GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סער נתנאל: יש לנו עמדות בנושא חינוך בעיר, בנושא תברואה, בנושא התרבות החילונית בירושלים, בנושא הכפייה הדתית, ואנחנו מסוגלים לייצג – ואני מקווה שכך אני אוכל לעשות במועצת העיר – את תושבי ירושלים כולם, ובוודאי לא רק את הסקטור שלי.
סער נתנאל: אבל בוודאי שחשוב מאוד לייצג גם את הסקטור שלי.
סער נתנאל: לפעמים נדמה לי שהארגונים של הקהילה ההומו-לסבית לא תמיד יודעים איל לאכול את תפוח האדמה הזה שנקרא מועמדים ומעמדות הומואים ולסביות שצמחו מתוך הקהילה.
סער נתנאל: כאן נכנסת שאלת הניטרליות הפוליטית.
סער נתנאל: ארגוני הקהילה הם כן פוליטיים, הם לא מפלגתיים אבל הם בפירוש פוליטיים.
סער נתנאל: המאבק שלנו, של הומואים, לסביות, בי וטראנס בחברה הישראלית הוא מאבק פוליטי.
סער נתנאל: לפיכך, לדעתי, כל ארגוני הקהילה אמורים לתמוך במועמדים ומועמדות הומואים ולסביות שהמפלגות יציבו מועמדים כאלה במקומות ריאליים.
סער נתנאל: הצלחה של מועמדים ונבחרים כאלה היא בוודאי הצלחה של הארגונים.
סער נתנאל: אני מסתכל בקנאה על מה שקורה בתל-אביב, בתור ירושלמי.
סער נתנאל: זה 45 דקות נסיעה, אבל על הבדל בין ירושלים ותל-אביב אני לא צריך לספר לכם.
סער נתנאל: אני מסתכל בקנאה, ורואה ששתי מפלגות רוצות שיהיה נציג מטעם הקהילה במקום ריאלי אצלם.
סער נתנאל: זה באמת חזון אחרית הימים, ההתייחסות אל הקהילה כאל כוח פולטי, ושתי מפלגת רוצות את זה - אני מאוד מקווה שזה יקרה גם בירושלים.
סער נתנאל: שואלים אתי מה הדבר שאני רוצה לעשות למען הקהילה בעיר – ויש כל כך הרבה מה לעשות למען הקהילה בעיר.
סער נתנאל: אני רוצה להזכיר לכם שהבית הפתוח קיבל 40,000 ₪ ליום הגאווה רק בהתערבות בג"ץ, להזכיר לכם שהשבוע דגלי הגאווה חובלו על ידי תנועות גזעניות, שכל האידיאולוגיה שלה הוא רק שנאה.
סער נתנאל: המצב בירושלים הוא באמת - - יש עוד הרבה מה להיאבק.
סער נתנאל: הדבר שבאמת שאהיה מאוד גאה בו אם יקרה בעוד 5 שנים בבחירות למועצת העיר בירושלים, אם יהיה הומו לא רק במרצ, אם יהיה הומו גם בשינוי, גם בליכוד, אולי גם בש"ס ואגודה.
גילה גמליאל: מהסקר שהראו לי ב"זמן הורוד" 30% הם תומכי ליכוד בקרב הקהילה, אז לא הבנתי את ההפתעה.
סער נתנאל: אני מאוד אשמח אם יהיה חבר מועצה הומו בעיריית ירושלים מטעם הליכוד.
סער נתנאל: זה תלוי במידה רבה בעבודה של הארגונים הקהילתיים, ובעבודה שלי ושל חברים נוספים.
סער נתנאל: אני מודה לכם על ההקשבה, אני מקווה לייצג את הקהילה בכבוד ולא לאכזב.
סער נתנאל: ירושלים היא לא העיר הפשוטה ביותר להומו להיות במועצת העיר.
סער נתנאל: תוצאות הבחירות – ואני לא מתכוון לראש העיר, שדווקא הוכיח מידה רבה של סובלנות – שלחרדים ולדתיים יש 18 מנדטים במועצת העיר.
סער נתנאל: הרבה דברים זה לא מאפשר, אבל עם עבודה נכונה וזהירה, יחד עם עזרה של כולכם, אולי נצליח להפוך את ירושלים לקצת יותר פתוחה, סובלנית וחופשית, ואולי קצת יותר ורודה.
סער נתנאל: תודה רבה.
גילה גמליאל: אני מבקשת שכל אחד יתמצת את הדברים, כי יש רשימה ארוכה.
גילה גמליאל: חה"כ ענבל גבריאלי, בבקשה.
ענבל גבריאלי: אני רוצה להתייחס בתחילת דבריי לדבריה של גברת מיכל עדן, ואשמח גם להציג לה שאלה.
ענבל גבריאלי: אני שמחה על העקיצה הקטנה, ואסביר.
ענבל גבריאלי: אני חושבת שהנוכחות שלי כאן מדברת בעד עצמה ובעד העמדות שלי.
ענבל גבריאלי: שנית, לא התנגדתי לחוק, לא תמכתי בו.
ענבל גבריאלי: אני לא בעד הצעות חוק נקודתיות ספציפיות, שלוקחים את כל הקהילה ההומו לסבית ואומרים, בנקודה הזאת גם להם, ובנקודה אחרת גם להם, כאיזשהו נספח שלאט לאט צריך לתת לו כל מיני זכויות קטנות, כאילו אנחנו במשטר טוטאליטרי וזכויות אדם זה משהו חדש.
