנולוגיות, וראינו נשים חד הוריות בקורסי הכשרה, שזה ממש הצלחה.
גילה גמליאל: יחד עם זה, לצערנו, שמענו על כל המצוקות, בין היתר על אותן נשים שנאלצו לנשור מאותם קורסים, עקב זה שלא היתה להן האפשרות, אם לא היו יוצאות לעבוד, לא היו יכולות לסגור את החודש עם הקצבה המדוברת, ואת אותן נשים שזה מעורר בהן את התקווה שהן תמצאנה עבודה בתחום.
גילה גמליאל: מרביתן סיימו קורסים של טכנאיות, באמת זה היה מבורך.
גילה גמליאל: אני רוצה שנציג או נציגת התמ"ת, הבנתי שנמצאת אתנו גברת סיגל, שתציג לנו את הנושא.
סיגל שלח: לפני שאני מתמקדת בהכשרות, אני רוצה לפרוש טיפה את המסגרת של התכנית שהמשרד מטפל בה, ואחרי זה אני אתייחס להכשרות באופן ממוקד.
סיגל שלח: המשרד מטפל בכמה אספקטים של התוכנית, או במירב האספקטים של התוכנית, ובראש ובראשונה בהשמות ישירות לעבודה, שזה נעשה במרביתו דרך שירות התעסוקה.
סיגל שלח: נמצאת פה חני נחמני, מנהלת אבטחת הכנסה בשירות התעסוקה שתרחיב ותדבר על ההשמות.
סיגל שלח: בעיקרון, עד היום, מתוך האוכלוסייה שהיתה זכאית לתוכנית הופנו לעבודה כשמונה עשרה אלף הורים יחידים, והושמו בעבודה כשבעת אלפים שבע מאות, כמעט שמונת אלפים הורים יחידים.
סיגל שלח: אני אכנס טיפה, כשאדבר על ההכשרות, גם על המגבלות של העבודות האלה, כי אנחנו יודעים מה האופי של חלק גדול מהעבודות שמרביתם השתלבו בהם, ואני אתמקד בזה כשאדבר על ההכשרה.
גילה גמליאל: השבעת אלפים חמש מאות זה התכנית הזאת?
סיגל שלח: כן.
סיגל שלח: עכשיו, בנושא של המענקים.
סיגל שלח: אולי אני אגיד קודם: יש את ההשמות, יש את המענקים שנגזרים מההשמות, למרות שיכולים לקבל אותם גם הורים יחידים שלא הושמו דרך שירות התעסוקה.
סיגל שלח: ישנו האספקט של הסרת חסמים – מעונות יום וצהרונים, שאני ארחיב טיפה, וישנן פניות ייעודיות, כמו יזמות והכשרה שהן ממש עומדות בשלב היישום.
קריאה: שבע מאות תשע עשרה.
סיגל שלח: אז היה עוד תשלום גדול, אז אני לא מעודכנת, אני מצטערת.
סיגל שלח: אבל זה העדכון האחרון שקיבלתי ממת"ש.
רחל אגמון: רגע, אני צריכה להבין.
רחל אגמון: מתוך השבעת אלפים חמש מאות שהושמו, השבע מאות קיבלו ממש את המענקים.
סיגל שלח: קיבלו ממש את המענק.
סיגל שלח: לתוכנית יש מרכיבים רבים.
סיגל שלח: מתוך השבעת אלפים שהושמו, זה לא אומר שכולן זכאיות.
סיגל שלח: גם אם היו מצליחים לעמוד בקריטריונים זה לא אומר שכולם היו זכאיות לקבל את המענקים, כיוון שהמענקים ניתנים באופן רבעוני רק אחרי השלמה של ארבעת חודשי עבודה, ולכן רק חלק מהאוכלוסייה הזאת היה זכאי בפועל לקבל.
סיגל שלח: עדיין אנחנו רואים מיצוי יחסית נמוך של המענקים למה שציפינו.
סיגל שלח: בנושא של הסרת חסמים – מעונות יום.
סיגל שלח: יש כמעט כיום כשש מאות ילדים הלומדים במערכות האלה.
סיגל שלח: הם נכנסים למערכות האלה בעלות מאוד נמוכה.
סיגל שלח: הן משלמות מאתים וחמישים שקלים לחודש בלבד.
סיגל שלח: כאן נעשה באמת צעד מרחיק לכת.
קריאה: בכל הארץ שש מאות ילדים?
סיגל שלח: זה נכנס לאט לאט.
סיגל שלח: כאן אני רוצה להרחיב.
סיגל שלח: כיוון שזה הולך לאט, התכנית לא היתה בום וגמרנו.
סיגל שלח: יש תהליכי הפנמה גם של ההורים היחידים וגם של שוק העבודה.
