GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זהבה גלאון: זאת-אומרת, אני לא מקבלת את המכתב הזה שזו ביורוקרטיה, אבל מי שרוצה לדווח, הוא אומר שאם הם יצטרכו לדווח כל שנה הם לא יוכלו להראות שינויים.
זהבה גלאון: לכן מכיוון שהקדנציה של כל גופי הספורט מסתיימת ב- 31 בדצמבר 2004 ובכל איגוד הספורט מתקיימות בחירות, הוא מציע שהסעיף יהיה מנוסח באופן שבו חובת הדיווח ייעשה אחת לארבע שנים, לדוגמה, בתום 30 יום מיום היבחרה של הנהלה חדשה לכל גוף.
זהבה גלאון: זה נשמע לי הגיוני, כי אחרת הם לא הספיקו לעבוד.
גילה גמליאל: ארבע שנים?
גילה גמליאל: הם יסיימו את הקדנציה, ויגידו שלא עשו כלום, ובארבע השנים הבאות גם לא יעשו כלום.
זהבה גלאון: אז צריך לחשוב.
אורית נוקד: ומה עם העובדים וההנהלה?
גילה גמליאל: אנחנו מבקשים דיווח על הייצוג ההולם, לא ביקשנו מהם דיווח מה הם עושים בשיעורי הספורט.
גילה גמליאל: אני רוצה להתעדכן בעניין הייצוג ההולם.
גילה גמליאל: הוא מדבר על כך שכל ארבע שנים הם מתחלפים, וטוען שהם לא מספיקים לעשות כלום, ואין לו מה לדווח.
גילה גמליאל: אז קודם כל לזרז אותו כל שנה, ואם הוא לא עשה כלום, אז באמת יש לו בעיה.
גילה גמליאל: בעניין הזה מדובר על ייצוג, כלומר, אם הוא מכניס עוד אישה – מה הדיווח?
גילה גמליאל: אין פה הגשת פרוייקט תזה.
שלומית ניר-טור: מכיוון שמרבית האיגודים מקיימים את ההבטחות שלהם אחרי המשחקים האולימפיים, וזה יוצא אחרי כל ארבע שנים, אולי היה היגיון.
שלומית ניר-טור: אבל אני יודעת שלמשל איגוד הג'ודו ואיגוד ההתעמלות החליטו לערוך כבר השנה את הבחירות שלהם ולא חיכו אחרי האולימפיאדה.
שלומית ניר-טור: זאת אומרת, יש לנו דוגמות אחרות.
שלומית ניר-טור: התאחדות הכדורגל לאו דווקא מקיימת את הבחירות שלה בסיום המשחקים האולימפיים, זו לא נקודת ציון.
שלומית ניר-טור: זה לא חל על כולם, זה חל על מרביתם.
שלומית ניר-טור: אנחנו מדברים גם על איגודים לא אולימפיים, ולכן נראה לי שדיווח פעם בשנה זה לא כל-כך יקר ולא קשה, זה מכתב.
גילה גמליאל: לטעמי, אם נחייב חובת דיווח פעם בשנה נראה שהם עשו משהו.
גילה גמליאל: אם כל שנה הם יוסיפו עוד נשים זה רק יעשה טוב.
דליה איציק: אני חושבת שתיקון להצעה שלך הוא נכון, חובת הדיווח צריכה להיעשות פעם בשנה, והיא גם גורמת להם לעבוד בזה – אם אני צריכה להיות ברורה.
דליה איציק: זה שוט חשוב.
אורית נוקד: אני מסכימה באמת לדברים של דליה.
אורית נוקד: בתחילת הישיבה לרגע חשבתי שאולי אפשר באמת ללכת לקראתם, אבל אחרי ששלומית הסבירה את העניין אני משוכנעת שלא יקרה שום דבר אם באמת ידווחו.
אורית נוקד: אנחנו רואים שמי שאכפת לו אפילו לא טרח להגיע.
אורית נוקד: ההצעה כפי שהיא, עם ההרחבה שלך לגבי השקל הראשון ובאשר לעמותות היא נכונה, ואני מקבלת את כל מה שהוצע עד עכשיו.
הלית מגידו: הוגשה לי הסתייגות על-ידי חברי-הכנסת ברכה, מח'ול וטיבי בנושא חובת הדיווח.
הלית מגידו: הם מבקשים שתוטל חובת דיווח ראשוני תוך שלושה חודשים מיום קבלת החוק.
הלית מגידו: הם אמנם לא נמצאים כאן, אבל חבר-הכנסת טיבי שהוא חבר הוועדה ודאי רשאי להסתייג.
הלית מגידו: לטעמי, קצת מיותר להטיל את החובה שלושה חודשים מיד אחרי שהחובה נכנסת לתוקף, כי אני תוהה מה יהיה תוכן הדיווח הזה.
הלית מגידו: ייתכן שאוכל לדבר עם חברי-הכנסת ולשאול אותה אם הם מעוניינים להגיש הסתייגות חלולה.
זהבה גלאון: אם אנחנו מקבלים את ההיגיון שהציעה יושבת-ראש הוועדה, יכול להיות שכל הארגונים האלה צריכים לתת דיווח ראשוני מה המצב היום.
זהבה גלאון: היום אנחנו בתת-ייצוג, ובעוד שנה מאותו תאריך הם ייתנו דיווח מה השתנה.
