GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלה גרא: אני חושבת שהנקודה היא אי הבהירות שמרחפת מעל הסוגיה ודורשת לפחות הבהרה ברורה ממך כמנהל בתי המשפט שהדבר הזה הוא לא עניין של מדיניות ואפילו כפי שהציעה השרה, שיהיה עניין של מדיניות מכוונת ברוח החוק של העדפה מתקנת, שיהיה אכן הרכב אחד כזה.
אלה גרא: אני חושבת שצריכה לצאת אמירה ברורה ממך באשר לטענה הלא מדויקת שהרכבי נשים מחמירים עם עברייני מין, כאשר לצערי הרב יש מחקר שאומר בדיוק ההפך - ששופטות, כאשר הן יושבות בדין במקרים האלה, מקילות.
אלה גרא: ישנו מחקר של עו"ד דון יחיא, שלצערי אמר את זה במפורש.
אלה גרא: זה ידוע ומן המפורסמות שבמדינת ישראל, עד שחוקקו את חוק עונשי המינימום, מערכת המשפט נהגה ביד מאוד קלה בכל מה שקשור לעבריינות בתוך המשפחה, לעבריינות מין, לעבריינות כנגד נשים, ולא רק זה - אנחנו גם חיות בעולם שבעבירות אונס, למשל, אנחנו יודעים שהנאנסת היא זו שעוברת את ה-second rape syndrome בתוך בית המשפט מתוך ההתייחסות המחמירה, וזה בסדר, אני מבינה שיש צורך להחמיר, אבל האווירה של בתי המשפט איננה כזו שהיא נוחה לנשים, לא כמתדיינות וכנראה גם לא תמיד כשופטות.
אלה גרא: אני חושבת שגם אם העובדות של המקרה מתפרשות על ידי כבודו כפי שהן מתפרשות, אולי יש מקום לנצל את ההזדמנות הזו לכמה אמירות מכוונות כדי להטות את המערכת לכיוון הרצוי.
השופט דן ארבל: ראשית, אני לא אחראי ולא מוכן להיות אחראי לכל מיני אמירות בלתי אחראיות שאומרים כל מיני עורכי דין בעיתון.
השופט דן ארבל: אני כמובן דוחה את זה מכל וכל, מעולם איש במערכת המשפט לא חשב שהעובדה שיש רוב של נשים בפרקליטות מביאה לעיוות המקצוע או לעיוות הדיון שם.
השופט דן ארבל: לחלוטין לא.
השופט דן ארבל: אני רוצה גם להזכיר לך שמערכת המשפט היא נפרדת לחלוטין ממערכת הפרקליטות, זאת הרשות המבצעת וזאת הרשות השופטת.
השופט דן ארבל: אנחנו רשות נפרדת, אין לי שום קשר ואסור שיהיה לי קשר לפרקליטות.
השופט דן ארבל: במערכת המשפט לא יעלה על הדעת לומר דברים כאלה, אלה דברים שלא מקובלים לחלוטין.
השופט דן ארבל: אין שופטות מקילות ושופטות מחמירות, אין דבר כזה.
השופט דן ארבל: כל שופט או שופטת לפי טבעם.
השופט דן ארבל: זה לא קשור למינו של אדם בכלל, יש שופט או שופטת שמטבעם מקלים מפני שיש להם אופי כזה ויש שופט או שופטת שמטבעם מחמירים מפני שזה אופים.
השופט דן ארבל: טוב שמערכת המשפט היא לא חד ערכית אלא יש בה אנשים כאלה ואנשים כאלה וזה מגוון.
השופט דן ארבל: זאת גם הסיבה שיושבים בהרכבים ולא בדן יחיד, הרי הכנסת היא שהביאה לכך שבעבירות מין, שהן עבירות כל כך רגישות, כולל עבירות מין בתוך המשפחה, יושבים הרכבים ולא דן יחיד, כדי שיהיה לנו איזשהו מגוון ולא דווקא מישהו מחמיר או מישהו מקל.
השופט דן ארבל: זה צריך להיות מאוזן.
השופט דן ארבל: מי שהרכיב את הרכב הנשים הזה הוא השופט אורי גורן, אותו שופט שטוענים נגדו שפירק את ההרכב הוא גם זה שהרכיב אותו.
השופט דן ארבל: אז אם הוא כל כך לא רצה הרכב נשים למה הוא הרכיב את הרכב הנשים?
השופט דן ארבל: מה שמוכיח שאין שום קשר בין העובדה שמדובר פה בשלוש נשים לבין העובדה שההרכב הזה השתנה, אני אפילו לא אומר "פורק".
השופט דן ארבל: אם תשימו לב, מה שעשו פה בכל ההרכבים הוא שערבבו שופטים ותיקים עם שופטים חדשים.
השופט דן ארבל: רצו להכניס את השופטים החדשים יחד עם שופטים ותיקים כדי לאפשר להם לרכוש ניסיון בתוך ההרכב.
השופט דן ארבל: אין שום קשר לעובדה שמדובר בהרכב נשים או הרכב גברים.
השופט דן ארבל: אני חוזר ומראה לכם כאן את ההרכבים, שבכל ההרכבים של המחלקה הפלילית בבית המשפט המחוזי בתל אביב יש רוב לנשים וראש המחלקה היא אישה.