סיגל שלח: הדברים הם אולי לא כפי שקיווינו שנחליט יום אחד שכולן נכנסות לשוק העבודה ולמחרת כולן שם.
סיגל שלח: כנראה זה תהליכים.
סיגל שלח: למרות שקיצצו את הגמלה יש לאנשים תהליכים שהם צריכים לעבור עד שהם מגיעים באמת לעבודה, ואנחנו רואים שהזרימה לתוך המעונות הולכת וגוברת.
סיגל שלח: המעונות האלה נותנים מענה עד גיל שלוש, ונתקלנו בבעיה של מתן מענה להורים יחידים שמעונינים לעבוד משרה מלאה.
סיגל שלח: וכאן מופעל מהלך, יש פיילוט שפועל מול קרן רש"י, פועל כיום בעכו.
סיגל שלח: אנחנו מנסים לראות איך בעצם בונים מן מערכת כזאת שהמשרד תומך בה כספית בעלויות או מסבסד בעצם כמעט לחלוטין את העלויות של ההורים היחידים בצהרונים.
סיגל שלח: אנחנו הולכים במקביל גם למפרט רחב יותר שיאפשר כניסה של ארגונים מלבד קרן רש"י, כדי להרחיב את המאגר שיעמוד לידי הפקידים בשירות התעסוקה.
סיגל שלח: כשיגיע הורה יחיד לשירות התעסוקה, ויציעו לו משרה מלאה, לשירות התעסוקה יהיה כלי, שיוכל להגיד הנה בקשה, יש כאן רשימה של צהרונים וזו ההנחה שניתנת כאן.
סיגל שלח: ואני מקווה שהמהלך הזה, הוא מתקדם, אבל זה עניין של מפרטים, אנחנו צריכים להוציא אותם וכולי.
סיגל שלח: זו גם בעיה שעלתה במהלך ההפעלה של התוכנית, היא לא היתה רשומה בתוך התוכנית המקורית.
סיגל שלח: הכשרה מקצועית – נכון, יש הקורסים של טכנאיות שפועל יפה.
סיגל שלח: את התוצאות של ההשמה אנחנו נראה עם סיום התוכנית או בעוד כמה חודשים לאחר סיום התוכנית.
סיגל שלח: בינתיים, באופן יחסי, הנשירה היא לא גדולה, והקורסים מתפתחים באופן יפה, גם קורסים רגילים להכשרה מקצועית להורים יחידים.
סיגל שלח: ניתן שם סיבסוד מלא להסעות, מה שלא קיים בדרך כלל בהכשרה מקצועית, וזה מאוד הקל על ההורים היחידים שלומדים בהכשרה מקצועית.
סיגל שלח: מעבר לזה, נבנית היום כנגד התחייבות של האוצר, להפעלה של באמת תוכנית הכשרה שבאה לענות על מה שהזכרתן בהתחלת הדברים.
סיגל שלח: אני חושבת שזו באמת הבעיה המרכזית עם הורים יחידים.
סיגל שלח: זה לא להגיד להם בעצם בואו קחו מענקים ותיכנסו לעבודות ניקיון ועבודות סיעוד, ותישארו גם בעבודות האלה.
סיגל שלח: כי זאת לא המטרה שלנו.
סיגל שלח: אנחנו הרי מעונינים להמשיך ולתגבר את ההורים הללו, ולתת להם אפשרות של גידול בהכנסות לאורך החיים, ולא רק משהו מקומי.
סיגל שלח: לכן נבנית היום תוכנית והיא מובאת היום לאישור האגף להכשרה מקצועית, ואחרי כן לאישור האוצר, והאוצר גם התחייב שהדברים ייעשו מהר וללא בעיות, כי הדברים נעשו במקביל בעבודה עם הרפרנטים של העבודה.
מרינה סולודקין: מי אחראי על בניית התוכנית?
סיגל שלח: הרשות לתכנון כוח אדם, שהיא הגוף הביצועי המחזיק את הפרויקט מטעם המשרד, אחראית על התוכנית הזאת.
סיגל שלח: האגף להכשרה מקצועית כמובן היה שותף מאוד פעיל בפנים, אבל נכנסו שם גופים, לא רק האגף להכשרה מקצועית.
סיגל שלח: כלומר, לתוכנית הזאת יש כמה מסלולים.
סיגל שלח: אחד המסלולים החשובים הקיים בה מאפשר להורים יחידים או שעובדים כיום במשרות חלקיות או שעובדים בעבודות שאין בהן אופק תעסוקתי, אין בהן קידום, אין בהן ביטחון תעסוקתי, שאנחנו לא רואים אותן כעבודות שיכולות לקדם אנשים לאורך זמן, מאפשר להם לימודים בזמן העבודה.