זהבה גלאון: אז יהיה לכם פה רישום: ב- 1 בדצמבר זה היה המצב, ב- 1 בדצמבר שנה הבאה נוכל לבחון את זה.
זהבה גלאון: אני דווקא בעד.
זהבה גלאון: אם אנחנו הולכים על זה, אני בעד לקבל את ההסתייגות.
אורית נוקד: אני מציעה מה- 31 בדצמבר.
שירלי אבנר: עד שהחוק יתקבל ויעבור זה נותן להם חודש.
זהבה גלאון: אני לא מציעה לקבוע תאריך.
זהבה גלאון: כמה זמן מאז שהחוק נכנס.
דליה איציק: זה נותן חודש, זה נורא מעט.
הלית מגידו: שלושה חודשים מיום קבלת החוק.
דליה איציק: מיום כניסתו לתוקף.
גילה גמליאל: הם אומרים שהשר ימסור לוועדה למעמד האישה תוך שלושה חודשים דין וחשבון בנוגע להמלצות הוועדה שהועברו למשרדו.
גילה גמליאל: תוך שלושה חודשים אנחנו נוסיף את ההסתייגות מיום כניסתו לתוקף.
גילה גמליאל: יש הסכמה?
גילה גמליאל: מקבלים את ההסתייגות בתוספת: "מיום כניסת החוק לתוקף".
קריאה: זה יחנך אותם להידרש בכלל לנושא.
שירלי אבנר: זה לא דבר שמקובל בחוקים אחרים.
שירלי אבנר: בהתאם לסעיף 15 לחוק הספורט מוטל קנס על מי שלא ממלא אחר הוראות החוק.
שירלי אבנר: אולי זה מוצדק בעניין הדיווח לוועדה, ואני חושבת שיש מקום להבחין בין ועדה לבין רשות שהתפקיד שלה אינו כולל קבלת דיווח שוטף מגופים לא-ממשלתיים.
גילה גמליאל: אבל אם מוציאים דו"ח, שולחים לרשות ושולחים לי עותק, למה לעשות סיפור?
שירלי אבנר: יש בעקבות זה גם משמעות פלילית.
שירלי אבנר: צריך לקחת את זה בחשבון.
שירלי אבנר: לוועדה זה דבר אחד, לרשות זה דבר אחר.
גילה גמליאל: את יכולה לחדד את ההבדלים בקנסות?
שירלי אבנר: בהתאם לסעיף 15, העובר על הוראה מהוראות חוק הספורט או על תקנות שלפיו, דינו קנס כאמור בסעיף 61 א' 2 לחוק העונשין.
גילה גמליאל: איך זה מבדיל בדיוק?
שירלי אבנר: זה לא מבדיל.
שירלי אבנר: זה לא יוצר הבחנה כלשהי, כי מן הסתם עוד אין הבחנה בחוק בין חובה זו או אחרת, ואין התייחסות לרשות לקידום מעמד האישה.
שירלי אבנר: מלכתחילה הרשות לקידום מעמד האישה יכולה לפנות ולקבל מידע בהתאם לחוק חופש המידע.
זהבה גלאון: באילו חוקים יש חובת דיווח לרשות?
שירלי אבנר: רק בחוק הרשויות המקומיות.
זהבה גלאון: ומה הוא אומר?
זהבה גלאון: חובת דיווח על מספר הנשים?
הלית מגידו: "היועצת לענייני מעמד האישה שזו היועצת ברשויות תדווח מידי שנה לוועדה לקידום מעמד האישה של הכנסת, לרשות לקידום מעמד האישה ולמועצת הרשות המקומית שבה היא עובדת על פעולותיה ועל המשאבים העומדים לרשותה".
זהבה גלאון: לכן אני רוצה להמשיך לשאול.
זהבה גלאון: עם כל ההערכה לרשות לקידום מעמד האישה, הרשות יזמה לדאוג לייצוג הנשים במועצות המקומיות.
זהבה גלאון: לא דומה חוק הספורט שנחקק בכנסת ומחויב בדיווח לוועדה.
זהבה גלאון: אני גם לא חושבת שבעניין הזה צריך להיות מעמד שווה, עם כל ההערכה שאני רוחשת לרשות ולוועדה לקידום מעמד האישה בכנסת.
זהבה גלאון: אני אומרת את זה עכשיו כהגנה על הוועדה.
זהבה גלאון: לא צריכה להיות אותה חובת דיווח; הרשות יכולה להתעדכן, ופה זה יכול להיעשות אופציונלי.
זהבה גלאון: הוועדה לא צריכה לתת אותו משקל לרשות לקידום מעמד האישה בנושא חוק הספורט בייצוג נשים בספורט בעניין הזה.
גילה גמליאל: נדון בחובת הדיווח גם לרשות.
גילה גמליאל: כל מי שרוצה לדבר רק בעניין ההסתייגות הזו ידבר.
אורית נוקד: מי העלה את ההסתייגות הזו?
הלית מגידו: הרשות עצמה.
גילה גמליאל: אני רוצה לומר כמה דברים בנושא הרשות.
גילה גמליאל: לטעמי, כוועדה לקידום מעמד האישה יש לנו זרוע ביצועית.
