GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שפרלינג: עוד מעט נכניס לכאן מספר עולות חדשות ומספר סטודנטיות ערביות, דרוזית אחת, סטודנטית אחת שהיא חיילת היום ובוגרת "רקיע".
שפרלינג: לאחר מכן נסייר סיור קצר בבית-הספר, לא נלך להרבה מעבדות, אלא נתרכז בממד האנושי; נראה שתי כיתות של "רקיע"; נראה גם כיתה של הסבת אקדמאים.
שפרלינג: בית-הספר שלנו מקפיד מאוד על נושא של נשים.
שפרלינג: מינינו את מרים קלטר, רכזת העברית ועוזרת ההוראה, לממונה על מניעת הטרדות מיניות.
גילה גמליאל: החוק שלי נכנס לתוקף גם בנושא של יחסי המרות עם המרצים הישירים שמלמדים סטודנטיות.
שפרלינג: לשמחתי, לא היה כאן דבר מהסוג הזה.
שפרלינג: לא היו הרבה מקרים של הטרדות מיניות.
שפרלינג: היה מקרה של הטרדה מינית בין סטודנט לסטודנטית שטיפלנו בו ביד חזקה, וגם עובדת ניקיון שהוטרדה כאן על-ידי אדם מאוד ותיק ומאוד חזק.
שפרלינג: הוא פוטר תוך ימים מספר.
גילה גמליאל: היו מקרים מעולם גם באוניברסיטת בן-גוריון, אבל זה היה לפני חוק ההטרדה המינית.
גילה גמליאל: שם תירצו שהמרצה נמצא בדיוק בהליכי גירושים מאשתו, וציפו להבנה מהסטודנטיות המוטרדות.
שפרלינג: המקרה שאני סיפרתי עליו היה מקרה ברור מאוד וקשה מאוד.
שפרלינג: אגב, היועצת המשפטית היא רחל בן-ארי, יושבת-ראש לשכת עורכי הדין בחיפה.
שפרלינג: היא הולכת בראש העניין של מעמד האישה.
שפרלינג: היא לא נתנה הרבה ברירות בעניין הזה, והוא מייד פוטר.
שפרלינג: גם ההסתדרות שיתפה פעולה, לא הייתה לה אף מילה נגד זה.
שפרלינג: בית-הספר שלנו הוא עמותה שהוקמה בשנות ה- 70, אבל בית-הספר עצמו הוקם בידי הנשיא הראשון של הטכניון, רא"ל יעקב דורי, ושר העבודה והרווחה בזמנו.
שפרלינג: ברבות הימים הוא הפך לעמותה.
שפרלינג: העמותה מנוהלת בידי הטכניון מצד אחד, ומצד שני באופן לא פעיל בידי משרד העבודה – היום משרד התמ"ת שהיום נמנע ממעורבות בעמותות מסיבות משפטיות.
שפרלינג: הצוות שלנו מנהל את בית-הספר, ויש ועד מנהל ואספה כללית שמתכנסים פעם בשנה ופעם בחודשיים בהתאמה, ומקדמים את ענייני המוסד הזה.
שפרלינג: בוועד המנהל יושבים גם נציגי ציבור, המשנה לנשיא הטכניון למנהל ופיננסים.
שפרלינג: מלבד בישיבות הפורמליות האלה הטכניון לא מעורב בתקציב.
שפרלינג: כל מה שקיים כאן הוא רק מתקצוב של מדינת ישראל ומשכר הלימוד של התלמידים.
שפרלינג: אנחנו במצב טוב מבחינה כלכלית הודות לניהול היעיל של המוסד.
שפרלינג: הצוות ברובו הוא צוות זמני, לא כמו הפרופסורים בטכניון ובאוניברסיטאות שמנווטים את התכניות לפי מה שהם מסוגלים ללמד, אלא אנחנו בוחרים את האנשים לפי התוכנית ולפי צורכי המשק.
גילה גמליאל: כולם מרצים מבחוץ?
שפרלינג: כן.
שפרלינג: יש גם כמה מורים קבועים, אבל רוב הצוות הוא קל ונייד, אפשר לנייד אותו בהתאם לאינטרסים, וזה מה שגורם לכך שאנחנו מצליחים לסיים שנים שלמות בעודף תקציב.
גילה גמליאל: אנחנו לא רגילים לשמוע דברים כאלה.
גילה גמליאל: גם מי שיש לו, בוכה שאין לו.
שפרלינג: הזלתי דמעות כששמעתי באיזה מצב קשה נמצא הטכניון, הנה הוא הולך להיסגר; הוא לא ייסגר, הוא בונה ויש לו המון תקציבים.
שפרלינג: יש בסעיפים מסוימים חסרים וגירעונות, אבל זה לא אומר שהמצב עד כדי כך גרוע.
שפרלינג: הלוואי אנחנו היינו במצב הזה.
עסאם מח'ול: אתם שייכים למועצה להשכלה גבוהה?
שפרלינג: לא.
גילה גמליאל: לא, כי התארים הם של הנדסאים.
גילה גמליאל: יש מועצה מיוחדת להנדסאים.
גילה גמליאל: אבל למה לא משלבים זרועות?
גילה גמליאל: המל"ג מונע מכם?
שפרלינג: לא משלבים זרועות כי אלה שני גופים נפרדים לחלוטין.
גילה גמליאל: אבל ברור שמי שמסיים עם תואר הנדסאי יכול לסיים עם תואר אקדמי.
