GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמיה ליבליך: כמי שמלמדת באוניברסיטה הרבה שנים תמיד מפריע לי שרוב החומר שאנו מלמדות בא מארצות הברית.
עמיה ליבליך: לפעמים הוא מתורגם לעברית, לפעמים לא, וזאת הנחה די תמימה, שהעולם הוא אחיד מעבר למרחקים הללו, שהסיפור על ילד שחור שגדל באיזה גטו בניו יורק הוא דומה לילד שגדל בשכונת קרוואנים אצלנו.
עמיה ליבליך: יש הבדלים כל כך גדולים בתרבות, והחברה הישראלית מאוד מיוחדת.
עמיה ליבליך: אתחיל מהשאלה מהי משפחה.
עמיה ליבליך: בספרי הילדים שילדינו ונכדינו לומדים בבית הספר מראים משפחה שיש בה אבא ואמא שקשורים באמצעות החוק המקובל באותה חברה - אצלנו ברבנות - וילדים שנולדו להם על דרך הטבע, כלומר בעזרת חסידה, אך מי שרוצה לראות דברים אחרים יכול לעיין בחנות ספרים בספר של יהודה אטלס ויעל משאלי, שנקרא: לכל אחד יש את המשפחה שלו.
עמיה ליבליך: והנה אנו רואים שיש המון סוגים של משפחות.
עמיה ליבליך: גם בתוך משפחה מסוימת חלים שינויים גדולים מאוד במהלך החיים.
עמיה ליבליך: לעומת ההגדרה שממנה התחלתי, יש כאלה שמגדירים משפחה כקבוצת אנשים שגרים יחד ואוהבים זה את זה, ולא משנה גילם, מינם וההסכמים החוקיים ביניהם.
עמיה ליבליך: כשהתחלתי לחקור את הנושא נעזרתי בעורכת הדין אירית רוזנבלום, שהקימה ארגון משפחה חדשה בישראל, שמקדמת זכויותיהן של משפחות כאלה, ובעזרתה הגדרתי את המשפחות שעניינו אותי על דרך השלילה כמשפחות שהן לא קונבנציונליות, שזה לא אבא ואמא שהתחתנו ברבנות ונולדו להם הילדים שלהם בדרך הטבע.
עמיה ליבליך: הלכתי לחקור את הנשים בכל הצורות האחרות שהן לא המשפחה הזאת.
עמיה ליבליך: במשך שנתיים ראיינתי בערך 40 נשים, שבסופו של דבר התקבצו לקבוצות מעניינות, שכתבתי עליהן בספר הזה שנקרא "סדר נשים", ועכשיו יש גם הצגה שקוראים לה "ילד משלי", שמבוססת על הספר.
עמיה ליבליך: בזמן הקצר שיש בפניי אגיד לכם כמה מלים ממה שמצאתי; בעצם בתור מאפיין כללי של הנשים שהן כאלה ייחודיות ושונות, יש הרבה מאוד אלמנט של בחירה בחייהן.
עמיה ליבליך: מה שקורה בחייהן זה הרבה פעמים תוצאה של נסיבות, מזל, גורל, אך כשהן מספרות לי על החיים הרגשתי המון נקודות, צמתים, שבו הן בחרו או לפחות הן מעדיפות להציג את זה כאילו הן בחרו מתוך אומץ, יצירתיות לחיות כך, ולאו דווקא כמו שאמא ואבא שלהן ציפו מהן.
עמיה ליבליך: בין הנשים האלה, הלא קונבנציונליות, בסופו של דבר הבחנתי בשבע קבוצות ושונות, ואגיד שני משפטים על כל אחת - זה מה שאפשר יהיה להספיק היום.
עמיה ליבליך: הקבוצה הראשונה זה הרווקות.
עמיה ליבליך: שמענה לי, אנו לא יודעים מספיק על חיי רווקות, ואני לא מתכוונת לרווקות בנות 25 או 28 שכבר נורא דואגות.
עמיה ליבליך: אני מדברת על בנות 50, 60, 70, שחיו חיי רווקות.
עמיה ליבליך: האם באמת הן כל כך אומללות?
עמיה ליבליך: איך הן הגיעו למצב הזה?
עמיה ליבליך: האם הן תופסות את החיים שלהן ככישלון וממה ממלא אותן?
עמיה ליבליך: יש לי פרק אחד על רווקות.
עמיה ליבליך: הקבוצה של האלמנות - כמובן שהן לא בחרו את המצב שלהן, אך החידוש בצורה שנשים רואות את זה, כמובן, לא בזמן סמוך לאסון, שאשה שהיא בשירות הדיפלומטי של החברה הישראלית יכולה לומר 30 שנה לאחר התאלמנותה, אחרי ששלושת ילדיה גדלו, שהיא מרגישה שזו היתה לה זכות גדולה לגדל את ילדיה לבד.
עמיה ליבליך: אולי אנו מרגישים צמרמורת מהציטוט הזה, אך תחשבו מה הדברים האלה אומרים, ואם אפשר היה לומר את הדברים האלה לפני 50 שנה.
עמיה ליבליך: אחת התופעות שמעניינות לראות אצל האמהות החד הוריות האלה לחלוטין זה מידת ההשקעה הגדולה שלהן בהורות.