גילה גמליאל: סיגל, ברשותך, הנשים שאת מדברת עליהן, שנכנסו והצליחו להשתלב מבחינת מקומות העבודה, מבחינת המיקום הגיאוגרפי איך זה בא לידי ביטוי?
גילה גמליאל: כי לדוגמא, לקבל תוספות למקומות עבודה באזור הדרום נשמע לי פנטזיונרי לגמרי.
סיגל שלח: על זה חני תכף תרחיב.
סיגל שלח: יש לה את הפיזור הגיאוגרפי של ההשתלבות בעבודה לפי לשכות.
סיגל שלח: אז עוד רגע.
סיגל שלח: אז זה בנושא של הכשרה מקצועית.
סיגל שלח: אנחנו מאוד מקווים שהתוכנית תתחיל לפעול.
סיגל שלח: אנחנו נתנו תאריך יעד של עד יולי, אנחנו מקווים שבמהלך הקיץ זה יתחיל לפעול.
סיגל שלח: במקביל, תוגש בתחילת השבוע תוכנית של יזמות עסקית של נשים.
סיגל שלח: אגב, התוכנית הזו כללה עבודה מאוד מסיבית מול ביטוח לאומי, ונוצר שם נוהל על ידי גברת בתיה כהן ואורנה בירקוביצקי, נוהל מאוד יפה לדעתי, שבעצם לא שולל הבטחת הכנסה ממקימות עסק, וממשיך ונותן להן אפשרות לקבל הבטחת הכנסה, עם עמידה בכל מיני קריטריונים של התוכנית, במשך כמעט שנתיים וחצי.
סיגל שלח: זאת אומרת, זה לא רחוק מלימודים אקדמיים.
סיגל שלח: זה נוהל מאוד יפה, אולי אפשר לעשות בו שימוש.
סיגל שלח: ביטוח לאומי עשה באמת עבודה מאוד יפה.
גילה גמליאל: תכף נשמע גם את הפירוט מביטוח לאומי בעניין הזה.
רחל אגמון: זה בבחירה אישית.
רחל אגמון: תוכנית ייחודית לכל אחת ואחת, תוכנית ייחודית מלווה.
סיגל שלח: זה נכון.
סיגל שלח: יש ליווי של החונך, אבל בהחלט הנוהל הוא נוהל עם נקודות זמן מאוד ספציפיות של כניסה, יציאה, המשך או לא המשך של קבלת הבטחת הכנסה.
גילה גמליאל: חברת הכנסת מרינה סולודקין רוצה לשאול רק שאלה.
מרינה סולודקין: בזמן האחרון יש לי הרבה פניות בנושא של חד הוריות שהעסקים שלהן פשטו את הרגל.
מרינה סולודקין: מה עם סיוע להן.
מרינה סולודקין: כי זה גם חשוב.
מרינה סולודקין: יש תוכניות או אין?
סיגל שלח: בעיקרון, לא היתה תוכנית ייעודית במסגרת התוכנית הספציפית הזו.
סיגל שלח: אבל אני לא רואה שום מניעה מנשים כאלה שבאמת פשטו את הרגל להיכנס או לתוכניות היזמות שעכשיו תיפתחנה.
קריאה: הן לא יזמיות.
קריאה: הן לא באוכלוסיית היעד.
סיגל שלח: הן לא באוכלוסיית היעד.
סיגל שלח: כיוון שהן עבדו.
סיגל שלח: כאן אני רוצה לומר משהו על התוכנית.
סיגל שלח: באמת נעשתה איזו שהיא רפורמה, נעשה צעד שאני הייתי קוראת לו צעד ניסויי.
סיגל שלח: זה בעצם לקחת אוכלוסייה די ספציפית של תעודות זהות מסומנות, שהיו עד יולי במערכת הבטחת הכנסה, ואיתן לנסות לקדם כמה מודלים שאנחנו מקווים שיוכלו לשמש אחרי זה אוכלוסייה יותר רחבה.
סיגל שלח: אבל התוכנית הזו אינה במנדט שלה.
מרינה סולודקין: יש לי פגישה בשמיני ביוני עם שר האוצר.
מרינה סולודקין: אז נדבר.
מרינה סולודקין: בגלל שיש לי הרבה פניות של אלה שפשטו את הרגל.
גילה גמליאל: ברשותכם, לפני שנמשיך לפתוח את הדיון, אני ארצה לשמוע את הביטוח הלאומי.
מרים שמלצר: אני עובדת במינהל המחקר, אז אני לא אוכל לרדת לפרטים של התוכנית הזאת.
מרים שמלצר: הרעיון הכללי של התכנית הוא לאפשר לאנשים שעוד לא ברור אם יש להם הכנסה מהיזמות הזאת לקבל קצבה למרות שיכול להיות שיש להם הכנסה השוללת את הקצבה.
