GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ראובן ריבלין: אתמול יצא כעסן של מספר חברות כנסת על כך שבאתי והבדלתי בין חברות כנסת שנבחרו בגלל שריון, לבין חברות כנסת שנבחרו ישר.
ראובן ריבלין: בכל תולדות הליכוד אינני זוכר חברת כנסת כל כך צעירה שנבחרה לכנסת לא בגלל שהיא היתה אישה, אלא בגלל שהיא היתה מנהיגה.
ראובן ריבלין: זה לזכותה של היו"ר היוצאת.
ראובן ריבלין: אני לא צריך להכביר במילים, כי הנשים מדברות בעד עצמן.
ראובן ריבלין: אני מאחל הצלחה בהמשך הדרך.
רוני בר-און: תודה רבה, אדוני היו"ר.
רוני בר-און: אני שב ומזכיר לכם את החלטת ועדת הכנסת להמליץ בפני הוועדה לבחור בחברת הכנסת אתי לבני לכהן כיו"ר הוועדה.
רוני בר-און: אני מרשה לעצמי בהזדמנות הזו להזכיר את התקרית הלא נעימה שהיתה לי איתך, האמירה הלא רצינית והלא נכונה שהיתה לי בקשר אלייך.
רוני בר-און: אני שב ומתנצל עליה.
רוני בר-און: אנחנו כבר הסרנו את זה מסדר יומנו, אבל תמיד בבתים החדשים משאירים אבן אחת לזכר החורבן, ולכן זו הזדמנות נכונה לעשות את זה.
רוני בר-און: אני מברך אותך.
ראובן ריבלין: אני מבקש לעלות על סדר יומה של הוועדה את העובדה שנשיאות הכנסת היום היא בלי אישה.
ראובן ריבלין: אם הייתי יודע, לא הייתי מסכים.
ראובן ריבלין: במבנה החדש, אתם תעברו לחדר אחר.
אתי לבני: תודה לכולם על הדברים החמים.
אתי לבני: תודה לגילה שאני לאורך כל הדרך חשבתי שהיא עושה עבודה יוצאת מן הכלל, הביאה כיוונים אחרים בנמרצות.
אתי לבני: אני התבטאתי כך לא רק ביני לבינך אלא גם בכל אמצעי תקשורת כאשר דנו בנושאים אלה, מול אלה שביקשו להלעיז.
אתי לבני: תמיד חשבתי שהעבודה שנעשית פה היא עבודה חשובה, ואני נכנסת לנעלייך ומקווה להמשיך ולהרחיב את הנושאים.
אתי לבני: עכשיו אני באה מוועדת חוץ וביטחון, שבה התחלתי דיון בהחלטה 13/25, שמופיעה בכתבה של רותי סיני בעיתון "הארץ".
אתי לבני: ביקשתי לקיים דיון משותף לוועדת חוץ וביטחון ולוועדה לקידום מעמד האישה והמועצה לביטחון לאומי, בנושא מעורבות נשים בתהליכי שלום.
אתי לבני: אני אשמח לעבוד עם כל אחת ואחת שנמצאת כאן, ואני בטוחה שנעשה דברים טובים לטובת כולם.
גילה גמליאל: אני רוצה להודות לחברות בוועדה.
גילה גמליאל: יש לך צוות לעניין.
אתי לבני: אתמול פגשתי חלק מהן, וראיתי שיש עם מי לדבר.
גילה גמליאל: לא רק שיש עם מי לדבר, יש גם למי להקשיב, וזה יותר חשוב.
גילה גמליאל: בתחילת הקדנציה היתה כל פעם ממלאה מקום מנהלת ועדה אחרת וזה היה בעייתי, אבל היה שווה לחכות ולעבור את כל הדרך כדי לקבל את דלית כמנהלת הוועדה.
גילה גמליאל: בצוות הוועדה יש פחות דיבורים ויותר מעשים.
גילה גמליאל: תודה גם לרבקה שקד, שמקפידה ל הגיע לכל ישיבה, והיא בעלת אינפורמציה באופן כללי.
גילה גמליאל: היא מעודכנת ומסנכרנת על כלך דבר ועניין.
גילה גמליאל: אני פה ואני לא הולכת לשום מקום.
גילה גמליאל: אני מאחלת לך הצלחה.
גילה גמליאל: מהיכרותי האישית איתך, אני יודעת שיש לך את הדרך המקורית שלך להוציא דברים אל הפועל בצורה מאוד אלגנטית, ואין לי ספק שהוועדה תעניין אותך.
אתי לבני: תודה רבה לכולם.
אתי לבני: להתראות בישיבה הבאה.
אתי לבני: שלום לכולם: זו הישיבה הראשונה שאני מקיימת בפגרה.
אתי לבני: חשבתי שהנושא הזה הוא חשוב, דחוף, וראוי גם להתכנס בזמן הפגרה ולהתייחס אליו.
אתי לבני: הנושא קיבל הרבה ביטוי בעיתונים.
אתי לבני: הבוקר קיבלתי עוד ידיעה שמדברת על רס"ן אחרת שפוטרה בשל הריונה, שמה רס"ן ענבל גרינגרס, אם מישהו מכיר את הנושא הזה, אפשר יהיה להתייחס גם אליו.
רשף חן: מה הסיבה שהקצינה עצמה לא פה?
אתי לבני: מייד אתייחס לזה.
