GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רז משגב: לכן – צריך לעשות הפרדה מאד ברורה בין חייב שיכול לבין חייב שאינו יכול, ואת האכיפה הדרקונית, או הקשה, להחיל על אלה שיש להם ולא משלמים, ולא על כאלה שאין להם, כי אחרת זה ייצור תופעה חברתית קשה מאד.
דוד וולף: אני אסביר את התהליך המשטרתי.
דוד וולף: אין פה נציגים מהמשטרה.
דוד וולף: מהרגע שראש ההוצאה לפועל מחליט להוציא צו מאסר כנגד החייב, זה עובר הליך ביורוקרטי של בממוצע 3 חודשים עד הרגע שזה מגיע למשטרה.
דוד וולף: זאת אומרת, כבר היתה שנה של הליך, של התגוששויות עם המערכת הביורוקרטית, עם בית הדין, עם בית המשפט לענייני משפחה, עכשיו יש עוד 3 חודשים של ביורוקרטיה.
דוד וולף: זו המערכת, היא מסורבלת.
דוד וולף: עכשיו זה מגיע למשטרה.
דוד וולף: מהרגע שזה מגיע למשטרה, המשטרה מחויבת על פי חוק לפעול תוך 90 יום.
דוד וולף: המשטרה לא אומרת את זה באופן רשמי, אבל ב- 60 יום הראשונים המשטרה לא ממהרת לפעול.
דוד וולף: למשטרה אין זמן פנוי.
דוד וולף: אם יש לה זמן פנוי, סדר העדיפות הוא בדרך כלל ביטחוני.
דוד וולף: לאחר 60 יום היא מתחילה לפעול כי היא מחויבת לדווח ולרשום תוצאות של האם בכלל היא הגיעה לחייב.
דוד וולף: אז בחודש האחרון הם מנסים להגיע, והשיטה הקיימת היום, לצערי, היא הרמת טלפון לחייב, וזימון טלפוני למאסר.
דוד וולף: מי מתייצב ברצון?
חני בלום: יש כאן אחד שעשה את זה, ולא רצו לאסור אותו.
דוד וולף: זה ההליך הביורוקרטי הקיים.
דוד וולף: יש 90 יום במערכת ההוצאה לפועל, ועוד 90 יום של המשטרה, וזה במקרה הטוב המצב, כשכבר מחליטים להוציא צו מאסר.
דוד וולף: היום קשה, יחסית, להוציא צו מאסר.
דוד וולף: השופטים לא ממהרים להוציא צווים.
דוד וולף: אחוזי הגבייה של הביטוח הלאומי גם ירדו כתוצאה מפסק הדין של בג"ץ.
רונית צור: האם תוכל להגדיר במה ההצעה שלכם פחות מסרבלת?
דוד וולף: קודם כל – לא צריך לאתר את החייב.
דוד וולף: מנסים לאתר את החייב, אבל ברגע שלאדם נקבע פסק דין בבית משפט הוא יודע שאם הוא לא משלם הוא צפוי לעונש, על פי חוק מדינת ישראל.
רונית צור: לא צריך להתרות בו.
דוד וולף: מנסים לאתר אותו.
דוד וולף: במידה והוא לא אותר, תוך 3 חודשים או 3 חודשי מזונות – נפתח הליך נגדו, גם אם לא איתרו אותו.
דנה סבוראי: מה ההצעה שלכם, ובמה היא מפשטת את הדברים?
דנה סבוראי: היום אנחנו יודעים שיש נשים שמתות מפחד מהבעלים שלהן, ולכן הן אפילו לא תיפננה, לא לביטוח הלאומי ולא למקום אחר.
דנה סבוראי: הן תשבנה בשקט.
דנה סבוראי: אז אני שואלת: במה ההצעה הזו אמורה לפשט את התהליך?
דוד וולף: עצם זה שיש מרכז לגביית מזונות, ששם מתעסקים בדברים.
דוד וולף: עצם זה שיש מרכז לגביית מזונות עם מאגר מידע שבעצם חושף את החייב באופן כמעט שקוף לכל הנתונים וכיצד ניתן לאתר אותו במהירות, והמערכת עצמה מתמודדת, ולא האישה מתמודדת אתו, יש פה שינוי.
דוד וולף: זאת אומרת, באופן טבעי, החיכוך בינו לבינה – נעצר.
דוד וולף: היא אומרת לו – זה המרכז לגבייה.
דנה סבוראי: גם היום היא יכולה להגיד לו – זה הביטוח הלאומי.