עמיה ליבליך: לרוב הן הגיעו למצב הזה מתוך השקעה ממושכת שנים, המון מוטיבציה ותוצאה של זה, לפחות היא שהן אמהות שחושבות על כל צעד ושעל במה שהן עושות.
עמיה ליבליך: יחד עם זה הבעיה הכלכלית היא בעיה ענקית.
עמיה ליבליך: אם יש כאן אנשים שיש להם השפעה בחוק, בביטוח לאומי, בזכויות פנסיה - כל הדברים האלה מדברים בעד עצמם.
עמיה ליבליך: הקבוצה הבאה היא קבוצה של משפחות לסביות, של נשים שמגדלות ילדים בקשר עם נשים אחרות.
עמיה ליבליך: מוצאים אצלן השקעה עצומה - גם בקשר הזוגי וגם בהורות, ועבודה מאוד רצינית על מה לומר, איך לומר, מה לעשות.
עמיה ליבליך: אני חושבת שאנו יכולים להחמיא לכולנו באמירה שרוב הנשים הלסביות שאני מכירה ומגדלות ילדים בארץ טוענות שהחברה הישראלית מאוד תומכת, מפרגנת, לא עושה להן "נו, נו, נו" על זה שהן לסביות בתנאי שהן נהיו אמהות.
עמיה ליבליך: אז אנו פורסים פה מניפה עצומה של צורות חיים, שלכולן קוראים משפחה.
עמיה ליבליך: אני לא אומרת אם הן טובות או גרועות, אך אנו צריכים לזכור כשאנו מקדמים את הנשים, כשאנו חושבים על חוקים לטובת המשפחה, שיש שינויים גדולים במערכת הזאת, ויש להתאים את עצמנו אליה.
עמיה ליבליך: אם תרמתי משהו מהאקדמיה לעניין אתכם בצהרים החשובים האלה, תודה רב על ההאזנה.
יעל דן: אני רוצה להזמין שוב את הצמד צלילי חליל ונבל קסומים, נגינת פנטזיה צוענית של לופלר, בבקשה.
יעל דן: הוזכר כאן כבר כמה וכמה פעמים אותו בחור צעיר מהרצליה, שהוא זה שחשב שהגיע הזמן לכנס יחד את כל חברות הכנסת לדורותיהן, אולי בזכותו אנו כאן.
יעל דן: אני רוצה להזמין אותו לומר כמה דברים.
יעל דן: אומרים לי כאן שנמצאת עורכת דין עטיה שמחה, שהיתה יועצת ראש הממשלה למעמד האשה ועשתה עבודה חשובה מאוד, אנו רוצים להזכיר גם את נוכחותה.
שביט בן-ארי: חברות כנסת בעבר ובהווה, מנהלת הרשות לקידום מעמד האשה, גברת יהודית פלוטקין, אורחים יקרים, אני נרגש לעמוד כאן היום, בסיומה של כברת דרך ארוכה בתכנון הכנס.
שביט בן-ארי: לפני כשש שנים התחלתי להתעניין בחלוצי היישוב, אלו שאפשרו את קיומה של מדינת ישראל וטרחו למען בניינה.
שביט בן-ארי: למדתי להכיר את נושאי התפקידים למיניהם - חותמי מגילת העצמאות, חברי ממשלת ישראל, שופטי בית המשפט העליון ואחרים.
שביט בן-ארי: כעבור זמן צמצמתי את התעניינותי לקבוצה ייחודית - נשים חברות הכנסת.
שביט בן-ארי: את הרעיון לכינוס חברות הכנסת לדורותיהן העליתי בפני חברות כנסת בעבר ובהווה.
שביט בן-ארי: הצעות רבות הועלו לגבי תוכן ותכנון האירוע, וההצעה שנתגבשה הובאה בפני הרשות לקידום מעמד האשה.
שביט בן-ארי: אנו כאן להוקיר את פעלן של חברות הכנסת לדורותיהן, ויחד עם זאת למחות כנגד מספר הנשים הזעום שנבחר עד כה לכנסת ישראל.
שביט בן-ארי: בהוקרה על פעילותן של חברות הכנסת ולציון מאבק הנשים בארץ ישראל אני כותב בימים אלה ספר ביוגרפיות של חברות הכנסת.
שביט בן-ארי: נבחרות ציבור ובהן ראש ממשלת ניו זילנד, הלן קלארק, ומזכירת המדינה לשעבר בארצות הברית, מדלן אולברייט, תרמו מנסיונן בכתיבת הקדמה לספר.
שביט בן-ארי: אני רוצה להודות לרשות לקידום מעמד האשה ולעומדת בראשה, הגברת יהודית פלוטקין, על התמיכה לאורך השנה האחרונה בארגון הכנס, לחברת הכנסת גילה גמליאל, יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, על האירוח שלנו כאן היום.
שביט בן-ארי: תודה לכם שהגעתם.
יעל דן: אני מבקשת להזמין עכשיו לדיון לא ארוך שנקיים כאן על תרומתן של חברות הכנסת ותפקידן בנוגע לחקיקה למען נשים.
יעל דן: כולכן כל כך הרבה נשים שיש להן מה לומר בנוגע לדברים שייאמרו כאן, לכן ארשה לכן קריאות ביניים והערות.
