GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ערן ישראלי: אין המון בנות שרוצות ישר להגיע לשם.
ערן ישראלי: השוויון האמיתי יתבטא שנביא את התנאים של המקצועות האלה, שהם פחות זוהרים, פחות תקשורתיים, למצב שהם יתאימו גם לנשים, ונשים, כמו שגם גברים, אלה שמתאימים מבחינת נתוני הסף שלהם, יוכלו להיכנס אליהם לא רק על פי בחירה והתנדבות.
ערן ישראלי: אז יהיה השוויון האמיתי בעניין.
גילה גמליאל: יש מי שאומר שזכויות לוקחים.
ערן ישראלי: דברים קורים באבולוציה.
ערן ישראלי: אנחנו מציעים פה תהליך אבולוציוני ולא רבולוציוני.
הלית כהן: אני רוצה ללכת לנושא שחברת הכנסת גמליאל הלכה בו, זה הנושא של הפסילה הטוטלית, של להגיד, או.
הלית כהן: קיי.
הלית כהן: יש מערך מסוים, את לא יכולה להיכנס כי את אישה.
הלית כהן: פה הבעיה.
גילה גמליאל: וזה גם לא ישתנה אם לא תהיה פריצת דרך.
הלית כהן: צריך להפעיל העדפה מתקנת שאומרת, שבגלל שאנחנו חברה, מה לעשות לצערי, לא שוויונית, צריך לקחת את הדברים צעד אחד קדימה כדי להגיע לזה.
ערן ישראלי: כל הצעדים האלה צריכים להיעשות בד בבד.
ערן ישראלי: אבל אם היום נפתח את גולני וצנחנים באופן אוטומטי בלי לחשוב, בלי למיין, בלי לעשות את זה בצורה נכונה, לא רק שנפספס את המטרה הזאת.
ערן ישראלי: אין לי ספק שנפתח את זה ללא שאנחנו נבחון את זה בצורה הדרגתית ונכונה, רק נגרום נזק.
ערן ישראלי: והמטרה שלנו לא לגרום נשק.
חזי לוי: בהיבט שאנחנו עוסקים בו פה, ההיבט באמת הבריאותי, פיזיולוגי, כל המילים האלו, נכון לעשות את הדברים בצורה אבולוציונית ולא רבולוציונית שתגרום בסופו של דבר להחטאה.
גילה גמליאל: אבל חיילות, אנחנו יוצאים מנקודת הנחה כאילו בעבר נשים לא נלחמו.
גילה גמליאל: נשים נלחמו על הקמת המדינה.
גילה גמליאל: זאת אומרת ,הדברים האלה זה לא משהו שעכשיו הדרישה היא משהו אמורפי.
גילה גמליאל: בואו ננסה.
גילה גמליאל: זאת אומרת, נעשתה פה רגרסיה בנושא.
גילה גמליאל: וזה כל העניין.
יובל חלד: זה לא מדויק מה שאת אומרת.
יובל חלד: אני קצת למדתי את הנושא הזה.
גילה גמליאל: אני רוצה שתדבר על זה כי אז דיברנו על זה.
יובל חלד: נשים נלחמו.
יובל חלד: יש הרבה סיפורים מאוד יפים על נשים שנלחמו.
יובל חלד: הן אכן נלחמו.
יובל חלד: אבל ההקלות תמיד היו קיימות.
יובל חלד: הן נלחמו, הן ספקו נשק, הן ירו, הן היו בעמדות.
יובל חלד: אבל FINALLY, כשהיו צריכים לשאת את המשאות וללכת לשים את הפצצות על הגשר, מי שנשא את הדברים זה לא היו הנשים, ואני מוכן להראות לך את החומר הזה.
גילה גמליאל: מכאן מתחילות הבעיות.
גילה גמליאל: מסכים או לא מסכים.
גילה גמליאל: לצערנו זה עובדתית.
יובל חלד: אני רוצה להגיד משהו ככה שצריך לזכור אותו מדי פעם.
יובל חלד: אנחנו מדברים כאן על מערכת שבסופו של דבר צריכה להילחם.
יובל חלד: ובעניין הזה, הכי חשוב לנו צריך להיות שבסוף, בסוף בסוף, אותו חייל שמגיע בסוף לקצה, והוא צריך להתמודד שם עם הקיצון שבקיצון,ולקחת את החבר שלו שהוא בלי רגל או בלי יד, ולקחת אותו קילומטר אחורה, ולהילחם תוך כדי, YOU NAME IT, זה מה שחשוב לנו.
יובל חלד: חשוב לנו שיהיה האדם הכי מתאים בעולם.
גילה גמליאל: אבל זה גם מה שחשוב לנו.
גילה גמליאל: אבל סליחה, זו בדיוק הבעיה שאנחנו מדברים עליה.
גילה גמליאל: באו אלינו ושאלו את השאלות המתבקשות.
גילה גמליאל: מה יהיה עם חיילת שתיפול בשבי?
גילה גמליאל: יאנסו אותה?
גילה גמליאל: עצוב.
גילה גמליאל: כואב.
גילה גמליאל: לא אנושי.
גילה גמליאל: לא נסבל.
גילה גמליאל: לא הכל.
גילה גמליאל: גם חיילים עושים, שלא נדע, צרות וכאלה דברים.
גילה גמליאל: יותר מזה, אני רוצה לומר, חיילות ייהרגו בקרב.