מרים שמלצר: אני לא מכירה את הפרטים, אני רק יודעת שזה קיים.
מרים שמלצר: מה שרציתי לספר, זה מה קרה לחד הוריות במערכת הבטחת הכנסה.
מרים שמלצר: אתם יודעים שקיצצו להם את הקצבה.
מרים שמלצר: חד הוריות עם ילד אחד בארבע מאות וחמישים שקל, ועם שני ילדים באיזה שבע מאות שקל.
מרים שמלצר: זה מה שקרה בשטח.
מרים שמלצר: הקצבה פחתה בהתאם.
מרים שמלצר: מספר החד הוריות במערכת פחת, והוא פחת משתי סיבות.
מרים שמלצר: האחת, בנוסף לזה שהקצבה קוצצה, גם הכנסה לא נחשבת לצורך קבלת קצבה מאוד פחתה, וזה פגע בעיקר בחד הוריות.
מרים שמלצר: כי רמת ההכנסה שעיכבה להם את הקצבה קוצצה בערך באלף שקל.
מרים שמלצר: אז בבום הראשון כשהפחיתו קצבאות ושינו את מבחן ההכנסות יצאו איזה ארבעת אלפים שש מאות אנשים, שלושת אלפים ושש מאות מתוכם היו חד הוריות.
מרים שמלצר: כי מבחן ההכנסה שלהן לקבל קצבה היה מאוד גבוה, חלקן היה קרוב לשכר הממוצע, וזה פחת באולי יותר מאלף שקל.
מרים שמלצר: אם אני אגיד במספרים, היו לנו חמישים ושתיים אלף נשים במערכת הבטחת הכנסה ערב הקיצוץ, וחודשיים אחרי הקיצוץ היו לנו בערך חמשת אלפים נשים פחות, כי גם פחות נשים יכולות להיכנס כשהמבחנים הפכו להיות נוקשים יותר.
מרים שמלצר: בפברואר השנה, לאחר שנגמרו גם העיצומים, אתם יודעים שבנוסף לזה שהפחיתו את הקצבאות והקשו את מבחני ההכנסה, הקטינו גם את גיל הילדים המחייב אימהות לעשות מבחן תעסוקה, זאת אומרת, לחפש עבודה, משבע שנים לשנתיים.
מרים שמלצר: בפועל, ירדו בערך עוד חמשת אלפים נשים מהמערכת.
קריאה: מה זאת אומרת ירדו?
מרים שמלצר: לא ירדו.
מרים שמלצר: אני אסביר את הנתונים.
מרים שמלצר: אני מדברת על מלאים.
מרים שמלצר: אני לא מדברת על מעקב של נשים.
מרים שמלצר: אני לא מדברת שעקבתי אחרי אישה ממאי שנה שעברה מה קרה לה היום, זה לא מהמעקב שאני מדברת עליו עכשיו.
מרים שמלצר: גם עוד לא עשינו אותו.
מרים שמלצר: מה שאני מדברת זה על מלאי המקבלים.
מרים שמלצר: אם היו לנו חמישים ושתיים אלף נשים חד הוריות שמקבלות הבטחת הכנסה במאי 2003, ערב הקיצוץ, באוגוסט 2003, לאחר הקיצוץ, עוד לפני הפעלת מבחני התעסוקה, עוד לא שלחו אותן לשירות התעסוקה, היינו בערך בארבעים ושבע אלף נשים.
מרים שמלצר: היום יש ארבעים ושתיים אלף חד הוריות שנמצאות במערכת, ירידה של עשרים אחוז.
מרים שמלצר: זה לא מוכרח להיות אותן נשים.
מרים שמלצר: גם חלק ירדו, חדשות לא יכולות להיכנס בגלל המבחנים הנוקשים, וגם חיוב מבחן התעסוקה בודאי מנע מחלק מהנשים להתייצב בשירות התעסוקה ולנסות להסתדר בצורה אחרת.
מרים שמלצר: וחלק גם מצאו עבודה.
מרים שמלצר: אלה הנתונים העיקריים שיש עכשיו כתוצאה מהתוכנית.
מרים שמלצר: זאת בעצם גם היתה הכוונה של התוכנית.
מרים שמלצר: אי אפשר שהכוונה לא היתה לא לקצץ.
רחל אגמון: שמי רחל אגמון, ואני אחראית על הנושא של חד הוריות במשרד הרווחה.
רחל אגמון: לפרוטוקול אני אומרת שאין לנו תקציב צבוע למשפחות חד הוריות עדיין, עם זאת אנחנו עושים כל מיני דברים.
רחל אגמון: אני בכל זאת רוצה להבין.