יעל דן: אני מבקשת להזמין את גאולה כהן, חברת כנסת בין השנים 74'-92', הגברת תמר גוז'נסקי, חברת כנסת בין השנים 90'-2003, הגברת ענת מאור, חברת כנסת בין השנים 92'-2003, חברת הכנסת הנוכחית, מרינה סולודקין, חברת כנסת מאז שנת 96' וחברת הכנסת, גם כן בכנסת הנוכחית, גילה פינקלשטיין, שנה וחצי חברת כנסת.
541: צהרים טובים.
541: אני רוצה לברך את היוזם, היוזמות, המארגנים והמארגנות של האירוע הזה.
541: בקשר לשאלה של חקיקה לטובת נשים; כבר בתחילת שנות ה-50' התחילה החקיקה בנושא שוויון זכויות האשה, אך ההבדל בין החקיקה באותן שנים לבין החקיקה, נניח, בשנות ה-90', היתה שהחקיקה הראשונה היתה מאוד כוללנית בהרבה תחומים, בזמן שהחקיקה אחר כך נכנסה להרבה מאוד פרטים.
541: הכוונה היא לנסות להתמודד עם, למשל, אפליה במקום העבודה, עם קידום נשים, עם הנושא, נניח, של פיטורי נשים בשל הריון ועוד נושאים רבים אחרים.
יעל דן: ענת מאור, גם את מעריכה שחלק גדול מהחקיקה למען נשים נעשתה בידי נשים?
509: אני רוצה לברך את כל הנוכחות שאנו מכירים מהפעילות המאוד מבורכת ואת המארגנים.
509: העובדות מעידות על כך שלנשים יש תרומה אדירה קודם כל בקידום חוקים של נשים, אך לא רק.
509: אתן דוגמה, שחוק שכר מינימום, במיוחד התיקונים שיזמנו, הוא לא קשור לנשים, אך מאחר ש-80% ממקבלי שכר מינימום זה נשים, אז הוא חוק מאוד חשוב.
יעל דן: באיזו מידה אתן סבורות שזה תפקידן של חברות הכנסת לקדם דווקא חקיקה בנוגע לנשים?
יעל דן: גאולה כהן, כשאת היית חברת כנסת האג'נדה שלך היתה אחרת, לאו דווקא עם אוריינטציה נשית.
יעל דן: אני שואלת אותך היום אם את רואה את תפקידן של חברות כנסת לקדם את החוקים, את העניין הנשי, את האינטרס הנשי, חקיקה בענייני נשים, מה שבתקופתך אולי לא נעשה?
2392: בתקופתי נעשה, אבל לא כל כך על ידי.
2392: אני בהחלט מחשיבה את זה, אני חושבת שזה מאוד חשוב, אך אני חושבת שאני הייתי מרחיבה את המסגרת של מה שנקרא "למען האשה".
2392: אני חושבת שלא נעשה מספיק בחקיקה, בהשלכות בנושאי חינוך.
2392: היא צריכה לראות את עצמה גם כאם, היא צריכה לראות את כל ההשלכות בחברה על חינוך הילדים שלה.
2392: אני הייתי מצפה שיהיו חוקים שקשורים לענייני האלימות והמין ובטלוויזיה - ההגבלות בנושאים האלה.
2392: אני חושבת שזה בהחלט תפקידה של אשה, שהיא הרגישה ביותר והנגישה ביותר לנושא של חינוך של הילדים שלה.
2392: לצערי, לא כל כך עסקתי בזה, אבל זה, לדעתי, דבר שצריך להיכנס, צריך לעניין את חברות הכנסת מאוד.
2392: לדעתי, גברים פחות רגישים לנושאים האלה.
2392: כמובן, גם הנושא של אשה מוכה ואונס בתוך המשפחה, ולא רק על מעמד, זכויות, משכורות ודרגות, שזה מאוד חשוב.
2392: אני חושבת שיש הרבה יותר להרחיב את המעגל.
יעל דן: אני רוצה לשאול את שתי חברות הכנסת המכהנות, חברות הכנסת סולודקין ופינקלשטיין, באיזו מידה אתן, שבאות כמייצגות של ציבורים, לאו דווקא כמייצגות ציבור נשים, ממש לא, באיזו מידה אתן רואות לעצמכן מחויבות ומגויסות לעניין החקיקה לטובת נשים?
מרינה סולודקין: אני מייצגת בכנסת ציבור של עולים חדשים, אך כל ענייני הנשים - יש לנו גם שתי ועדות: של גילה גמליאל ושל זהבה גלאון, שיצאה נגד סחר בנשים.
מרינה סולודקין: אנו משתתפים בישיבות, עושים חוקים פרטיים, ומחויבות טוטאלית לכל ענייני הנשים.
יעל דן: חברת הכנסת פינקלשטיין, באיזו מידה את רואה מחויבות אישית כחברת כנסת אשה לעניין הנשי?
מרינה סולודקין: אני מקדמת חוקים בנושא חד הוריות, זכות ללמוד.
מרינה סולודקין: אני נאבקת עד הסוף נגד משרד האוצר בנושא פנסיה של נשים, וגם כל החוקים של ענישה לאלה שמתעסקים בסחר בנשים - שנתיים אנו בוועדת חקירה של זהבה גלאון, ועשינו דבר מאוד חשוב, במדינה שלא רצו להכיר שסחר בנשים זה פשע מאורגן.