ענבל גבריאלי: מהסיבה הזאת לא תמכתי בחוק.
ענבל גבריאלי: אני חושבת שאחת הבעיות המרכזיות של הקהילה ההומו-לסבית נובעת מהזכות הבסיסית לשוויון.
ענבל גבריאלי: זה זכות שלא מעוגנת בחוק, זה משהו שנאמר ברוח מגילת העצמאות, זה משהו שלאורך השנים, בפסיקה, בג"ץ דן בזה, והכיר בזכות הזאת.
ענבל גבריאלי: עד היום בבית המשפט העליון הדעות חלוקות לגבי עובדת היות הזכות לשוויון זכות מנויה בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו.
ענבל גבריאלי: אני חושבת שזה מקור הבעיה.
ענבל גבריאלי: שוחחתי על העניין הזה הבוקר עם חה"כ לשעבר הגברת יעל דיין.
ענבל גבריאלי: היא אמרה לי שיהיה לי קשה לעשות דבר כזה.
ענבל גבריאלי: אני מתחייבת כאן בפני כולכם, כי אני חושבת שזה לא רלוונטי רק לקהילה ההומו-לסבית, זה רלוונטי לכל החברה הישראלית.
ענבל גבריאלי: המאבק הזה הוא לא מאבק של הקהילה.
ענבל גבריאלי: אני כמובן מאוד בעד.
ענבל גבריאלי: אני חושבת שלכל אחד מאתנו יש את הזכות לאהוב את מי שאנחנו רוצים, בלי שהחברה תכתיב לנו את מי לאהוב, ולאן לנטות מבחינת הנטיות המיניות.
ענבל גבריאלי: המאבק הזה הוא לא רק שלכם, זהו מאבק של דמוקרטיה, של זכויות אדם בסיסיות לשוויון, ולא להיות מופלים מטעמים כאלה ואחרים, ובכל עניין נכנסים לשיקולים זרים.
ענבל גבריאלי: אני מתחייבת בפניכם שאנסה.
ענבל גבריאלי: אני מקבלת את דבריה של הגברת יעל דיין, היא בעלת ניסיון עשיר משלי, אני יכולה רק ללמוד.
ענבל גבריאלי: עוד שתי נקודות שאני רוצה להתייחס אליהן, זה לגבי הטענות שמופנות כלפי הקהילה ההומו-לסבית לגבי ההתבדלות.
ענבל גבריאלי: אני חושבת שהטענות האלה מגוחכות.
ענבל גבריאלי: בוודאי שתיווצר התבדלות, בוודאי תיצרו לעצמכם קהילה משלכם, שהיא כביכול מנותקת מהחברה, כי אתם סופגים את האפליה, הנאצה וההשמצות.
ענבל גבריאלי: לנושא הליכוד.
ענבל גבריאלי: היו"ר, חה"כ גמליאל, ציינה את ההתפלגות של 30% של תומכי ליכוד.
ענבל גבריאלי: אני לא מתחייבת שאני מדברת בשם כל חברי הכנסת מהליכוד או בשם כל חברי תנועת הליכוד, אבל גם אני נדרשתי לשאלת הופעתן של טאטו בארץ, אתמול בוקר.
ענבל גבריאלי: בגדול אמרתי שזה יכול להיות פשע גדול למנוע מהן להגיע, כי יש כאן הגבלה של חופש הביטוי, הגבלה של האמנות, הגבלה של זכות יסוד בסיסית ולגיטימית בכל משטר דמוקרטי.
ענבל גבריאלי: נראה לי שהבעיה של רוב אנשי הליכוד, שמשום מה דבק בהם הטיקט הזה שהם אנטי הקהילה ההומו-לסבית.
ענבל גבריאלי: נראה לי שהבעיה היא שהם מנסים למנוע את החינוך לזה.
ענבל גבריאלי: אין להם בעיה לקבל את זה כעובדה קיימת, כחלק מהחברה, לא כחלק חולה בחברה, אלא כחלק אינטגרלי של החברה שלנו.
ענבל גבריאלי: להם קשה - ואני לא מתחייבת שאני מדברת בשם כולם – עם העובדה שרוצים לחנך לזה.
ענבל גבריאלי: הם טוענים שזה לא דבר טבעי.
ענבל גבריאלי: יום הגאווה, שבוע הגאווה, שנת הגאווה, זה לא רק שלכם.
ענבל גבריאלי: מבחינתי זו גאווה לדמוקרטיה.
גילה גמליאל: לגבי הנושא הזה, אני לא חושבת שאפשר לקרוא לאנשי הליכוד "הם", זו הכללה.
גילה גמליאל: זה שעד היום לא היו נציגים מטעם המפלגה בחזית, כלומר חברי כנסת מטעם הסיעה לא עמדו בחזית ואמרו שהם בעד שוויון מלא בין המינים, בלי שום קשר להעדפות מיניות - - אני טוענת שכן היו כאלה, לכן אי אפשר להגיד "הם".
גילה גמליאל: גם לגבי החינוך, אני חושבת שזו סתירה לומר שני דברים, מצד אחד לקבל את הדברים, ומצד שני לא לחנך לקבל אותם כפי שהם.