גילה גמליאל: עצוב מאוד, כואב מאוד.
גילה גמליאל: מי שהולכת לכזה מערך תיקח אותם דברים בחשבון מלכתחילה כמו גברים.
גילה גמליאל: התפיסה הזאת היא בדיוק שורש הבעיה.
גילה גמליאל: כלומר, עצם החשיבה האישה היא אישה, המין החלש.
גילה גמליאל: שלא תוכל להתמודד עם דברים שחיילים בכלל, כל גורם אנושי, זה עניין של קושי בלהתמודד עם כאלה מהלכים.
גילה גמליאל: לבוא ולקבוע, בעצם כעיקרון, כי מכיוון שמדובר באישה עלולה להיות לה בעיה, אישה כזאת אני לא רוצה שתהיה במערך הזה.
גילה גמליאל: אנחנו מדברות על נשים שזה מה שהן רוצות, שזה מה שהן מסוגלות, שזה מה שהן יכולות לעשות, שבאות מראש עם כל הדרישות האלה, שהצבא גם דואג לבחון את כל האספקטים האלה קודם.
גילה גמליאל: עכשיו, בטח ובטח לא יבואו ויבצעו את השינויים על בסיס לא מיגדרי, ולא על בסיס דברים אחרים.
גילה גמליאל: זאת השאיפה.
גילה גמליאל: כלומר, לי זאת הבעיה.
גילה גמליאל: זאת אומרת לא אתה הבעיה חלילה.
גילה גמליאל: אבל התפיסה שמדברת בדיוק הקיבעון המחשבתי המדובר.
גילה גמליאל: עכשיו, אם אליס מילר בשעתו לא היתה פורצת דרך בעניין הטייסת.
גילה גמליאל: חיילת תהיה טייסת?
גילה גמליאל: איך זה יכול להיות?
גילה גמליאל: אותה חשיבה מקובעת.
גילה גמליאל: זה כמו היום.
גילה גמליאל: חיילת תהיה בגולני?
גילה גמליאל: זה יכול להיות.
גילה גמליאל: וזה יהיה גם בעתיד.
גילה גמליאל: זה ייקח תהליך של זמן אבל צריך להפנים אותו.
גילה גמליאל: אם לא נתחיל לעשות את הצעדים מלכתחילה ונצטרך כל הזמן לחכות לבג"צים אז זה משהו שהוא לא הגיוני.
חזי לוי: אני רק אומר משהו.
חזי לוי: אני אדבר שניה כאזרח ישראלי, לא כקרפ"ר.
חזי לוי: אני חושב שהחברה הישראלית עשתה כברת דרך, תרבותית אפילו, ביכולת להתמודד עם היותה של נערה חיילת או פצועה או הרוגה או חלילה שבויה.
חזי לוי: אני חושב שאם לפני עשרים שנה, אני לא מדבר על מלחמת השחרור, אם לפני שלושים שנה, עשרים שנה, עשר שנים, היינו שומעים שחיילת חלילה נהרגה בהיותה בעמדה בחברון, אני חושב שהחברה הישראלית היתה סופגת את זה הרבה יותר קשה ממה שהיא סופגת את זה היום.
חזי לוי: היא סופגת את זה היום בקושי רב כי חייל נהרג וזה כואב לכולנו.
חזי לוי: אבל העניין המיגדרי היום נספג בצורה אחרת.
חזי לוי: יש איזו שהיא עדות לתהליך אבולוציוני תרבותי שהחברה הישראלית עושה.
חזי לוי: אני חושב שמה שמציעים כאן זה מה שהצבא עושה.
חזי לוי: הוא באמת צעד גדול בתהליך האבולוציוני הזה, של ללכת ולהסתכל על דברים באורח ענייני, עם קריטריונים.
חזי לוי: ואני לא אכחיש ואומר שהעניין התרבותי לא קיים.
חזי לוי: כשאמרת שהחברה אינה שוויונית.
חזי לוי: בהחלט יש אלמנטים בלתי שוויוניים בחברה.
חזי לוי: ועוד לא הגענו למקום שמבחינה תרבותית אפשר לומר מבלי להצטעצע שהכל שווה.
חזי לוי: הכל לא שווה.
חזי לוי: ללא ספק.
חזי לוי: אני חושב שאנחנו מציגים פה זווית מסוימת.
חזי לוי: בכיוון השוויון או בכיוון ריפוי האי שוויון האובייקטיבי, הביולוגי, וללמוד איך להתמודד אתו.
חזי לוי: זה מה שאנחנו מציגים.
חזי לוי: ואני לא מתעלם מהאפקטים התרבותיים מקיימים.
חזי לוי: ואני כרגע לא מוסמך לדבר עליהם כאיש צבא אלא אולי כאזרח מן השורה לדון בהיבט התרבותי שהוא קיים, אני לא מתעלם ממנו.
גילה פינקלשטיין: אני רציתי לשאול אותך.
גילה פינקלשטיין: את האלמנטים האי שוויוניים רואים באופן בולט בתותחנים.
גילה פינקלשטיין: בני שירת בתותחנים, אז אני שמעתי.
גילה פינקלשטיין: רוב הבנות שם הן בתפקידי הדרכה.
גילה פינקלשטיין: קראתי על אחת שקיבלה תפקיד להיות מפקדת סוללה, והתלהבתי מזה.