גילה גמליאל: אני תמיד אומרת שאני מייחלת שתהיה שרה לקידום מעמד האישה במדינת ישראל.
גילה גמליאל: נכון לעכשיו זה עדיין לא קיים, אבל עד אז יש לנו הרשות לקידום מעמד האישה שאני רואה בה הזרוע המבצעת הקיימת נכון להיום מבחינת הוועדה.
גילה גמליאל: מכיוון שכך, אני רואה גם את החשיבות שלה.
גילה גמליאל: אני לא רואה פה בכלל דברים שעומדים במקביל.
גילה גמליאל: זו זרוע מקבילה שצריכה לקבל את כל הכוח מאיתנו כדי שתוכל להוציא דברים לפועל.
זהבה גלאון: אין לה מעמד בכנסת.
גילה גמליאל: זה לא סותר את זה.
זהבה גלאון: לשום רשות ביצועית לא צריך להיות מעמד---
גילה גמליאל: זו דעתך.
אורית נוקד: אני מודה שאני לא כל-כך מבינה את העניין.
אורית נוקד: יש לנו מטרה, והיא תושג באמצעות חקיקה.
זהבה גלאון: לא בחקיקה.
זהבה גלאון: את לא יכולה אפרופו חוק זה או אחר לתת משקל---
אורית נוקד: אני נותנת משקל גם לרשות וגם לוועדה.
זהבה גלאון: אבל את לא עושה את ההבחנה כשאת עושה את השימוש בחקיקה.
גילה גמליאל: אבל למה לא לתת להם?
זהבה גלאון: כי בעיניי אין להם מעמד שווה.
גילה גמליאל: אבל זה לא קשור, אם תהיה חובת דיווח לשר, הוא במעמד שווה?
רבקה שקד: ברור שחובת הדיווח הוא כלי אלמנטרי בניסיון ליישם חוק מהסוג הזה שמונח כאן על השולחן; אבל כמו שאמרו פה חברותיי היועצות המשפטיות, יש הבדל בין רשות לבין ועדה, ואני אסביר מדוע.
רבקה שקד: גם לנו בחוק שירות המדינה מינויים סעיף 15 א' משנת 1995 יש חובת דיווח גם לוועדה לחוקה חוק ומשפט שלא אוכפת את זה בכלל, לוועדה לקידום מעמד האישה ולנציבות שירות המדינה.
רבקה שקד: המשרדים חייבים בדיווח לנציבות שירות המדינה שגם היא רשות לצורך העניין.
רבקה שקד: ההבדל הוא שעל-כך אין סנקציה.
רבקה שקד: הבעייתיות כאן היא שבחוק הספורט גופא יש סנקציה, זה החוק היחיד, ואני מצטרפת לשמחה שיש כאן סנקציה כי זה בא מתוקף חוק הספורט, ולא מתוקף הרעיון של ייצוג הולם.
רבקה שקד: כל משרדי הממשלה חייבים לדווח לנציבות שירות המדינה ולפעמים הם אינם מדווחים.
רבקה שקד: כל החברות הציבוריות והממשלתיות חייבות לדווח לרשות לקידום מעמד האישה לא כרוטינה, אבל אם הרשות פונה אליהם.
רבקה שקד: לפעמים הם מדווחים ולפעמים לא, ואין עליהם סנקציה וקנסות.
רבקה שקד: החוק הזה מיוחד שעוגנה בו חובת דיווח מיוחדת לכנסת, וברגע שאת תעגני גם חובת דיווח לרשות שעלולה להפעיל עליהם קנס זה בעייתי, זה יוצר במשפט הציבורי אפליה לרעה של הגוף הזה.
רבקה שקד: אני לא יודעת אם זה ראוי.
רבקה שקד: הרשות יכולה לפנות תמיד לקבל דיווחים מכוח חוק הרשות, יש לה הסמכה בחוק הרשות לקבל דיווחים, להעלות שאלות, אבל אין לה הסמכה בינתיים להטיל קנסות.
אורית נוקד: את הבעיה הזו אפשר לתקן תיקון קטן.
רינת שפרן: אנחנו במשרד החינוך תומכים בעמדה של משרד המשפטים וגם במה שרבקה אומרת.
רינת שפרן: מעיון בסעיף 5 לחוק הרשות לקידום מעמד האישה יש כאן התפקידים של הרשות.
רינת שפרן: דיווח איגודים לרשות אינו בהגדרת התפקידים.
רינת שפרן: סעיף 5.3 קובע שהתפקיד שלה הוא לרכז מידע ונתונים.
רינת שפרן: היא יכולה לקבל את המידע הזה מהוועדה עצמה, לא צריך להקשות על האיגודים גם לדווח לוועדה.
רבקה שקד: היא יכולה לקבל מהאיגוד בפניות.
רינת שפרן: גם ככה חריג הדיווח לוועדת הכנסת, זה לא מופיע בהרבה חוקים, אבל אפשר להסתפק רק בדיווח לוועדה.
זהבה גלאון: הרשות צריכה לקבל מהוועדה.
זהבה גלאון: יש הבחנה מאוד ברורה בין ועדות כנסת לבין רשויות ביצוע.
זהבה גלאון: אני לא חושבת שוועדה צריכה לתת משקל שווה, ואני אומרת את זה עם הרבה הערכה לפעילות של הרשות.