שפרלינג: זו האידיאולוגיה של המוסדות להשכלה גבוהה.
גילה גמליאל: הבעיה היא שלעיתים הנדסאים מגיעים ללא תעודת בגרות.
שפרלינג: זו לא הסיבה.
שפרלינג: רוב ההנדסאים עם בגרות.
גילה גמליאל: אפשר להקנות את תעודת ההנדסאים כתעודת הבגרות.
קריאה: יותר מזה, כל מי שיש לו תעודת בגרות יוכל ללמוד להנדסאי-אקדמאי, אין לנו בעיה עם זה.
שפרלינג: בבית-הספר לומדים כ- 1200 תלמידים, הוא נחשב לאחת המכללות הגדולות.
שפרלינג: מבחינת איכות, בין המכללות הגדולות במה"ט אנחנו במקום הראשון, לפי דוח רשמי של מה"ט מ- 2004.
שפרלינג: ידועים כבית-ספר איכותי.
שפרלינג: יש לנו כ- 25,000 בוגרים בארץ.
שפרלינג: אנחנו עוסקים במגמות: בניין, אדריכלות, אלקטרוניקה, מחשבים, חשמל, מכונות, קירור ומיזוג אוויר, תעשייה וניהול, תקשורת אינטראקטיבית – אינטרנט ומולטימדיה.
שפרלינג: הייתה לנו פעם הנדסה כימית, והיום אין בגלל ביקוש נמוך.
שפרלינג: היה לנו סמינר למורים שנסגר ביוזמת משרד החינוך כי הם חושבים שמורים בתיכון לא יכולים להיות הנדסאים, אלא רק אקדמאים, וזו פגיעה נוספת בהנדסאים.
שפרלינג: היום אנחנו לא יכולים לפתוח את הסמינר למורים שנתן להנדסאים אופציה ללמוד למשל הנדסאות כימיה, ולהיות אחר-כך מורה בתיכון.
קריאה: דוח דברת אומר שצריך לבטל אפילו את ה- B.ED.
גילה גמליאל: B.ED אני יכולה להבין, אבל הנדסאי זה משהו שונה.
חנה ויניק: מערכת החינוך עברה בשנים האחרונות לאקדמיזציה בכלל, כך נולד ה- B.ED.
חנה ויניק: במקרה בתי הספר להנדסאים לא באו עם תואר אקדמי.
חנה ויניק: מי שעובד היום במערכת, והוא חסר תואר אקדמי לא יכול להתקדם ולהיות מדריך או משהו אחר כי כל המערכת עברה לדרישת מינימום של אקדמיזציה.
שפרלינג: הנדסאים עשו עבודה מצוינת במגמות הטכנולוגיות.
שפרלינג: במקום שמהנדסי אלקטרוניקה לא היו מוכנים ללמד, לרבות ביישובי פיתוח ובמקומות קצת יותר נידחים, הגיעו הנדסאים ועשו את העבודה בריכוז מגמות ובהוראה ועשו עבודה יוצאת מן הכלל.
שפרלינג: כיום משרד החינוך גם קצת נטש את הדרך הטכנולוגית הקלסית ועבר לדרך אחרת שתומכת במקצועות מדעיים, ובהיבט הזה קבע שחייבים להיות בעלי תואר אקדמי כדי להכשיר תלמידים, למשל בסדנת מכניקה.
קריאה: כי אין היום סדנאות מכניקה כי כל החינוך הטכנולוגי רוצה להתקדם ולעלות ברמה.
גילה גמליאל: אז למה מונעים את האופציה לתארים ראשונים להנדסאים?
חנה ויניק: להפך, המשרד מעודד מעבר מרמה של הנדסאים לרמה של תואר ראשון.
גילה גמליאל: אבל איך הם יעשו את זה?
חנה ויניק: יש היום הרבה תוכניות.
שפרלינג: לאוניברסיטה יש אידיאולוגיה.
שפרלינג: יש פירמידה לכל נושא שלומדים.
שפרלינג: הדרך של הטכניון, למשל, היא שבשנה הראשונה לומדים מתמטיקה ופיסיקה בהרחבה; בשנה השנייה מוסיפים קצת טכנולוגיה בסיסית.
שפרלינג: בשנים האחרונות לומדים מקצועות של התמחות ואומרים שאת רוב הפרקטיקה המהנדס יעשה בשטח.
שפרלינג: יש להם הצלחה גדולה מאוד כי יש מהנדסים שעוסקים אחר-כך במחקר ובפיתוח ומגיעים לרמות הכי גבוהות.
שפרלינג: הם גם עוסקים בחומר האנושי הכי טוב, המוכשרים ביותר.
שפרלינג: התפיסה שלנו היא אחרת.
שפרלינג: אנחנו חושבים שכדי לעסוק בהנדסה צריכים לעסוק בזה כבר בשנה הראשונה.
שפרלינג: אנחנו מאמינים שחינוך טכנולוגי זה חינוך, צריך להתחיל אותו מלכתחילה.
שפרלינג: מייד ביום הראשון התלמיד נכנס למעבדות ומפעיל גם קצת את הידיים ואת המחשבים; אנחנו מאמינים שצריכים להתעסק הרבה עם ציוד, עם פרויקטים ולהיות בקשר עם תעשייה, ולא להיות רק במגדל שן אוניברסיטאי.
שפרלינג: הנדסאי שבא ללמוד בטכניון יודע את כל ההתמחויות ומה שחסר לו זה מתמטיקה ופיסיקה, ולכן רוצים שיתחיל מהתחלה.