רחל אגמון: התנאים נעשו קשוחים, אנחנו בעצם חיים במדינת ישראל, ויודעים את הכל.
רחל אגמון: כל מה שאת מנית, אחת לאחת.
רחל אגמון: את כל הזמן התבטאת בזה שאמרת "ירדו".
רחל אגמון: מה קרה להן?
רחל אגמון: ממה הן חיות הנשים האלה?
רחל אגמון: עשרת אלפים נשים.
רחל אגמון: את התהליך אני מבינה.
רחל אגמון: הן לא זכאיות להבטחת הכנסה.
רחל אגמון: ממה הן חיות?
רחל אגמון: זו השאלה.
קריאה: חלק חיות מסכום יותר נמוך.
קריאה: יותר נמוך, מאיפה?
גילה גמליאל: סליחה, אנחנו רוצים להמשיך את הדיון.
גילה גמליאל: את רוצה לענות לה על השאלה.
מרים שמלצר: אמרתי שהן צריכות מסכום יותר נמוך.
מרים שמלצר: זה מה שקרה.
מרים שמלצר: זה מה שזה אומר.
גילה גמליאל: טוב, אני רוצה לשמוע את הגברת ברכה ארג'ואני.
ברכה ארג'ואני: חברת הכנסת גמליאל, קודם כל תודה רבה שזימנת את הוועדה.
ברכה ארג'ואני: אני דווקא רוצה לעשות את הקטע של הקצבאות של הביטוח הלאומי, ולהיכנס לנושא של הדיור שבו אני עוסקת.
ברכה ארג'ואני: לצערי, חל גידול מאוד גדול של פינויים וצווי פינוי של משפחות הן שהבנקים נתנו צווי פינוי, החברות המשכנות, ובעלי בתים פרטיים שזורקים אנשים מהבתים עקב אי היכולת לשלם את השכר דירה.
ברכה ארג'ואני: היום אנחנו רואים בעצם הלכה למעשה את השפעת הקיצוצים.
גילה גמליאל: כמה פניות כאלה הגיעו אלייך?
ברכה ארג'ואני: מפברואר עד היום הגיעו אלי קרוב לחמש מאות פניות.
ברכה ארג'ואני: כאשר אני יודעת שבנמצא יש שבע מאות צווי פינוי.
ברכה ארג'ואני: בטח אריה כהן יעדכן אותנו יותר, מכל מיני נושאים מבתים.
ברכה ארג'ואני: אבל אני יודעת שבמאי חל גידול של עשרים עד שלושים אחוז בנושא של ממש להוציא לפועל.
גילה גמליאל: משפחות חד הוריות?
ברכה ארג'ואני: רובן משפחות חד הוריות.
ברכה ארג'ואני: לצערי, כל הפניות שנעשו אלינו, לארגון לזכויות לדיור, שמונים וחמישה אחוז היו משפחות חד הוריות.
גילה גמליאל: ומה הטיפול שלכם בנושא?
ברכה ארג'ויאני: הטיפול מאוד מאוד קשה.
ברכה ארג'ויאני: וזה מאוד מאוד תלוי מי החברה המשכנת ומי החברה שמוציאה לפועל, ומי הבנק.
ברכה ארג'ויאני: על פי רוב, מאוד מאוד קשה לעצור את התהליך של הפינוי, במיוחד כשמדובר בעמידר.
גילה גמליאל: ואז מה קורה עם אותן משפחות?
ברכה ארג'ואני: הן בחוץ.
גילה גמליאל: מה זה בחוץ?
ברכה ארג'ואני: הן פשוט נזרקות החוצה.
ברכה ארג'ואני: ואז מה שקורה בדרך כלל, יש נוהל של דר רחוב.
ברכה ארג'ואני: עיריית ירושלים, או אותה עירייה מארגנת אכסניה לשניים שלושה לילות בבתי מלון מאוד זולים, ואחר כך המשפחה צריכה למצוא לעצמה קורת גג במקום אחר.
ברכה ארג'ואני: כאשר הרווחה אומרת שהיא יכולה להשתתף בחודשיים שכירות לאותה משפחה, בסכום מאוד מאוד מוגבל.
ברכה ארג'ואני: אבל שוב, זה רק מוכיח שחוסכים בכיס אחד ומוציאים מהכיס השני.
ברכה ארג'ואני: העניין של כל הקיצוץ, היום אנחנו רואים אותו על פניו.
ברכה ארג'ואני: זאת אומרת, שאם אנשים לא יכולים לשלם את שכר הדירה בשוק החופשי, ובעלי בתים מתחילים היום הרבה יותר לפנות להוצאות לפועל ולהוציא צווי פינוי.
גילה גמליאל: אני רוצה ברשותך לשמוע את אריק כהן מההוצאה לפועל, לראות אם הנתונים תואמים.