זהבה גלאון: הרשות תתעדכן או שהוועדה תחליט שהיא שולחת לרשות באופן רוטיני או שהרשות תתעדכן על-ידי הוועדה.
זהבה גלאון: לא נכון לעשות את זה.
רבקה שקד: או שבחובת הייצוג ההולם יכניסו חובת דיווח לרשות כולל קנס.
גילה גמליאל: לטעמי, זה מה שיהיה.
גילה גמליאל: כנראה לא מבינים מה תפקיד הרשות.
גילה גמליאל: היא זרוע ביצועית.
גילה גמליאל: את אומרת שהוועדה תעביר---
רינת שפרן: יש כאן נקודה נוספת, הרשות היא סטטוטורית, ויכול להיות שיש כאן היבט תקציבי; הרשות תגיד: "רגע, אנחנו צריכים לטפל עכשיו בנושא נוסף, אנחנו צריכים עוד כח אדם".
רינת שפרן: יכול להיות שזה רק יסבך את זה.
גילה גמליאל: אתן נותנות את כל הטיעונים למה כן.
רינת שפרן: בהיבט תקציבי אנחנו צריכים לקבל את עמדת משרד האוצר כי הרשות תבקש עוד כח אדם כדי ליישם.
גילה גמליאל: הרעיון של הוועדה הוא ליצוק תוכן בכמה שיותר.
גילה גמליאל: בזכות הוועדה יש רשות, ואנחנו לא צריכים לדאוג אם יהיו להם יותר סמכויות, אנחנו צריכים לדאוג אם לא יהיו.
שלומית ניר-טור: משרד החינוך אמור להפעיל את הסנקציות בעת הצורך.
גילה גמליאל: לא הרשות מטילה סנקציות וגם לא הוועדה.
זהבה גלאון: אז למה צריך לתת להם את הדיווח הזה?
זהבה גלאון: אם זה ככה הם לא רלוונטיים, הם יכולים לקבל את זה בתור ניירת, וזהו.
זהבה גלאון: אם אין להם יכולת לאכוף את הסנקציה, למה הם רלוונטיים, למה צריך לעגן אותם בחקיקה?
זהבה גלאון: זה לא נראה לי הגיוני.
שירלי אבנר: אני מבקשת להדגיש שתפקיד הרשות הוא בעיקר לפקח על רשויות מקומיות, על גופים ממשלתיים.
שירלי אבנר: לכן חובת הדיווח מובנת בהקשר של רשויות מקומיות, פחות כאשר מדובר בגופים פרטיים כמו האיגודים וארגוני הספורט.
גילה גמליאל: רוח הדברים ברורה.
גילה גמליאל: אני רוצה לשמוע את חברות-הכנסת כדי לדעת מה מבחינתכן.
דליה איציק: אני חושבת שיש בעיה בהטלת גזרות שגופים לא יכולים לעמוד בהם.
דליה איציק: שלומית קודם העירה שמשרד החינוך ממונה על ביצוע החוק, אבל עובדה שגם הוא אינו מטיל קנסות.
שלומית ניר טור: זה קורה.
דליה איציק: דוגמה אחת את יכולה לתת לי?
דליה איציק: אני לא מכירה.
שלומית ניר טור: בנושאים של הדרכה.
שלומית ניר טור: בדרך כלל לא, טוב שיש סנקציה כי בדרך כלל זה לא נעשה, מתוך תקווה שהגופים יבינו את נחיצות הנושא ויפעלו בהתאם אין סיבה להפעיל סנקציה.
דליה איציק: אני חושבת שיושבת-ראש הוועדה צודקת בעניין הזה.
דליה איציק: אין שום סיבה שגם הרשות לא תהיה מעורבת כאן, אני לא הבנתי מה הבעיה.
זהבה גלאון: יש כאן בעיה עקרונית בתפיסת תפקידן של רשויות שהן זרועות הביצוע של המדינה לבין תפקידן של ועדות כנסת, ומה מדווחים לוועדות הכנסת.
זהבה גלאון: מה תפקידה של ועדה בכנסת בהפעילה את הרשות, ומה תפקידה של רשות.
זהבה גלאון: יצירת מעמד שווה בהקשר הזה של חוק הספורט היא חטא לשני הגופים: הן לרשות והן לוועדת הכנסת.
זהבה גלאון: זה לא משקל שווה.
דליה איציק: אם אני מבינה נכון, את אומרת שהוועדה אמורה לבקר את הרשות בהיותה זרוע מחוקקת וההיא מבצעת.
דליה איציק: לכן את אומרת שזה ערבוב רשויות.
זהבה גלאון: נכון! זה לא מעמד שווה.
גילה גמליאל: אז אם נותנים דיווח לגבי הרשות המוניציפלית---?
זהבה גלאון: הדיווח המוניציפלי הוא בהגדרת החוק שייצג את הקמת הרשות לקידום מעמד האישה.
זהבה גלאון: זות תפיסה עקרונית מה תפקידן של זרועות ביצוע ומה תפקידן של ועדות בכנסת.
זהבה גלאון: זה לא הגיוני מבחינה מנהלית, סדרי שלטון, לא מבחינת החוק.
זהבה גלאון: אם כבר שולחים לפה אז גם ישלחו לשם, אבל לא מדובר בהקשר הזה, יש כאן ראיה לא נכונה של תפקידי הגופים.