שפרלינג: הם נותנים לו סל של זיכויים – 30 נקודות מתוך 160 נקודות – והוא צריך ללמוד 4 שנים.
שפרלינג: כדי לשנות את זה יזמו מכללות B-Tech, למשל בבראודה ובכרמיאל, בתל-אביב ובבאר-שבע.
שפרלינג: המל"ג קבעו שמכללה להנדסאים שמקימה מסלול B-Tech חייבת להקים עמותה נוספת שתעסוק בכך; חייבת להיות הפרדה מוחלטת, מי שעוסק בהנדסאים הוא "טמא", לא יכול לעסוק גם בהשכלה גבוהה.
שפרלינג: יש כאן ממש טומאה.
שפרלינג: המכללות האלה קמו, והכוונה הייתה שילמדו שנתיים הנדסאים, יעשו השלמה של עוד 3 חודשים, ואחרי זה ילמדו עוד שנתיים ויגיעו לתואר מהנדס.
שפרלינג: בחו"ל בוגרים שלנו עושים את זה בשנה וחצי באנגליה ובגרמניה.
שפרלינג: אחר-כך הייתה מודולת השלמה של חצי שנה ועוד שנתיים, ואחר-כך שנה ועוד שנתיים; היום בכלל לא מקבלים את ההנדסאים, הם גוף נפרדים.
שפרלינג: הגולם קם על יוצרו ולא מקבלים את ההנדסאים ללימודים.
שפרלינג: אם כן הוא צריך להתקבל כסטודנט רגיל וללמוד 4 שנים ואז רק אם יש לו בגרות ותנאי קבלה הוא יכול לעבור.
שפרלינג: דיברתי עם מכללת עמק הירדן ומל"ג אישרו שם בית-ספר להנדסה.
שפרלינג: הם ביקשו ממני לשלוח בוגרים טובים שילמדו הנדסאי אלקטרוניקה אצלו.
שפרלינג: שאלתי אותו איזה זיכויים הם יקבלו, והוא אמר שהם לא יקבלו שום דבר חוץ מסל של 30 נקודות כמו שהטכניון נותן.
שפרלינג: אז אמרתי לו מה הואילו חכמים בחכמתם?
שפרלינג: מה יצא מכל הסיפור הזה?
גילה גמליאל: המסר צריך לעבור.
שפרלינג: צריך לכבד את הידע המעשי שלו.
רונית אשכנזי: אתה בעצמך אומר שזו קונספציה אחרת, ואני מאוד מכבדת את הקונספציה הזאת, אבל אלה שתי גישות שונות: יש גישה שהיא אקדמית תיאורטית כמעט שלומדים הרבה את הרקע, והכיוון הוא מחקר, ויש גישה אחרת שהכיוון הוא עבודה בתעשייה בשטח, וסגנון הלמידה הוא אחר.
גילה גמליאל: עם כל הכבוד לאנשים מצוינים במחקר הם לאו דווקא מצוינים בהוראת החומר כראוי.
רונית אשכנזי: אין בעיה, אבל אלה שני מסלולים נפרדים.
גילה גמליאל: אבל המסלול השני הוא לאו דווקא חיובי.
רונית אשכנזי: זה לא שיפוט של טוב ורע, זו קונספציה אחרת איך להסתכל על הטכנולוגיה.
גילה גמליאל: שטוענת טענה ברורה שרק גישה אחת מקובלת מבחינת הלימודים.
רונית אשכנזי: לא.
רונית אשכנזי: בבית-ספר מקנים היום תשתיות.
רונית אשכנזי: אם בעבר החינוך הטכנולוגי היה חינוך מקצועי ומעשי, היום יש לחץ חברתי ושל מדינת ישראל שיגמרו את בית-הספר התיכון עם תשתית מאוד רחבה, עם יסודות מאוד רחבים ואת ההכשרה המקצועית יקבלו במפעל.
רונית אשכנזי: אם אדם צריך להיות מורה שצריך לתת תשתית במתמטיקה ובפיסיקה ובמקצועות כלליים כמו מדעי הטכנולוגיה, בעקרונות ולא בעבודה המעשית, הוא לא יכול להגיע מהתחום המעשי.
שפרלינג: זה לא המצב בגרמניה, למשל.
רונית אשכנזי: המחסום הכללי הוא מחסום האקדמיזציה שדרש המשרד על כל תחומי הדעת.
רונית אשכנזי: אדם לא יכול לקבל רשיון הוראה במערכת החינוך אם אין לו תואר אקדמי.
גילה גמליאל: לכן צריך למצוא מסלול להנדסאים כדי שיוכלו לסיים תואר ראשון, לאו דווקא להגיע למהנדסים, אבל כן לשדרוג של תארים ראשונים.
עסאם מח'ול: השאלה היא למה בית-הספר להנדסאים צריך להיות בעל יָמרה לייצר מורים, זה לא הייעוד.
גילה גמליאל: הם לא יכולים להתקדם היום.
גילה גמליאל: הנדסאי לא יכול לשדרג את עצמו בשום מקום.
עסאם מח'ול: הוויכוח הזה מתאים לשנות ה- 70, 80 בכל העולם, איך לתת מענה להתפתחות הטכנולוגית-המדעית, ומשטרים שלמים קרסו משום שלא יכלו לעקוב אחריה.
עסאם מח'ול: יש שאלה של תפיסה בסיסית פילוסופית של האקדמיה ושל בתי-הספר להנדסאים.