גילה גמליאל: מה שלדעתי צריך להבחין בסוגיות האלה ה שאנחנו לא רוצים לעשות הכללות, ואף אחד לא רוצה לעשות הכללות גורפות.
גילה גמליאל: אחד הדברים שאני רואה לנכון, זה לא לעשות את הדברים שאמרו לי: תשאירי את זה למרצ ולמפלגת העבודה.
גילה גמליאל: אני רואה בזה חלק אינטגרלי, במיוחד של מפלגת שלטון, לייצג את כלל האוכלוסייה בצורה הטובה ביותר, בין היתר בנקודה החשובה שאנחנו דנים בה היום.
גילה גמליאל: אני רוצה לתת לחה"כ זהבה גלאון לומר מספר מילים לפני שהיא הולכת.
גילה גמליאל: אני רוצה לציין את חה"כ קולט אביטל שהגיעה לזמן קצר להזדהות, והיא תכף תצטרך לעזוב אותנו, חה"כ אבשלום וילן שהיה כאן ונאלץ לעזוב, ואת חה"כ חיים אורון שגם היה להזדהות ונאלץ ללכת.
זהבה גלאון: שלום לכולם, ברכות לכל מי שיושב כאן.
זהבה גלאון: אני מברכת אותך, חה"כ גמליאל על קיום הישיבה, ואני רוצה לייחד את הדברים שלי לחה"כ לשעבר יעל דיין.
זהבה גלאון: אני חושבת שזה שאנחנו יושבים היום כאן כמעט בנונשלנטיות, זה נראה כל כך טבעי וברור שיושבים כאן, זה בזכותה.
זהבה גלאון: אני עוד זוכרת בשנה שעברה, לפני שתיים ולפני 3, איזה דעות קדומות, איזו בערות, חשכה, התנגדות.
זהבה גלאון: אני חושבת שלא היינו יושבים כאן ללא מאבק תקיף, אמיץ ונחרץ שהיה, ואין לי ספק שיימשך, של חה"כ דיין, שלקחה לה את הנושא הזה של דאגה לקהילה כדגל, התייצבה כאן מול קבוצה מאוד קשה שהיה לה רוב פוליטי.
זהבה גלאון: התייצבה והביאה אותנו לכאן, ואני חושבת שזה שאנחנו נמצאים כאן כולנו זה הרבה מאוד בזכותך.
זהבה גלאון: אני מודה לך, וכולנו גאים וגאות, תרתי משמע.
גילה גמליאל: אני חושבת שמפאת קוצר הזמן, אם נחסוך את מחיאות הכפיים, אז יהיו לנו קצת יותר דוברים, אז אתם תחליטו.
גילה גמליאל: לידיעתכם, בכנסת לא נהוג מחיאות כפיים.
גילה גמליאל: אני מבקשת את הגברת נורה גרינברג, מרכזת הלובי הפוליטי, לשאת דברים.
נורה גרינברג: תודה רבה, חה"כ גילה גמליאל, חברי הוועדה, הגברת יעל דיין, מיכל עדן, מר סער נתנאל עזב אותנו רציתי לברך אותו לרגל כניסתו למועצת העיר ירושלים, לאחל לו שייצג לא רק את ההומואים והלסביות אלא גם את הבי והטראנסג'נדרים.
נורה גרינברג: אני בטוחה שהוא יעשה את זה.
נורה גרינברג: באנו לדבר היום על הנושא המוניציפלי, לא על הנושא של תיקון מדרכות ופינוי אשפה, אלא על נושא של שוויון, של נוכחות, של זהות, של קהילה שהגיעה לפרק בחייה, שהיא לא צריכה לחפש לגיטימציה, ושהיא יכול להתייצב מאחורי זהותה ולתבוע את המגיע לה.
נורה גרינברג: הייתי רוצה לייחד כמה מילים לסוגיה שממבט ראשון לא נראית כקשורה לנושא המוניציפלי, אבל אני מקווה שאת הקשר תראו בהמשך.
נורה גרינברג: בחיפה הורשע לאחרונה טראנסג'נדר בשם חן אלקובי בפרשה שהיא אחת המתקפות הקשות, הבוטות והחמורות ביותר מצד גוף ממסדי כנגד הקהילה ההומו-לסבית, בי וטראנס.
נורה גרינברג: יחד עם חן אלקובי, כל טראנסקסואל, ובייחוד כל טראנסקסואל לא מנותח, כל הומו, כל לסבית, כל טראנסג'נדר, הפך לקרימינל, לאדם שצפוי לעמוד לדין ולקבל עונש על עצם היותו מי שהוא.
נורה גרינברג: פרשת חן אלקובי, הורתה ולידתה בשנאה הומופובית ובבורות חשוכה שחשבנו שכבר עברה מהעולם.
נורה גרינברג: לא כאן המקום להתייחס לפרטי ההתדיינות במקרה הספציפי של חן אלקובי.
נורה גרינברג: הוא הורשע על פי הודאתו, אבל יחד אתו הושבה על ספסל הנאשמים קהילה שלמה.
נורה גרינברג: קודם כל, כל הטראנסקסואלים שלא עברו ניתוח, כל הטראנסג'נדרים, כל ההומואים וכל הלסביות.
נורה גרינברג: אני כאן כדי להגיד שאולי חן אלקובי הודה, אבל אנחנו לא מודים, לא נשתוק ונצא להיאבק.