גילה גמליאל: אותי זה לא שכנע, אבל נעלה את זה בהצבעה בסוף, ומה שתחליטו יהיה מקובל.
גילה גמליאל: לגבי הנקודה הראשונה שהעלתה הלית, האם אתן רואות לנכון להחיל את החוק בכל עמותה באשר היא?
זהבה גלאון: כן, בטח.
גילה גמליאל: אז זה התקבל.
גילה גמליאל: לגבי השאלה למה מדובר על עובדים והנהלה, מבחינתכם זה ברור?
גילה גמליאל: ולגבי ההסתייגות של אחמד טיבי, מח'ול וברכה?
גילה גמליאל: מקובלת תוך כדי הוספת ההסתייגות שתחילת שלושת החודשים היא מיום כניסת החוק לתוקף.
גילה גמליאל: יש עוד מישהו שרוצה לדבר לפני שמעלים את הדברים להצבעה?
משה אביבי: אני רוצה להתייחס בקשר להיקף התחולה של החוק מכל עמותה.
משה אביבי: המטרה של החוק היא חשובה, והיא באה לידי ביטוי נכון כשמחילים את זה על גופים דו-מהותיים.
משה אביבי: עמותות פרטיות פועלות באופן ציבורי כמו התאחדויות ואיגודים.
משה אביבי: כאשר מיישמים את זה על עמותות של קבוצות כדורגל, כדורסל, כדוריד – למשל, קבוצה נרשמת לליגה ג' בהתאחדות לכדורגל, 7 גברים מחליטים להקים עמותה ולהירשם כקבוצה, בוחרים 3 שיהיו חברי ההנהלה שלהם, והם צריכים ליישם את החוק הזה – תאורטית אין בעיה ליישם את העניין הזה, באופן מעשי בהרבה מאוד מקרים כשמדובר בגופים שאין להם החשיבות הציבורית של הייצוג של אותו ענף לחייב בעניין הזה, זה יעורר בעיות ויגרום להרבה מאוד פעולות פיקטיביות ודיווחים שישקפו מצב פיקטיבי של צירוף של שם של בת משפחה, בעוד בפועל העניין לא ייושם ולא ייצא לפועל, כי אני חושב שאין עניין.
משה אביבי: אמנם בחוק כתוב לגבי ביטוי הולם "בנסיבות העניין", אז יאמרו שנסיבות העניין של הקמת קבוצת כדורגל בליגה ג' אינן מחייבות את זה.
משה אביבי: ואם מישהו יגיד שזה כן מחייב, יצרפו בת משפחה מעל גיל 18 ויאמרו שיש ביטוי הולם.
משה אביבי: המטרה הייתה צריכה להיות שבגופים ציבוריים שמייצגים ענף ובאים לידי ביטוי בהיבטים האלה החוק נכון, צריך לחול וצריך לבוא לידי ביטוי.
משה אביבי: בעמותות האלה אין שאלה של היקף כי ממילא התמיכה הציבורית היא אפסית, אבל יצטרכו בכוח לחפש אישה כדי לענות על תחולת החוק.
משה אביבי: בעמותות האלה, בעיקר בליגות הנמוכות הצירוף הזה והאופן שבו יעמדו בדרישות החוק יהיה פיקטיבי ולא יענה על מטרת החוק שהיא כשלעצמה חשובה.
מיקי שניידר: עולה מדבריו של מר אביבי שאנחנו מדברים רק על כיוון אחד, נשים; אבל הבעיה יכולה להיות גם בנושא של גברים בקבוצות נשים.
מיקי שניידר: לעניין הזה אין ביטוי בחוק אף על פי שאתם אמורים לציין את זכות האישה, אבל אם כבר מחוקקים חוק רצוי שגם הנושא הזה יופיע.
מיקי שניידר: דבר שני, הסעיף הזה מועתק עקרונית מסעיף 6 ג', אבל את הסיפא של 6 ג' משום מה לא הכניסו, ואני חושב שהוא מאוד חשוב.
מיקי שניידר: הסיפא אומר שבמקומות שיש בחירות זה לא יחול.
מיקי שניידר: אני לא רואה סיבה מדוע פה לא יכניסו את זה.
מיקי שניידר: צריך להכניס גם את החריג שזה לא יחול במקרה של בחירות, כי בבחירות אף אחד לא יכול לשלוט בזה.
יונית שליין-אור: יש לי הצעה לפתרון.
יונית שליין-אור: אולי נעשה שריון כמו שיש לנשים בכנסת.
דפנה לנג: אני מייצגת את העמותה לקידום הנשים בספורט.
דפנה לנג: בין היתר, בשם העמותה לקידום נשים בספורט, שדולת הנשים הגשנו בג"צ נגד איגוד הכדורסל בנושא של ייצוג הולם.
דפנה לנג: בדקנו את הנושא הזה לעומק וגילינו שהבחירות שעליו מדבר מיקי שניידר הן למעשה ועדות מסדרות.
דפנה לנג: אין שם בחירות דה-פקטו.
דפנה לנג: כשביקשנו שיהיה ייצוג הולם לנשים הביאו את הטיעון שכרגע שמענו מאדוני בכיוון ההפוך: למה קבוצות יביאו נשים בעוד הם מיוצגים על-ידי גברים, ואלה קבוצות של גברים.