עסאם מח'ול: או שצריך לשנות את התפיסה הבסיסית ובית-הספר לא ייצר ישירות אנשים שקל לקלוט אותם במפעלים וירצה להיות יותר אקדמי, או שמפתחים את זה.
עסאם מח'ול: הבעיה היא איך מפתחים את הכוחות שיוצאים מבית-הספר להנדסאים, איך המשק יוכל לקלוט את מה שמייצרים כאן, לא להפך.
עסאם מח'ול: אנחנו חוטאים למטרה כשאנחנו מתווכחים אם ההנדסאים יהיו מורים או לא.
גילה גמליאל: זו לא השאלה.
גילה גמליאל: השאלה היא מדוע לא ימצאו מסלול הכשרה לתואר ראשון לבוגרי ההנדסאים.
גילה גמליאל: לא יכול להיות שבוגר הנדסאים יצטרך ללמוד 3 שנים לתואר, לא מתקבל על הדעת.
גילה גמליאל: אני בעד שלמורים יהיה רף מינימלי מבחינת האקדמיה, זה טריוויאלי.
גילה גמליאל: הוויכוח הוא איך לא למנוע מהנדסאים להשתלב במסלול האקדמיה כדי שיוכלו להתפתח גם מבחינת הידע המעשי שהם רוכשים.
גילה גמליאל: על זה עדיין לא נתנו את הדעת, ואם אתם שואלים אותי אלה משחקי יוקרה בין כל הנהלות האוניברסיטה השונות עם כוחם במועצה להשכלה גבוהה.
גילה גמליאל: לכן שרת החינוך – כיושבת ראש המל"ג – צריכה לקחת את זה כאתגר ויוזמה ולנסות להוביל את הקו, כי יש אלפי סטודנטים שהפוטנציאל שלהם אולי לא ממש ממומש במשק.
גילה גמליאל: זו הבעיה, ולכן צריך לתת להם את ההזדמנות הזו.
קריאה: רק כדי לחזק את דברייך, זה עניין של סטטוס.
קריאה: כשבאים חבר'ה טובים ורוצים ללמוד במגמות יוקרתיות, אבל הם שומעים שהם לא יהיו אקדמאים הם מוותרים מראש על המסלול, כי זה לא נשמע טוב.
קריאה: אף על פי שכאשר הוא יסיים את המסלול הזה הוא ירוויח הרבה יותר מבוגר תואר ראשון במדעי הרוח והחברה.
גילה גמליאל: רק אם הוא ימצא עבודה בתחום הספציפי שהוא למד.
גילה גמליאל: הסיכוי שלו מאוד ממוקד, הוא יצטרך להתמקד במקצוע הספציפי שהוא למד.
גילה גמליאל: כאן בצפון על כל תפקיד רצים עשרות, אז מה עושה אותו אחד שמסיים את הלימודים שלו?
שפרלינג: יש עניין של סטטוס בקבלה.
שפרלינג: אם סטודנט טוב היה יודע שהוא יכול לגמור ולהמשיך היו מקבלים סטודנטים טובים כבר בהתחלה כדי שיהיה להם אופק השכלתי.
שפרלינג: זה מה שאנחנו רוצים, והאגואיזם מתבטא בכך שאנחנו רוצים תלמידים טובים יותר בכניסה, ולאו דווקא אקדמאים.
גילה גמליאל: ---
שפרלינג: לרוב ההנדסאים יש בגרות.
גילה גמליאל: גם אם יש בגרות, מתייחסים לתעודה הזאת?
שפרלינג: בטכניון יש סכם להנדסאים כאופציה ומשווים את זה לסכם של הבגרות, ורואים לפי מה הוא התקבל.
יוסי שולץ: יש רגרסיה.
יוסי שולץ: בעבר הרחוק הטכניון היה נדיב מאוד בהנדסה אמצעית.
יוסי שולץ: הם נתנו די הרבה סיכויים, והקבלה, לפחות, הייתה כמעט אוטומטית.
יוסי שולץ: היום, אפילו זה לא קיים.
יוסי שולץ: יש אמנם מסלול עוקף שמי שהוא הנדסאי מצטיין בודקים את הסכם עם הדיפלומה שלו ואם משפרים הוא יכול להתקבל למסלול הזה בלי הבגרות, אבל הבעיה היא עדיין של קבלה כי הם לא תמיד מצליחים להתקבל.
יוסי שולץ: במאמר מוסגר אפשר לומר שאנחנו שולחים את מיטב בנינו ללמוד מעבר לים.
קריאה: בקשר לפרויקט רקיע, בעצם כשאתם לוקחים בנות והופכים אותן להנדסאיות, כשהן משתחררות מהצבא מה היתרונות שלהן מלבד הכרת תחום הידע?
גילה גמליאל: הן יוצאות עם ניסיון בעבודה.
שפרלינג: הן הנדסאיות, קודם כול.
שירה כהן-רגב: אנחנו מכניסים נשים לרובריקה שלא נותנת להן לפרוץ גבוה יותר.
יוסי שולץ: אלה נשים שלעולם לא היו מגיעות לתחום הזה.
גילה גמליאל: כולנו תקווה שנשנה את העניין הזה וניתן להנדסאים אפשרות להשתלב בתארים.
גילה גמליאל: את ממחישה עד כמה הקו שאני מדברת עליו נחוץ.
גילה גמליאל: אני מאמינה שלבוגרי הנדסאים יש יכולת למידה אקדמית, ועל-כן המשק מפספס.