נורה גרינברג: בחזרה לנושא המוניציפלי, אנחנו חיים במדינה שבה כנראה לנבחרי ציבור אין אחריות כלפי כלל הקהילה שהם אמורים לשרת.
נורה גרינברג: אם ראש עיריית קריית שמונה רואה לנכון להשתלח בקהילה ההומו-לסבית, בי וטראנס, ואם סגן ראש עיריית חדרה רואה לעצמו זכות לקרוא לסילוק ההומואים והלסביות והבי והטראנס מהעיר שלו, ואם פקיד ממונה, שהמשכורת שלו משולמת גם מכספי וגם מכספם של כל חבריי שחיים בתל-אביב, הרב של עיריית תל-אביב מוצא לנכון להשמיע דברי בלע כנגד הקהילה, ואיש לא פוצה פה ומצפצף, זה גם קשור ללגיטימציה שיש לפרקליטות להפליל ציבור שלם בפרשה של חן אלקובי.
נורה גרינברג: צריך שהכנסת תיתן את דעתה לעניין הזה.
נורה גרינברג: לגבי שום קהילה אחרת לא היו מוצאים נציגי השלטון המקומי זכות לעצמם לומר דברים, לקרוא לאלימות, להסית ולהדיח כנגד קהילה שלמה, שהיא גם חלק מהאזרחים שלהם.
נורה גרינברג: אנחנו כבר ראינו במדינת ישראל, אנחנו למודי ניסיון, מה קורה כשמשלחים, ואנשים מוצאים לנכון לקרוא לשנאה ולאלימות.
נורה גרינברג: נקודות האור בשלטון המקומי.
נורה גרינברג: שמענו ואנחנו יודעים על התמיכה ועל הפתיחות והיחס שאנחנו מקבלים מעיריית תל-אביב, גם מעיריית אילת אנחנו מקבלים יחס נהדר.
נורה גרינברג: בבאר-שבע יש לנו יחס אוהד מאוד, שעדיין, לצערי, לא מיתרגם להקצאת משאבים, כמו שהיה צריך להיות.
נורה גרינברג: המסר שלנו הוא: איפה שלא נלך, אנחנו נמצאים בכל מקום, אנחנו אזרחים בכל עירייה, בכל מועצה מקומית, בכל קיבוץ, בכל מושב.
נורה גרינברג: השלטון המקומי הוא אנחנו ואנחנו השלטון המקומי, והגיע הזמן שאלה שממונים על השלטון הזה יידעו שאנחנו קיימים.
נורה גרינברג: תודה רבה.
גילה גמליאל: חה"כ חן.
רשף חן: המאבק למיגור האפליה נגד ההומואים והלסביות הוא חלק ממאבק רחב מאוד, שחורג לגמרי מהשאלה האחת של הומואים ולסביות או כל נטייה מינית אחרת.
רשף חן: זה מאבק בין ליברליזם ושמרנות, זה מאבק בין אותה קבוצה באוכלוסייה שמאמינה שיש אמת אחת מוחלטת, שהיא האמת שלה, לבין החלק באוכלוסייה, שאני מאוד גאה להיות נמנה עליו, שחושב שיש הרבה מאוד אמיתות, שזה עניין של דעה והעדפה, ושכל אחד ואחת מאתנו רשאים לבחור את דרכנו, בלי התערבות, בטח לא של החברה, וגם לא אחד של השני.
רשף חן: אותה שאלה בדיוק מתעוררת לגבי רבים מאוד מהאספקטים של החיים שלנו.
רשף חן: לגבי דת, לגבי תרבות, לגבי לבוש, לגבי איזה סרטים נראה, לגבי באיזה עיסוקים נעסוק.
רשף חן: קו המים הוא ברור, קו המים בין ליברלים לבין שמרנות.
רשף חן: זה קו המים שמבחין מפלגות שונות, וזה קו מים שמבחין בחלק מהמפלגות בין חברים שונים באותה מפלגה – ראה מקרה הליכוד.
רשף חן: לכן, יש לך באותה מפלגה אנשים שהם יותר ליברלים או יותר שמרנים, ויש ביניהם חילוקי דעות.
רשף חן: אנחנו מדברים היום על נושא של מעורבות חברי הקהילה בבחירות המוניציפליות.
רשף חן: זה מעלה שאלה לא פשוטה, וזה אם הנטייה המינית שלך היא בכלל נושא רלוונטי לשאלת ההתמודדות שלך במערכת הפוליטית.
רשף חן: אומרים כאן כן.
רשף חן: למעשה, במצב אופטימלי, אני חושב שכולנו נסכים שהתשובה היא לא.
רשף חן: אילו היינו חיים בחברה אופטימלית, אוטופית אפילו, היינו מבינים שהשאלה של מה אני עושה עם בן או בת זוגי לא רלוונטית לשאלת איך אני אייצג במועצת העיר או בכנסת, וזה נושא שלא צריך בכלל לעלות.
רשף חן: אותה סוגייה, אולי ברמות עוצמה אחרות, עולה גם בשאלה של ייצוג נשים, וגם שם התשובה היא אותה תשובה בעיניי, והיא שיש תקופת ביניים שבה אנחנו חייבים - עד שנגיע למצב האופטימלי או מתוך שאיפה להגיע למצב האופטימלי הזה - לתת את הערך להצהרה ולדוגמה האישית.