גילה פינקלשטיין: למעלה מעשרים שנה שלא שמעו את קולה של האשה הדתית-לאומית במפד"ל בכנסת ישראל.
גילה פינקלשטיין: היו שתי חברות כנסת לפניי - טובה סנהדראי ז"ל ושרה שטרן-קטן ז"ל, והיה חסר והיה קשה להיכנס.
גילה פינקלשטיין: כשנכנסתי פנימה אחרי שריון בתחילה של המקום השמיני, ואחרי שלוש שנים, לפני שנה וחצי כשהיו הבחירות באופן פתאומי - שריון של מקום חמישי, שנעשה במאבק רציני, כדי להשיג את המקום החמישי היינו צריכות לנסוע לשוק הכרמל, לקנות צפצפות במשקל ולהגיע צעירות, זקנות, מבוגרות עם משרוקיות ולשרוק ולנתק את המיקרופון לגברים עד שהם יעלו לבמה ויגידו: שריון המקום בדתית-לאומית במפד"ל הוא מקום חמש, כי ראיתי שנה קודם, כשנבחרתי למקום שמונה, שעבדתי ועבדתי, ובסוף, כשהודיעו את התוצאות, חמישה מנדטים, הבנתי שהכנסתי חמישה גברים לכנסת, ואני, מקום שמונה, נשארתי בחוץ.
גילה פינקלשטיין: אז הפעם עמדנו על זה שהשריון יהיה למקום חמש.
גילה פינקלשטיין: נכנסתי לכנסת, הבנתי שאני מחויבת לנשים שעזרו לי במאבק.
עטיה שמחה: הרשו לי לומר שהאירוע הזה הוא מיוחד במינו, חשוב מאוד, ולכן גם לגברת גמליאל וגם לגברת פלוטקין וגם לבחור שהגה - כל הכבוד.
עטיה שמחה: אזכיר לכן רק חוק אחד שאולי נשכח מלב, אך זו היתה אחת הפעמים שחברות הכנסת מקצה אחד לקצה השני של הרובד של המפלגות התאחדו והשיגו הישג מרשים: 1965, החוק שנוגע לירושה, שנשים שהיו לפני כן מקופחות ולאחר מכן השיגו הישגים שהיום האשה מקבלת מחצית מהונו של בעלה.
יעל דן: אני רוצה להעביר את השאלה ליושבות כאן בפאנל; באיזו מידה המחויבות לעניין הנשי צריכה לעתים לגבור, ויש לפעמים שיש ניגוד אינטרסים בין האינטרס הנשי לבין העניין המפלגתי, הפוליטי הצר.
יעל דן: האם בנושאי החקיקה צריכות חברות כנסת להעדיף את האינטרס של חקיקה למען נשים, גם אם הוא עומד בקונפליקט לפעמים?
509: אני חושבת שהנושא של הסולידריות בין חברות הכנסת הוא באמת מרכזי ביותר והוא חשוב, וגם בגלל זה הצלחנו לקדם הרבה מאוד מהחוקים.
509: גם בדברים שלא הצלחנו נאבקנו במשותף, כמו הבטחת ייצוג נשים בפוליטיקה - העלינו את זה מכל הזרמים ולא הצלחנו לקדם.
יעל דן: אבל מאותו רגע שיש תקציב שפוגע באותם אינטרסים של נשים או מיעוטים וחלשים, האם את מצפה מאותה חברת כנסת שתהיה נאמנה להסכם הקואליציוני ולאינטרסים של מפלגתה, או לעניין הנשי?
509: אני לא רוצה לשפוט נשים בקואליציה, כי יש בעיה של משמעת קואליציונית, וכולנו נאלצנו להצביע בניגוד לדעתנו.
509: אבל אני רוצה לומר שאי אפשר ביד אחת לומר שאנו בעד קידום נשים וביד שנייה לא להתנגד למדיניות שהיא אנטי נשים והיא פוגעת מעבר לחוקים ומורידה אנשים מתחת לקו העוני ומתחת לכבוד האדם.
מרינה סולודקין: יעל, אני חושבת שהשאלה שלך מאוד טובה.
מרינה סולודקין: הצבעתי כמה פעמים נגד הקואליציה.
מרינה סולודקין: ב-98' זה היה הנושא של חצי נקודת זיכוי.
מרינה סולודקין: בגלל שאני ועוד כמה חברים בקואליציה שהצביעו נגד, יש לנו עדיין חצי נקודת זיכוי.
גילה פינקלשטיין: אל תשכחו שתקרת הזכוכית בפוליטיקה הישראלית טרם נפרצה, ואנו רוצות לעשות את זה, וכמו שאמרנו קודם, בבחירות הבאות שיהיו 50% נשים, 50% גברים, אמן כן יהי רצון.
דוברת 1: רציתי לדבר על החוקים שאינם ספציפיים לנשים, אבל יש להם השפעה אדירה על נשים.
דוברת 1: למשל, חוק יום חינוך ארוך.
דוברת 1: בחוק ההסדרים מדי שנה דוחים מזה 14 שנה, למשל, את חוק יום חינוך ארוך.
דוברת 1: מדובר בפגיעה בציבור האמהות העובדות שלא יכולות לצאת ליום עבודה מלא או נאלצות לעבוד חצי משרה, או לעתים לא לצאת בכלל לעבוד.
דוברת 1: הנתונים מדברים בעד עצמם.