אריה כהן: אנחנו מדברים על חמש עשרה אלף הודעות פינוי.
אריה כהן: אנחנו מדברים על סדר גודל של בערך שמונת אלפים פינויים בשנה.
אריה כהן: אין לי בתוך זה נתונים אם זה חד הורית או לא חד הורית.
אריה כהן: מה שאנחנו רואים זה פינויים ופינויים בגין פסקי דין, בגין חובות של אנשים לבנקים למשכנתאות, לחברות משכנות.
גילה גמליאל: אני רוצה לקבל פירוט לגבי שכירות דירה, נשים שאין להן כסף לשלם שכר דירה ואז תובעים אותן.
גילה גמליאל: אני רוצה למקד את הדברים שאנחנו רוצים לקבל פה נתונים לגביהם.
גילה גמליאל: מפברואר האחרון עד עכשיו, פחות או יותר, לגבי משפחות, כי אתה לא יודע כרגע אם הן חד הוריו או לא, לגבי שכירות.
אריה כהן: אין לנו ידיעה לגבי שכירות.
אריה כהן: מבחינתנו שכירות זה פסק דין.
אריה כהן: ברגע שמישהי לא משלמת, במידה והוא לא מצליח באמצעים הקיימים לרשותו להוציא אותה מהבית, הוא חייב לפנות לבית משפט.
אריה כהן: הוא פונה לבית משפט, ברגע שהוא זכה בבית המשפט מבחינתנו זה פסק דין לכל דבר.
אריה כהן: אין לנו התייחסות לשכר דירה, בגין מה הפסק דין, בגין איזה חוב, ואם זה חד הורית או לא חד הורית.
מלי אביטל: עם המשכורות שמקבלים אפשר להשכיר דירה?
מלי אביטל: אני בתור חד הורית יש לי משכורת של אלפיים שמונה מאות שקל.
מלי אביטל: אני יכולה להשכיר דירה?
מלי אביטל: וקיבלתי צו פינוי.
מלי אביטל: היום דירה מינימום חמש מאות דולר בשביל לאכלס שלושה ילדים.
מלי אביטל: ואיפה כלכלה, איפה לימודים, איפה ספרי לימוד, איפה חוגים?
מלי אביטל: אני לא מכניסה את הילדים שלי לחוגים, ואני אישה עובדת.
מלי אביטל: אני אישה עובדת.
מלי אביטל: זה לא דירה שלי.
מלי אביטל: זה דירה של חברה מאכלסת.
אריה כהן: זה דירה של מישהו ששכר דירה.
גילה גמליאל: את יכולה לפרט קצת יותר מאז השינוי מה המצב?
מלי אביטל: אני מלי אביטל, אם חד הורית לשלושה ילדים.
מלי אביטל: מיום שנולדתי התגוררתי בבית סבתי, גדלתי שם.
מלי אביטל: סבי וסבתי היו הורי השניים.
מלי אביטל: הם גידלו אותי בכל דבר.
מלי אביטל: יצאתי לצבא מאצלם מהבית, התחתנתי מאצלכם מהבית.
מלי אביטל: התחתנתי בתשעים ושתיים, וביוני, בשביעי לשישי, ביום הצו פינוי שלי, יש לי אחת עשרה שנים ליום פטירת הבת שלי.
מלי אביטל: הבת שלי נפטרה בגיל שמונה חודשים מטעות של רופאים.
מלי אביטל: והחיים שלי המאושרים עם בעלי הידרדרו, וחזרתי לגור בבית סבתי למעשה, ולא ידעתי שאני בהריון.
מלי אביטל: ואז היינו בהליכי גירושין, וזה לקח הרבה זמן.
מלי אביטל: ובעלי הידרדר לסמים בעקבות זה, ולאלימות קצת.
מלי אביטל: קיבל מאוד קשה את המוות של הילדה, שלקחתי ילדה בריאה לבית חולים והיא חזרה צמח, שלושה חודשים גידלתי אותה כצמח.
מלי אביטל: הבן שלי שראה את השוטר, הגיע הביתה ונתן לי צו פינוי, וחקר אותי איזו משפחה, הוא בא לפנות ביום שני.
מלי אביטל: אז אמרתי לו תראה, אני לא מתכוננת לצאת, כי אין לי לאן לצאת.
מלי אביטל: והתחלתי לבכות.
מלי אביטל: אז הבן שלי אמר:
מלי אביטל: אנחנו לא יוצאים מהבית.
מלי אביטל: יש לי ילד מאוד חכם, בגיל עשר, והוא מבין הכל.
מלי אביטל: והוא הבעל השני שלי למעשה.