רשף חן: לכן אני חושב שחובתה של כל מפלגה שמקדשת את ערכי הליברליזם – ושינוי היא בוודאי מפלגה כזאת – לא רק לאפשר פלטפורמה פתוחה ללא אפליה על בסיס העדפה מינית, אלא גם לעודד התמודדות של קבוצות שמופלות לרעה, וזה בוודאי חברי הקהילה ההומו-לסבית, נשים מבחינתי גם.
רשף חן: אני חושב שדווקא בהקשר המוניציפלי יש יותר לגיטימיות מאשר בהקשר הכלל ארצי לייצוג סקטוריאלי.
רשף חן: בכנסת אני חושב שאין לזה כל כך מקום, במועצת העיר הרבה יותר נכון ולגיטימי שיהיו נציגים של הקהילות השונות בעיר ויאמרו את דברם, וגם בהקשר הזה אני חושב שהתשובה היא, שצריך לעודד נציגים של הקהילה.
רשף חן: בוודאי ברור שהקהילה כקהילה, צריכה לתמוך בנציגים שלה, קודם כל לעודד אותם להתמודד, להיחשף, לתת את הדוגמה ולהצהיר את האמירה שבוודאי לא קלה לחלק מהחברים, להיעמד באור הזרקורים.
רשף חן: הקהילה, ואנחנו כולנו צריכים לתת את התמיכה לזה, כי זה דבר נכון.
רשף חן: לפני שהייתי כאן, הייתי חבר מועצת עיריית חיפה.
רשף חן: בחיפה התקבלה החלטה שעיריית חיפה לא תפלה זוגות שהם בני אותו מין, ביחס לזוגות אחרים.
רשף חן: זה הצד הטוב, ה- bad news זה שלא נותנים שום דבר גם לזוגות ההטרו-סקסואלים.
רשף חן: לעניין האמירה של הגברת עדן בעניין הממשלה, הממשלה של קהילת ההומו-לסביות צריכה להיות הוועדה הזאת.
רשף חן: איפה שיש בעיות של אפליה כלפי הקהילה, בוודאי חברי הוועדה הזאת, ואולי גם חברי כנסת אחרים, צריכים להיות הכתובת כדי לפתור את העניין הזה.
רשף חן: לא צריך לפנות לחברת מועצת עיר מתל-אביב, טובה ומוצלחת ככל שתהיה כדי לעשות את זה.
רשף חן: זה למעשה תפקידנו להתקשר לעיריית כפר-סבא, ולתת להם על הראש.
רשף חן: תודה.
גילה גמליאל: מלבד הדוברים שהם חברי הקהילה וחברי הכנסת, אני חושבת שלא פחות חשוב, לשמוע גם את נציגות ההורים.
גילה גמליאל: נמצאת אתנו הגברת דבורה לוז שרוצה לדבר.
דבורה לוז: לא התכוונתי לדבר, אבל הרגשתי שאי אפשר בלי מילה מההורים.
דבורה לוז: עד כמה שאני רואה אני פה הנציגה היחידה של ההורים.
דבורה לוז: בישיבה הראשונה שהייתי הייתה הישיבה המפורסמת שעוזי אבן ושרון יצאו מן הארון.
דבורה לוז: בכל פעם שאני מגיעה הנה אני מתרגשת מחדש לזכר אותה ישיבה מרגשת ונפלאה שהייתה אז.
דבורה לוז: הרבה מאוד השתנה מאז.
דבורה לוז: אנחנו, עמותת תהל"ה, שזה ראשי תיבות של תמיכת הורי לסביות והומואים, פעילים כבר כ-13 שנה, בזכותו של יונתן ונילוביץ', שהוא היה הוגה הרעיון.
דבורה לוז: אנחנו עוזרים להרבה מאוד הורים, אנחנו עוזרים להרבה מאוד ילדים שיותר קל להם לקבל את עצמם, ויותר קל להם שההורים שלהם לומדים על הנושא.
דבורה לוז: מתברר להם שהומואיות או לסביות אינה סטייה, ואינה רצון רע של הילד להרגיז את ההורים בגיל ההתבגרות.
דבורה לוז: אם הילד מכיר בנטייתו המינית ומבין שהוא אינו יכול להתחתן עם בן המין השני, אלא הוא רוצה לחיות עם בן אותו מין, כלומר בת עם בת ובן עם בן, ההורים צריכים לקבל את זה, גם אם לא תהיה להם חתונה וכל הדודות יהיו מוזמנות.
דבורה לוז: אגב, כמה מהחתונות היפות ביותר שהשתתפתי בהן היו חתונות של שתי בנות או שני בנים, ואני מקווה שזה ייכנס גם כן לתרבות שלנו.
דבורה לוז: נורה אמרה ש"אנחנו בכל מקום", אנחנו ההורים, בכל מקום.
דבורה לוז: יש יותר הורים מטראנסג'נדרים.
דבורה לוז: אנחנו בכל מקום, והוועדה הזאת נורא חשובה לנו.
דבורה לוז: כל מה שמדובר פה ומוחלט פה הוא עזרה גדולה מאוד להורים שעוד לא יודעים ולהורים שכבר כן יודעים.
דבורה לוז: תודה רבה על ההתקדמות האדירה שזכינו לה בזכות יעל דיין וכל האחרים.
דבורה לוז: תודה, ותמשיכו ככה.
גילה גמליאל: חה"כ ברונפמן, בבקשה.