דוברת 1: 50% מהנשים לא עובדות, למעלה מ-40% נאלצות לעבוד במשרה חלקית.
דוברת 1: מדובר פה בפגיעה בחופש העיסוק.
דוברת 1: זה לא חוק שמדבר ספציפית על נשים, אך יישומו של החוק יסייע לנשים לצאת ולעבוד.
דוברת 1: אני מצפה מחברות הכנסת שיקדמו את יישומו של החוק.
דוברת 2: שיוותר נשים ידאגו לכך שהצעות החוק יקודמו ויתקבלו, ותקציבים יועברו להתמודד עם הבעיות.
דוברת 2: המספר של הנשים הוא חשוב, לא רק האיכות.
דוברת 2: וכאן אני פונה לכל מי שנמצאות כאן - אנו שנתיים לפני בחירות.
דוברת 2: אנו צריכות לדאוג שלפעם הבאה יהיו לפחות 25-30 חברות כנסת, וזה תלוי בכם.
דוברת 3: לשאלה העקרונית על תפקידה של חברת הכנסת, האם היא צריכה להעדיף את החקיקה או הסנגוריה על ענייני נשים, על עניינים אחרים - פה אני קצת מסתייגת.
דוברת 3: אני חושבת שחברת כנסת שנבחרת צריכה להיות פעילה במגוון הנושאים, להשפיע במדיניות ובכלכלה ובחברה.
לא מזוהה: אנחנו קודם כל צריכות למלא את חובתנו לאותו "אני מאמין" אידיאולוגי, פוליטי, ערכי ולא אישי ולא נשי ששלח אותנו לכנסת.
לא מזוהה: כמובן, בתוך זה אנו צריכים לעשות, לראות את הדברים, כי אני חושבת שחקיקה בנושא של אם ובנושא של חינוך, יום לימודים ארוך - הם בפירוש שייכות לעם ישראל כולו.
יעל דן: תמר גוז'נסקי, אני רוצה לשאול אותך; האם את מנסיונך למדת שיש לובי נשי בכנסת, כאשר חברת כנסת רוצה להעביר חוק כלשהו, יש אחוות נשים?
יעל דן: יש תמיכה?
יעל דן: יש פרגון?
יעל דן: יש לובי נשי שתומך בך?
541: באופן כללי אפשר לומר שיש שיתוף פעולה מאוד מועיל וחשוב, אך הוא לא מוחלט ולא תמיד ולא בכל מקרה.
541: לכן חברות כנסת לא תמיד התגייסו לסיוע או לעזרה או לתמיכה בחברת כנסת שיזמה חוק, כי בסופו של דבר יש ויכוחים אמיתיים.
541: כמובן, לא כל חברות הכנסת מגדירות את עצמן פמיניסטיות, אך גם אלה שמגדירות עצמן פמיניסטיות, השאלה היא גם איזה מין פמיניזם.
541: יש כל מיני סוגי פמיניזם, ויש תפיסה פמיניסטית שהיא חברתית ורואה את האשה כחלק מהחברה בנושא הזה, ויש גם ראייה אחרת.
541: אני מאוד מעריכה את העובדה שהפעם נבחרו לכנסת 18 חברות כנסת - שיא בכל הזמנים.
541: לא היה דבר כזה בתולדות הכנסת.
541: אך עדיין רחוק מאוד המצב שהיינו רוצות להיות, שתהיה אשה שרת הביטחון, אשה שרת האוצר, שיהיו נשים במקומות שבאמת מקבלים את ההחלטות.
541: לצערי הרב, עדיין נתפס שנשים, גם כשהן נבחרות לתפקידים, צריכות קודם כל למלא את הנושאים המוגדרים, נושאים נשיים.
541: נשים זה חינוך, נשים זה רווחה.
יעל דן: האם באמת יש קונפליקט, האם במאבק הזה שאנו מעודדים אותו וכל כך רוצים בו של חברות כנסת לאינטרס הנשי, האם הוא עומד בסתירה לאיזו מחויבות עם הפעילות בתחום המדיני-פוליטי?
יעל דן: היום חברות כנסת מנסות להעביר חוק שתהיה נציגות של 25% לנשים בכל משא ומתן מדיני-פוליטי.
יעל דן: האם אין פה בעיה, קונפליקט בין האינטרס שהן משדרות לבין העניין המפלגתי-מדיני-פוליטי?
509: הקונפליקט הוא במפורש לא אצל נשים.
509: לנו ברור שאנו מנהיגות לאומיות, מנהיגות חברתיות וביטחוניות.
509: אשה בת מלך פנימה וכל אשה פסולה לעדות הוא לא רק בדת.
509: הגברים לא יפנו לנו בהתנדבות אף תחום, ובטח לא במנהיגות.
509: אך אין חברת כנסת, להערכתי, שלא הלכה בשני תחומים, אף פעם לא הסתגרה בגטו הנשי, אך פעלה בו בנחישות, ובמקביל כל תחום חברתי, מדיני, ולכן יש נשים בוועדת חוץ וביטחון ויש נשים בוועדת הכספים.
509: אך אני מאוד מסכימה עם תמר; אין לי ספק שזה חלק גדול מהמאבק.