השופט דן ארבל: לכן, ברור לגמרי שהמערכת האחרונה שאפשר לבוא אליה בטענה שהיא מקפחת נשים או מתייחסת בצורה לא שוויונית לנשים זו מערכת המשפט.
לאה נס: כמו שאתה מדבר על ריבוי הנשים, האקראיות הייתה דורשת שבאמת נראה יותר הרכבים של נשים ואז לא היינו מבחינים אם היו מחליטים לשנות הרכב כזה או אחר.
לאה נס: בגלל שהיה פה הרכב נדיר ומוצלח אז גם שינוי רגיל בו לטענתך, מעורר תמיהה.
לאה נס: אם יש ריבוי של שופטות בהחלט היינו מצפים שאפילו אקראית היינו רואים הרכבים כאלה וזה לא היה ההרכב היחיד.
השופט דן ארבל: גם אין פה הרכב גברים, שימי לב.
השופט דן ארבל: אלה הרכבים מעורבים כולם.
גילה גמליאל: ברשותכם, אנחנו רוצים להתקדם בדיון.
גילה גמליאל: אני רוצה לשמוע את עו"ד סמדר בן נתן, יו"ר הוועדה לקידום מעמד האישה בלשכת עורכי הדין.
עו"ד סמדר בן נתן: ראשית, כבוד השופט ארבל, השתמעה מדבריך איזושהי אמירה כאילו "למה אתן מעלות את זה?
עו"ד סמדר בן נתן: זה מזיק למעמד האישה".
עו"ד סמדר בן נתן: קודם כל, לא אנחנו מעלות את זה.
עו"ד סמדר בן נתן: יש כתבה בידיעות אחרונות על עמוד אחד בשם "מי מפחד משופטות".
עו"ד סמדר בן נתן: אנחנו מגיבות אל תופעת ה"back lash", תופעה ידועה שאנחנו רואות במערכת המשפט, שכאשר נשים מצליחות ומגיעות לעמדות השפעה ולמקומות מרכזיים מיד זה חוזר אליהן כבומרנג.
עו"ד סמדר בן נתן: זה מה שקורה במערכת המשפט.
עו"ד סמדר בן נתן: יורם ירקוני, כתב שמסתובב בבית המשפט ימים ארוכים, כתב כתבה שבה הועלו כל הטענות האלה ובה נכתב כי "הרכב השופטות היחידי מאז ומעולם בבית המשפט המחוזי בתל אביב יפורק בקרוב בגלל התדמית הנשית שנוצרה להרכב".
עו"ד סמדר בן נתן: הדברים האלה פורסמו בעיתון של המדינה.
עו"ד סמדר בן נתן: אז אנחנו מגיבות למה שמופנה כלפינו.
עו"ד סמדר בן נתן: לעומת זאת, אני לא יודעת לגבי הופעתך בערוץ 10 אבל תגובת הנהלת בתי המשפט ותגובתו של הנשיא גורן לנושא הזה, תגובה שפורסמה בגוף הכתבה, ואני אחר כך טרחתי רבות כדי לקבל מדוברת הנהלת בתי המשפט תגובה לנושא הזה והיא הייתה מאוד פושרת.
עו"ד סמדר בן נתן: אורי גורן, נשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב, אמר על ההחלטה לפרק את ההרכב: "משיקולים שונים הורכבו הרכבים חדשים".
עו"ד סמדר בן נתן: שיקולים שונים לא אומר ששיקול המין לא היה בין השיקולים, זו תגובה שלא מכחישה את העובדה ששיקול המין או שיקול של דעת הקהל של הסניגורים או של הציבור היה חלק משינוי ההרכב.
השופט דן ארבל: ממש לא.
עו"ד סמדר בן נתן: אם באמת זה לא היה השיקול בשינוי ההרכב, ולעניין הזה אני מקבלת את דבריך ואתה לא היחיד שאומר את זה, אתמול בערב במקרה נפגשתי עם השופטת הדסה אחיטוב שאמרה לי אותו דבר.
עו"ד סמדר בן נתן: אני בהחלט מקבלת שזה לא היה השיקול, אבל אם אכן כך הוציאו את דיבתכם רעה ולזה לא הייתה תגובה הולמת!
השופט דן ארבל: זאת הסיבה שבאופן מיוחד הופעתי בערוץ 10 אצל ירון לונדון ומוטי קירשנבאום, אבל כנראה לא מספיק שמעו אותי.
עו"ד סמדר בן נתן: כנראה לא מספיק, כנראה התגובה לא הייתה מספיק חריפה ומספיק בולטת.
עו"ד סמדר בן נתן: זה לא העניין היחיד.
עו"ד סמדר בן נתן: אמנם בבית המשפט המחוזי בתל אביב המצב יחסית טוב, אבל בבתי משפט רבים אחרים יש הרכבים רבים של גברים בלבד שממשיכים לפעול, גם בבית המשפט המחוזי בתל אביב עד לא לאחרונה היו הרכבים של גברים בלבד ואני הופעתי בפניהם וראיתי אותם לא מעט.
עו"ד סמדר בן נתן: אף אחד לא העלה על דעתו לטעון איזושהי טענה שהרכב של גברים בלבד הוא לא אובייקטיבי והוא מקל בעבירות מין או שהוא לא מגלה סימפתיה לקורבנות אונס או שהוא מגלה סימפתיה לעברייני מין.
עו"ד סמדר בן נתן: לא היו שום טענות.