אתי לבני: אנחנו דנים במקרה של רס"ן לינת מורז, שוחררה בנוהל גילאי הביניים - - -
קריאה: היא עדיין בשרות.
אתי לבני: מבקשים לשחרר אותה בנוהל גילאי הביניים.
אתי לבני: הזמנו לישיבה את רס"ן מורז, והצבא לא איפשר לה להגיע.
אתי לבני: אני תמהה אם זה נוהל נכון.
אתי לבני: הייתי רוצה לשמוע אותה ואל את עורכי הדין, ולא לשמוע את בני המשפחה.
אבשלום וילן: זו פשוט שערורייה, השיטה הזאת של מופז של לסגור הכל בפנים.
אבשלום וילן: אני חושב שאת חייבת להגיש מחאה חריפה מאוד ליושב ראש הכנסת.
אבשלום וילן: אני מניח שמראש הצבא צודק לחלוטין לצורך העניין, אבל אם את כיושב ראש הוועדה, מזמינה מישהו להופיע, לא יכול להיות ששר הביטחון בנושא אזרחי מובהק שיש לו השלכות חברתיות, יאסור עליה להופיע.
אבשלום וילן: מה זה פה רפובליקת בננות?
אבשלום וילן: שר ביטחון מעל הכנסת?
אבשלום וילן: המערכת בסדר והכל תקין, אבל יש נוהל דמוקרטי, זו מדינת חוק.
אתי לבני: אכן, פנינו אתמול ומחינו בפני שר הביטחון.
רשף חן: זו לא החלטה של הרמטכ"ל?
עודד סבוראי: אני יכול לתרום משהו לדיון.
עודד סבוראי: מפקד בחיל החימוש פנה אלי אתמול, לוודא שהיא מגיעה למשרד ותהיה איתו בישיבה מאוד חשובה שמעולם לא התקיימה, והיא מעולם לא שמעה עליה קודם לכן.
עודד סבוראי: זאת אומרת, ההצגה כאילו מדובר בהחלטה מיניסטריאלית של שר הביטחון והצבא והקשח"ר לא יודעים על זה בכלל, היא הצגה שאני בכלל - - -
חיים רונן: אני קצין חימוש ראשי.
חיים רונן: אם היו פונים אליי והייתי מקבל הנחייה להגיע, היא היתה מגיעה עם רכב צבאי עד לפה.
חיים רונן: אין בזה אפילו ספק.
חיים רונן: אנחנו צבא, ואנחנו ממלאים פקודות.
אתי לבני: אנחנו פנינו בנוהל המקובל.
רשף חן: השאלה היא למה היא לא פה?
חיים רונן: אל תשאל אותי, תשאל את שר הביטחון.
חיים רונן: תשאל את מי שידע את ההנחייה.
רשף חן: אנחנו יכולים להניח שעמדתו של צה"ל שהיא יכולה להגיע, ושמשרד הביטחון בלבד הוא זה שמתנגד.
רשף חן: זה מה שאתם אומרים לנו כאן.
חיים רונן: צה"ל לא משחק במשחק הזה.
רשף חן: צה"ל הוא הגוף שמחליט אם קצינה שלו תגיע או לא.
אתי לבני: מי שמחליט זה משרד הביטחון.
אבשלום וילן: מאז שמופז שר הביטחון, הוא סוגר את הצבא בפני כל ביקורת אזרחית אפשרית.
אבשלום וילן: הוא שם שם את רות בר, שהיא בעצם ממלאת את הוראותיו, ממש כמו פקוד צבאי, ולא פקוד אזרחי.
רשף חן: עכשיו בוועדת הכנסת תיקנו את החוק בעניין הזה.
אבשלום וילן: אני מציע לך, עם כל הכבוד לאלו שהופיעו פה כמחאה, לדחות את הדיון, ולחייב את משרד הביטחון להביא את הבחורה לדיון מסודר.
אבשלום וילן: ושתהיה הזמנה של יושב ראש הכנסת.
אבשלום וילן: אי אפשר שהביזיון הזה ששר שהוא כאילו מעל הדמוקרטיה - - -
רשף חן: הוא צריך להיות פה בעצמו.
אבשלום וילן: זו רשות אזרחית, היא מעל הצבא.
רשף חן: אם שר מורה לעובד מדינה לא להגיע, הוא צריך להיות פה בעצמו.
אתי לבני: הנושא הזה מוצא.
אתי לבני: אני אוציא מכתב ברוח הדברים שנאמרו כאן.
אתי לבני: אנחנו מחינו אתמול בפני לשכת שר הביטחון.
אתי לבני: הם לא נענו לנו.
אתי לבני: אנחנו נפעל בכל הנהלים שיש בידינו.
אתי לבני: אני רוצה לחזור למהות העניין.
אתי לבני: רס"ן לינת מורז משרתת בחיל חימוש בתפקיד ראש מדובר.
אתי לבני: היא מהנדסת מכונות, היתה קצינה מצטיינת.
אתי לבני: עקבתי אחרי כל הדו"חות שלה במהלך השנים.
אתי לבני: היא נכנסה להתקשרות עם הצבא עד שנת 2006 בתפקיד הזה, וקיבלה הטבות ותנאי שירות מיוחדים לתפקיד הזה.
אתי לבני: דא עקא, שהיא התחתנה ונכנסה להריון.
אתי לבני: נכנסה להריון וילדה תאומות, ואז התחילו הבעיות, למרות שהיא מילאה את תפקידה לפי הנהלים, לפי שעות העבודה, לפי שעות העבודה לאמהות חדשות.