509: יחד עם זה אני לא רוצה לעשות פיחות ערך מתחומים חברתיים ומתחומי חינוך, זה תחומים שאני בהם מאוד התמקדתי, ומאוד חשובים גם.
509: אני מרגישה שאנו כנשים צריכות לשדר בתחום הביטחוני והמדיני ותביעה כן להיות בקרב ה-25% של מקבלי ההחלטות, כי אחרת החברה בעצם לא נתרמת מהפוטנציאל של נשים.
509: הגברים נכשלו בניהול מדינת ישראל.
509: המדינה היא כוחנית, היא לא חברתית, היא לא סולידרית.
509: לכן אנו צריכים להיאבק על הקול הנשי, כי הוא ייתן איכויות ודפוסים אחרים.
509: מבחינה זו אני מרגישה שהמאבק הוא למען פוטנציאל חברתי אחר של המדינה, כמו גם לקדם את הנשים עצמן.
יעל דן: גילה פינקלשטיין, אני רוצה לחזור אתך לשאלת הלובי הנשי, אחוות הנשים בכנסת.
יעל דן: נדמה לי שבהזדמנות נדירה שמענו לאחרונה על התארגנות של כל חברות הכנסת יחד לדרישה שיהיו ייצוג של רבע בכל משא ומתן מדיני-פוליטי.
יעל דן: האם את באופן אישי מרגישה את אותה אחווה, סולידריות, פרגון בין חברות הכנסת?
יעל דן: בכנות.
גילה פינקלשטיין: מאוד חשוב שאשה תשתתף במשא ומתן, היא מתאימה מאוד, ומתאימה יותר מגבר, כי יש לה תכונות שמתאימות יותר למשא ומתן.
גילה פינקלשטיין: זה נושא חשוב, וצריך לראות שבכל משא ומתן תהיה נציגות של נשים.
גילה פינקלשטיין: באופן כללי בכנסת הנוכחית אני מרגישה שבאמת חברות הכנסת אתי ותומכות בי, אך דווקא לאחרונה, בשבוע שעבר, אירע מקרה מאוד משונה ומוזר, ואני עדיין לא הצלחתי לתת לזה הסבר.
גילה פינקלשטיין: אני העליתי להצבעה בקריאה טרומית את כבוד המורה.
גילה פינקלשטיין: כפי שידוע לכם, מעמד המורה בהידרדרות, ואנו חייבים להעלות את מעמד עובדי ההוראה, בעיקר לאור ההידרדרות הרבה.
גילה פינקלשטיין: המורים הם שק החבטות, כל דבר שקורה בבית הספר - המורה אשם, אין יחס של כבוד, אין סמכות מורית.
גילה פינקלשטיין: כפי שידוע לכם, יש חוק זכויות התלמיד, שיישמו אותו לפני שלוש שנים.
גילה פינקלשטיין: ראיתי באותו חוק שחסר סעיף מאוד חשוב - סעיף של זכות התלמיד, שזה לתת כבוד למורה, שזו זכות, ולא נאמר שם שום דבר.
גילה פינקלשטיין: איפה הכבוד למורה?
גילה פינקלשטיין: ועכשיו מתחילה שנת הלימודים.
גילה פינקלשטיין: היום הכנו את החוק הזה לקריאה ראשונה, זה עבר בשבוע שעבר בקריאה טרומית עם תמיכה של 34 חברי כנסת, ואז אני רואה מתנגד אחד.
גילה פינקלשטיין: אני בודקת מיהו, בטח חבר כנסת מהאופוזיציה שיש לו משהו נגד חינוך, כי איך אפשר להסביר, להתנגד לכבוד המורה וכבוד עובדי ההוראה?
גילה פינקלשטיין: אני ניגשת ובודקת במחשב, והמתנגד הוא אשה - חברת כנסת.
גילה פינקלשטיין: תשאלו למה לא קראתי לה לשיחה - אני חושבת שדבר כזה הוא חוצה מפלגות, חוצה קואליציה-אופוזיציה, ועם סיום המושב הזה, כשנתפנה, אני מתכוונת לדבר עם חברת הכנסת, שתסביר למה היא התנגדה, כי לא הגיוני להתנגד לכבוד המורה.
גילה פינקלשטיין: זה החינוך שאנו נותנים לנוער שלנו?
גילה פינקלשטיין: צריך להתחיל מכבוד המורה.
יעל דן: חברת הכנסת פינקלשטיין אומרת: יש רגעים שבהם אני מצפה לאותה אחוות נשים, לאותו לובי נשי שיסייע לי.
גילה פינקלשטיין: הלובי הזה תמיד מגיע, ומשום מה, לא הגיע.
ענבל גבריאלי: אני לא הייתי חברת הכנסת שהתנגדה להצעת החוק הזאת, אך בעניין הזה ייתכן מאוד שההתנגדות היתה מהותית.
ענבל גבריאלי: בסך הכול, מתן כבוד למורה זה משהו שתלוי קודם כל במורה.
ענבל גבריאלי: אני אישית לא חושבת שאנו יכולים לדאוג לזה בחקיקה.
גילה פינקלשטיין: ועדת היגוי שישבה על זה חודשים אמרה: ליידע, מודעות ציבורית, ליידע את התלמיד: תן כבוד למורה, דרך ארץ.