דפנה לנג: כשהפועל ומכבי מביאים את הרשימות שלהם לאיגוד, אז פה הם יכניסו אישה שהיא לא מעורבת?
דפנה לנג: חייבים להתחיל את המהפך הזה מלמטה; חייבים להיכנס לענפים של העץ, כי כשנגיע למעלה יבואו בטיעון הזה שלמטה אין נשים, ולכן הן גם לא יכולות להגיע לצמרת.
לאה מלמד: אני עמותה לקידום נשים בספורט, חברת הנהלת איגוד הכדורסל; אני כאילו נבחרתי.
לאה מלמד: מאוד אכפת לי כדורסל נשים, אני לא מצליחה להיבחר כיושבת-ראש ועדת כדורסל נשים, זאת-אומרת, יש שם מינוי של מישהו, וזה לא עלה לבחירות, לא היה בהצבעה.
לאה מלמד: אני רוצה לחזק את דבריה של עורך-דין לנג, אין שם שום בחירות, לא מביאים מועמדים ובוחרים מישהו; מביאים שמות ומציגים את ההנהלה.
לאה מלמד: זו ועדה מסדרת.
לאה מלמד: גם במקום שיש כדורסל נשים אנחנו לא מצליחים לקבל את ניהול הוועדה הזו.
גילה גמליאל: אנחנו נעלה את הצעת החוק להצבעה.
גילה גמליאל: כל הדברים שהיו בהסכמה הם בהסכמה?
גילה גמליאל: לגבי חובת דיווח לרשות---
זהבה גלאון: אני מציעה שנאשר את החוק, ובנקודה הזאת הייתי רוצה להתייעץ ברשותך אם היועצת המשפטית של הכנסת.
גילה גמליאל: אני ביררתי עם היועצת המשפטית של הוועדה.
הלית מגידו: אני דווקא כן הייתי מעוניינת לקבל את ההצעה של חברת-הכנסת.
גילה גמליאל: בסדר, אז את זה אנחנו מורידים, וזה לא יצריך אותנו לחזור.
הלית מגידו: אני אבקש להקריא את נוסח הצעת החוק לפני שאנחנו מאשרים אותה: ייצוג הולם 9 א' א.
הלית מגידו: "בקרב העובדים וההנהלה של אגודת ספורט, ארגון ספורט, התאחדות וארגון, המקבלים תמיכה לפי חוק יסודות התקציב, התשמ"ה – 1985 (בסעיף זה – גופי ספורט), יינתן ביטוי הולם בנסיבות העניין לייצוגן של נשים בסוגי המשרות השונים, ובלבד שאם לצורך ביצוע הוראות סעיף זה נדרשת העדפת אישה תינתן העדפה כאמור אם המועמדים בני שני המינים הם בעלי כישורים דומים".
הלית מגידו: (1) גופי ספורט ידווחו בכתב אחת לשנה לוועדה לקידום מעמד האישה של הכנסת על ביצוע הוראות סעיף זה (בסעיף זה – הדוח); הדוח יימסר לוועדה לא יאוחר מיום 31 בדצמבר של שנת הדוח.
הלית מגידו: (2) הוועדה תקיים דיון בדוח לא יאוחר מ- 60 ימים מיום מסירתו, תעיר הערותיה ותגיש המלצותיה לשר, כפי שתמצא לנכון".
הלית מגידו: בנוסף לכך אני אוסיף את הסתייגויותיו של חבר-הכנסת טיבי ואחרים, כפי שהוסכם בוועדה בעניין דיווח ראשוני אחרי 3 חודשים מיום כניסתו לתוקף של החוק.
גילה גמליאל: זה גם יענה על כך שב- 31 בדצמבר הם לא יצטרכו להגיש את הדוח, בפחות מחודש.
גילה גמליאל: הצבעה: מי בעד?
גילה גמליאל: פה אחד.
גילה גמליאל: שלום, אני פותחת את ישיבת הוועדה.
גילה גמליאל: בשנת 2001 נרצחו 28 נשים, כאשר 13 נשים מתוכן נרצחו בידי בני זוגן.
גילה גמליאל: בשנת 2002 נרצחו 28 נשים נוספות בתוך המשפחה, ובשנת 2003, 20 נשים נוספות נרצחו עד היום.
גילה גמליאל: בישראל קיימים 14 מקלטים לנשים מוכות, כאשר 2 מתוכם הם במגזר הערבי.
גילה גמליאל: לצערנו, קיים רק הוסטל 1 בכפר מלל, בית נועם, אשר מיועד לגברים מכים.
גילה גמליאל: אני ביקרתי שפ וראיתי את ההבדלים בין תנאי המחייה של הנשים במקלטים הסובלות מצפיפות ותת-תנאים, לעומת תנאי המחייה בהוסטל שיכול לקלוט רק 13 גברים.
גילה גמליאל: באותו הוסטל ישנו פנסיון מלא כמו בבית מלא וחוגי יוגה.
גילה גמליאל: אני חושבת כי זה מה שמסל את היחס בהיבט של הטיפול בחברה הישראלית, כושר הספיגה של נשי ביחס לגברים ודרכי הטיפול.