אתי לבני: כלומר, שעה אחת פחות, באיזשהו קיצור על חשבון חופשה שנתית שלה.
אתי לבני: היא מילאה את תפקידה במסירות ובהצטיינות לשביעות רצון כולם.
אתי לבני: היא נקראה בשלב מסויים ב-2004, ונאמר לה על ידי הממונה עליה, שבשל האמהות, בשל התנאים המיוחדים שהיא מבקשת לקבל כאמא, החוזה שלה עומד להיות מותר, והיא תצא בנוהל גילאי הביניים, ותשוחרר קודם לפני תום החוזה שלה.
אתי לבני: בלשונו של אותו אלוף גלעד מפקד מצל"ח: מחויבותה של מרשתנו כאם - - -
עודד סבוראי: ....
עודד סבוראי: אינה משקיעה מספיק בתפקיד בשל מחויבות משפחתית כאם.
אתי לבני: ולכן, לאור תמונת המצב הנוכחית, החתום מטה ממליץ על שחרור הקצינה בנוהל גילאי הביניים.
אתי לבני: למרות השחרור הזה, הממונה הישיר שלה מאוד הופתע לגבי השיחרור הזה, כי הוא לא ראה שום בסיס והצדקה לשחרור שלה.
אתי לבני: לא הייתה שום ירידה לא במוטיבציה, אחר כך בשלבים מאוחרים יותר היו תיקונים ברוח טענות נוספות כמו: חוסר אסרטיביות, התרשלות במילוי התפקיד, או אי מילוי התפקיד בצורה נאותה.
רשף חן: היו תלונות קודמות?
אתי לבני: אף פעם.
אתי לבני: היא מצטיינת שמצטיינים.
אתי לבני: היא בעשירון העליון מקום רביעי לאורך השנים.
ענת אוחיון: על סמך מה את מציגה שהיא מצטיינת לאורך כל השנים?
אתי לבני: על סמך הניירות שיש לפניי.
אתי לבני: אשמח לתת לך את הניירות שאנשי הצבא חתומים עליהם.
אתי לבני: ובוודאי העורך דין שלה גם יוסיף.
אתי לבני: הכיוון בצבא בשנים האחרונות, גם מפי סגן הרמטכ"ל החדש דן חלוץ, גם מפי הרמטכ"ל עצמו, להכיר בתרומה ובערך ובייחודיות של נשים שמשרתות בצבא הגנה לישראל, בלהתאים את סביבת העבודה לצרכים של נשים.
אתי לבני: אלוף דן חלוץ קבע שהישיבות תמשכנה עד השעה חמש, כדי שגם נשים וגם גברים יוכלו למלא את התפקידים המשפחתיים המוטלים עליהם ככלל, וכמובן שיש יוצאים מן הכלל.
אתי לבני: הרמטכ"ל, באיגרת שהוציא ליום האישה הבינלאומי ב-2004, אומר שהוא קורא והוא יפעל לשינוי סביבת העבודה בצבא שתתאים לנשים כדי שתוכלנה למלא את התפקידים שלהן, בהתאמה להקמת משפחה ולהולדת ילדים.
אתי לבני: לא אצטט עכשיו מהפסיקה של בית המשפט העליון, בנושא של אליס מילר, שדנה בכלל בתיפקוד של נשים בצה"ל, והשינוי של סביבת העבודה לנשים, כדי שתוכלנה לשרת ולתרום.
אתי לבני: כי אחרת מה עשינו?
אתי לבני: אנחנו חוזרים למצב שאין מקום לנשים בצבא.
אתי לבני: אני רוצה להכניס לתוך השיח הציבורי שלא רק שיש עכשיו פמיניזציה של העוני, כי היום הרוב שנמצא מתחת לקו העוני הן נשים, אלא גם יש עכשיו פמניזציה של אבטלה.
אתי לבני: אמרה יועצת הרמטכ"ל לענייני נשים, שעכשיו 40% מהמפוטרים הן נשים, כאשר אחוז הנשים בצבא הוא רק 14% בתפקידים האלה, וזה פורסם.
מרים זריצקי: - - - אחוז המשוחררות הוא 34%.
אתי לבני: נכון, זה באמת משנה את התמונה.
אתי לבני: תודה על התרומה שלך.
אתי לבני: יש פמיניזציה של הפיטורין.
אתי לבני: יש פמיניזציה של האבטלה, ואני חושבת שלאחר הישיבה הזאת, אנחנו נקרא לצבא לעשות סדר בדברים האלו.
אתי לבני: לא ייתכן שהמפוטרות הראשונות הן נשים, ולא מחמת אי כושר או אי יכולת, או איזו שהיא סיבה אחרת.
אבשלום וילן: שוב פעם, 34% מגל הפיטורין הן נשים - - -
אתי לבני: אני רוצה להוסיף עוד נקודה אחת, שכאשר התברר שהנימוק הזה שהיותה אם הוא לא נימוק לגיטימי, אז הכבירו נימוקים נוספים.
אתי לבני: אני אמרתי אסרטיביות ודברים אחרים.
אתי לבני: אבל למשל, שלחו אותה להתמודד על תפקידים נוספים, כדי שהיא תוכל להתקדם.
אתי לבני: שלחו אותה להתמודדות על שני תפקידים שהיו פנויים באותו זמן, מתוך הרבה מאוד תפקידים שהיא יכלה לגשת אליהם.