דוד וולף: לא.
דוד וולף: שם הוא יודע שהיא יכולה לעצור את זה.
דוד וולף: פה היא לא יכולה לעצור את זה.
דנה סבוראי: האם ההבדל המהותי הוא קיומו של מאגר מידע?
דוד וולף: עצם זה שיש מרכז לגביית מזונות.
דוד וולף: יש פה גם סנקציות מעשיות.
גלי עציון: הביטוח הלאומי היום לא נכנס לנעלי הזוכה במזונות שיש לו עדיפות בהוצאה לפועל.
גלי עציון: הוא נכנס כחייב רגיל, ולכן – עומד בתור כמו כולם.
אבישי פדהצור: זה לא מדויק.
אבישי פדהצור: - - -.
פרץ סגל: אני רק רוצה להבהיר מה השלב הבא של ההצעה.
פרץ סגל: כפי שאמרה פקידת הסעד הראשית, רונית צור, השאלה היא מי יזום את ההליכים האלה.
פרץ סגל: זו השאלה שתעמוד בשלב השני של הוועדה.
פרץ סגל: הצעת החוק כרגע מתבססת על המנגנונים הקיימים, כשהמדינה לוקחת רק את האחריות להקמת המנגנון של מאגר המידע באמצעות המרכז לגביית מזונות והרשם המיוחד שיהיה בהוצאה לפועל – במרכז.
פרץ סגל: השלב השני, כפי שהוא במקומות אחרים, שנושא מזונות הילדים יוצא מאחריות האישה.
פרץ סגל: מזונות הילדים איננו כלי לנגח את הבעל, אלא המדינה היא זו שאחראית באופן אוטומטי לגבות.
פרץ סגל: זה השלב השני של הוועדה.
פרץ סגל: לכן, הנושא של הקמת הרשות, כפי שזה במקומות אחרים בעולם, כרוך בשאלה איפה זה יהיה.
פרץ סגל: האם זה יהיה כפי המתכונת הקיימת במסגרת ההוצאה לפועל, או שאנחנו עוברים כבר לקונספציה של השלב הבא, וזו תהיה פאזה אחרת, גם במערכת היחסים בין הורים, אבות וילדיהם, ודרך גביית המזונות, וגם האחריות לגבייה, כי במדינה כמו ארצות הברית, מי שגובה את המזונות זו לא האישה, אלא אם כן היא מודיעה לבית המשפט, ובית המשפט מאשר.
פרץ סגל: זו המהפכה הגדולה, באמת, כשנגיע לשלב הזה.
דנה סבוראי: השאלה היא אם זה לא ירתיע נשים נפגעות אלימות מעצם הפניה לבית המשפט.
פרץ סגל: לא צריך לפנות לבית המשפט.
גלי עציון: אני מהלשכה המשפטית של נעמ"ת.
גלי עציון: היה לי הכבוד לראות את תזכיר החוק אתמול, אז אני יודעת קצת במה מדובר.
גלי עציון: אני רוצה לברך על הדברים.
גלי עציון: יש שם קווי דמיון לחוקים בנושא סרבני גט, והנתונים מראים שזה עבד מצוין, ועודד גברים לתת גט.
גלי עציון: אני חושבת שזו דרך נכונה וזה כיוון נכון.
גלי עציון: החובה לזון את הילדים היא חובה, והיא צריכה להיות חובה בחוק.
רז משגב: של שני ההורים.
גלי עציון: של שני ההורים.
גלי עציון: אני לא נכנסת לדיון הזה עכשיו.
גלי עציון: אני מייצגת ארגון נשים, אני אומרת את זה מראש.
גלי עציון: על כל מקרה שאתם תביאו פה כדוגמה, אני אביא 10 מהצד השני.
רז משגב: הפוך.
גלי עציון: הנתונים הסטטיסטיים הם, מה לעשות, שבעיקר נשים מגדלות את הילדים.
גלי עציון: בעיקר נשים יורדות למצב עוני - - -
אתי לבני: זה לא הנושא.
אתי לבני: אנחנו לא דנים בזה.
אתי לבני: את אומרת שאת מברכת על מה שנעשה.
גלי עציון: אני מברכת.
גלי עציון: אני חושבת שיש כאן שני דברים מאד חשובים.
גלי עציון: האחד, מה שאמרה כבר פקידת הסעד הראשית – מניעת החיכוך בין האישה לגבר.