רונית אשכנזי: למה חושבים שכולם יכולים להיות מהנדסים?
שפרלינג: אף אחד לא חושב, חושבים על אופציה כזאת.
רונית אשכנזי: למה כולם חייבים להיות אקדמאים?
גילה גמליאל: מכיוון שלפעמים יש מורים מעולים בלי תואר ראשון.
גילה גמליאל: למרות זאת ההוראה החליטה לבצע אקדמיזציה ולאפשר את ההוראה רק למי שאקדמאי.
גילה גמליאל: היום מי שעובד בבנק או בסניף דואר צריך תואר ראשון.
גילה גמליאל: הנדסאים שמסיימים היום לא תמיד מצליחים למצוא עבודה בתחומם---
קריאה: ואם יהיה להם תואר ראשון?
גילה גמליאל: זה יסייע להם להיכנס לתחומים שלאו דווקא היו יכולים קודם.
שפרלינג: לא כולם.
שפרלינג: חלק מהם ירצו להמשיך ללמוד.
שפרלינג: למה לחסום אותם?
שפרלינג: בגרמניה, למשל, מדגישים תמיד את ההמשכיות ומראים איך מכאן אפשר ללמוד הלאה.
שפרלינג: נער עובד במפעל יכול להיות בבוא היום דוקטור, בדיוק כמו בוגר תיכון.
שפרלינג: הכול פתוח בפניו, וזה מה שחשוב.
שפרלינג: מקצוע ההנדסאים חסום משום מה בצורה לא הוגנת.
שפרלינג: האפשרות הכי טובה להנדסאי היא להמשיך לתואר ראשון במדעי החברה רק בשנתיים לימודים ולא בשלוש שנים.
שפרלינג: הוא לא התכוון לזה, הוא רצה להיות מהנדס, ולאו דווקא בעל תואר.
עסאם מח'ול: אני רוצה לשאול את משרד החינוך מה צריך בית-הספר להנדסאים לעשות כדי שהתואר שלו יהיה אקדמי?
עסאם מח'ול: האם הטענה של משרד החינוך שלא מספיק לעשות את זה בשנתיים, אלא בשלוש שנים?
עסאם מח'ול: או צריך להוסיף חומר תיאורטי?
עסאם מח'ול: השאלה היא איך להתייחס לפילוסופיה של הלימוד כפילוסופיה לגיטימית מבחינה אקדמית.
רונית אשכנזי: זה נכון לא רק למשרד החינוך.
עסאם מח'ול: זה נכון, אבל הוא יכול לתת את ההכרה הזאת.
רונית אשכנזי: לא יכול להיות שהאישה תוכל להיות מקסימום מזכירה בכירה והמנכ"ל יהיה המהנדס.
רונית אשכנזי: זה נכון גם לגבי הנדסאי באשר הוא.
רונית אשכנזי: אם הוא רוצה להתקדם במקום עבודתו אסור שתפקידים שדורשים תואר אקדמי יחסמו אותו.
רונית אשכנזי: אסור שהמנכ"ל יהיה תמיד רק המהנדס, והנדסאי אף פעם לא יוכל להגיע למקום גבוה.
עסאם מח'ול: יש אקדמאי עם תואר ראשון, יש אקדמאי עם תואר שני, יש אקדמאי הנדסאי, ויש אקדמאי מהנדס.
עסאם מח'ול: זו השאלה.
רונית אשכנזי: זה נכון בכלל.
שפרלינג: בגרמניה הנדסאים הם אקדמאים.
שפרלינג: יש שם בוגר בית-ספר מקצועי, מהנדס מעשי.
שפרלינג: יש שם תואר כזה.
שפרלינג: צריכים ללמוד את זה 4 שנים.
שפרלינג: יש גם מסלולים להסבת אקדמאים – קודם רמזתי לכך.
שפרלינג: אנחנו מגדולי מסבי האקדמאים בכל מחוז הצפון.
שפרלינג: מאז העלייה בשנות ה- 90 היו הרבה אקדמאים מובטלים, ואנחנו נתנו להם קורסי עדכון והסבה; בערך 3,000 מהנדסים בישראל הם בוגרי הקורסים שלנו מתוך 120 קורסים.
שפרלינג: אנחנו עשינו את זה ולא הטכניון כי אנחנו מעשיים.
שפרלינג: אנחנו נתנו להם את התוכנות שהם צריכים, ואת הדברים המעשיים.
שפרלינג: הטכניון עוסק יותר במשוואות הדיפרנציאליות ובמתמטיקה הגבוהה ובפיסיקה, ופחות בהתמחויות.
שפרלינג: מה שהיה חסר להם זה איך התקן הישראלי נראה, איך משתמשים במחשב בתוכנות היישומיות, איך נכנסים לעניינים במציאות הישראלית.
שפרלינג: סיבה נוספת היא שאנחנו היינו מוכנים לעשות את זה ב- 180 שקל לשעה, והטכניון רצה את זה ב- 1000 שקל לשעה.
שפרלינג: ההבדל היה פי חמישה בתקציבים, ולכן נתנו לנו לעשות הרבה מאוד קורסים.
שפרלינג: מוסדות נוספים עשו קורסים כאלה, אבל אנחנו היינו כאן הכי גדולים בצפון, ועשינו עבודה מאוד חשובה.
שפרלינג: במציאות של היום אנחנו לא בית-ספר של ילדי הכרמל, אלא בית-ספר של אוכלוסייה שחלק גדול ממנה היא אוכלוסיית מצוקה של הקריות, של ערי פיתוח.