עו"ד סמדר בן נתן: ברור שהרכב של גברים בלבד הוא לא פחות או יותר אובייקטיבי מהרכב של נשים בלבד, ולכן, כמו שאומרת גם ח"כ נס, אם המצב הוא כזה שהשופטות הגיעו למחצית פחות או יותר מקהל השופטים אנחנו צריכים לראות מצב, כמו שבמשך שנים רבות ועדיין יש הרכבים של גברים בלבד, שיש הרכבים של נשים בלבד ושהדבר הזה הוא לגיטימי ומקובל וצריך להינקט כמדיניות, כי מדיניות שאומרת: "כל עוד לא היו מספיק נשים היו גברים בלבד אבל עכשיו כשיש מספיק נשים אנחנו נעשה רק הרכבים מעורבים", ואני מבינה שזאת המדיניות החדשה, היא מפלה.
השופט דן ארבל: להשתדל שהרכבים יהיו מעורבים.
השופט דן ארבל: לפי דעתי זה טוב.
עו"ד סמדר בן נתן: בעולם אידיאלי זאת אכן הייתה מדיניות טובה אבל בעולם שעד לאחרונה ועדיין אנחנו רואים בו הרבה מאוד הרכבים של גברים בלבד לבוא לשופטות ולהגיד "לבד אתן לא יכולות" זה להתייחס אליהן באפליה לעומת החברים שלהן הגברים.
עו"ד סמדר בן נתן: זה להגיד: "כשאתן לבד אנחנו לא סומכים עליכן ואנחנו לא סומכים על המקצועיות שלכן".
השופט דן ארבל: אף אחד לא אמר את זה.
עו"ד סמדר בן נתן: אם זה לא מגיע באופן מקרי צריך לנקוט מדיניות מכוונת כזאת שיהיו הרכבים של שופטות בלבד מאחר והן הגיעו לדרגת הייצוג בקרב השופטים שמביאה למצב הזה והמדיניות של לא לשים אותן בהרכבים לבד היא מדיניות של אפליה כלפיהן.
השופט דן ארבל: אם מותר לי לשאול אותך שאלה, אם זה המצב איך יכול להיות ששנה אחרי שנה בראש המחלקה הפלילית עומדת אישה?
השופט דן ארבל: קודם שרה סירוטה, עכשיו דבורה ברלינר.
השופט דן ארבל: אם אנחנו כל כך לא סומכים על נשים איך אפשר לתת כל פעם מחדש לאישה לעמוד בראש המחלקה הפלילית?
השופט דן ארבל: כנראה שאנחנו כן סומכים על נשים.
עו"ד סמדר בן נתן: אני לא אומרת שלא סומכים על נשים.
השופט דן ארבל: אני מצהיר בזה שאנחנו סומכים מאוד על נשים ואין לנו שום בעיה.
השופט דן ארבל: יש לנו שופטות מוכשרות מאוד והן ממלאות תפקידים בכירים ואין לנו שום בעיה עם זה.
עו"ד סמדר בן נתן: אז אם ככה תמנו הרכבים של נשים בלבד ונראה כמה אתם סומכים עליהן.
גילה גמליאל: אני רוצה להתקדם, ברשותכם.
גילה גמליאל: נשמע את עו"ד ציונה קניג-יאיר, שהיא גם מנהלת הלשכה המשפטית בשדולת הנשים בישראל.
עו"ד ציונה קניג-יאיר: תודה רבה ליו"ר.
עו"ד ציונה קניג-יאיר: אני לא רוצה לחזור על דברים, נאמרו כאן דברים חשובים ורוב הדברים כבר נאמרו.
עו"ד ציונה קניג-יאיר: אני רוצה להדגיש רק נקודה אחת: נאמר על ידך, כבוד השופט ארבל, כי 45% מהשופטים הן שופטות והדבר הזה ניכר בבתי המשפט המחוזיים.
עו"ד ציונה קניג-יאיר: יחד עם זאת, ואני מתחברת כאן לדברים שנאמרו על ידי כבוד השרה, הדברים לא באים לידי ביטוי בעמדות מפתח, בעמדות ניהול ובעמדות הבכירות ביותר.
עו"ד ציונה קניג-יאיר: הראיה לכך היא שהאחוזים האלה לא נשקפים בבית המשפט העליון.
עו"ד ציונה קניג-יאיר: נכון, יש ייצוג לנשים אבל לא ייצוג הולם ולא באחוזים עליהם דובר בבתי המשפט המחוזיים.
עו"ד ציונה קניג-יאיר: אם אנחנו מהוות 51% מהאוכלוסייה וכמעט 50% מהאוכלוסייה בעולם המקצוע המשפטי אין סיבה שזה לא ישתקף בעמדות הכי בכירות וזה בבית המשפט העליון וגם בתפקיד היועץ המשפטי לממשלה.
עו"ד ציונה קניג-יאיר: זה נכון שאני פניתי לכל הגורמים המשפטיים שמעורבים בתהליך קבלת ההחלטה למינוי היועץ המשפטי לממשלה ולא נמצאה אישה אחת ראויה להיבחן לתפקיד הזה.
עו"ד ציונה קניג-יאיר: פנו אמנם ל-6 נשים ובמקביל פנו ל-17 גברים.
עו"ד ציונה קניג-יאיר: זה לא פרופורציונלי בעולם משפטי, אפילו בנתונים שכבודו מביא בפנינו, של 45% מהשופטות.