גילה פינקלשטיין: אבל הבנתי שיש שמה איזה שהוא באמת שם בולט מאוד האי שוויון.
חזי לוי: הן לא רק בהדרכה אלא גם בתפקידים סביב התותח.
חזי לוי: עכשיו תראי, אחד הדברים שאנחנו נבדוק ואנחנו בודקים אותם ואנחנו נראה אותם בהמשך זה באמת לראות איך החיילת ואני אומר את זה שוב, גם החייל, יכול להתמודד עם נשיאת הפגז, עם הטענתו, עם האלמנט העצים הגופני הזה שקיים.
חזי לוי: עכשיו, אם באמת תבוא נערה שתהיה בעלת כישורים זהים לנער מקביל לה במיון, זה מה שאמרתי שהמיון על פי קריטריונים ולא על פי מיגדר, הרי שהיא תשולב בצוות בתפקיד הזה.
חזי לוי: עכשיו, קיימת פה בעיה שהצבא צריך ללמוד להתמודד אתה.
חזי לוי: ואני לא אכחיש ואומר.
חזי לוי: זה גם במרגמות, זה גם בטנקים, אנחנו מצליחים לראות שנוח גם לחיילים וגם לחיילות לשבת למשל בטנק, לשבת ארבעה אנשים, יומיים שלושה בתוך טנק, ולהתמודד עם הצרכים הפיזיולוגיים החברתיים בכפיפה אחת.
גילה גמליאל: בשביל זה יש חשיבות לכן לדברים שאתם עושים כרגע.
חזי לוי: אי אפשר להתעלם מזה.
חזי לוי: צריך לתת לזה גם פתרון.
חזי לוי: אני לא אומר אם לנערה לחיילת יהיה נוח מהבחינה הזאת.
חזי לוי: אני לא אומר אם לחיילים בכפיפתה יהיה נוח.
חזי לוי: באותה צורה בדיוק.
חזי לוי: אני אומר, אי אפשר להתעלם גם מזה.
חזי לוי: לכן אמרתי שהדברים הם רב תחומיים, הם מולטי פקטוריאליים.
חזי לוי: אנחנו מציגים זווית אחת.
חזי לוי: אבל צריך להסתכל על המון דברים ביחד כדי להגיע לפתרון שגם יהיה בריא ושגם יהיה נוח וגם יהיה טוב.
חזי לוי: יכולה הנערה לבוא ולומר, ובצדק, תשמעו, הכריחו אותי לעמוד עם שמונה חבריי להיות יומיים במקום מוסווה, מבצעי, יומיים עם שמונה מחבריי בתותח הזה, ולעשות את צרכי לידם ודברים כאלה, ולא נתנו לי פתרון.
חזי לוי: אנחנו לא רוצים להיות שם.
חזי לוי: אנחנו רוצים ליצור את המצב שכן יהיה פתרון.
חזי לוי: לכן, אני אומר, יש דברים שצריך להיות טיפה יותר אבולוציוני כדי למצוא את הפתרון הכי חכם וכדי לשלב, וכדי לא לרוץ ריצת אמוק.
גילה גמליאל: צריך להנדס את הטנקים בצורה אחרת.
גילה גמליאל: יש פתרון לכל דבר.
חזי לוי: זה תהליך.
חזי לוי: זה תהליך שצריך לראות את כל ההיבטים.
גילה פינקלשטיין: צריך להשקיע הרבה חשיבה.
חזי לוי: חשיבה יצירתית.
גילה גמליאל: הצטרפה אלינו עורכת דין רבקה שקד, שהיא הממונה על קידום ושילוב נשים בשירות המדינה, וכרגיל יש לה דברים עם טעם לומר אותם, ואנחנו נשמח לשמוע אותך.
רבקה שקד: אני פשוט טעיתי בשעה - - -
גילה גמליאל: לגבי נשים בצה"ל אין לך מה לומר?
גילה גמליאל: עכשיו תראו איזה הרצאה שלמה.
גילה גמליאל: אז אנחנו נמשיך בהצגת הסקר.
יובל חלד: המקצועות האלה אנחנו נעשה להם מיון ראשוני, אנתרופומטרי, מיון ציוני פיזיולוגי.
יובל חלד: ופה אנחנו כבר מדברים על מיון שבעצם ייעשה גם לחייל וגם לחיילת עבור כל אחד מהמקצועות האלה שנבחרו.
יובל חלד: שקבענו להם גובה סף של מטר חמישים למקצועות הלחימה הקלים, למדריך צניחה הגובה יהיה גבוה יותר, כנ"ל לגבי המשקל שגבוה יותר למדריך צניחה, חמישים ק"ג מינימום, שישים ושניים ק"ג למדריך צניחה.
יובל חלד: זה נעבור.
יובל חלד: קבענו מבחן כושר גופני.
יובל חלד: כלומר, יהיה איזה שהוא מבחן כושר לכל גבר או אישה שיתגייסו למקצועות הלחימה.
יובל חלד: הם יצטרכו לעמוד בו.
יובל חלד: וזה הפירוט של המבחן.
יובל חלד: מסלול ההכשרה יכלול מיומנויות מסוימות שיצטרכו לעבור אותן גם חיילים וגם חיילות.
יובל חלד: ואנחנו ממליצים ששילוב החיילות ייעשה כחלק בלתי נפרד מהכוח הלוחם.
יובל חלד: לא תהיה הפרדה בין המשימות שיוטלו על הלוחמים והלוחמות.