שפרלינג: תלמידים באים מרחוק: ממטולה, ממנחמיה, מעתלית, מאשדוד, מאיילת השחר, מרמת-ישי, מיוקנעם, מעוספייה ועוד.
שפרלינג: יש אצלנו, אגב,כ- 38% ערבים, זו אוכלוסייה גדולה מעבר לגודלה באוכלוסייה; דרוזים – 4%, דומה לחלק שלהם באוכלוסיית המיעוטים; מעיבלין – 10 אנשים, מעוספייה – 16.
עסאם מח'ול: נוסף על ה- 38%?
שפרלינג: לא, זה כלול.
שפרלינג: מחיפה יש רק 303 תלמידים מתוך 1,200, והם לא מהכרמל בדרך-כלל.
שפרלינג: נתתי דוגמות כדי להמחיש שאנחנו בית-ספר שעוסק במתן הזדמנות שנייה ושלישית, ואני רואה בזה עבודת קודש.
שפרלינג: חלק גדול הוא בזכותו של שלום, מנהל מה"ט, שביוזמתו הקל את תנאי הקבלה להנדסאים בלי להקל בתנאי היציאה.
שפרלינג: כלומר, אנחנו שומרים על רמת לימודים תוך כדי קבלת יותר אנשים בכניסה.
שפרלינג: תנאי הקבלה להנדסאים הם פשוטים מאוד: מתמטיקה – 3 יחידות; עברית – 2 יחידות; ואנגלית – 3 יחידות.
שפרלינג: גם אם למישהו חסרה בגרות מקבלים אותו לא מן המניין והוא משלים במהלך השנה הראשונה.
שפרלינג: כלומר כל אחד כמעט יכול להתקבל היום להנדסאים, ומי שלא יכול, יכול להתקבל למכינה טכנולוגית של קדם-הנדסאים עם 11 שנות לימוד, ולא חשוב אלו ציונים יש לו.
שפרלינג: אנחנו עושים בעניין הזה עבודה אדירה, באים אנשים שלא היה להם שום סיכוי בחיים, ואנחנו פותחים להם את הדרך.
שפרלינג: עם הבנות זה לא כך; להן יש השכלה טובה וציונים טובים, אבל גם-כן לא כולן היו מגיעות לטכנולוגיה.
שפרלינג: אנחנו גם מטפלים בהשמה, לא כהתחייבות או מחויבות כלפי התלמידים, אלא דואגים שהמקצועות שלנו יהיו ישימים בתעשייה.
שפרלינג: יש לנו קשר עם התעשייה.
שפרלינג: עם אינטל, זה סיפור אהבה כי הם נותנים מלגות תמורת התחייבות התלמיד לעבוד באינטל, ומפעלים נוספים נמצאים אתנו בקשר.
שפרלינג: אם יש בעיה בתוכנה אז לא כולם מתקבלים באותה שנה לעבודה בתוכנה, אבל בוגרי מכונות ואלקטרוניקה – רובם עובדים.
התאחדות התעשיינים: התעשייה מחוברת מאוד לפרויקט הזה, ובעיקר לפרויקט "רקיע".
התאחדות התעשיינים: אנחנו עושים שדרוג ופותחים הזדמנות שנייה בחיים למי שלא ניתנה לו ההזדמנות הראשונה.
התאחדות התעשיינים: הבנות האלה עוברות אחר-כך דרך הצבא, מגיעות גם לקצונה והתעשייה מקבלת אותן בזרועות פתוחות.
שפרלינג: בבית-הספר יש כ- 370 נשים, בערך 34%, בקרב היהודים – 42%.
שפרלינג: הבעיה היא בסקטור הערבי שבו הנשים הן רק 18%.
שפרלינג: אחת המשימות היא לפתוח את ההשכלה הטכנולוגית לנשים מהסקטור הערבי כי בסקטור היהודי יש כמעט 50%, וזה כבר מתחיל להיות בסדר.
שפרלינג: אצל הערבים יש הרבה יותר מה לעשות גם בתחום המסורת המשפחתית---
עסאם מח'ול: יש הסבר.
עסאם מח'ול: אם יהיה איפה לקלוט אותן בעבודה אתה תקבל ממני עוד 18%.
עסאם מח'ול: הכי פשוט זה לזרוק את זה על התרבות ועל המנטליות, אבל אין לזה קשר.
עסאם מח'ול: אני מכיר את התופעה לא מהנשים, אלא מהגברים.
עסאם מח'ול: ראש החוג לפסיכולוגיה באוניברסיטת חיפה, פרופ' רמזי סלימאן, הוא בוגר הטכניון בהנדסת מכונות.
עסאם מח'ול: הוא עשה שני תארים בטכניון, ולא היה לו מה לעשות אז הוא הלך ללמד בבית-הספר האורתודוכסי ואחר-כך למד פסיכולוגיה באוניברסיטת חיפה, אחרת הוא היה מתייבש כמורה בבית-ספר.
עסאם מח'ול: אם האנשים האלה לא מקבלים מקום בתעשייה ובטכנולוגיה, אין סיבה שהם ישקיעו שם.
גילה גמליאל: אני נוטה להסכים עם עיסאם בעניין הזה.
גילה גמליאל: כשהיינו בסיור בדרום עם הנשים הבדואיות ראינו איך זה מתבטא.
גילה גמליאל: ברגע שלא מתקבלים לעבודה בתחום שלמדו, אז מלבד הבעיות האובייקטיביות מלכתחילה היציאה ללימודים היא בזבוז זמן.