רומן ברונפמן: אני רוצה לברך את שתי יושבות ראש הוועדה.
רומן ברונפמן: אני אתחיל מהגברת יעל דיין, כי אני חושב שהרבה בזכותה הקהילה מתכנסת פה בראש מורם ובתחושת גאווה אמיתית.
רומן ברונפמן: מילה טובה, למרות חילוקי דעות אידיאולוגיים שצצים בינינו פה ושם, אני רוצה לברך את חה"כ גמליאל על האומץ הציבורי לכנס את הישיבה, ולשאת את הדברים שנשאת, למרות הלחץ, כפי שאני יודע שהיה עלייך בליכוד.
גילה גמליאל: לא היה עליי לחץ מהליכוד בכלל.
רומן ברונפמן: ככה גונב לאוזניי, אבל זה לא חשוב כרגע.
רומן ברונפמן: לא הבנתי את ההקשר בין הישיבה שהוקדשה לעשור של המצעד וחודש הגאווה, לבין הרשויות המקומיות.
רומן ברונפמן: אני חושב שאת הרשויות המקומיות אפשר היה לייחס לישיבה שהיא ישיבת עבודה, והזמין את ראשי הרשויות המקומיות.
רומן ברונפמן: הם הוזמנו ולא באו?
רומן ברונפמן: אז זה עוד יותר גרוע.
רומן ברונפמן: אני שוב מברך על קיום הישיבה, ועל הזכות הגדולה של הגברת יעל דיין בקיום הישיבה הזאת.
גילה גמליאל: מר דני סביץ' מהבית הפתוח הירושלמי, בבקשה.
דני סביץ': עברנו חודש מסובך ומרכב.
דני סביץ': שמחנו שסער נתנאל נבחר, מזל טוב לכולנו, לקהילה.
דני סביץ': כמה ימים אחרי זה נהרג בפיגוע בירושלים חבר הקהילה והמתנדב בבית הפתוח.
דני סביץ': להבדיל משנה שעברה, העירייה בכלל לא העלתה כשאלה אם לתלות דגלים בירושלים, והאם המימון לתליית הדגלים יבוא מהעירייה.
דני סביץ': הבג"ץ שהגשנו בשנה שעברה פעל.
דני סביץ': יחד עם זה, כמה ימים אחר כך חיבלו בדגלים.
דני סביץ': זו ירושלים, וככה היא מתנהלת, בעליות וירידות, במאבקים בלתי פוסקים ונקודתיים.
דני סביץ': ראש העיר הנבחר, מר לופוליאנסקי, נדרש לא אחת במהלך מסע הבחירות שלו לקהילה, וליחסו למצעד הגאווה.
דני סביץ': אם אצטט רק שני משפטים שהוא אמר: "לכל אחד יש את המצעד שלו ואין קבוצה פסולה.
דני סביץ': " הוא גם הרחיב ואמר: "אני לא צריך לחשוב מי הוא הומו או לסבי, העירייה צריכה לתת שירות לכולם".
דני סביץ': אני קורא לו להרים את הכפפה.
דני סביץ': היחסים בין הבית הפתוח והקהילה בירושלים, לעיריית ירושלים מורכבים, והם עם עליות וירידות.
דני סביץ': ראש העיר הקודם שמח לתמוך בקהילה במילים אבל לא במעשים.
דני סביץ': הפקידות הנמוכה תמיד תומכת בקהילה, אבל כשזה מגיע קצת יותר גבוה, אנחנו נתקלים לא אחת בקשיים.
דני סביץ': אני חושב שקל לשכנע אפילו את עיריית ירושלים לתמוך במצעד הגאווה, אפילו לממן אותו בצורה חלקית, לתלות דגלים.
דני סביץ': אלו דברים נראים.
דני סביץ': הדברים הלא נראים הם הקשים.
דני סביץ': גם אני חייב להתייחס לראש עיריית ההומואים, שהזכירה הגברת מיכל עדן.
דני סביץ': בירושלים אנחנו מתמודדים עם קבוצות מיעוט בתוך הקהילה, שמגיעות אלינו מידי יום.
דני סביץ': אני לא יכול שלא להזכיר פה את ההומואים הדתיים והחרדים, את ההומואים הפלסטיניים, שאפילו להגיע היום למרכז העיר יש להם בעיה.
דני סביץ': לאותו הרוג, אלן ביר זכרונו לברכה, יש היום שתי "שבעות" שמתקיימות בעיר.
דני סביץ': משפחתו הביולוגית יושבת שבעה, ומשפחתו הנבחרת יושבת שבעה בבית חברו.
דני סביץ': הדברים האלה קורים כל הזמן בירושלים.
דני סביץ': כנראה, לצערנו, שרק הקהילה יודעת למשל לארגן שבעה לחבריה ולתמוך בחבר.
דני סביץ': רק הקהילה יודעת לדאוג לאותו הומו פלסטיני שמגיע אלינו חבול, בגלל שמשפחתו גילתה את נטיותיו.
דני סביץ': רק הקהילה יודעת לתמוך בכל אותם אנשים עם מצוקות מאוד קשות.
דני סביץ': אני קורא לאורי לופוליאנסקי לתת שירות לכולם, לעזור לקהילה ביום יום, לא רק במצעד הגאווה.