ענבל גבריאלי: באופן כללי יותר ובמנותק מהחוק אני רוצה לומר מספר דברים; קודם כל לגבי המחויבות של חברות הכנסת לפעילות, אם בחקיקה אם בדרך אחרת, פעילות למען נשים; אני חושבת שחייבת להיות מחויבות טוטאלית לנושא הנשים.
ענבל גבריאלי: נראה לי שיש לכך שתי סיבות; אני חושבת שרוב חברות הכנסת, לפחות אלה שמכהנות היום, אם לא כולנו, אני לפחות הגעתי לכנסת, התמודדתי על משבצת ששוריינה לנשים, זו הבטחת ייצוג של נשים.
ענבל גבריאלי: נשאלת השאלה האם אנו משריינים מקומות לנשים רק כדי שיגידו שיש אשה, או אנו אומרים: צריך לנשים כי צריך לקדם נשים, לא כדי שיהיו חברות כנסת, אלא כדי שתפעלנה למען נשים.
ענבל גבריאלי: אני חושבת שיש איזה טעם נפגם להיבחר לכנסת על ידי הבטחת ייצוג כאשה ולזנוח את זה לחלוטין.
ענבל גבריאלי: אני לא קובעת עכשיו את סדרי העדיפויות, מה קודם ומה אחר כך.
ענבל גבריאלי: הסיבה השנייה, וזה משהו שראיתי בכנסת הנוכחית, יימצאו הרבה גברים, הרבה חברי כנסת שתמיד או מדי פעם יתמכו.
ענבל גבריאלי: אני לא בטוחה שיש מספיק, אם בכלל, חברי כנסת שייזמו.
ענבל גבריאלי: זה תפקיד הנשים.
יעל דן: אני רוצה להעלות נקודה חשובה; איך זה שהייצוג של נשים בכנסת הוא כל כך נמוך?
509: שם המשחק - לעשות שלום, שלא תהיה כוחנות, שנחזור להיות מדינה נורמלית, ושנית - להיאבק על חוק להבטחת ייצוג בכנסת.
509: המחשבה שאפשר גם להיות חברה כוחנית וגם שנשים יפרחו בה זו אשליה, ואמרתי - חוק להבטחת ייצוג בכנסת.
509: שלישית - כל אחת מאתנו במפלגתה היא, להעביר הבטחת ייצוג כמו שעשינו במרץ.
509: לכן אנו ארבע נשים בכנסת, ובנוסף - כל אשה עם חברותיה ועם אחרות.
509: אם נהיה יותר נשים, בטוח נשיג יותר.
541: אני מעריכה שהייצוג של הנשים מושפע מכך שנשים לא מחוברות, מחוברות פחות, למסלולים המקובלים של כניסה לפוליטיקה הישראלית, אם זה המסלול של הצבא - אתם יודעים שגברים שסיימו צבא, כמעט בלי שום תקופת צינון הוקפצו מייד לשרות, לא רק לחברי כנסת, או המסלול השני, שזה המסלול של הכסף, של העסקים וכו'.
541: אלה מסלולים שבדרך כלל נשים לא נמצאות בהם.
541: לכן ככל שהמסלולים האלה ייחלשו ותפיסות אחרות יעלו, יש יותר סיכוי לנשים.
541: אני גם בעד זה שפעילים בתוך מפלגות יראו את הנושא הזה כנושא מרכזי.
541: יש מפלגות שאצלן זה אידיאולוגיה - שלא יהיה ייצוג נשים.
541: זאת בעיה שאנו לא יכולים, לדעתי, להתערב בה, אך עדיין יש מספיק מפלגות שבהן אין האידיאולוגיה הזאת, לכן העניין הזה של הבטחת ייצוג הוא דבר מרכזי.
יעל דן: ההערות האחרונות די מייאשות אותי, כי לפי מה שאתן אומרות, צריך לחכות המון זמן.
2392: אני חושבת שאשה היא יצור פוליטי ממדרגה ראשונה.
541: בהנחה שמחיר הלחם זה פוליטיקה.
2392: הכל זה פוליטיקה.
2392: אמרו כאן שנשים יותר שוות מגברים ויותר חכמות מגברים - אני לא יודעת על ה"יותר" הזה.
2392: אי אפשר להשוות.
2392: אני נגד שוויון בכלל במובן הזה, אני יותר בעד צדק.
2392: שוויון זכויות כן, אך לא שוויון בתכונות.
2392: אני חושבת שאשה היא יצור דיפלומטי ממדרגה ראשונה, יש לה אומץ לב, אני ראיתי את זה מ-20 שנות חיי בכנסת- -
יעל דן: למה היא לא מגיעה לשם?
2392: על השאלה הזאת דנו כל כך הרבה, יש כל כך הרבה היסטוריה, איך האשה הגיעה למצב כזה שבו היא מיעוט.
2392: אני רוצה קודם כל לומר לאשה שיש לה כוח אדיר, היא באמת יכולה לשנות את החברה.
2392: אני לא חושבת שהחברה שלנו כוחנית, ואני גם חושבת שהאשה היא לא כוחנית.
2392: האשה היא אכזרית יותר מהגבר כשצריך, היא רחמנית יותר מהגבר כשצריך, ואי אפשר לומר שפתאום יהיו נשים והמדינה הזאת תהיה רכה ועדינה.
2392: זה לא כך.
2392: ראינו את כל המלכות בהיסטוריה, אליזבט פה ואליזבט שם, איזה נשים אכזריות ואיזה מלכות אכזריות הן היו.