יובל חלד: זאת אומרת, שיהיה שוויון מלא.
יובל חלד: שיותאם להבדלים האנתרופומטריים.
יובל חלד: על זה דיברתי, על הסבירות הנמוכה, כשדיברתי על רובאי חמש.
יובל חלד: לגבי המקצועות הטכנו לוגיסטיים, שוב, בדקנו מקצועות עצימים, שדורשים תחזוקה של רכב כבד וכולי.
יובל חלד: ושם זה עוד פעם איזה שהוא צורך להכניס למערכת בנות גם במקצועות האלה.
יובל חלד: וזה קצת להעלות את קרנן.
יובל חלד: פה נקבעו ספים קצת יותר גבוהים, כי פה מדובר על הרמת משאות.
יובל חלד: אז רמת סף של גובה מטר חמישים וחמש, משקל חמישים וחמישה ק"ג.
יובל חלד: אגב, כל המקצועות הטכנו לוגיסטיים אנחנו ממליצים מבחינתנו לשלב בהם בנות, ואנחנו נמצאים בתוך שנה שבה בנות משולבות במקצועות האלה.
יובל חלד: מנסים למצוא פתרונות לסביבת עבודה שתתאים להן יותר.
יובל חלד: אבל כל המקצועות פתחנו לחיילות.
יובל חלד: גם כאן קבענו איזה שהוא מיון אנתרופומטרי של משקל, מיון פיזיולוגי, לתת להן לעשות איזה שהוא מבחן, לראות שהבת הזאת בכלל יכולה להרים משא כדי שלא פעם ראשונה בחייה תרים משא ואז יקרה לה איזה שהוא...
יובל חלד: ואנחנו מלמדים גם את המערכת איך לשלב בנות נכון במקצועות האלה באמצעות תוכנית אימונים מסוימת שהם יעשו תוך כדי השירות, שתכלול לימוד של הרמה נכונה של משקלים, אימון בחדרי כושר וכולי.
יובל חלד: כבר אנחנו בהליך של כתיבת תוכנית אימון לבנות האלה, מכיוון שאלה מקצועות שדורשים הרבה מאוד כוח.
יובל חלד: מה יכלול האימון?
יובל חלד: אנחנו ממליצים על צוותי עבודה משולבים, מעורבים.
יובל חלד: בכל זאת, אם נצטרך להגיע למקום גבוה, להרים משקל כבד, תמיד שיהיה מישהו שיכול לעשות את הדברים ולסייע.
יובל חלד: וכמובן הכל בלי חריגה מהוראות קרפ"ר ופקודות הצבא.
יובל חלד: כלומר, זה שבת משולבת או בן במקצוע זה, שלא יכול להרים יותר ממשקל מסוים, שלא יתנו לו פשוט לעשות את זה.
יובל חלד: ולכן יש את הספים שנקבעו.
יובל חלד: כל הסקר הזה שדיברתי עליו, שהסתיים לא מזמן, אנחנו עכשיו בשלבים של התיקוף שלו.
יובל חלד: אנחנו עוברים במקצועות האלה ורואים אם ההמלצות שלנו עומדות בכלל בקנה אחד, אם המציאות עומדת בקנה אחד עם ההמלצות שלנו.
יובל חלד: אנחנו נהיה יותר חכמים בסוף השנה הזו, ונהיה הרבה יותר חכמים אחרי המחקר הזה שערן יפרט לגביו.
יובל חלד: אני רק אקדים ואומר שאנחנו לקראת תחילתו של מחקר בן שלוש שנים שערן יפרט אותו, שבו אנחנו נעקוב אחרי הבנות בתפקידי לחימה לעומת הבנים מהגיוס עד השחרור.
ערן ישראלי: כפי שיובל אמר אבן היסוד לתחילת העבודה זה הסקר שבוצע על ידי היחידה לפיזיולוגיה.
גילה גמליאל: סליחה רגע, חברת הכנסת גילה פינקלשטיין מתנצלת.
גילה פינקלשטיין: בוועדה לזכויות הילד דנים עכשיו במה שאירע במעון לילדים בנעמ"ת.
גילה פינקלשטיין: קראו לי לישיבה דחוף.
גילה גמליאל: ככה זה.
גילה גמליאל: לנמצאים בקואליציה יש הרבה הרבה ועדות.
ערן ישראלי: אני רוצה לחזור.
ערן ישראלי: הסקר הוא באמת, כפי שיובל הציג אותו, אבן היסוד, ואני חושב שזו פריצת דרך אמיתית מבחינת זאת שאנחנו הלכנו ובחנו את המקצועות והגדרנו לראשונה קריטריונים שהם אוניברסליים, ללא הבדל במגדר, קריטריוני סף לכניסה למקצועות האלה.
ערן ישראלי: אלה מקצועות שחלקם לא היו פתוחים בעבר ובעקבות זאת הם נפתחו.
ערן ישראלי: בשלב הזה, אנחנו בהתאם להפעלת הקריטריונים האלה, אכן הולכים לראות בשלב ראשון האם הקריטריונים הם נכונים, האם הם עומדים במבחן המציאות, כפי שיובל אמר, וכדומה.
ערן ישראלי: אנחנו אבל עושים עכשיו הרבה מעבר לכך.
ערן ישראלי: לאחר לקיחת הקריטריונים האלה אנחנו נכנסים עכשיו למחקר, לא רק סקר אלא מחקר, ממש רפואי פיזיולוגי.