דני סביץ': לעזור בעובדים סוציאליים, לעזור במקום, לעזור בהקמת "בית דרור" ירושלמי, לעשות את כל הדברים שהעירייה והרשות המקומית צריכה לתת לכל התושבים.
דני סביץ': תודה.
גילה גמליאל: אני מבקשת את מר מיקי כספי, יו"ר סניף קריית שמונה והגליל העליון של האגודה לשאת דברים.
מיקי כספי: תודה לכולם.
מיקי כספי: אני מגיע לכאן ברגשות מעורבים.
מיקי כספי: כילד שגדל בגליל והיה קצת שונה משאר חבריו, בלי שיהיה לו עם מי לדבר, להתייעץ ולחלוק את השונות.
מיקי כספי: היום לגביי, יש ע מי לדבר, זה קו התמיכה והייעוץ שלנו שפועל יומיים בשבוע בסניף האגודה בקריית שמונה.
מיקי כספי: מזה שנתיים שסניף האגודה בקריית שמונה משרת את תושבי העיר, הגליל העליון ורמת הגולן, מספק תמיכה בקו סיוע, קבוצות נוער לתמיכה והידברות, מטפל בהורים ובני משפחה הזקוקים לסיוע, וחושף את הנושא לכלל הציבור.
מיקי כספי: מדריך אנשי מקצוע מתחום הרווחה והחינוך באזור הצפון ועוד.
מיקי כספי: כל הפעילות החשובה הזו מתבצעת על ידי אנשי הסניף בהתנדבות.
מיקי כספי: מאז שנתיים שאנחנו מנסים לפגוש את ראש העיר, ללא הצלחה.
מיקי כספי: כתושבי העיר המשלמים מסים, עובדים ותורמים לעיר ולאזור כולו, המביאים לאזור תרבות, אמנות ותיירות, והמסייעים לתושבי האזור מהקהילה ולמעגלים המשפחתיים הסובבים אותם, אנו זועמים.
מיקי כספי: ראש עיר אמור לטפל בכל האוכלוסיות הקיימות במסגרת יישובו, כולל אוכלוסיות שיש לו קושי בהזדהות אתם.
מיקי כספי: עליו כראש עיר למלא את תפקידו ללא כל אפליות, ולנסות למצוא דרכים לשיתוף פעולה.
מיקי כספי: ברקע דרישת הסניף שלנו לשיתוף פעולה עומדים ניסיונות מאוד גרועים של טיפול מאוד לקוי בנושא מצד גורמים ברשות על רקע של חוסר ידע.
מיקי כספי: בימי עיון שקיימנו לא השתתפו אנשי מקצוע מקריית שמונה, השתתפו מקיבוצים ומושבים.
מיקי כספי: בשנה שעברה נערה בת 17 נקלעה למצוקה חריפה, הטיפול של אנשי הרווחה העירוניים נמשך מעל לחצי שנה ונכשל, עד שבסופו של דבר נמצא הפתרון באמצעות אנשי הסניף וגורמים אחרים, לא עירוניים.
מיקי כספי: בימים אלו אנו מתמודדים עם מצוקה דומה של נער בן 16, וניסיון להיעזר בשירותי הרווחה בעיר נדון לכישלון.
מיקי כספי: גם כאן, אנחנו נאלצים לסייע.
מיקי כספי: ידוע לנו מצבה הכלכלי של העירייה, ולכן אין אנו מבקשים תמיכה כספית ישירה.
מיקי כספי: אנחנו מבקשים להעמיק את הידע של עובדי הרווחה מהרשות בנושא, אשר על פי מחקרים גורם לשליש התאבדויות בני הנוער.
מיקי כספי: אנו מבקשים הקצאת קו טלפון עבור קו המצוקה של הסניף, אנו מבקשים תקן לעובד סוציאלי, שינחה וילווה את מתנדבי האגודה בסניף.
מיקי כספי: אנו מבקשים סיוע בהבאת מרצים ושליחת מתנדבים ובני נוער למרכז, לשם הכשרות ומפגשים כלל ארציים.
מיקי כספי: אנו מבקשים סיוע במקום לפעילויות הסניף, ואנו מבקשים שמערך הסיוע הניתן לנוער, בוגרים והוריהם יפורסם במסגרת השירותים שנותנת העירייה.
מיקי כספי: חשוב מכל, יש להוקיע באופן חד משמעי מעל בימה זו כל איש ציבור אשר יוצא אל התקשורת עם אמירות המבטלות זכויות של ציבור.
מיקי כספי: במקרה שלנו: הקהילה ההומו לסבית, בי וטראנס.
מיקי כספי: מדינת ישראל עמדה לא מזמן, עם הרצחו של רבין ז"ל, על כוחה של המילה.
מיקי כספי: לא פלא שלא עבר שמן רב מהתבטאויותיו חסרות התבונה של מר ברביבאי, ראש עיריית קריית שמונה, עד שצויר צלב קרס וכתובות נאצה על דלת סניף האגודה בקריית שמונה.
מיקי כספי: אתם חברות וחברי הכנסת, בידיכם הכלים החוקיים לגרום שנער בשדרות, נערה ביקנעם או טראנסג'נדר בצפת, יזכו לסעד מקצועי, הבנה וכבוד האדם על ידי עובדי הרשות שבה הם גרים.
מיקי כספי: לסיום, חשוב לציין שהתמונה האיומה המצטיירת אינה נחלת הגליל כולו.