מלי אביטל: הוא יצא וכתב מכתב לאמא, שאם יוציאו אותו מהבית הוא יתאבד.
מלי אביטל: אני לא מוכנה לאבד את הילדים שלי.
מלי אביטל: אני איבדתי ילדה מטעות של רופאים, אני לא רוצה בגלל המדינה לאבד את הילדים שלי.
מלי אביטל: אני לא מוכנה.
מלי אביטל: אני לא מתכוננת לצאת מהבית.
מלי אביטל: יהיה מה שיהיה ביום שני.
מלי אביטל: אף אחד לא עוזר לי, חוץ מברכה ארג'ואני, שהיא האמא המאמצת שלי.
מלי אביטל: באמת אמא מאמצת, מהיום שידעתי עליה שהיא יושב ראש הארגון לזכויות הדיור.
מלי אביטל: היא אמא מאמצת, היא אוזן קשבת.
מלי אביטל: אני בוכה, אני הכל.
מלי אביטל: אני לא יודעת מה לעשות.
מלי אביטל: מיום שקיבלתי את הצו פינוי
גילה גמליאל: את לא מקבלת סיוע בשכר דירה?
מלי אביטל: אני לא מקבלת סיוע משכר דירה.
גילה גמליאל: בגלל ההגבלה החדשה?
גילה גמליאל: או שזה כבר קודם.
גילה גמליאל: לא, היא נחשבת כפולשת עדיין.
קריאה: פולשת לאן, לדירה של סבתא שלה?
ברכה ארג'ואני: כן.
ברכה ארג'ואני: הדירה של עמידר.
גילה גמליאל: רגע, נמצאת אתנו מנכ"לית עמידר.
גילה גמליאל: אני מבקשת לא לדבר בטלפון.
תמר מיארה: עצרתי את הפינוי פשוט.
תמר מיארה: זו הסיבה שדיברתי בטלפון.
תמר מיארה: זה מאוד מרגש מה שהיא אמרה.
גילה גמליאל: השאלה אבל אם הם צריכים להגיע לכנסת, אם הן צריכות להגיע לכנסת, או אם הן צריכות להגיע לוועדה לקידום מעמד האישה בשביל לקבל את הפתרון ההומניטרי הזה.
תמר מיארה: התשובה היא לא.
גילה גמליאל: אז השאלה היא- - -
תמר מיארה: אם תתני לי את רשות הדיבור אני אענה.
ברכה ארג'ואני: אני רוצה להשלים את המשפט שהתחלתי.
ברכה ארג'ואני: אני אמרתי תלוי איזה חברות משכנות, מול איזו חברות משכנות אנחנו עובדים כדי למנוע פינויים.
ברכה ארג'ואני: והאמת היא, שגם מבחינת עמיגור, כאשר יש פינויים, התהליך יותר פשוט.
ברכה ארג'ואני: הם עוצרים, ומנסים לבדוק שוב את המקרה בעקבות זה שאנחנו מתערבים.
ברכה ארג'ואני: חברת עמידר, ששם יותר פינויים בתקופה האחרונה, ומאיזו שהיא סיבה, אולי תמר אחר כך תסביר, הם באמת משתדלים.
ברכה ארג'ואני: הם משתדלים המון לעזור לנו, גם במקרה של אס או אס.
ברכה ארג'ואני: בשבוע שבעבר היה לי מקרה, שבאותו רגע שנודע לי שיש פינויים, אני התקשרתי ללשכה של תמר, והם ניסו את כל מה שהם היו יכולים לעשות כדי למנוע את הפינוי, אפילו שהיתה משאית של הוצאה לפועל בדלת, והבן אדם התבצר בתוך הדירה ושרף את עצמו.
גילה גמליאל: תראו, הנושא הוא בכלל לא פשוט.
גילה גמליאל: הוא מאוד מאוד טעון.
ברכה ארג'ואני: יש לי שאלה שאני רוצה להפנות לתמר, שכל פעם שזה קורה לאחרונה, יש את המשחק הזה שעמידר לא יכולה אם אין הוראה של משרד השיכון.
ברכה ארג'ואני: משרד השיכון מחזיר אותנו חזרה אליכם לעמידר, ואז אני מרגישה מאוד לא נעים גם כלפייך וכלפי המערכת, ומאוד קשה לי.
גילה גמליאל: אני רוצה לשמוע את המנכ"לית של עמידר.
מלי אביטל: סליחה, יש לי עוד דבר אחד להגיד.
מלי אביטל: לפי הקריטריונים הגיעה לי דירה, שבדירה שאני מתגוררת בה זה אותו גודל שאני אמורה לקבל.
מלי אביטל: הם עלו לוועדה ציבורית, אני אגיש את כל המסמכים שיש לי
גילה גמליאל: הנושא שלך טופל.