אתי לבני: אני בדקתי את הראיונות שהיא עברה לצורך התפקידים האלה, והיא נדחתה משני התפקידים האלה.
אתי לבני: אלו היו שני תפקידים שמפורש לא התאימו לה.
אתי לבני: אבל כדי לקיים את מראית העין שהצבא בעצם לא מונע מנשים, היא נשלחה, היא נכשלה, אין לה תפקידים אחרים, היא לא יכולה להישאר בצבא, ועומדים להתיר את החוזה שלה.
אתי לבני: בדרכים המשפטיות היא עכשיו פועלת, היא הגישה ערעור, והיא הגישה בקשה לבדיקה מחודשת.
אתי לבני: אנחנו ניתן לה מהכנסת את כל התמיכה ואת כל הגיבוי, כי המקרה הזה הוא סימפטומטי בעיניי.
אתי לבני: והנה יש כבר מקרה חדש מהבוקר שבא לתקשורת.
אתי לבני: נשים הן המפוטרות הראשונות, בלא להתחשב בכישורים שלהן, בהתאמה שלהן, במצוינות שלהן.
אתי לבני: נשים לא יכולות להיות גם עובדות וגם אמהות וגם בעלות משפחה.
אתי לבני: זה המסר שצבא הגנה לישראל מעביר לציבור הישראלי, לכל הנשים ולכל הצבא.
אתי לבני: אני מבקשת לפתוח את הנושא הזה לדיון, ולשמוע את העמדות שלכם לגבי העניין הזה.
אתי לבני: אני כבר אומרת לכם, שהתוצאה מהדיון הזה תהיה לרמטכ"ל, לשר הביטחון, לגורמים האחראים לשקול מחדש את הפיטורין או את שיחרורה של רב סרן לינת מורז.
אתי לבני: לשקול את זה, ולהחזיר אותה לתפקיד שלה שהיא ממלאת אותו בצורה מצטיינת.
חיים רונן: למה הדיון אם כבר סיכמת אותו?
חיים רונן: אני רגיל שקודם מציגים את העובדות.
אתי לבני: אני אקרא מהנתונים שיש לפניי.
חיים רונן: סיכמת את הדיון, אז חבל על הנסיעה עד לכאן.
חיים רונן: אני מרגיש מאוד מוזר בדיון הזה.
אתי לבני: זו עמדתי.
אתי לבני: יכול להיות שאשנה את עמדתי.
רשף חן: הוועדה כולה מחליטה.
רשף חן: לה יש דעה, לך יש דעה.
רשף חן: לי יש דעה.
רשף חן: נשמע אחד את השני, בסופו של דבר הוועדה כולה תקבל החלטה.
רשף חן: אני בעיקר רוצה לשמוע את האנשים שנמצאים לכן אקצר.
רשף חן: הנתון שהועלה כאן, שפי-שניים וחצי כמעט מהנשים שמשרתות בצבא מפוטרות, זאת אומרת: 14% לעומת 35%, הוא נתון שלכאורה מדבר בעד עצמו.
רשף חן: זה בעיניי הנתון שלגביו הייתי רוצה לשמוע כאן את ההתייחסות.
רשף חן: לגבי מקרה פרטי – יכולים להיות כל מיני סיפורים.
רשף חן: יכולים להגיד, תראו הדברים מוצגים על ידה בצורה כזו או אחרת.
רשף חן: מעניין יהיה לשמוע אם כן היתה מצטיינת לפני כן, או לא היתה מצטיינת לפני כן, ומה הנסיבות הספציפיות.
רשף חן: אני מבקש מכל הדוברים כאן, בעיקר מטעם הצבא, שהתייחסו לנתון הכללי, כי הוא זה שמעניין אותנו ברמה של הכנסת.
רשף חן: איך יכול להיות שיש 14% שמשרתות, ו-35% נשים שמפוטרות, על פניו משהו פה מאוד לא בסדר.
מרים זרצקי: כמו שאמרתי קודם, אני רמ"ח הסגל של הצבא מזה כשנתיים וחצי בערך.
מרים זרצקי: כל תהליך ההתכנסות של שחרור בגילאי ביניים מבוצע ומנוהל על ידי מתחילתו, דרך קביעת המדיניות, ההטמעה שלה, קביעת הכללים וכל שאר הדברים.
מרים זרצקי: אני שמחה שחבר הכנסת רשף חן ביקש שאני אתייחס לעניין באופן עקרוני, כי אני חושבת שכך צריך להתייחס אליו.
מרים זרצקי: פחות בעניין הפרטני, כי העניין הפרטני ממילא נשקל בכל פעם לגופו של עניין, בהרבה יותר הסתכלות שלי, הסתכלות עקרונית על התהליכים בתוך העניין הזה.
מרים זרצקי: מהיום שהתהליך הוסדר, ממרץ 2003 כאשר החל התהליך בצבא, יש לנו תהליך עבודה מסודר, מוגדר וברור.
מרים זרצקי: אם יורשה לי, אני אגיש בפנייך את תרשים הזרימה שמופץ לכל היחידות בצבא, לכל המפקדים בצבא, לכל קציני החייל ומפקדי הזרועות.
מרים זרצקי: כמו שאת רואה, התהליך, ראשיתו, וזה התנאי לקיום התהליך, הוא גם מוסדר בפקודות הצבא.