מיקי כספי: ראשי המועצות בזמנו, שמחו לשתף פעולה עם פעילות הסניף ומסייעים לו כמיטב יכולתם זו השנה השניה.
מיקי כספי: תודה.
גילה גמליאל: תום ענבל, מרכזת פורום הנשים של סניף תל-אביב של האגודה.
תום ענבל: שלום לכולם.
תום ענבל: אני פה בכובע כפול, גם כמייצגת של סניף תל-אביב, וגם כמייצגת של פורום הנשים.
תום ענבל: רציתי להתחיל בתודה לעיריית תל-אביב, שנותנת דוגמה של איך רשות מקומית אמורה לתפקד בכל הנוגע לקהילה.
תום ענבל: לא שאין לאן להתקדם, יש עוד הרבה מה לעשות, אבל עובר פה מסר ברור, שאני מקווה שיעבור גם לרשויות אחרות.
תום ענבל: אני רוצה להסתייג מדבריה של הגברת מיכל עדן.
תום ענבל: יש לנו ממשלה אחת, והקהילה היא בכל מקום, ודווקא היום כדאי לשים דגש על הפריפריה.
תום ענבל: בתור אחת שעברה כמה וכמה עיריות ומועצות מקומיות במהלך חיי, אנחנו באמת בכל מקום.
תום ענבל: חשוב מאוד שהכנסת והממשלה ייקחו אחריות לקהילה בכל מקום שהיא נמצאת, ולא יפילו את העניין על תל-אביב, ולא על מפלגות מסוימות, אלא שהאחריות תהיה מקיר לקיר.
תום ענבל: הקהילה בתל-אביב דומה לקהילה מאוד גדולה, מאוד חזקה.
תום ענבל: אני מקווה שהכוח היחסי שלה, והמספרים היחסיים שלה בתל-אביב יתבטאו יותר ויותר גם בתמיכות, וגם בשיתוף פעולה יותר ויותר צמוד עם העירייה.
תום ענבל: סניף תל-אביב הוא סניף מאוד גדול וותיק, הוא מספק גם שירותים של מתנ"ס וגם שירותים של מועצה מקומית.
תום ענבל: אם אנחנו מקבלים עובדים סוציאליים, קווי תמיכה, מערך סיוע, מערך משפטי, ספרייה, חוגים, קבוצות תמיכה קבוצות חברתיות ועוד פעילויות שאי אפשר עכשיו לפרט, וגם יש המון פעילויות שנעצרות בגלל חוסר תקציב.
תום ענבל: לפני כחצי שנה הוקם בסניף פורום נשים.
תום ענבל: לראשונה מזה הרבה זמן שיש גוף נשים חי, גדול וחזק באגודה, ובעקבותיו קמו פורומים דומים בסניפים אחרים, בין היתר באילת ובסניף גליל עליון.
תום ענבל: פורום הנשים נתקל בבעיות חמורות, צרכי הקהילה של הנשים, הקהילה של הלסביות, ושל הבי-סקסואליות וגם של טראנסג'נדריות, שבוחרות להצטרף כחלק אינטגרלי מהפורום – אלה קהילות חלשות יותר.
תום ענבל: מדברים הרבה על השקל הורוד ועל הכוח של הקהילה ההומו-לסבית, אבל יש פה גם חולשה של הקהילה, יש צרכים של נשים שהן במעמד כלכלי וחברתי נמוך יותר, מעצם היותן נשים.
תום ענבל: אני לא צריכה לספר על זה לוועדה הזאת.
תום ענבל: לכן, יש לנו בעיה כפולה, יש דיכוי כפול, אפליה כפולה, ויש צורך חזק של נשים בקהילה גם לזכות בתמיכה מהרשויות, וגם לזכות בתמיכה בתוך הקהילה.
תום ענבל: בעבודה בסניף תל-אביב אני רואה עוד קהילות שהן מקופחות מתוך הקהילה ומחוץ לה, והייתי רוצה להזכיר בכמה מילים את האוכלוסייה המבוגרת של הקהילה.
תום ענבל: אני יודעת שזה מוזר שאני מדברת בשמם דווקא, אבל זו קהילה שהולכת וגדלה.
תום ענבל: כל מי שנמצא כאן סביב השולחן הולך ומגיע ליום שגם הוא יהיה מהקהילה המבוגרת.
תום ענבל: זו קהילה שיש לה צרכים מיוחדים, ואלה צרכים שלא באים לידי ביטוי לא ברשויות המקומיות, לא ברשות הרווחה, לא בשום משרד שאמור לקחת עליהם אחריות.
תום ענבל: זו קהילה עם פחות תמיכה מבני משפחה, עם מערכת חברתית פחות חזקה, יש להם פחות על מי ליפול.
תום ענבל: רצינו להקים מעין מסגרת יומית באגודה, אין לזה תקציב.
תום ענבל: רצינו להקים איזושהי מסגרת של ביקורים לאנשים שאין להם מסגרת ומשפחה, ליצור איזושהי מחויבות אישית, כמו שיש בבתי הספר.
תום ענבל: כל אלה הם רעיונות שמאוד חשובים לי אישית ולסניף, יש עוד דרך ארוכה.
תום ענבל: זה בכל הארץ.
תום ענבל: הייתי רוצה שתיקחו את זה לתשומת לבכם, גם ברשויות המקומיות, וגם בוועדה.