גלי עציון: הדבר השני – שבאמת, גברים שהיום מרשים לעצמם לא לשלם מזונות כי ההוצאה לפועל לא מתפקדת ובביטוח הלאומי קשה היום לנשים לגבות מזונות, ברגע שזה מגיע לפעולות פונקציונליות יום יומיות יהיו חייבים לפעול בצורה אחרת.
גלי עציון: זה חשוב מאד.
גלי עציון: תמיד אנחנו אומרים כמה זה עולה.
גלי עציון: מה שחסר לי בחוברת הזו זה דווקא כמה זה חוסך.
דוד וולף: זה המון מעגלים.
דוד וולף: אי אפשר לכמת את זה בכסף.
גלי עציון: אני יכולה להגיד לכם שאנחנו עושים עכשיו בתחום אחר איזשהו פרויקט שהמספר שאנחנו מכוונים אליו זה כמה זה חוסך.
גלי עציון: רק מהסתכלות על קצה המזלג – זה יחסוך הרבה כסף למדינה.
גיל רונן: מה זה עושה לילדים שהאב שלהם בבית הסוהר?
דוד וולף: המטרה היא לא להכניס את הגבר החייב לבית הסוהר.
רבקה שקד: אני מייצגת את נציבות שירות המדינה.
רבקה שקד: מבחינת נציבות שירות המדינה, אני מבינה שהנושא הזה שהוצג, ועל פניו נראה יפה מאד, עוד לא הבשיל לכדי קביעת משרה, תקנים, מבנה וכן הלאה.
רבקה שקד: אני מקווה שזה אכן יבשיל ויגיע אלינו.
רבקה שקד: אני רוצה לשאול את דוד וולף שאלה: אל ראיתי פה התייחסות.
רבקה שקד: האם זה מובן מאיליו שהמרכז הזה ייתן את השירות לגביית כל סך מזונות, ולא משנה מה הכנסתה של האישה, או שזה בא להחליף את המוסד לביטוח לאומי, לפי התיקון לאחר התוכנית הכלכלית.
פרץ סגל: זה בא להחליף את המוסד לביטוח הלאומי, אבל לא רק.
פרץ סגל: אין מגבלה על האישה מבחינה ההכנסה שלה, אם בית המשפט פסק שזכות הילדים לקבל מזונות, הרי שרשם המרכז יפעל.
טל שחף: אני מ "הורות שווה".
טל שחף: אנחנו לא מטפלים בגברים או בנשים, אנחנו מטפלים בזכויות של ילדים ואני רוצה לברך את הצוות, אני לא הייתי מוכן לדו"ח כל כך מקיף שמכיל דברים יפים, שאנחנו חושבים שהם בהחלט נכונים.
טל שחף: פנינו לצוות בנייר עמדה שייצג רפורמה, או ביקש לקדם רפורמה מלאה בתחום הזה.
טל שחף: אני שמח להגיד שמתוך שלושת המרכיבים של הרפורמה, שניים נמצאים בפנים והם מצוינים.
טל שחף: לדעתי הם יקדמו את הנושא.
טל שחף: מרכיב אחד קטן חסר: הנוסחה.
טל שחף: אני רוצה להגיד לכולם פה, שגם האינטרסים של גברים וגם האינטרסים של נשים נמצאים כולם בתוך דבר אחד: הנוסחה.
טל שחף: כמה לשלם.
טל שחף: תמיד ההורה הלא משמורן משלם להורה המשמורן.
טל שחף: בכל מקום בעולם.
טל שחף: כך שכל הוויכוח האם רק גבר צריך לשלם או לא – אינו קשור.
טל שחף: אם הוא לא משמורן – הוא צריך לשלם להורה המשמורן.
טל שחף: כל השאלה היא כמה, ועל השאלה הזו אין היום תשובה בשום מקום.
טל שחף: כל שופט קובע דבר אחר.
טל שחף: בית דין רבני קובע מזונות יותר נמוכים מבית דין אזרחי.
טל שחף: שופטות נשים, בהרבה מקרים – ואני אגיד בזהירות – חושבות אחרת על גובה מזונות מאשר שופטים גברים.
טל שחף: הצדק לא רק שלא קיים, גם אינו נראה.
אתי לבני: הוועדה מתכוונת להיכנס לנושא הזה.
אתי לבני: אני לא יודעת באיזה שלב.
טל שחף: הוועדה מתכוונת להיכנס לזה כשהיא תתחיל לעבוד.
דוד וולף: זה יהיה בחודשיים הקרובים.