2392: אם יש לי מסר אחד, לומר לצעירות פה ולאלה שרוצות להיכנס לפוליטיקה; יש לנו, לדעתי, כל הכישורים האלה של אומץ לב, של מעשיות, של דיפלומטיה, גם של אכזריות ורחמנות כשצריך - כל הדברים האלה שחשובים מאוד בעשייה הפוליטית, ולהגיע לאו דווקא לנושא של חברתי וחינוכי, להגיע לכל המשרות הכי גבוהות בפוליטיקה כדי שהן יוכלו להשפיע בתחומים האחרים.
גילה פינקלשטיין: קידום הנשים בפוליטיקה זה בעצם חלק מהשינוי בחברה.
גילה פינקלשטיין: צריך לזה סבלנות, יש הרבה מכשולים לאשה, אך לכן, לדעתי, הנשים במפד"ל שילבו ידיים, פעלו יחד, המשיכו במאבק, ונקווה שנמשיך במאבק.
גילה פינקלשטיין: בהחלט אני יכולה להראות את הציונות הדתית כדוגמה במאבקה האחרון.
מרינה סולודקין: אני לא מסכימה שאנו חברה כוחנית בגלל שאנו חברה הנלחמת על קיומה, ולכן יש לזה חוקים.
מרינה סולודקין: שנית, אני נולדתי וחונכתי במדינה אחרת לגמרי, והאשה הקוסמונאוטית הראשונה היתה מברית המועצות בשנות ה-60'.
מרינה סולודקין: אני אומרת: יותר ביטחון עצמי, יותר להופיע בתקשורת.
מרינה סולודקין: אני כוכב של תקשורת בשפה הרוסית, ואני ממליצה לכולם להיות כוכבים בשפה העברית.
נעמי בלומנטל: זאת מלחמה.
נעמי בלומנטל: אני עשיתי פה כנס כשהייתי יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה - נשים באוניברסיטאות, כמה נשים הן פרופסוריות מן המניין, וזה כאילו מגרש נשי, כך שכמו בכל חברה, בכל מקצוע זה מאבק.
נעמי בלומנטל: בכנסת מכהנת אנו 120, מתחלף בכנסת הבאה בסף הכל שליש.
נעמי בלומנטל: אם בשלם אנו עכשיו 15%, זה כבר השיא, אז גם בשני שלישים אנו 15%.
נעמי בלומנטל: בשליש שמתחלף אין שום סיכוי בעולם שפתאום 40, אלה שייכנסו חדשים, פתאום יהיו כולם נשים.
נעמי בלומנטל: כך שיש להבין שזה מאבק.
נעמי בלומנטל: המאבק שלנו היה בתוך המפלגות, ועשינו על כך תחרות בין המפלגות, זה הבטחת ייצוג לנשים.
נעמי בלומנטל: לכן אתן רואות היום יותר נשים בכנסת, בשל הבטחת הייצוג, שבמקרה גם היתה אצלנו במפלגה.
יעל דן: אני רוצה לאפשר לדור הצעיר, שאנו תולים בו כל כך הרבה תקוות, לומר משהו.
איידה סעיד: אני מכפר מול כרמיאל.
איידה סעיד: אני רוצה לדבר על חוק היועצות, שזה מינוי ליועצת בכל רשות.
איידה סעיד: ראש הרשות ממנה יועצת ברשות שלו, והיא הראשונה שיוצאת בתוכנית ההבראה.
איידה סעיד: אם ראש הרשות לא ממנה, שר הפנים רשאי למנות במקומו.
איידה סעיד: אף פעם שר הפנים לא מינה יועצות.
יעל דן: אין ספק שהשינוי צריך להתחיל הרבה יותר מלמטה.
רוני בר-און: בוקר טוב חברות וחברים, אני מתכבד ל]פתוח את ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה.
רוני בר-און: אני מבקש להודיעכם כי ביום 26 ליולי 2004, החליטה ועדת הכנסת להמליץ בפני הוועדה לקידום מעמד האישה לבחור בחברת הכנסת אתי לבני, לכהן כיו"ר הוועדה במקום חה"כ גילה גמליאל, וזאת בהתאם לסעיף 10א' לתקנון הכנסת.
רוני בר-און: אדוני יו"ר הכנסת, בבקשה.
ראובן ריבלין: תודה רבה אדוני יו"ר ועדת הכנסת, חברותיי חברות הכנסת, יש לנו 11 ועדות שאין מחלוקת עליהן, כאשר הוועדה ה-11, לא מבחינת סדר חשיבותה, היא הוועדה זהו שבה אנחנו היום מתכבדים לקיים חילופי גברא.
ראובן ריבלין: זאת ועדה שעד אשר לא תקום הוועדה לקידום מעמד הגבר, תהיה חלק בלתי נפרד מעבודתה של הכנסת.
ראובן ריבלין: תהיינה כפילויות בין הוועדות, אבל על כך אנחנו סומכים על יושבות ראש הוועדה או יושבי ראש הוועדה הזו, שידעו לכלכל מעשיהם בדרך כזו שלא יצרו כפילויות מיותרות שיעשו פלסתר את המטרה אמיתית של ועדה זו ואת המטרות שלמה היא הוקמה ושעליה להשיגן.