השופט דן ארבל: אני הסברתי שאני לא קשור למערכת הזאת.
עו"ד ציונה קניג-יאיר: אני מדברת על השופטים כרגע.
השופט דן ארבל: זו הרשות המבצעת וזו הרשות השופטת.
עו"ד ציונה קניג-יאיר: בנושא של היועץ המשפטי לממשלה נתתי רק דוגמה.
השופט דן ארבל: זה לא אליי, תפנו לשר המשפטים.
עו"ד ציונה קניג-יאיר: תסמוך עלינו בעניין הזה שכבר פנינו לכל מי שצריך לפנות.
לאה נס: אם לא היינו צריכים לדון בתהליך הזה היום אולי לא היית צריך לענות על השאלה הזו, זה בדיוק העניין.
עו"ד ציונה קניג-יאיר: יכול להיות שאין קשר בין התפקיד שלך לבין היועץ המשפטי לממשלה אבל בוודאי יש קשר בין התפקיד שלך לבין אחוז השופטות וכמובן שחלק מהשופטות שמתמנות לבית המשפט העליון מתמנות מתוך המאגר בבתי המשפט המחוזיים ומתוך תפקידים בכירים שמקבלות נשים בבתי המשפט המחוזיים.
עו"ד ציונה קניג-יאיר: אני אומרת אל לנו לנוח.
עו"ד ציונה קניג-יאיר: עצם העובדה שמנהלת המחלקה המשפטית בבית המשפט המחוזי היא אישה זה לא סוף הדרך, יש לנו עוד דרך ארוכה להגיע בשביל להגשים את עקרון הייצוג ההולם גם במערכת המשפט שאנחנו כל כך מתגאים בה.
מיכל קפרי: רציתי רק לשאול שאלה משום שאני לא מכירה את הנתון הזה.
מיכל קפרי: בתפקיד שלך הייתה אי פעם אישה?
השופט דן ארבל: עוד תהיה.
השופט דן ארבל: אני אסביר מה קורה כדי שתבינו.
השופט דן ארבל: בהיסטוריה של מערכת המשפט, כמו בהרבה מערכות אחרות, היה רוב גברי עצום.
השופט דן ארבל: אתם יכולים לבדוק את הסטטיסטיקה משנים עברו, למשל לפני 30 שנה.
השופט דן ארבל: הנשים שמגיעות למערכת המשפט נכנסות קודם כל לעמדות הפחות בכירות, לבית המשפט השלום.
השופט דן ארבל: הן לא נכנסות ישירות למחוזי או לעליון.
השופט דן ארבל: זאת אומרת שיש הדרגתיות בהתקדמות של נשים בתוך המערכת.
השופט דן ארבל: אתה היום מוצא, למשל, שבבית משפט השלום יש יותר נשים מגברים, יש כבר 50 ומשהו אחוז של נשים ופחות גברים.
השופט דן ארבל: בבית המשפט המחוזי, שהוא גבוה יותר, יש כבר קצת פחות נשים, כ-40%, ו-60% גברים.
השופט דן ארבל: בבית המשפט העליון האחוז יורד.
השופט דן ארבל: מה קורה פה בעצם?
השופט דן ארבל: ההתקדמות היא מלמטה למעלה.
השופט דן ארבל: כלומר, כיוון שהמאגר של שופטות בבית משפט השלום הוא יותר גדול משופטים אנחנו רואים לאט לאט יותר ויותר מינויים לבית המשפט המחוזי וגם רואים לאט לאט יותר ויותר מינויים לבית המשפט העליון, שבזמנו היה מורכב כמעט רק מגברים והיום יש שם כבר 4 או 5 נשים.
השופט דן ארבל: אתה רואה שינוי הדרגתי במשך השנים וברור גם מאיפה הוא נובע.
השופט דן ארבל: כנ"ל לגבי מנהל בתי המשפט, אני מניח שבעתיד תהיה גם מנהלת בתי המשפט.
השופט דן ארבל: הלוואי.
גילה גמליאל: אני רוצה לשמוע את עו"ד רבקה שקד, הממונה על קידום ושילוב נשים בשירות המדינה.
עו"ד רבקה שקד: במסגרת התפקיד אנחנו כמובן לא מטפלים באוכלוסיית השופטים, שזו אוכלוסייה נבחרת, אבל אני מבקשת לומר שני דברים: הדבר הראשון הוא שדווקא בהנהלת בתי המשפט ככל שמדובר על הסגל המנהלי ההנהלה עושה מאמצים ניכרים לקידום הייצוג ההולם לנשים ואני חושבת שגם בוועדה ברשותך זה נדון, לאחרונה היה סגן מנהל בתי המשפט, השופט גילון, שהציג את הנתונים ודיווח על הפעילות.
עו"ד רבקה שקד: הנהלת בתי המשפט היא בהחלט בין המשרדים המובילים בעניין זה, גם מבחינת ההשקעה בפעילות וגם מבחינת השינוי שאנחנו יכולים לצפות בנתונים מבחינת קידומן של נשים לתפקידים בכירים במערכת המנהלית כמנהלות אגפים, מזכירות ראשיות של בתי דין וכו'.