מרים זרצקי: התהליך מוגדר בבסיסו על ידי עבודת המיון בחייל, על ידי הגורם המוסמך.
מרים זרצקי: זאת אומרת, ראשית התהליך כולו חייב להיות מבוסס על עובדות ונתונים, לא יכול לבוא מהמקום של מישהו לא מוצא חן בעיניי מישהו, מישהו לא מסתדר עם מישהו, נימוק זמני כזה או אחר.
מרים זרצקי: אלא על בסיס עבודת מיון שמתמשכת על פני שנים, ויודעת להציג נתונים.
מרים זרצקי: ובכל פעם שתיק ערעור עולה, אני אומר שאנחנו כבר במחצית הדרך ממספר המפוטרים שאנחנו אמורים להיות בהם.
מרים זרצקי: עשינו כברת דרך ארוכה מאוד.
מרים זרצקי: בכל פעם שאנחנו מתבוננים בתיק של מישהו שמגיע לשחרור, אנחנו מסתכלים על כלל נתוניו לאורך השנים.
מרים זרצקי: אני אפתח סוגריים ואומר, בנתונים שציינת לגבי הקצינה הספציפית, נגעת עד מחצית הדרך עד שנת 2000.
מרים זרצקי: בשנת 2000 יש שינוי בדברים, אני מניחה שהצגת העובדות בפנייך היתה עובדתית ומגמתית, היא לא מפתיעה אותי.
מרים זרצקי: מכיוון שאני רואה את הנתונים כולם, אני יכולה לומר שבמעבר מתפקיד הקמ"ד שבו הקצינה היתה מצטיינת, אין על זה בכלל ספק ועוררין.
מרים זרצקי: גם ההתייחסות אליה היתה בהתאם.
מרים זרצקי: קמ"ד זה תפקיד קצין המדור, אל תפקיד ראש המדור, זהו תפקיד ניהולי ראשון.
מרים זרצקי: קצין מדור הרבה יותר ברמה הביצועית.
מרים זרצקי: תפקיד של ראש המדור הוא ברמה הניהולית.
מרים זרצקי: קפיצת המדרגה הזאת נקרא ירידה בנתונים שלה.
מרים זרצקי: לא חושבת שזה נכון שנציג פה את הנתונים, לא זה העניין, לכן אני רק מציינת את העובדה הזאת.
רשף חן: מתי נחתם החוזה?
מרים זרצקי: הוא נחתם כשהיא הייתה קצינת מדור, לכן היא קיבלה את התימרוץ.
מרים זרצקי: היא היתה קצינה מצטיינת, אין על זה בכלל דיון וויכוח.
מרים זרצקי: נחתם איתה החוזה, לכן היא קיבלה תימרוץ.
מרים זרצקי: אורך החתימה היה עד 2006, מתוך תובנה שהקצינה היא מצטיינת, והיא תעשה את קפיצת המדרגה לראש המדור, והיא תמשיך באותו מסלול הצטיינות.
מרים זרצקי: בזה אני סוגרת סוגריים, כי באמת ההתייחסות היא לא התייחסות פרטנית לקצינה, אני חושבת שההתייחסות היא התייחסות עניינית.
אבשלום וילן: יש פה מכתב של אלוף משנה, שאומר שהסיבה העיקרית שהיא משקיעה - - -
מרים זרצקי: כל תיק ערעור שמוגש לראש אכ"א, מוכן על ידי.
אבשלום וילן: את מה שהיה פעם ראש מינהל הסגל?
מרים זרצקי: בדיוק.
מרים זרצקי: נכון.
מרים זרצקי: יש רמ"ח סגל.
מרים זרצקי: כל הסמכויות והגדרת התפקיד, הכל אותו דבר.
אתי לבני: החוזה שלה משנת 2002, עד 2006.
אתי לבני: זאת אומרת שהיתה ירידה ועדיין החתימו אותה?
אתי לבני: אני רוצה שתעני לי במשפט אחד, איך זה יכול להיות?
מרים זרצקי: מ-2001 יש לה ירידה בנתונים.
אתי לבני: ועדיין ב-2002 מחתימים אותה ל-4 שנים, עם תירוצים.
מרים זרצקי: כי אנחנו נותנים לאדם הזדמנות.
מרים זרצקי: התהליך האחרון שהיא עברה, נתוני האיכות שלה חל בסוף 2000, על סמך זה החתימו אותה.
מרים זרצקי: אחר כך היתה לה ירידה אל מול השיבוץ הבא שלה.
מרים זרצקי: אנחנו לא באים לאדם ואומרים לו: חצי שנה לא צלחת בתפקידך תקום ותלך.
מרים זרצקי: ניתנת לאדם הזדמנות, היא גם עושה את תפקידה מזה כארבע שנים.
מרים זרצקי: היא לא עושה אותו יום וחצי.
מרים זרצקי: אני חושבת שזה פרק זמן מספיק ארוך לבחון את האדם, ולתת לו ללכת הלאה לתפקיד הבא.
מרים זרצקי: היא לא סיימה את התפקיד, כי היא הכעיסה מישהו ואמרו לה תלכי.
מרים זרצקי: אלא היא סיימה קדנציה באורך מלא, וניתנת לה הזדמנות ללכת לתפקיד הבא.
מרים זרצקי: אני מניחה שיש ארגונים נוספים שחיים כך.