גילה גמליאל: אם לא הבנת, אז יש פה בשורה טובה שהנושא שלך טופל, ואת לא תפוני מהדירה.
גילה גמליאל: לא יהיה צו.
תמר מיארה: אני עיכבתי את הצו.
תמר מיארה: אנחנו נביא מחדש את הנושא של מרי לדיון בוועדה.
תמר מיארה: אני רוצה להסביר.
תמר מיארה: המוקד זה יותר החברות המשכנות.
תמר מיארה: אני רוצה להבהיר, חברת עמידר היא לא הסמכות לאשר מגורים וזכאות לדיור.
תמר מיארה: הסמכות לאשר זכאות לדיור זה משרד הבינוי והשיכון.
תמר מיארה: עמידר ויתר החברות המשכנות פועלות בהתאם להחלטה.
תמר מיארה: תפקידנו אכן להציג את המקרה בהתאם למציאות, ולא תמיד אנחנו מגיעים.
תמר מיארה: והנה הדוגמה.
תמר מיארה: שישבתי, שמעתי, מאוד נוגע ללב, אנחנו נביא אותה מחדש לדיון בוועדה.
תמר מיארה: ובמקרה הזה אני גם אבדוק את זה באופן אישי.
תמר מיארה: אני גם לא יכולה לבדוק את כל המקרים באופן אישי.
תמר מיארה: יש לנו למעלה מאלף פולשים, אלף פולשים שמחזיקים בדירות.
גילה גמליאל: את לא פולשת גם למקרים שמקרים בהם זה משפחות שההורים נפטרו ואז הילדים נשארו בבניין, זה נחשב פלישה.
תמר מיארה: בתוך האלף יש גם מחזיקים שהם בני משפחה שלא ענו לקריטריון של חוק זכויות הדייר.
תמר מיארה: חוק זכויות הדייר מקנה זכות מגורים בדירה למשפחות שמחזיקות בדירה לפחות חמש שנים לפני פטירת בעל החוזה.
תמר מיארה: שלוש שנים.
תמר מיארה: טעיתי.
תמר מיארה: התכוונתי לשלוש ואמרתי חמש.
תמר מיארה: לאור החתימה על ההסכם, אני מודה שנכנסנו לפעילות מאוד מאוד אינטנסיבית, על מנת שלא להיקנס.
תמר מיארה: שכן אחרת אני חברה גרעונית, ואסור לי להגיע למצב הזה.
תמר מיארה: משרד הבינוי והשיכון, יחד עם ראשי הערים, כנראה היה צריך לעשות את הפעילות הזו על מנת שתהיה התעוררות.
תמר מיארה: כל ראשי הערים היום משתפים אתנו פעולה.
תמר מיארה: הרבה מאוד משפחות בעצם היו יכולות לקבל את אישור המגורים אם היו משתפים פעולה וממציאים את אותם מסמכים שנדרשים מהם.
קריאה: אם יש להם אפשרות להמציא.
תמר מיארה: זה לא בשמיים, ואנחנו היום מסייעים להם, יחד עם מחלקות הרווחה ברשויות.
גילה גמליאל: יש לי שאלה, אם הם לא היו פולשים בדירות האלה, הן היו נשארות ריקות?
תמר מיארה: בשום פנים ואופן לא.
גילה גמליאל: אז יש משפחות שנמצאות בהמתנה?
תמר מיארה: לסבר לך את האוזן.
תמר מיארה: בירושלים ההמתנה היא שבע שנים, בתל אביב ההמתנה היא חמש שנים.
תמר מיארה: שתביני, על כל משפחה שפלשה, יש עשרות ואולי מאות משפחות שממתינות ויש להן אישור זכאות.
מרינה סולודקין: שש עשרה אלף עברו את הוועדות חריגים.
תמר מיארה: יש להם אישור ביד והם לא מממשים את הזכאות שלהם כיוון שאין דירות.
תמר מיארה: זאת אומרת, כנגד כל פולש יש עשרות ומאות בחוץ.
תמר מיארה: אבל על מנת שלא ייגרם עוול, ואני חוויתי מקרים מאוד קשים בחודשיים האחרונים, כולל פניות שלך גם, של אמהות בחודשים מתקדמים של הריון, או אמהות עם תינוקות, שהגיעו אנשי ההוצאה לפועל להוציא אותם מהדירה.
תמר מיארה: מחזות קורעי לב.
תמר מיארה: ואז אמרנו: אנחנו עוצרים.
תמר מיארה: הקמנו וועדות עם ראשי הערים.
תמר מיארה: הם בוחנים כל מקרה ומקרה בנפרד.
תמר מיארה: ולשכות הרווחה משתפות פעולה.
תמר מיארה: אנחנו מכינים את התיק.