עו"ד רבקה שקד: דבר נוסף, לגבי מה שאנחנו יודעים על קידום נשים, אני בהחלט מצטרפת לדבריו של השופט ארבל, השינוי בא הרבה פעמים מלמטה מבחינת ההיווצרות של אוכלוסייה שהיא מאגר לקידום.
עו"ד רבקה שקד: מהבחינה הזאת אנחנו באמת צריכות טיפה סבלנות אולי כי מה שקרה בעשר השנים האחרונות במערכת המשפט הוא פשוט שינוי סנסציוני ויש להעריך שנראה את התוצאות שלו תוך מספר לא רב של שנים גם בצמרת.
גילה גמליאל: אני קצת מסתייגת מהמילה סבלנות כי בקצב הזה אם נמתין בסבלנות התוצאות יהיו בהתאם.
גילה גמליאל: לטעמי, כבוד השופט ארבל, הנושא נדון כתוצאה מתחושה מאוד קשה שזה אכן איזשהו סימפטום שבא לידי ביטוי רק בתקופה האחרונה, שיותר ויותר ביקורת אנחנו שומעים על העניין של בתי המשפט והפרקליטות בכל מה שקשור לגוון הנשי כהגדרה קלוקלת שמנסים להציג מכיוון שכך אנחנו מתכנסות כאן היום על מנת למנוע, חלילה, איזושהי רגרסיה במערכת שתמיד אנחנו מציגים בצורה חיובית וכמודל, כפי שאמרתי בתחילת דבריי.
גילה גמליאל: ברשותכם, אני רוצה לשמוע את גברת דניאלה במברגר-אנוש מהאגודה לזכויות האזרח ואחר כך נסכם.
דניאלה במברגר-אנוש: עו"ד הדס תגר מהאגודה כתבה מכתב לכבוד השופט גורן בעניין הזה.
דניאלה במברגר-אנוש: נאמרו דברים רבים וחשובים לפניי, אני אקצר מאוד.
דניאלה במברגר-אנוש: גם זה לאו דווקא במערכת בתי המשפט, כן יש את הרושם שבמערכת המשפט, כמו שכולם אמרו לפניי וכמו שאמרו העיתונים, יש איזושהי תחושה של אי נוחות עם ריבוי הנשים, שאכן במערכת המשפט מצבו הרבה יותר טוב מאשר ברוב המערכות האחרות במדינת ישראל.
דניאלה במברגר-אנוש: אנחנו בהחלט כן מאמינים בנושא של פלורליזם בבתי המשפט, אני חושבת שחשוב מאוד שיהיה ייצוג גם לגברים ולנשים, גם ליהודים ולערבים וגם לעדות שונות, אפילו מבחינת מראית פני הצדק כלפי המתדיינים.
דניאלה במברגר-אנוש: במקרה הספציפי הזה, כשזה פורק עם הדברים האחרים, הייתה תחושה של טעם לפגם.
דניאלה במברגר-אנוש: אם זה אכן לא נעשה מתוך הכוונה הזאת אז אני מקווה שאכן זה כך, אבל אני מאוד מסכימה עם הדברים שאמרה השרה לימור לבנת, שצריך לעשות איזושהי החלטה - או שכל ההרכבים מגוונים או שאם יש הרכבים שהם רק של גברים או רק של נשים שזה יהיה בצורה שוויונית.
גילה גמליאל: אני חושבת שכולנו בעד פלורליזם, רק במקרה הספציפי הזה מסתבר שזה לא היה מתוך איזושהי כוונה של פלורליזם ראוי.
גילה גמליאל: כבוד השופט ארבל, אני רוצה להודות לך על זה שהגעת לכאן, מאוד שמחתי לשמוע את הדברים שהצגת מנקודת מבטך שמשקפת גם את מערכת בתי המשפט.
גילה גמליאל: אם יש לך משהו להוסיף לפני שננעל את הדיון זה הזמן.
השופט דן ארבל: אין לי.
גילה גמליאל: ח"כ לאה נס, אם את רוצה לומר דברים לפני שעוברים לסיכום ונעילת הישיבה זה הזמן.
לאה נס: אני חושבת שהסיכום וההחלטה אמורים להיות שצריך לשנות ולדאוג שבהרכבים יהיה מצב כפי שנאמר פה - אם מדובר על הרכבים אקראיים אז לפי אקראיות מספר ההרכבים הנשיים צריך להיות הרבה יותר גבוה, לפחות 50%, ואם יש החלטה שההרכבים מעורבים אז הם צריכים להיות כולם אותו דבר.
לאה נס: לאור הדברים שנאמרו פה, אני חושבת שלמרות דבריך, כבוד השופט, שהדברים נעשה במקצועיות ובתום לב, התחושה היא אחרת ולכן ההתייחסות צריכה להיות אחרת.
לאה נס: הגענו למקום בו אנחנו ראינו שבבתי המשפט ובמערכת השפיטה הנשים הגיעו למעמד והן לפחות ביחס של 50%, כמו ייצוגן באוכלוסייה.
לאה נס: אנחנו לא רואים את זה בהמשך ואנחנו מפחדים מרגרסיה.
לאה נס: הסימנים האחרונים שהיו, גם אם הם רכילות יש בהם משהו, ולכן צריך להתייחס לזה.
גילה גמליאל: אני חושבת שהמכתב שנשלח על ידי שדולת הנשים לנשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב, אורי גורן, יכול להיות הסיכום והמסקנות של הישיבה הזאת.