מרים זרצקי: בכל מקרה, חשוב לי לחזור ולומר, שכל קצין שנמצא בתהליך של שיפור בגילאי ביניים, כמו שאת רואה, בתרשים הזרימה יש לו זכויות השגה בפני קצין החיל הראשי, או מי מטעמו.
מרים זרצקי: בסופו של דבר, זכות ערעור בפני ראש אכ"א, כשראש אכ"א בסופו של דבר הוא מקבל ההחלטה האחרונה, להחלטתו אין זכות ערעור לא לפרט ולא למערכת.
מרים זרצקי: הדבר הזה בא על מנת למנוע סחבת, ערעורים חוזרים ונשנים, ודיונים בלתי מסתיימים.
מרים זרצקי: כל קצין שעולה לערעור מוכן עליו תיק, שכלל נתוני האיכות שלו על פני שנים, סיכומי ראיונות על פני שנים מוצגים בתוך התיק הזה.
מרים זרצקי: תמריצים שהוא קיבל, הצטיינויות שהיו לו בעבר מצד אחד, ערעורים חריגים וביקורת.
אתי לבני: בסדר, מובן לנו שאתם ממצים את ההליך.
רשף חן: ניתנת לו זכות תיאום באמצעות עו"ד?
מרים זרצקי: הפרט יכול לגשת לעורך דין ולהגיע כבר לזכות ההשגה בפני קצין החייל הראשי עם עורך דין.
מרים זרצקי: זכות הערעור בפני ראש אכ"א היא לא לפרט ולא לחיל.
מרים זרצקי: עולה התיק שלו, מי שמייצג אותו זה אני כגורם אובייקטיבי שמסתכל על כל התהליך.
מרים זרצקי: לא קצין החייל מגיע, ולא הפרט מגיע ולא עורך דינו.
מרים זרצקי: כך זה מתקיים על מנת לשמור על אובייקטיביות מקסימלית, תפקידי ללמוד את כל הנתונים.
מרים זרצקי: ולא בכדי אני מציגה את זה.
רשף חן: אני בא ממערכת, שבה זכות הטיעון לשני הצדדים נחשב זכות כל כך יסודית, שאני מתפלא על התהליך.
מרים זרצקי: זכות הטיעון של הפרט ניתנת לפרט, והיא מגיעה עליו על ידי הערעור שהפרט מגיש.
מרים זרצקי: במקרה של הקצינה הזאת, יש ערעור שנכתב על ידי עורך דין, היא בחרה להגיש את הערעור דרך העורך דין.
מרים זרצקי: זאת גם זכותה, יש לה את זכות הטיעון בכתב.
מרים זרצקי: במקרה שלה יש ערעור ארוך מאוד של 15 עמודים, שראש אכ"א קורא אותו מלה במלה, מכיר את ערעורה של הקצינה כאילו היא באה לפניו.
מרים זרצקי: באותה מידה יש את סיכום הראיון של קצין החיל הראשי שבפניו נעשתה ההשגה, במקרה הזה ערעור של שני עמודים.
מרים זרצקי: קצין החיל הראשי ביטא את עמדתו.
רשף חן: איזה אחוז מהערעורים התקבלו בשלוש השנים האחרונות?
מרים זרצקי: 10%.
מרים זרצקי: זה לא שלוש שנים, זה ממרץ 2003, כל ערעור לגופו של עניין.
מרים זרצקי: נדון, נשקל במלוא הרצינות.
חיים רונן: דרך אגב, בכל רמה.
חיים רונן: זה יכול להיעצר אצל מפקד החיל, זה יכול להיעצר אצל ראש אט"ל, זה יכול להיעצר אצל ראש אכ"א.
חיים רונן: יש מחסומים בדרך לגבי כל קצין.
רשף חן: בסך הכל, מתחילת התהליך איזה אחוז נחסם?
מרים זרצקי: אני יודעת לומר על ערעורים שהתקבלו בפני ראש אכ"א.
מרים זרצקי: אם יש קצין שנמסרה לו הודעה על שחרור, והוא השיג לקצין החיל הראשי, וקצין החיל הראשי קיבל את ערעורו, ולא המשיך את התהליך, אז הוא בעצם לא מגיע למחלקה שלי, הוא לא מטופל על ידי המחלקה שלי, ואני לא מכירה את הנתון הזה.
מרים זרצקי: אני מכירה את הנתונים שמגיעים לראש אכ"א.
מרים זרצקי: חשוב היה לי להאריך בעניין הזה, ולהבהיר שהתהליך הוא תהליך מובנה, הוא נשען על נתונים ועובדות, הוא לא נשען על גחמה פרטית של מישהו.
מרים זרצקי: הוא עובר בדרך עוד כמה עיניים בוחנות.
מרים זרצקי: במקרה הספציפי של חימוש החימוש, יש תחנה נוספת שאיננה מוסדרת בפקודה, אבל היא מקובלת עלינו, ראש אט"ל בעצמו, ראש האגף האלוף, כל תהליך ערעור שקצין החיל הראשי דחה אותו, אמר, אתה ממשיך בתהליך, לפני שזה מובא בפני ראש אכ"א, זה עובר תהליך נוסף אצל ראש אט"ל.
מרים זרצקי: עין בוחנת נוספת במקרה הזה של האלוף הרלבנטי לאגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה, ורק אחר כך מגיע לראש אט"ל.
מרים זרצקי: אני רוצה להאמין באמונה שלמה, שהמערכת מקיימת מספר נקודות ביקורת כאלה, ולא רק עין אחת מסתכלת על זה, אז התהליך עובר בכל זאת בחינה מקסימלית שבאמת ניתנת לפרט, זכות הטיעון וזכות הערעור.