ערן ישראלי: במה נבדל מחקר מסקר?
ערן ישראלי: מחקר הוא בכך שאתה הולך ואתה בוחן קבוצה נחקרת לעומת קבוצת ביקורת לאורך זמן במה שנקרא פרוספקטיבית, מנקודת זמן וקדימה.
ערן ישראלי: ואנחנו נכנסים בחודש הבא ליחידה באמת של לחימה קלה, יחידת הקרקל, שבה באמת בנים ובנות משולבים במחלקות כתף בצד כתף במהלך ההכשרה.
ערן ישראלי: ואנחנו הולכים לבדוק במשך שנתיים, לאחר הפעלת הקריטריונים, זאת אומרת, הסף הוא כמובן מהקריטריונים של הכניסה, האם באמת סרגל המאמצים הקיים היום, כיצד הוא משפיע על הבריאות לא רק של הבנות שם אלא גם כמובן על הבנים, בהשוואה לקבוצת ביקורת, שזה בנות שהולכות לשילוב במקצוע עורפי, לא של לחימה במקרה הזה, מקצוע של חובשת.
ערן ישראלי: זאת אומרת, המחשבה שתבוא בת עם כל הרצון הטוב לשעריו של צה"ל ותגיד, אני רוצה, בואו תקבלו אותי, אנחנו כמובן נשתדל לעשות את זה אבל לא בכל מחיר ולא בכל תנאי.
ערן ישראלי: אם אנחנו יודעים שבסבירות מעל לכל ספק השילוב בסרגל מאמצים באותו רגע יגרום לפגיעה רפואית בה, לא נעשה את זה.
ערן ישראלי: לא נעשה את זה.
ערן ישראלי: כמו גם לחייל.
ערן ישראלי: ובכך אני חושב שכן ההתקדמות שלנו ממה שאמרת מקום המדינה.
ערן ישראלי: תראי, קרובת משפחה שלי, נתיבה בן יהודה, שהיתה לוחמת מהוללת בפלמ"ח ולחמה שם כמו כן גבר אם לא יותר.
ערן ישראלי: אבל אנחנו היום בכל זאת במערכת אחרת, במדינה אחרת.
ערן ישראלי: אנחנו רוצים בצורה מושכלת לא לקחת נשים רק על פי רצונן, שאנחנו מאוד מכבדים את זה, אבל אם אנחנו יודעים שהתוצאה מראש היא בסבירות גבוהה לנזק רפואי, לא נעשה את זה.
ערן ישראלי: בכך כן התקדמנו.
ערן ישראלי: לכן, זו לא רגרסיה שאתה מפעיל מערכת נבונה ושקולה של קריטריונים רפואיים.
ערן ישראלי: אתה מנסה כל הזמן לשנות אותם במשוואה הזאת.
ערן ישראלי: אם אנחנו יודעים שזה קשה, אולי אפשר להסיט בסרגל המאמצים.
ערן ישראלי: אם סרגל המאמצים לא מספיק, צריך אולי להכין את הבנות האלה עוד מהתיכון.
ערן ישראלי: אם אנחנו יודעים שבאופן תרבותי, וגם על כך אנחנו נאסוף אינפורמציה, רוב הבנות, מסיבות תרבותיות, נוקטות בדיאטה על מנת להיות רזות ויפות ולא אוכלות מספיק מוצרי סידן ומבחינה תרבותית בתיכון מפעילים עליהם שיקולים לגמרי אחרת בשיעורי חינוך גופני, והרבה יותר דגש על מקצועות של אומנות ספורטיבית מאשר מקצועות של מאמץ ספורטיבי, אז אין ספק שהבנות האלה, עם כל הרצון הטוב, יגיעו לשער הכניסה ולא יתאימו.
ערן ישראלי: ולכן הדברים האלה צריכים להיות משולבים.
ערן ישראלי: ולכן, כשאנחנו נלמד את הפרופיל המדויק התזונתי, הסרגל של ההכנה לפני, נוכל גם להמליץ למשרד החינוך, ואני מקדם בברכה אם הוועדה תיקח על עצמה את העניין הזה, לקדם את הדברים הרבה הרבה לפני שמגיעים לגיל הגיוס.
גילה גמליאל: אין ספק שמשם מתחילות כל הבעיות.
ערן ישראלי: ולכן אני חושב שבעקבות המחקר העתידי נוכל לקבל הרבה יותר את המסקנות האלה, נוכל להמליץ המלצות שבהן באמת נוכל להתחיל הרבה לפני הגיוס לצה"ל ולשנות באמת, זה המפתח, לשנות מבחינה תרבותית.
ערן ישראלי: בעיני, השינוי התרבותי האמיתי לא רק בהוכחה של אליס מילר שמצליחה לפרוץ דרך לקורס טיס, אלא שמכונאית טנקים, חמישים אחוז מהמכונאי טנקים, שזה לא מקצוע כל כך זוהר, הן בנות.
ערן ישראלי: אז יהיה אולי שוויון אמיתי.
ערן ישראלי: בעיני, כאשר הן מגיעות מוכנות, בעלות מוטיבציה, ואולי לא רק על פי בחירה ישולבו במקצוע הזה, אלא כפי שגם על פי דרישה.
ערן ישראלי: אני מקווה שנגיע לשם.
גילה גמליאל: נגיע.