גילה גמליאל: מהות הישיבה למנוע את המגמה שמסתמנת בתקופה האחרונה בנושא של פגיעה בציבור הנשים ובייצוג שלהן במערכת המשפט.
גילה גמליאל: אנחנו חושבים שהשינוי של הרכב השופטות עליו דיברנו מחזק את המגמה הזאת, דווקא בנקודה הזאת שהעלתה קול זעקה והעלתה לדיון הציבורי את העניין של אפליית נשים והרצון להוקיע את ההתקדמות שלהן ואת הצלחתן במערכת המשפט.
גילה גמליאל: מכיוון שכך אנחנו פונות שוב לכבוד נשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב על מנת שישקול מחדש את החלטתו לשינוי ההרכב הזה שחלילה לא תהיה אפליה במערכת הזאת, שאין לנו ספק שכל אחת מהשופטות וכל אחד מהשופטים בה רואה אל מול עיניו את החוק גם בכל מה שקשור לשוויון הזדמנויות שווה לגברים ולנשים.
גילה גמליאל: תודה רבה לכם ותודה רבה לשרה לימור לבנת שהגיעה היום לישיבה.
גילה גמליאל: שלום לכולם, אני שמחה לפתוח את הדיון בנושא קידום נשים עולות מסוריה בתחום התעסוקה וההשכלה, תוך מתן דגש על תחום התעסוקה וההשכלה.
גילה גמליאל: בעקבות פנייה שהגיעה אליי, אמרנו שיש מקום להעלות את הנושא לסדר היום, לקבל מכן את הנתונים והאינפורמציה ולראות איך ניתן לסייע בהקשר הזה.
גילה גמליאל: קיבלתי מכתב מיוסף - הוא לא נמצא פה, אפרת תייצג אותו, ותציג לנו את הנתונים ואת כל האינפורמציה.
גילה גמליאל: המכתב הוא לגבי מעמד האשה יוצאת סוריה בישראל.
גילה גמליאל: כמו-כן הגיעו אליי מספר מכתבים.
גילה גמליאל: אנחנו ביקשנו לקבל אינפורמציה לגבי העולים.
גילה גמליאל: מדובר על העלייה הבלתי ליגאלית ב-1982 ל-1992, ובשנים הנ"ל עזבו את סוריה קרוב ל-1,000 נפשות, כמעט כולם הגיעו לארץ.
גילה גמליאל: החל משנת 1992 לאחר המאבק בעולם להצלת יהדות סוריה, נפתחו השערים ויהודי סוריה יצאו לארצות הברית לפי הסכם עם האמריקאים.
גילה גמליאל: באותה תקופה יצאו קרוב ל-3,000 לארצות הברית, מתוכם עלו לארץ 1,850 נפשות.
גילה גמליאל: בתוך העלייה הזאת היו כ-500 ילדים, 500 צעירים עד גיל 36, היתר היו גברים ונשים.
גילה גמליאל: הוא לא יודע לומר לי בוודאות כמה נשים היו.
גילה גמליאל: ישנם עוד שני מכתבים נוספים שקיבלנו לגבי זה, דרשנו נתונים וכל פעם עיבו לנו את האינפורמציה.
גילה גמליאל: למיטב הבנתנו, הנשים שעלו לארץ בשנים האלה, עם הידע שיש להן בשפה הערבית, לא קיבלו את האפשרות להשתלב בכל נושא התעסוקה.
גילה גמליאל: כאן ננסה לראות איך יהיה ניתן לתרגם את זה בהקשר הזה.
גילה גמליאל: אעביר את זכות הדיבור לאפרת קדם.
גילה גמליאל: היא תציג בפנינו את תמונת המצב ונראה איך נפתח את הדיון מכאן והלאה.
אפרת קדם: אני רוצה להציג את עצמי, ולהציג את האנשים שהגיעו איתי לוועדה.
אפרת קדם: אני חוקרת יהדות סוריה מזה 11 שנים.
אפרת קדם: עשיתי מחקר בנושא באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
אפרת קדם: המחקר שייך ללימודי אנתרופולוגיה יישומית שמחייבת עבודת שדה.
אפרת קדם: במסגרת עבודת השדה נחשפתי לעלייה הזאת, כפי ששמענו מגילה, על השנים שהיא הגיעה, אבל נחשפתי אליה בחלק הלגאלי שלה.
אפרת קדם: זאת אומרת, החל מ-1992 יש לנו מספר אנשים שיושבים פה שהגיעו בשנים האלה עד 1997.
אפרת קדם: נתון בסיסי על הקשר שלי לעלייה הזאת – נושא של תעסוקת נשים היה מרכזו של המחקר שלי, ואני בדקתי בעזרת התאחדות עולי סוריה שהיתה הגוף שקישר אותי אל השדה, את מצוקת הנשים ואת המוטיבציה בכלל לצאת לעבודה.
אפרת קדם: אני רוצה לציין שבסוריה אשה יהודייה לא עבדה, היא עבדה עד שהיא נישאה, והיא נישאה בדרך כלל בגיל מאוד צעיר בגיל 17-18.
אפרת קדם: זאת אומרת, היא סיימה בית ספר תיכון , עשתה בגרות במקרה הטוב, ונשארה לשבת בבית.
אפרת קדם: הנשים שמצבן הכלכלי היה קשה יותר, עבדו בעבודות של ריקועי נחושת, תפירה, אבל בבית.