גילה גמליאל: אני שואלת האם נשים שסובלות כאב, עוגמת נפש, יציאה מהסביבה הטבעית, המעבר אל הנודע והתמקמות במקלט עם תת-תנאים, אינן זקוקות לאותן חוגים של יוגה והרגעת הנפש?
גילה גמליאל: אנחנו צריכים למצוא דרכים כדי למנוע מלכתחילה את אותם מצבים של משפחות בהם גברים, נשים וילדים סובלים מבעית האלימות במשפחה.
גילה גמליאל: לצערנו, היום ישנן 7,000 משפחות, כאשר לכל אחת יש בין שניים לשלושה ילדים, והיום מצליחים לטפל רק ב-700 מתוך הילדים האלה בתוכנית של מתבגרים.
גילה גמליאל: כל הסטטיסטיקות מעידות על כך שאותם ילדים מוכים או כאלה שנמצאים בסביבה של הורים מכים, אחוזים גבוהים מתוכם יהפכו בסופו של דבר להיות הורים מכים בעצמם.
גילה גמליאל: אני רוצה לומר כי יש עוד דרך ארוכה לפנינו.
גילה גמליאל: אנו צריכים לעבוד ולהעלות את הנושאים לסדר היום, להטמיע אותם בהיבט של החינוך, לאבחן את האלימות בזמן ולסייע בידן של הנשים האלה.
גילה גמליאל: יום-יום אנו רואים בכל העיתונות הכתובה מקרים מזעזעים של אלימות כלפי נשים וילדים.
גילה גמליאל: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לשר הבריאות ויו"ר ועדת השרים למניעת אלימות, חה"כ דני נווה שיציג בפנינו את התופעה האיומה הזו שיש לה גם פן בריאותי.
הבריאות דני נווה: אני רוצה לפתוח באמירת תודה לכל הציבור שיושב פה שעוסק במלאכה 365 ימים בשנה, במשרדי הממשלה השונים, ארגוני הנשים ובעמותות השונות, ופעילים במאבק בתופעה הזו של הטרור כלפי נשים בישראל.
הבריאות דני נווה: אנחנו שיושבים בצד הזה של השולחן, חלקנו קטן וצנוע לעומת חלקכם שעוסקים במלאכה החשובה הזו.
הבריאות דני נווה: אני רוצה להודות לחה"כ גמליאל על הדיון הזה ביום החשוב הזה.
הבריאות דני נווה: עבור נשים רבות במדינה שלנו, כל יום מימות השנה הוא יום של התמודדות עם המציאות הקשה של אלימות ותקיפה פיזית ונפשית.
הבריאות דני נווה: אנחנו מחויבים כממשלה וככנסת לעשות כל מה שאנו יכולים כדי להילחם בתופעה הזו.
הבריאות דני נווה: אני רוצה לתת נתון אחד הנוגע גם למערכת הבריאות.
הבריאות דני נווה: בישראל יש 40,000 נשים שמגיעות מדי שנה לבתי חולים במדינה לחדרי המיון כתוצאה מאלימות.
הבריאות דני נווה: יש כנראה גם 15,000 נשים שמגיעות לאשפוז בבתי החולים במדינה כתוצאה מאלימות.
הבריאות דני נווה: אלו נתונים קשים ומצמררים, אשר מחייבים את כולנו לעשות משנה מאמץ ולהתגייס להילחם מול התופעה הזו.
הבריאות דני נווה: אני קבעתי כי במערכת הבריאות ייעשה מאמץ מיוחד כלפי המטפלים במערכת הבריאות, כדי לאתר את הקורבנות שיש לנו היום מקרב הנשים.
הבריאות דני נווה: אנו פועלים במסגרת המיון בבתי החולים באופן כזה שאם אישה מגיעה לחדר מיון בבית חולים מסוים בארץ, ייעשה מאמץ כדי לברר האם האישה הזו הגיעה לחדר מיון בבית חולים אחר בתקופה האחרונה, סמוך להגעתה לאותו חדר מיון ספציפי, כיוון שאנחנו יודעים שיש הרבה מקרים בהם נשים חוששות ומפחדות לומר את האמת כי הן קורבן לאלימות, והחובה שלנו היא לאתר את המקרים האלה.
הבריאות דני נווה: אנחנו הוצאנו לאחרונה חוברת הדרכה למטפלים, לרופאים והאחיות במערכת הבריאות, שמסבירה כיצד לאתר את התופעות האלה ולהתמודד איתן טוב יותר.
הבריאות דני נווה: לאחרונה, רתמתי גם את קהילת קליבלנד בארצות הברית, כדי שאנחנו ניישם תוכנית הדרכה בקהילה, במסגרת מרפאות, קופות החולים, רפואת המשפחה, כדי לדעת להדריך, לייעץ ולאתר, וכדי שהמטפלים, הרופאים והאחיות יידעו לזהות את התופעה ולהתמודד איתה טוב יותר.
הבריאות דני נווה: יש שני פרוייקטים נוספים שאני רוצה להתייחס אליהם כאן היום.
הבריאות דני נווה: הפרוייקט הראשון שאמור להתחיל בקרוב כפרוייקט ניסיוני, כפיילוט בנתניה, של הפעלת לחצני מצוקה לנשים שקיבלו צו הגנה מבתי משפט.
הבריאות דני נווה: הפרוייקט הזה אמור לצאת לדרך תוך פרק זמן קצר כפרוייקט ניסיוני, ואני מקווה שהוא יצליח.