מרים זרצקי: אם אתבונן לרגע על נתוני השחרור, אז אני אומר שישנה קבוצה שברור לנו שהשחרור המאסיבי איננו צריך להיות ממנה, למרות שאציין שיש בקרבה שחרורים, זאת קבוצת הלוחמים, קבוצה שנמצאת מחוץ למעגל הפוטנציאל.
מרים זרצקי: שוחררו גם כמה לוחמים במסגרת נוהל גילאי הביניים, אבל את הקבוצה הזאת אנחנו מוציאים מקרב הפוטנציאל.
רשף חן: איזה אחוז הם קבוצת הלוחמים?
מרים זרצקי: בערך 20%.
מרים זרצקי: אולי לא אמרתי בראשית הדברים, אבל קבוצת היעד שמוגדרת לשיחרור בגילאי הביניים, אלו אנשים מה שנקרא אצלנו קבע מובהק, לא הקבע הזמני, גיל 28, חמש שנות שירות ומעלה.
מרים זרצקי: גיל 28 עד 38, כי אז האדם מגיע לברות פרישה, אנחנו לא משחררים אותו במסגרת גיל הביניים, ולא פוגעים בזכות בסיסית אחרת שלו.
אבשלום וילן: זה קצת אקסיומטי.
אבשלום וילן: אני לא רוצה להיכנס לויכוח מקצועי.
אבשלום וילן: אני בטוח שבגילאי הביניים יש גם קצינים קרביים שאתה רואה שהם לא התקדמו יותר.
רשף חן: זאת אומרת שיש 20% קרביים מעל 28 בצבא?
מרים זרצקי: אני מדברת בקבע המובהק בקבוצת הפוטנציאל.
מרים זרצקי: אני לא מחילה את השיחרור בגילאי ביניים על בני 40.
מרים זרצקי: אלא קבוצת 28-38, זאת הקבוצה שמהווה את הפוטנציאל לשחרור בגילאי ביניים, ועליה אני מתבוננת.
מרים זרצקי: בראשית הדברים שלי, אמרתי ששחררו כמה לוחמים, ובכל זאת היו לנו יחידות נסגרות.
מרים זרצקי: טייס איננו כבר סטי"לי, אז הוא משתחרר, בצער רב, אבל הוא משתחרר, ושיחררנו גם כאלה.
מרים זרצקי: אבל זאת לא קבוצת היעד, המספרים שם הם לא מספרים גדולים, ואני מניחה שהדבר הזה ברור ולא צריך להרחיב עליו.
מרים זרצקי: לכן בעצם אם אני מוציאה את הקבוצה הזאת, הפוטנציאל האמיתי שנשאר לנו הם כל שאר המשרתים בקבוצה הזאת.
מרים זרצקי: אם אני נכנסת לרגע לנתונים בעולם הנשים, אני עושה הפרדה בין עולם הנג"דות לבין עולם הקצינות, זאת הפרדה שאנחנו עושים בדרך כלל, כאשר אנחנו מתבוננים בכוח האדם בצבא.
מרים זרצקי: אני יכולה לומר שבעולם הנג"דות הצבא שומר על האיזון, וכיחס שלהם בפוטנציאל, כך יחס המשוחררים שלהם המשוחררות בקרב הנג"דות.
מרים זרצקי: אם אני מסתכלת על עולם הקצינות, אנחנו מהוות בערך כ-14% בתוך הפוטנציאל, ומקרב המשוחררות אנחנו כ-24% מתוך הקצינות המשוחררות.
מרים זרצקי: אני בכוונה עושה את ההפרדה, כי אנחנו מסתכלים על שני עולמות שונים – נג"דות וקצינות, הן לא בסט"יליות, הן לא באות אל אותן עולמות בצבא.
רשף חן: נג"דות קצינות זה 14% מסך הכל?
מרים זרצקי: בסך הכל.
מרים זרצקי: כשאתה מסתכל על סך כל הנשים בצבא, 14% זה סך הנשים המשרתות בתוך הפוטנציאל קצינות ונג"דות כאחד.
מרים זרצקי: הנג"דות מהוות 8% מתוך הפוטנציאל, ואחוז המשוחררות בתוכן זהה, פה היחס נשמר.
מרים זרצקי: הקצינות הן 24% מתוך הפוטנציאל, ו-34% מקרב המשוחררים.
מרים זרצקי: 14% תוחם את ה-8% ואת ה-24% כאשר אתה מסתכל על הכלל.
מרים זרצקי: קודם כל אלו הנתונים, ולכן כשהתערבתי קודם לא התערבתי סתם.
רשף חן: זה 24% מול 34%, ו-8% מול 8%.
מרים זרצקי: כמי שאמונה על הנושא הזה בצבא, אני מכירה את הנתונים ולכן התערבתי קודם ורק ביקשתי לדייק בנתונים.
מרים זרצקי: האמירה האחרונה שלי היא, במקום שבו אני באה, ומהמין שבו אני באה - - -
רשף חן: מה ההסבר בין ה-24% ל-34%?
מרים זרצקי: מכיוון שאין נשים לוחמות לצערי בקבוצה הזאת.
רשף חן: זה יכול להסביר 20%.
מרים זרצקי: נשים לוחמות יש היום ברמות היותר נמוכות, הצבא נפתח לזה, אבל אנחנו עוד לא נמצאות בקבוצת הרבי-סמלים.