אפרת קדם: המושג של לצאת לשוק העבודה הוא בכלל מושג שלא קיים בחברה הזאת.
אפרת קדם: לכן, ברגע שהן הגיעו לארץ, פתאום הן נחשפו לעובדות חיים אחרות של נשים עובדות, נשים שמשובצות במעגל העבודה, נשים משכילות וכו'.
אפרת קדם: בדקתי את המוטיבציה של לעשות שינוי בתהליך הקליטה, גיליתי שהרצון הוא מאוד גדול.
אפרת קדם: אחת הסיבות היא הרצון להתערות בחברה הישראלית.
אפרת קדם: זאת עלייה מאוד ציונית, כאשר המטרה שלה הייתה באמת לבוא ולהשתקע פה.
אפרת קדם: המעבר דרך ארצות הברית היה כורח המציאות, הוא היה הסכם פוליטי שנכפה על העלייה הזאת, ולכן איבדנו מחציתה שנמצאת בעיקר בארצות הברית, בברוקלין ובניו-יורק, ועושה חייל בנושאים של עסקים.
אפרת קדם: מה שהיה ידוע קודם, שיהודי סוריה הם אנשי עסקים מאוד ממולחים ומאוד מוערכים גם בעולם שממנו הם באו, וגם בעולם המערבי.
אפרת קדם: חשבתי מהו הדבר שבכל זאת הם מביאים איתם.
אפרת קדם: היה פשוט מאוד לגלות, שהדבר הוא משאב השפה, והלכתי על הכיוון הזה.
אפרת קדם: פה אני מתכוונת למשרד החינוך ולנציג שמכיר את כל התהליך.
אפרת קדם: ביקשתי ממר מיכאל כהן שיגיע לכאן, הוא שליווה אותנו ותמך.
אפרת קדם: אעביר בין המשתתפים תוצאות חלקיות על עבודה שעשיתי באוניברסיטת בן-גוריון, ואחר כך תוצאות של סיום העבודה.
אפרת קדם: משרד החינוך נענה לבקשה הזאת לזהות את משאב השפה, וערך תהליך מיון של נשים מתאימות לעבור תהליך של הכשרת קורס או יותר נכון הוראת השפה הערבית בבתי ספר יסודיים ובחטיבות הביניים.
אפרת קדם: היה צריך להיות איתנו יושב ראש התאחדות עולי סוריה, חבר הכנסת לשעבר מנחם ידיד, לתת לכם את ההיסטוריה על קצה המזלג, אבל נבצר ממנו להגיע.
אפרת קדם: היום הוא עומד לעבור ניתוח, נאחל לו החלמה מהירה.
אפרת קדם: אני מייצגת אותו.
אפרת קדם: בשמו אני מתארת את הקשר בין ההתאחדות ובין כל המערכות שאליהן פנו.
אפרת קדם: משרד הביטחון היה המשרד שנענה לבקשה שלנו.
אפרת קדם: יושב פה אחד האנשים היקרים סאלח לוז שהגיע מראשוני העולים ב-1992, והוא האדם שהלך ברגליו ואיתר את הנשים שהן בעלות תעודת בגרות כשרה בסוריה, ובדק את מידת המוטיבציה.
אפרת קדם: כך אספנו 40 נשים פוטנציאליות מאותם שנים.
אפרת קדם: ב-1998 נפתח הקורס שעליו אני מדברת, הוא ארך שלוש שנים.
אפרת קדם: אני רוצה לפנות לבנות שהשתתפו בקורס הזה, והן אלה שהיום בהצלחה רבה עובדות במערכת כמורות לערבית.
אפרת קדם: הן הבוגרות של אותו קורס שעליו אני מדברת, הן עובדות 4-5 שנים מבחינת הסטאז'.
אפרת קדם: נמצאת מלכה כהן שהיא בת העיר קמישלי, ואחר כך עברה לחאלב.
אפרת קדם: היא תספר את מה שיש לה לספר באותו הקשר.
אפרת קדם: נמצאת עדינה סימן טוב מדמשק.
אפרת קדם: סוזן חצבאני מדמשק.
אפרת קדם: מזי לוז-לאטי שהיא נציגת משרד הביטחון ומייד היא תספר על החלק שקשור למשרד הביטחון.
אפרת קדם: זה בהקשר של הקורס.
אפרת קדם: הקורס הסתיים, סיימו אותו 22 בנות, התחלנו 40 בנות, נשרו כמחציתן וזה היה צפוי מסיבות שאני לא רוצה להיכנס אליהן.
אפרת קדם: את מי שזה מעניין, הכל כתוב במחקר שלי.
אפרת קדם: היום מועסקות כשלושת רבעי מהן, חלקן עזבו את הארץ והצטרפו למשפחותיהם העושות חיל בעסקים בארצות הברית.
אפרת קדם: אלה שנשארו משובצות כמורות לערבית.
אפרת קדם: ישנה אחת שהיא מחנכת, קיבלה כיתת חינוך רק להיותה מורה לערבית, והן עובדות בחצי משרה עד שלושת רבעי משרה ועד משרה מלאה.
אפרת קדם: בראשון לציון , בחולון, בת-ים, בירושלים, בית שמש.
גילה גמליאל: זה נפלא.
גילה גמליאל: חשבתי שהמצב פחות טוב בקטע הזה.
גילה גמליאל: כשעליתן לארץ עליתן נשואות?