טל שחף: את הדבר הזה צריך לחוקק, אבל אסור לחוקק אותו לפני שמגיע המרכיב השלישי.
אבי כרמי: אני כבר פרוד כ- 25 שנה.
אבי כרמי: שילמתי מזונות בשפע, עד 10,000 שקל בחודש, גם יותר, עד שנת 96, כל עוד ידי היתה משגת.
אבי כרמי: היה לי משרד, הרווחתי טוב.
אבי כרמי: בגלל צירוף של כל מיני סיבות, שלא כאן המקום להרחיב עליהן, ירדה הכנסתי והצטמצמה.
אבי כרמי: הסתבכתי.
אבי כרמי: הגעתי למצב של פשיטת רגל וחוסר אמצעים לחלוטין.
אבי כרמי: לקחו לי את כל הרכוש.
אבי כרמי: ביקשתי לעדכן את המזונות - -
קריאה: רק מזונות ילדים או גם מזונות אישה?
אבי כרמי: גם מזונות ילדים וגם מזונות אישה.
אבי כרמי: לאחרונה זה רק מזונות אישה.
אבי כרמי: הייתי נעצר תכופות, כך שיש לי היכרות מקרוב של כל תהליך המאסרים.
אבי כרמי: לעצם העניין – אני מברך על הדברים ששמעתי מד"ר פרץ סגל.
אבי כרמי: אני מאמין שאם הדברים האלה יתקיימו, ובקרוב, זה ייתן פתרון להרבה מאד מהבעיות שבעצם נמצאות היום, ושדנים עליהם בוועדה הזו.
אבי כרמי: אבל אני חושב שהוועדה הזו לא צריכה לשבת.
אבי כרמי: עדיין לא.
אבי כרמי: מדוע?
אבי כרמי: – משום שעד שהוועדה הזו שמדבר עליה ד"ר פרץ סגל לא הכינה את הדברים, אין טעם שהוועדה הזו תשב, כי אתם מדברים על דברים שהם לא יהיו אקטואליים ולא רלבנטיים, ביום שהצעת החוק הזו שעובדים עליה תצא לפועל.
אבי כרמי: כל מה שאנחנו מדברים היום הוא לריק, לדעתי, מפני שאם חושבים ליישם כל מיני תיקונים לחוק לפני שיתוקן החוק המרכזי, וזו האפליה, העיוותים, אי ההתאמה לחוקים שקיימים בכל ארץ דמוקרטית בעולם, כפי שזה מתואר פה – אין טעם בוועדה הזו.
אבי כרמי: זה מוקדם מידי.
אבי כרמי: יש לחכות שהוועדה, בראשותו של ד"ר פרץ סגל או יחד אתו, תשלים את מה שהיא צריכה לעשות.
חני בלום: אני משדולת הגברים בישראל.
חני בלום: אני אישה, ואני בכל זאת נלחמת על דברים שנראים לי צודקים.
חני בלום: אני חיה אותם.
חני בלום: הכי חשוב לי זה הילדים, כי מי שהולך לאיבוד בכל הסיפור הזה זה הילדים, ותגידו – קידום האישה, תגידו- הורדת הגבר.
חני בלום: זה לא משנה.
חני בלום: מי שנפגע מהדברים האלה הם הילדים.
חני בלום: זה ילדים שלא רואים את האבות שלהם, ואני יכולה להגיד לכם שהילדה שלי בת ה- 5 מספרת על החברה שלה שלא רואה את האבא שלה, כי האם שלה לא נתנה לו לבקר.
חני בלום: וזה על הקטע של הכסף, הקטע של הגבייה.
חני בלום: זה צריך להיות צודק.
חני בלום: אני כועסת ואני פגועה, ולכן התפרצתי כאשר ברכה ארג'ואני דיברה על "כל האבות האלה, כל הגברים האלה".
חני בלום: האבות האלה אוהבים את הילדים שלהם בדיוק כמו האמהות ואולי אפילו יותר.
ברכה ארג'ואני: 4 שנים האבא של הילדה שלי - --
חני בלום: חשוב לי שכאשר הוועדה יושבת היא תחשוב גם על הילדים.
חני בלום: עוד 200 או 300 שקל לא יעשו את הילד מאושר יותר או פחות מאושר, אבל אבא בבית סוהר, או אבא הומלס – ויש גברים שהם הומלסים, עושים את הילדים הרבה יותר עצובים.