הבריאות דני נווה: אנו עובדים פה במאמץ מאוד גדול בשיתוף המשרד לביטחון פנים והמשטרה, ואני רוצה להודות בהזדמנות זו לסנ"צ נורית זיו על המאמץ הגדול שהם עושים מהצד שלהם בעניין הזה.
הבריאות דני נווה: יש פרוייקט נוסף שמי שמובילה אותו במשך תקופה ארוכה מאוד זו פרקליטת המדינה, עידנה ארבל, של צוותי הערכת מסוכנות.
הבריאות דני נווה: יש החלטות ממשלה בנושא הזה, שעדיין לא יצאו אל הפועל בגלל בעיות של תקציב.
הבריאות דני נווה: אני מאוד מקווה שאנחנו נתחיל בקרוב להניע את התוכנית הזו בשני מקומות בארץ, תחנת מוריה בירושלים ובעיר אשדוד.
הבריאות דני נווה: הניסיון שנרכוש משני המקומות האלה יוכל לעזור לנו כדי לראות איך אנו מרחיבים את הפעילות של צוותי הערכת מסוכנות במקומות רבים בארץ.
הבריאות דני נווה: עדנה, אני יודע שזה בנפשך, וזה פרוייקט שאת מובילה אותו תקופה ארוכה.
הבריאות דני נווה: אני מאוד מקווה שנצליח בקרוב להוציא את שני הפרוייקטים האלה לדרך.
הבריאות דני נווה: אנטי חושב כי נעשית עבודה נפלאה ונהדרת על ידי כל הגופים וכל משרדי הממשלה שעוסקים בעניין הזה, משרד רווחה, המשרד לביטחון פנים וכמובן משרד הבריאות שעוסק בנושא מזוויות שונות.
הבריאות דני נווה: התודה צריכה להיות בעיקר לכל הארגונים המתנדבים, המרכזים השונים וקווי החירום השונים שמקבלים פניות.
הבריאות דני נווה: נעשית מלאכת קודש על ידי הגורמים השונים והגופים השונים.
הבריאות דני נווה: זו הזדמנות להגיד תודה לכל מי שעוסק במשימה הלאומית החשובה הזו.
גילה גמליאל: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לפרקליטת המדינה, עדנה ארבל, שישנה חובה לציין את העבודה המצוינת שהיא עושה בכל מה שקשור בטיפול בנושא, בכל הגישה שהשתנתה לחלוטין בטיפול בתיקים המגיעים לבתי המשפט ובכל הנוגע לענישה של אותם גברים מכים.
עדנה ארבל: אני מצטרפת לברכות על קיום הישיבה ביום כזה, ועל הזרקורים שמופנים לנושא שהוא בנפשנו, נושא המאבק באלימות כנגד נשים.
עדנה ארבל: זה לא סוד שנושא האלימות בכלל, ואלימות כנגד נשים בפרט, הפך לנושא מרכזי וחשוב.
עדנה ארבל: אנחנו סבורים שצריך להעלות אותו לראש סולם העדיפויות של העיסוק הלאומי שלנו.
עדנה ארבל: צריך לעסוק בו יום-יום ושעה-שעה, ולא רק ביום כזה, יום המאבק באלימות, ולא רק ביום או בשבוע שבו קורה מעשה רצח וכל המדינה מזדעזעת.
עדנה ארבל: צריך לעסוק בנושא הזה בתחום החינוך, ברווחה, באוצר, בהסברה ובתחומי אכיפה ומשפט.
עדנה ארבל: כל הגורמים יחד צריכים להתלכד, לשלב ידיים ולחבר את החישוקים לשרשרת גדולה אחת, שרשרת של ביטחון לנשים במקום עבודתן, בדרכן, ברכבן, ובראש ובראשונה ביטחון בביתן.
עדנה ארבל: ברוב המקרים, האישה שבביתה היא אמורה להיות בטוחה, כי הרי הבית אמור להיות המבצר, דווקא שם היא הכי פחות מוגנת.
עדנה ארבל: מערכת האכיפה שאני עומדת בראשה, כמו גם המשטרה, נכנסת לתמונה כאשר האירוע כבר קרה, כאשר האישה כבר הוכתה, נחבלה או נרצחה.
עדנה ארבל: שמענו כאן מספרים סטטיסטיים מצמריים.
עדנה ארבל: אני יכולה להוסיף עוד נתון שקיבלתי ממפכ"ל המשטרה לפני יומיים, שמתחילת השנה ועד היום היו 170 מעשי רצח בכלל, כאשר ב- 12 מקרים מתוכם נרצחו נשים, וב-2 מקרים נרצחו גברים.
עדנה ארבל: ראינו כולנו היום בעיתון כמה תלונות יש וכמה מקרים יש שכלל לא מופיעים בתלונות.
עדנה ארבל: כל מי שיושב כאן יודע ומכיר את הדברים.
עדנה ארבל: הנתונים כולם יחד לא צריכים לזעזע יותר מאשר אותו מקרה בודד.
עדנה ארבל: כשאת שומעת את המתלוננת במקרה הבודד, או נתקלת במעשה הרצח בתיק הבודד, זה צריך לזעזע לא פחות מאשר כח המספרים האלה שאנו כאן משמיעים.