סאלח לוז: חלק כן, חלק לא.
סוזאן הצבאני: התחתנתי כאן בארץ עם סורי שעלה לפני 18 שנים בצורה לא לגאלית דרך תורכיה.
סוזאן הצבאני: בעלי נפטר לפני 10 חודשים ונשארתי עם שלושה ילדים.
סוזאן הצבאני: אני עובדת במשרה מלאה.
סוזאן הצבאני: אחרי שהוא נפטר ביקשתי עוד שעות נוספות.
סוזאן הצבאני: אני מאוד מקווה שאני אתקבל בשנה הבאה.
סוזאן הצבאני: אני בת 29.
מזי לאטי: אני התחתנתי כאן לפני שנתיים וחצי.
מזי לאטי: אני בת 22 פלוס אחד.
מלכה כהן: עליתי עם שני ילדים, נולדו לי כאן עוד שני ילדים.
מלכה כהן: כאשר התחלתי את הקורס היו לי ארבעה ילדים, תינוקות.
מלכה כהן: הגדול היה בן 7 והקטנה בת שנה.
גילה גמליאל: ממה שאני הבנתי יש בעיה בכל מה שקשור לנושא התעסוקה, איפה זה בא בדיוק לידי ביטוי.
גילה גמליאל: כאן אני שמחה לראות ייצוג דווקא לנשים שכן יצטרכו להשתלב בעבודה.
מזי לאטי: זה לא ממש להשתלב, אני עובדת משרד הביטחון בקרייה בתל-אביב.
מזי לאטי: אני נמצאת על חוזה, אין לנו קביעות.
מזי לאטי: אני עובדת קרוב לשנתיים וחצי, ואני מבינה שהדרישה לשפה היא מאוד מאוד גבוהה.
מזי לאטי: בגלל הקיצוצים הם טוענים שהם לא נותנים קביעות, כל שלושה חודשים מאריכים לי חוזה.
מזי לאטי: בסוף החודש אני מסיימת שם לעבוד, להאריך הם לא מוכנים, כי הם אומרים שיש קיצוצים.
מזי לאטי: המאסה של העבודה מאוד גבוהה, וזה לא מעניין אותם שיש עבודה.
מזי לאטי: מה שחשוב זה שבסוף החודש את מסיימת לעבוד כי אין לנו תקן.
מזי לאטי: תקן יש אבל הם לא רוצים להעסיק.
מזי לאטי: הם לא מתחשבים במצב שאת עם תינוק ויש לך בית.
מזי לאטי: זה מאוד מעצבן.
מזי לאטי: אני במצב פחות נורא, אני מבינה שהמורות פה עובדות חמש שנים.
אפרת קדם: זה בקשר למשרד הביטחון.
אפרת קדם: אנחנו נדבר על הנושא של משרד החינוך.
אפרת קדם: אני רוצה לספר עובדה שמיכאל יודע עליה.
אפרת קדם: היה מצב שכתוצאה מהעובדה שבמשרד החינוך אין קביעות, גם לא היום, גם לא אחרי שנתיים-שלוש, יש בנות שעברו את הקורס שעלה 2.5 מיליון שקל למערכת החינוך, שהן עוברות למשרד הביטחון כיוון ששם הן מצפות שאולי גורלן יהיה שפיר יותר מגורלה של מזי.
מזי לאטי: גורלן לא יהיה שפיר, גם אחרי 5 שנים גורלנו לא יהיה שפיר.
מזי לאטי: אני בסוף החודש מסיימת לעבוד, והם לא מוכנים לקלוט.
מזי לאטי: בשביל זה באתי כדי להעלות את הנושא הלאה.
מזי לאטי: הלכתי לראש האגף, הלכתי לכל מי שמטפל בכוח אדם, ראש אגף משאבי אנוש, והם לא מוכנים.
מזי לאטי: הם אומרים: בגלל הקיצוץ אנחנו נאלצים לפטר.
מזי לאטי: אמרתי להם: אבל יש לכם דרישה לשפה.
מזי לאטי: מה שיש לי אין לכל אחד.
מזי לאטי: הם אומרים: מצטערים.
סאלח לוז: היא עשתה קורס בחיל מודיעין.
סאלח לוז: זוהי הבת שלי.
מזי לאטי: הייתי בחיל מודיעין, שירתתי שנתיים מלאות בצבא.
מזי לאטי: מילאתי את כל המחוייבות שלי למדינה הזאת.
אפרת קדם: זה הקטע של משרד הביטחון, לכן רציתי נציג של משרד הביטחון, והם לא ראו לנכון להגיע.
אפרת קדם: אני בכוונה בניתי את החלק החיובי.
אפרת קדם: רציתי שתראו שנעשה מאמץ חיובי ויש הצלחות בגין ההשקעה הזאת.
אפרת קדם: בכל ההצלחה הזאת יש המון אי ודאות.
גילה גמליאל: העניין הוא למה הם לא נותנים קדימות למי שעלו.
גילה גמליאל: מבחינתנו זה צריך להיות יעד ראשון במעלה בעניין הזה של אם חד-הורית עם שלושה ילדים.
גילה גמליאל: כמו שאנחנו רואים, נשים שהגיעו משתלבות בתוך המערכת.
גילה גמליאל: מי עושה את השיקולים האלה, והאם לוקחים את זה בחשבון בכלל?