אתי לבני: אני חושבת שהצעת חוק אכיפת פסקי דין למזונות ילדים, 2004, שהוצגה לנו עכשיו היא בכיוון הנכון.
אתי לבני: אני אעקוב אחריה, אלמד אותה.
אתי לבני: אני חושבת שצריכות להיות השלמות עם ועדות נוספות שייכנסו לתוך הדין.
אתי לבני: אין ספק שהחלוקה צריכה להיות שוויונית, לפי רמת ההכנסות.
אתי לבני: צריך לצאת מהדין העברי, וללכת כפי שהולכות מדינות מתוקנות.
אתי לבני: אני מקווה שכל הדברים האלה ייעשו בהקדם, כי הם יחסכו הרבה מאד סבל מכולם.
שהנושא שלה: ואנחנו תוך כדי לימוד הנושא, נתקלנו בבעיות של טיפול, של סמכויות, של היערכות.
שהנושא שלה: בדברים האלה אחרי הישיבה הזאת, אנחנו נמשיך ונטפל, כדי לפחות לשפר את המצב שקיים בנושא הזה.
שהנושא שלה: נדמה לי שבנושא דיכאון אצל נשים, לא עסקו בוועדה הזאת.
שהנושא שלה: לא עסקו בוועדה הזאת ונדמה לי גם לא קודם.
שהנושא שלה: וזה נושא חשוב שיכול להיות שחלק מהבעיה שלו שהוא לא מספיק נמצא בעין הציבורית, במודעות, ולכן גם לא פקפקנו שזה צריך להיות מטופל.
שהנושא שלה: כשאני נחשפתי לנושא הזה נדהמתי לגלות והמומחים אולי יוסיפו על זה.
שהנושא שלה: שכמות מקרי הדיכאון אצל נשים הוא פי שניים מאשר אצל גברים.
שהנושא שלה: וזה כבר מחייב אותנו לעסוק בנושא הזה.
שהנושא שלה: כמות הנשים שנמצאו בהגדרת דיכאון והגדרות הן גם כן לא כל-כך פשוטות.
שהנושא שלה: אני הגעתי למספרים מאוד גבוהים, משהו בסביבות 20 עד 34 אחוז מהנשים דיווחו בכל מיני סקרים, בכל מיני מבדקים, מקצועיים, שהם לקו בדיכאון, לפחות בשנה הקודמת לפני הערכת הסקרים האלה.
שהנושא שלה: נמצא על השולחן סיכום שערך מרכז המידע בכנסת.
שהנושא שלה: ואני אומר כמה דברים כדי קצת לפתוח את הנושא ומיד אחר-כך אני אעביר את זה לאנשי המקצוע.
שהנושא שלה: מה זה דיכאון?
שהנושא שלה: דיכאון הוא מצב שכולל כמה וכמה אלמנטים.
שהנושא שלה: יש בו אלמנטים רגשיים, זה העצבות, זה הייאוש, זה חוסר התקווה.
שהנושא שלה: יש אלמנטים קוגניטיביים.
שהנושא שלה: כלומר, הכרתיים.
שהנושא שלה: וזה משפיע על החשיבה, על הריכוז, על הזיכרון, על הקשב.
שהנושא שלה: התפקוד יורד והאדם שהוא מדוכא - ההופעה שלו מוזנחת, הוא קשה לו לתפקד, יש לו בעיה אכילה, יש לו בעיות שמירה על הניקיון.
שהנושא שלה: כל מקרה הוא עם הדגשים אחרים.
שהנושא שלה: ומבחינה פיזיולוגית יש האטה בפעילות, יש חוסר מרץ, כאבי-ראש, כאבי-בטן וכו'.
שהנושא שלה: עכשיו איך בודקים את זה, הלוא זה דברים כמעט ספרותיים, התיאור של הדיכאון.
שהנושא שלה: יש תשעה אלמנטים שאם חמישה מתוכם - האיש שעונה על המבדקים, מזהה את עצמו, לפחות בחמישה מהסימפטומים האלה?
שהנושא שלה: אנחנו אומרים שהחולה או האיש שנבדק, יש לו תסמיני דיכאון.
שהנושא שלה: ואני אמנה אותם בקצרה, זה מצב-רוח ירוד, אובדן עניין והנאה מהחיים, (מה שאדם בדרך-כלל כן ניהנה מהם) תיאבון מופחת, הפרעות שינה, אי שקט מוטורי, עייפות, אובדן אנרגיה, תחושת חוסר ערך, פגיעה בריכוז ומחשבות על מוות או אובדן.