גילה גמליאל: ואני מקווה שנגיע לגולני.
גילה גמליאל: רבקה, את חייבת לסכם כרגיל, אין לך עכשיו מנוס מלומר.
גילה גמליאל: תדברי בנושאים שאנחנו גם אוהבים לשמוע אותך.
רבקה שקד: אני לא שמעתי את עיקר ההצגה.
רבקה שקד: אני חושבת שהצבא עושה פה בדיוק מה שצריך כדי להכניס את השינוי הזה.
גילה גמליאל: אם היא מחמיאה לכם אז מצבכם טוב.
רבקה שקד: אני חושבת שיש פה בעיה, בעיה עקרונית ברמה הפילוסופית של העניין.
רבקה שקד: כי מצד אחד, כדי להכניס את הנשים באמת כמו שצריך, צריך לעשות לפעמים צעדים של העדפה מתקנת כזו או אחרת.
רבקה שקד: מצד שני, כמו שאמרו פה, יש כנראה את החשש ביחידות האלה של ביצועים, ומה יהיה בקרב.
רבקה שקד: יש שונות.
רבקה שקד: אנחנו חייבים להכיר בשונות.
רבקה שקד: ולכן אני חושבת שהצבא עושה בדיוק את האיזון הנדרש.
רבקה שקד: הוא גם בוחן את הדרישות בתפקוד עצמו, הוא גם בוחן את הנתונים של הנשים, הוא גם בוחן את האפשרות לעצב ולהשפיע ולחנך ולהכשיר את הנשים ברמה הגופנית הנדרשת.
רבקה שקד: יש כאן הרבה דברים שצריך לחשוב עליהם, צריך לשקלל אותם, צריך לאזן אותם.
רבקה שקד: ולכן במובן הזה אני סבורה שהעבודה שנעשית, ואני עוקבת אחריה כבר לאורך זמן, זו אולי הישיבה שלישית או רביעית בנושא הזה.
הלית כהן: אין לי מה להוסיף על מה שכבר נאמר.
הלית כהן: אני חושבת שזה בהחלט מבורך.
הלית כהן: כל פעילות שנעשית שהמטרה שלה בסופו של יום להגיע לשוויון היא מבורכת והיא חשובה.
הלית כהן: ואני מסייגת את הדברים בעניין של הפסילה הטוטלית שפה הקושי שלי, פה הבעיה שלי.
הלית כהן: נכון שצה"ל לא יכול כגוף, יש לו קושי להתחשב בצורך הקטן של כל חייל וחייל.
הלית כהן: אבל בגלל האקוטיות של קידום השוויון של נשים, אני כן חושבת שלא ייתכן שתהיה פסילה טוטלית של מערך כזה או אחר וכל נושא צריך להיבדק לגופו כדי לתת את שוויון ההזדמנויות.
גילה גמליאל: אני באמת רוצה לשמוע את דעתכם לגבי.
גילה גמליאל: אם דיברנו בזמנו על זה שאחת הבעיות היתה נניח בהתאמת המדים והנעליים הצבאיות וכולי למבנה הפיזיולוגי של הנשים, מה באמת בדבר המוח המהנדסים, בדבר הכלים התפעוליים בעניין הזה, והאם אין מקום לבצע שינוי מחשבתי גם בכיוון הזה של התאמת הצרכים של כלי הלחימה לצרכים הפיזיולוגיים?
ערן ישראלי: אני חושב שיש התפתחויות.
ערן ישראלי: יש למשל מתקן שנקרא פיפיה, פשוטו כמשמעו, שמאפשר באופן מאוד פשוט לאישה לתת שתן בתנאי שטח.
ערן ישראלי: כי אחת הבעיות, זה באמת משעשע ומצחיק, הוא לתת שתן בעמידה.
ערן ישראלי: אם כבר נכנסנו לצינורות - -
גילה גמליאל: אלה דברים שבהחלט ניתנים להיות בהישג יד.
חזי לוי: אני חושב שבהחלט יש פתיחות.
חזי לוי: וכמו שאמרת, בסוף נגיע.
חזי לוי: בסוף את תהיי בגולני.
גילה גמליאל: אני לא.
גילה גמליאל: אני מוותרת.
רבקה שקד: זה מחייב את המערכת לנקוט צעדים אקטיביים ולהתאים את עצמה לצורך של שילוב הנשים.
רבקה שקד: וזה הצעד של העדפה.
גילה גמליאל: לזה התכוונו.
גילה גמליאל: כלומר, אם הנחת הבסיס הנחת היסוד היא שבעצם הרצון הוא לשנות ולשלב ושכל המקצועות בצה"ל יהיו פתוחים, אז ראינו שעכשיו יש אופציה אפילו למשגיחות כשרות.
גילה גמליאל: אז אם הגענו לשם – אם לשם אפשר היה לפרוץ את המחסומים אז קל וחומר במה שקשור לצדדים הממש טכניים בעניין הזה.
גילה גמליאל: אני ממש רוצה להודות לכולם בעניין הזה.
גילה גמליאל: אנחנו כבר בשקיקה מחכות לכל מה שקשור לתום המחקר.
גילה גמליאל: אני רוצה להודות לתת אלוף חזי לוי, קצין רפואה ראשי, ולסגן אלוף ערן ישראלי, שהוא ראש תחום כל הראשי תיבות שלכם.