גילה גמליאל: הם לא ילמדו מקצוע שמלכתחילה יודעים שלא תהיה להם פרנסה בו.
שפרלינג: במגמת כימיה הבנות היו משלבות את הלימודים עם לימודי הוראה, ואחר-כך היו מורות בבית-הספר.
שפרלינג: כשנסגר הסמינר מגמת הכימיה נסגרה גם-כן כי איבדנו את הבנות הערביות שהיו את שלד המגמה.
שפרלינג: נשים לא לומדות אצלנו חשמל – זרם חזק; מכונות הן לומדות רק בפרויקט "רקיע"; אין בנות במגמת קירור ומיזוג אוויר; לעומת זאת בתעשייה וניהול כמעט 50% מהתלמידים הן בנות; בתקשורת אינטראקטיבית למעלה ממחצית הלומדים הם בנות; באדריכלות – שני שלישים מהלומדים הם בנות; באלקטרוניקה יש בנות בעיקר מפרויקט "רקיע" ועוד 14 בנות; בתוכנה ובמחשבים – 30% מהלומדים הם בנות.
שפרלינג: ילידי הארץ הם 70% מהסטודנטים שלנו, ו- 30% האחרים הם בעיקר ילידי מדינות חבר העמים, גם מרוסיה ומאוקראינה וגם מארצות הקווקז.
שפרלינג: שני שלישים מהתלמידים הם למטה מגיל 24, שליש הם בני 25-29, ורק 5% הם למעלה מגיל 30.
שפרלינג: יש כ- 30 דרוזים, מתוכם 44% בנות.
שפרלינג: נשמע עכשיו את הבנות.
גילה גמליאל: שלום בנות, נשמח לשמוע על מסלול הלימודים שלכן ועל הציפיות שלכן מבית-הספר.
גילה גמליאל: אני גם רוצה לברך אתכן על הבחירה ללמוד טכנולוגיה.
גילה גמליאל: אני אשמח לשמוע קודם את בוגרת פרויקט "רקיע" שהגיעה לפה היום במיוחד, ואחר-כך את הסטודנטיות.
כרמית אברהם: למדתי במגמת מכונות, סיימתי לפני 3 חודשים בהצטיינות והתגייסתי לחיל האוויר.
כרמית אברהם: אני לומדת בקורס מכונאי F-16.
כרמית אברהם: הלימודים תרמו לי במידה רבה מאוד כי יש לי רקע טכני, ויותר קל לי בקורס להבין את המערכות של המטוס.
כרמית אברהם: אני לא חושבת שהייתי ממצה את עצמי בצבא טובה יותר אם הייתי בוחרת בדרך אחרת.
שפרלינג: כרמית הגיעה עם 3 יחידות מתמטיקה, והיא הייתה אחת הבנות ששדרגנו אצלן את המתמטיקה.
כרמית אברהם: נכון.
כרמית אברהם: שדרגתי את המתמטיקה מ- 3 יחידות ל- 4 יחידות וקיבלתי 96 ב- 4 יחידות.
כרמית אברהם: למדתי בתיכון "שיפמן" בטירת הכרמל, סיימתי עם בגרות של 3 יחידות מתמטיקה, 5 יחידות תקשורת וגיאוגרפיה, כך שהתחום הטכנולוגי לא דיבר אליי, ולא חשבתי שאני אצליח בזה.
כרמית אברהם: עשיתי מהפך של 180 מעלות.
קריאה: מה את מתכננת אחרי הצבא?
כרמית אברהם: אני מקווה שאני אצא לקצונה ואוכל לעשות קריירה צבאית, אבל אם החלום לא יתגשם אני אתכנן לימודים לתואר ראשון במכונאות ותואר שני אם אפשר.
מרווה אבו-ליל: אני לומדת מחשבים אף על פי שלא תכננתי ללמוד תכנות מחשבים.
מרווה אבו-ליל: זה מצא חן בעיניי.
לובנה: אני מנצרת.
לובנה: למדתי בתיכון כימיה, ולא ציפיתי להגיע למחשבים.
לובנה: אני לומדת גם תוכנה.
לובנה: לא היה לי שום מושג במחשבים, למדתי הכול מהתחלה.
לובנה: הלימודים נתנו לי המון כי מחשבים זה הכול היום, ואני אמשיך בתחום הזה, אולי אלמד את זה, ואחר-כך אמשיך לתואר ראשון.
אסנת: אני דרוזית מדלית אל-כרמל.
אסנת: למדתי שנתיים במכללת אורט הנדסת תוכנה.
אסנת: הגעתי לפה, למדתי תקשורת אינטראקטיבית , אינטרנט וכדומה.
אסנת: יש לי ציונים טובים, אני לומדת כבר שנה שנייה.
אסנת: לפני 3 חודשים ילדתי כך שיש לי עומס גם של מבחנים, עבודות וגם עם התינוק.
תרז: ההתמחות שלי בתיכון הייתה ביולוגיה, לא חשבתי על לימודי טכנולוגיה אך נאמר לי שזה חשוב מבחינת עבודה.
תרז: למדתי תעשייה וניהול.
תרז: בהתחלה היה קשה כי אנחנו ערבים והשפה שלנו לא כל-כך טובה.
תרז: בגלל אופי המגמה יש גם קשר חברתי עם יהודים.