מרים זרצקי: אני ארד איתך רזולוציה אחת נוספת.
מרים זרצקי: יש לנו עוד שתי חלוקות בתוך הצבא, זה העולם הטכנולוגי וכל השאר, לוחמים, טכנולוגיה וכל השאר.
מרים זרצקי: בכל השאר הנשים הן יותר מהגברים.
מרים זרצקי: אין מה לעשות, עובדתית בכל השאר אחוז הנשים הוא יותר גבוה מאחוז הגברים בצבא.
מרים זרצקי: אתה מסתכל על כל חילות תומכי הלחימה, אחוז הנשים הוא יותר גבוה.
מרים זרצקי: הנושא של שיחרור נשים, או משפחות חד-הוריות, אמרתי שאני עסוקה בקביעת המדיניות ובהטמעה.
מרים זרצקי: בדגשים שפירסמנו במרץ 2003 ביציאה לדרך, על מנת שלא נגיע למצבים כאלה, ותוך תובנה גם של הרגישות הציבורית, וגם של הרגישות של הפרט, אלה הם הדגשים שניתנו למפקדים, ואלה הם דברים שנבדקים על ידינו ביתר קפידה.
מרים זרצקי: בתוך התהליך אנחנו בודקים את הנתונים האלה, שמנו את זה בתוך הדגשים שלנו – משפחות חד-הוריות.
מרים זרצקי: שמנו נשים בהריון, יש לנו תהליך מיוחד של שיחרור נשים בהריון.
מרים זרצקי: ענבל גרינגרס לא שוחררה בגין - - -
רשף חן: החוק לא חל הצבא?
מרים זרצקי: החוק חל על הצבא, המקבילה בחוק האזרחי של הצבא, על הממונה במשרד העבודה שרשאי לאשר פיטורין של אשה בהיריון.
מרים זרצקי: המקבילה שלו בצבא הוא ראש אכ"א.
מרים זרצקי: כל קצינה שמועמדת לשיחרור בהיותה בהריון, לא נמסרת לה הודעה על שיחרור לפני שראש אכ"א דן עקרונית בבקשה, ומוברר לו שהשיחרור איננו קשור לעובדת ההריון, אלא לעובדת נתוני האיכות האישיים.
אתי לבני: התחלת להתייחס לענבל גרינגרס.
מרים זרצקי: ולכן אמרתי שענבל גרינגרס לא השתחררה בגין הריונה.
מרים זרצקי: ענבל ילדה ב-2001 והשתחררה ב-2003.
מרים זרצקי: ענבל היתה שנתיים אחרי הריונה, אחרי הלידה המוצלחת שהיתה לה.
מרים זרצקי: ענבל השתחררה בגין נתוני איכות, בכלל ממקום אחר.
מרים זרצקי: כמו שאת מבינה, אני מכירה את התיק שלה, כי אני מכירה את כל הנתונים של המשוחררים.
אתי לבני: זאת אומרת, שהנתונים שפורסמו לא נכונים.
מרים זרצקי: התביעה של ענבל היא בכלל תביעה בערוץ אחר.
מרים זרצקי: לענבל היתה תכנית שירות ללימודים.
מרים זרצקי: ענבל באה ואומרת, אני הסתמכתי על זה שאני יוצאת ללימודים, ושכרי יעלה בגין זה, ואני מבקשת פיצוי רכושי על העניין.
מרים זרצקי: בכלל לא מלינה על עניין שיחרורה, היא מלינה על - - -
אתי לבני: זאת אומרת, כל ההריון היא מילאה - - -
מרים זרצקי: היא גם ילדה בתוך הצבא, וחזרה לשירות אחרי הריון ולידה וכל השאר, לכן זה עניין אחר.
מרים זרצקי: בסייפא של דבריי אני רוצה לומר, שכל נושא שבא לשיחרור נבדק לגופו של עניין, בין אם זה גבר ובין אם זה אשה.
מרים זרצקי: אני יכולה לומר שאנחנו מגלים רגישות לשיחרור של נשים, כי אנחנו ערים לזה.
מרים זרצקי: זאת קבוצה יותר חלשה מטבע הדברים בכל מקום.
אתי לבני: יש לי שאלה, את אמרת שיש כל היתר, ויש מקצועות טכנולוגיים.
אתי לבני: מה היחס בין מקצועות טכנולוגיים לפיטורי נשים?
מרים זרצקי: במקצועות טכנולוגיים אנחנו שומרים על האחוז, אנחנו כמו בנג"דים.
מרים זרצקי: בדיוק באותו אחוז של השיעור בפוטנציאל.
רשף חן: אז מה אחוז הנשים במקצועות וכל השאר?
מרים זרצקי: בכל השאר, שם זה אחוז הכי גבוה.
רשף חן: מה אחוז הנשים?
רשף חן: מה אחוז המפוטרים?
מרים זרצקי: הוא נשמר בנג"דות, הוא נשמר בעולם הטכנולוגי, הוא לא נשמר ביתר.
מרים זרצקי: יתר לצורך העניין, נאמר זה חיל השלישות, המינהלה.
רשף חן: נדמה לי שזה רוב הצבא?
מרים זרצקי: זה רוב הצבא שבו משרתות הנשים.
רשף חן: אז אם שם היחס לא נשמר, שם עיקר הבעיה שלנו, גם כמותית, וגם ...