גילה גמליאל: ולרב סרן יובל חלד.
גילה גמליאל: באמת תודה רבה על המצגת ויישר כוח על הפתיחות בעניין הזה.
גילה גמליאל: ואין לי ספק, לכל החיילות והמתעתדות להיות חיילות בצבא, שבסופו של תהליך גם כאן יהיה שוויון, ועוד נראה אישה רמטכ"ל.
גילה גמליאל: צהרים טובים, קודם כל ברוכות הבאות לכנסת, לועדה לקידום מעמד האישה.
גילה גמליאל: כפי ששאלתן אם מקום קטן, אז הכותרות עדיין ממוקם למטה, אבל הימים האלה גם יעברו ומהר מאד, בונים קומפלקס חדש.
גילה גמליאל: אני רוצה לברך את השרה ואת נושאי התפקידים ולציין את דרור חסידים על עצם היוזמה לכינוס הזה היום, אני באמת מברכת על כך, וזה מאד מרגש לראות את כולכן כאן, ונעלה גם את הנושא שלכן על סדר היום, ונראה מה ניתן לעזור ומה ניתן לעשות ולקדם - -
דרור חסידים: אני רק רוצה לציין שגילה במשך תקופה מאד ארוכה מלווה את כל הבעיות של העדה אם זה בארץ ואם זה בחו"ל בצורה מאד אינטנסיבית, מטפלת בכל העניינים שלנו, ועושה עבודה יוצאת מן הכלל וזה חשוב שתכירו אותה, כי היא עושה עבודה שקטה וצנועה אבל מאד יסודית ומבורכת.
גילה גמליאל: קודם כל בנושא של יוצאי העדה אני אתן לכם רק רקע כללי, יש שם למעלה מ-25,000 יהודים שעדיין חיים באירן, והפרוצדורה להוציא אותם משם היא פרוצדורה מאד מאד קשה הדרך היחידה שלהם לצאת זה לקבל ויזות מאוסטריה, וגם שם מאוסטריה המסלול הוא קשה להגיע לארצות הברית, לקנדה ולאנגליה, ועם כל הסיפור של מה שקרה עם התאומים, אז עכשיו עושים בעיות מאד מאד קשות ליצר ויזות בארצות הברית.
גילה גמליאל: אני הצלחתי בשיחה שהיתה לי שר הפנים האוסטרי, לשנות את הביורוקרטיה ולאפשר שמאוסטריה יגיעו ישירות לישראל.
גילה גמליאל: לא יצטרכו לעבור את כל הדרך היסורים הזאת.
גילה גמליאל: אחת הבעיות הקשות שהארגון היחיד שמטפל בכל מה שקשור ליציאת היהודי מאירן, זה ארגון אנטי ציוני מארצות הברית, שהוא מטפל בהם בתוך הקהילה כדי להעביר אותם לכל מקום בעולם רק לא לארץ.
גילה גמליאל: ואז מה שקורה, שהקהילה שנמצאת שם מאד חוששת לבוא לארץ כי תמיד יש משפחה שנמצאת והם רוצים שגם הם יצאו משם, אז הם פשוט לא באים לארץ.
גילה גמליאל: הם צריכים להיות במקומות אחרים, כי הארגון היחיד היום שמטפל בענין הזה, זה ארגון אנטי ציוני.
גילה גמליאל: כך שאני מאד מקווה שב"ה, גם לעניין הזה נמצא את הפתרון, גם לענין הזה יש חשיבות עליונה, שלא קשור אמנם לקידום מעמד האישה באופן ישיר, אבל בטח ובטח לכן כבנות העדה זה נושא שהוא מאד כאוב וחשוב, ולאור כל המצוקה והבעיה שקיימת במיוחד באיראן לאור נפילת עירק וההתחזקות של המשטרים האפלים שם, אז זה באמת משימה בקנה מידה עולמי להוציא את היהודים משם.
גילה גמליאל: אבל היום באנו ולדבר נושא של קידום הנשים מהעדה, ואני באמת רוצה לשמוע יותר מכן מאשר להשמיע.
גילה גמליאל: באופן כללי, לגבי נשים אז עברנו כברת דרך מאד מאד ארוכה, יחד עם זאת המצב הוא עדיין הוא מצב שהוא אופטימלי, בכנסת לדוגמה, יש רק 18 נשים מתוך 120, אם אתן בוחנות את מספר השרות, יש לנו 3 שרות, כך שהאחוזים הם מאד נמוכים, רק 15% יצוג פה בכנסת, זה מספר נמוך, נמוך ביותר, ובענין הזה שאת החובה גם לשנות במיוחד בכל עמדות הכח.
גילה גמליאל: אם בוחנים בתכלית, איפה יש את ההשפעה הישירה, השפעה ישירה בנושא תקציבים אז לא נראה שרת אוצר לדוגמה, ששם כל הגזרות.
גילה גמליאל: ראינו לא מזמן את הרצון העלאת גיל הפרישה ל-67.
גילה גמליאל: פתאום רצו להעלות ישירות, להם זה נשמע הגיוני וטבעי.
גילה גמליאל: למה, כי באחיזה האמיתית איפה שצריך, אין את האמירה מצד הנשים בענין בזה ולא יודעים את הבעיות הקשות שנצוות כאן.