גילה גמליאל: בקשר לשפה, אני כבר המלצתי למשרד החינוך לאמץ את הלימודים בערבית בכיתות א' לכולם ועברית גם-כן לכולם מכיתה א'.
גילה גמליאל: אני מקווה שזה יופנם פעם.
עסאם מח'ול: יש לי הצעת חוק כזאת.
איילת: התחלתי לפני שנה, למדתי מכינה כי לא הייתה לי בגרות אז השלמתי אותה.
איילת: עכשיו אני בשנה א' בתעשייה וניהול.
איילת: עליתי לארץ לפני 9 שנים מאתיופיה, ואני אם חד-הורית לילדה.
איילת: אני גרה בחיפה, קשה לי קצת כי אני גם לומדת, גם עובדת וגם אמא, אבל עוזרים לי, ואני מאוד מעריכה את זה.
מרינה: אני תלמידת שנה א' בתקשורת.
מרינה: תמיד הייתה לי שאיפה לתחום טכנולוגי.
מרינה: אהבתי להתעסק בכל הקשור למחשב.
מרינה: אח שלי למד פה וכשהגעתי וראיתי את המגמה הלכתי לכיוון הזה, שהוא תחום מאוד מעניין.
מרינה: היה לי קשה מבחינת עברית, יש תוספת זמן ולא כל-כך עוזר.
מרינה: בתעשייה וניהול רמת העברית גבוהה יותר.
מרינה: אני מעונינת מאוד בעיצוב ממוחשב.
מרינה: סיימתי סמסטר ראשון בהצטיינות.
גילה גמליאל: אני רוצה לאחל לכן הצלחה.
גילה גמליאל: מרגש לראות את הפסיפס הנפלא שנמצא פה.
גילה גמליאל: אני מאוד מקווה שתשתלבנה גם בעבודה בסופו של כל התהליך.
גילה גמליאל: המסלול שבחרתן הוא נכון, ואני מאחלת לכן הצלחה רבה.
עסאם מח'ול: אני רוצה לברך את בית-הספר על המבחר הזה.
עסאם מח'ול: אתם יכולים להיות גאים כי יש לכן הרבה שאיפות וציפיות מבית-הספר אף על פי שזה משליך בסופו של דבר על ההישגים של הסטודנטיות ששמענו כאן.
עסאם מח'ול: אני מקווה שההערות שנשמעו מפי הסטודנטיות ימצאו אוזן קשבת אצל ההנהלה בעניין המלגות, בעניין הזמן.
עסאם מח'ול: כאן יש בעיה של שפה, ויש בידכם להתמודד אתה כמו שעושים את זה באוניברסיטאות אחרות.
עסאם מח'ול: אני התחלתי את הפעילות הציבורית שלי כאחד ממייסדי של ההתאחדות הארצית של הסטודנטים הערביים, והייתי היושב-ראש הראשון, וכמעט על אותן בעיות שהיו לפני 30 שנה ממשיכים לשמוע גם עכשיו, וחשוב מאוד שתהיה אוזן קשבת והיענות לבקשות האלה.
שפרלינג: המלגות פורסמו.
גילה גמליאל: זו בעיה של שנה א'.
גילה גמליאל: כשאני הגעתי לאוניברסיטה בשנה הראשונה לא ידעתי אפילו שאני רשאית לבקש מעונות.
גילה גמליאל: גרתי אצל קשישה במשך שבועיים עד שהתאקלמתי ולהבין במה מדובר.
גילה גמליאל: על אחת כמה וכמה לגבי מלגות, זה סימפטום של שנה א' במוסדות הלימודיים.
גילה גמליאל: יש חוברת של מלגות שלגבי המגזר היא מאוד יעילה, ואפשר לקבל אותה בהסתדרות הסטודנטים הארצית.
עסאם מח'ול: אולי גם הוועדה למעמד האישה תוציא משהו לנשים.
גילה גמליאל: אין לי אפשרות להוציא חוברת בוועדה, אפשר לבדוק עם ועדת החינוך.
גילה גמליאל: אני רוצה לברך אתכן.
אריאל כרמון: צהרים טובים לכולם.
אריאל כרמון: אני מנהל החטיבה הטכנולוגית.
אריאל כרמון: יש פה גם כמה סטודנטיות, כולל בוגר שלנו שתציג גם מה היא עושה היום.
גילה גמליאל: זה חלק מסיור הוועדה לקידום מעמד האישה.
גילה גמליאל: חבר הכנסת עסאם מח'ול אולי יצטרף בהמשך לסיור.
גילה גמליאל: הסיור הוא ביוזמתו של שרון, יושב-ראש אגודת הסטודנטים, שהציע להגיע לקמפוס שאף אחד לא מגיע אליו בגלל המיקום הגיאוגרפי.
גילה גמליאל: גם בדרום היינו כמעט בכל הקמפוסים הטכנולוגיים, והצלחנו גם להכניס למכללה הטכנולוגית בבאר-שבע מספר קורסים להכשרה מקצועית שלא היו שם, וקורסים שהיו בבאר-שבע הצלחנו להכניס גם למכללת ספיר.
גילה גמליאל: מטרתנו היא לראות את שילוב הנשים בלימודים הטכנולוגיים ולבחון כיצד אפשר לסייע.
גילה גמליאל: אפשר יהיה לשמוע גם נציגים ממשרד החינוך וממשרד התמ"ת.
גילה גמליאל: הגענו עכשיו מהמכללה הטכנולוגית בטכניון, ומאוד התרשמנו מהייצוג של הנשים וגם מהפוטנציאל.