גילה גמליאל: אבל לא רק בזה זה מסתכם, מסתכם בכל הנושאים של כל המשאים ומתנים עם כל הענין המדיני, גם שם לצערנו לא נמצא נשים, למרות שהיתה לנו ראש ממשלה במדינת ישראל שהיתה אישה, כל השרים שלה היו גברים.
גילה גמליאל: היא היתה ראש ממשלה וכולם היו שרים גברים, 23 במספר, מספר גדול.
גילה גמליאל: זה בעצם רק על קצה המזלג, אני יכולה לתת הרצאה שלמה, לגבי המצב.
גילה גמליאל: כן, דברים משתנים כי היום מספר הנשים בכנסת הוא המספר הגדול ביותר שהיה עד היום.
גילה גמליאל: אבל עדיין לא מספיק, הוא עדיין מאד מאד נמוך.
גילה גמליאל: אם נסתכל מה קורה ברשויות, ברשיות יש רק 10%, יצוגי נשים, יש רק מספר בודד של נשים שהן ראשי רשויות מקומיות, מועצות אזוריות או ראשי רשויות עיר.
גילה גמליאל: יש רק שתיים.
גילה גמליאל: כך שהמצב הוא ממש בשפל בענין הזה, אבל לא רק בזה.
גילה גמליאל: אם נסתכל לדוגמה, פריצת דרך שנעשתה מכאן, מהועדה, אפשר לקחת דוגמאות ממש כדי להמחיש, אלה פניות שבאו בעצם מהציבור וכשהתייחסנו את ההתיחסות הראויה היה ניתן לתקן אותם.
גילה גמליאל: ניתן דוגמה לגבי נפגעות תקיפה מינית, נפגעות תקיפה מינית כשאנחנו שומעות כל פעם מחדש את העונשים הבלתי נסבלים, העונשים הקלים, שעברייני מין מקבלים, תופסים את הראש ושואלים איך זה, יעשה מחקר למה זה קורה, איך זה יכול להיות באמת, איך זה להיות שבמדינה מתוקנת שהחקיקה היא מספקת בענין הזה, יכולה להיות סיטואציה שבה שומעים על בני טובים אנסו ילדה, מודים, אבל הם יוצאים בלי כלום.
גילה גמליאל: זאת אומרת, איך זה יכול להיות, רק בהרשעה.
גילה גמליאל: הסיבה היא פשוטה, חלק מהבעיות בראיות.
גילה גמליאל: מה זה ראיות, כל אשה היום במדינת ישראל, שלא נדע מצרות, עברה תקיפה מינית היא צריכה להגיע לאבו כביר כדי ששם יכינו לה תיק ראיות.
גילה גמליאל: איפה זה מתקבל על הדעת, אישה שלא מספיק שעברה את ההתעללות, היא צריכה לבוא, נניח, מאילת, לאבו כביר?
גילה גמליאל: מטבריה לאבו כביר כדי להשיג ראיות?
גילה גמליאל: וצריך להוסיף ולומר, שלא רק זה, המצב הוא אפילו יותר גרוע בעצם זה שרק הרופאים, - - אמשיך מהמקום שהפסקתי, מה שקורה בענין הזה, שנשים שאמורות להגיע לאבו כביר, כדי שיכינו להן תיק ראיות, ורק רופאים מהרפואה המשפטית היו היחידים שהיו אמורים להכין את התיק ראיות הזה.
גילה גמליאל: בעקבות ישיבות של הועדה, הצלחנו לשנות את הענין הזה ומספט
גילה גמליאל: מבר הקרוב יפתח קורס לכל הרופאים מהרפואה הגניקולוגית ורפואת הילדים ואז ליצור סיטואציה שבכל הארץ יהיה ניתן לקבל את המענה לראיות וליצור מצב שלפחות בעיות בתיקי ראיות בבתי משפט.
גילה גמליאל: כי אם אשה בוחרת לא להגיע לאבו כביר, יש לה אחר כך בעיה עם הראיות וגם אם אחר כך מצליחים להוציא, או לדלות הודאות, זה שרק על ידי פקעות טיעון ובפקעות טיעון האלה מגיעים גם להקלות כל כך בלתי נסבלות בכל מה שקשור לעונשים.
גילה גמליאל: אבל זה רק דוגמה אחת קטנה, דוגמה קטנה נוספת, הגיעה אלי פניה מצד אבא של נתקפת עבירה מינית שאמר שזה לא יכול להיות שהעבריין ריצה עונש קצר וחוזר למקום המגורים, והילדה מרוסקת.
גילה גמליאל: אין, שוב לא מתפקדת ולא כלום כי עברה תקופה מאד מאד קצרה.
גילה גמליאל: ואז הגשתי הצעת חוק בענין הזה, שאומרת בצורה חד משמעית, שבמקרים שבהם הנפגעת תקיפה מינית עלולה להפגע פגיעה ממשית מעצם החזרה של אותו עבריין למקום המגורים שלה או למקום העבודה שלה, בית המשפט יהיה רשאי להחליט להעתיק את מקומו.
גילה גמליאל: וזה היה פתרון, ואני אומרת עוד פעם, בעניינים להוקיע את זה מן העולם.
גילה גמליאל: אבל גם בצדדים האחרים החיוביים אנחנו פועלות בכל מה שקשור עכשיו, הרפורמות, אנחנו מנסות לשנות בכל מה שקשור לעניין הלידה, שתנתן חופש הבחירה לנשים בענין הלידה.
גילה גמליאל: וכאן היום, זה לא קיים.