GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גילה גמליאל: אני רוצה להזמין את הגברת נעמי בן-צור.
גילה גמליאל: אני רוצה רק לציין שב-22 בחודש שדולת נשים מקימת מפגש עם היועצת המשפטית של משרד הפנים לנושא של התמודדות בבחירות.
גילה גמליאל: אני מזמינה את כולן לבוא לכנס.
נעמי בן-צור: שלום לכולכן.
נעמי בן-צור: אני יועצת לתקשורת, השתלמתי בנושא תקשורת בארצות הברית, בתקשורת בין-אישית ב-American University בוושינגטון, ובתקשורת המונים באוניברסיטת UCLA  בקליפורניה.
נעמי בן-צור: עשיתי השתלמות מעשית בחברת לתקשורת פוליטית ועסקית שנקראת קומיוני-ספון.
נעמי בן-צור: חברתי שני ספרים בנושא תקשורת, אחד נקרא עניין של תדמית, הוא עוסק במסרים הבלתי מילוליים, השני נקרא להופיע טוב לפני קהל וכלי תקשורת, ויש שם פרק מיוחד על תקשורת פוליטית.
נעמי בן-צור: אני מנהלת "מדיה".
נעמי בן-צור: המכון להכשרה תקשורתית, שהוא נותן ייעוץ והדרכה לפוליטיקאים, אנשים עסקים, אישי ציבור, בכל הנושא של איך  להופיע באופן אפקטיבי בפני קהל וכלי תקשורת.
נעמי בן-צור: כמה מילים על מה זה מסר אפקטיבי, כי זה הבסיס.
נעמי בן-צור: מסר אפקטיבי אומר שהמסר שיוצא ממני מגיע ליעד שלו, והיעד שלו הוא תמיד אדם אחד כפול כמה שיש.
נעמי בן-צור: אתן כאן קבוצה, קולקטיב, אני מעבירה מסר לקולקטיב, אבל הקליטה של המסר היא תמיד ברמה אינדיבידואלית, כל אחת מהמקום שלה.
נעמי בן-צור: המטרה שלי היא להעיר מסר שיגיע ברמה האינדיבידואלית לכל אחת מכן, בצורה הכי קרובה למה שתכננתי להגיד ולמה שאני אומרת בפועל, כשאני יודעת  - וזו הבעיה – שהיות וזה לא טקסט כתוב, אלא מסר שעובר בעל פה, תמיד יהיה בדרך איזשהו איבוד, שיבוש, עיוות.
נעמי בן-צור: המסר שעובר בעל פה לא יכול לעבור אף פעם באופן מלא בטוהרתו.
נעמי בן-צור: המטרה שלנו היא באמצעות מיומנויות להגיע למכסימום במעבר הזה, שאנשים בצד השני יקלטו את המכסימום ממה שאני מעבירה, ובצורה שהייתי רוצה שהדברים ייקלטו.
נעמי בן-צור: כאשר מדברים על אדם שעומד בפנינו ומעביר מסר, אנחנו מדברים על שני ערוצי תקשורת.
נעמי בן-צור: אחד, זה ערוץ המילולי, והשני זה ערוץ בלתי מילולי.
נעמי בן-צור: לפני כמה שבועות הופיע בידיעות אחרונות מאמר על איכויות הפוליטיקאי החדש, ושם ציטטו ד"ר לתקשורת, יהודית גלילי, והיא דברה על שתי איכויות של הפוליטיקאי החדש.
נעמי בן-צור: אחד, זה אריזת המסרים בצורה אטרקטיבית, והשני מה שנקרא "עובר מסך".
נעמי בן-צור: אם אנחנו חושבים על שתי ההגדרות האלה, זה למעשה שני הערוצים.
נעמי בן-צור: הערוץ של אריזת המסרים בצורה אטרקטיבית זה המסר המילולי, שאני צריכה להכין אותו, לתכנן אותו ולהעביר אותו.
נעמי בן-צור: עובר מסך – זה המכלול שדל המסרים הלא מילוליים.
נעמי בן-צור: אם אין התאמה בין המסר המילולי ובין המסרים הנלווים שאני מעבירה בו זמנית, המסר המילולי יוצא ניזוק.
נעמי בן-צור: הוא יכול ברמה נמוכה של אי-התאמה קצת להשתבש, קצת להתעוות, אבל הסך הכל יעבור, ברמה יותר גבוהה של אי-התאמה יכול להיות מצב של עד כדי היפוך המסר.
נעמי בן-צור: לא יעזור שנגיד אחר כך: אמרתי את הדברים, אולי אפילו הם מוקלטים.
נעמי בן-צור: מה שהעברתי יכול היה להיקלט ממש הפוך, ב-180 מעלות.
נעמי בן-צור: בואו נתרכז בקשר הזה בין התקשורת המילולית והתקשורת הבלתי מילולית.
נעמי בן-צור: יש כאן שקף עם פאי ויש בו פרופורציות, ואנחנו רואים שבתקשורת הבלתי מילולית, מבחינת הכמות, אנחנו מדברים על יותר משני שליש ביחס לתקשורת המילולית.
נעמי בן-צור: אנחנו רואים כאן מה כוללת התקשורת הלא-מילולית, ממה היא מורכבת, גם אלמנטים ויזואליים כמו מבנה גוף, לבוש צבע, שפת גוף, וגם אלמנט כמו איכות קול ודיבור, כי אנחנו מפרידים כאן בין מה אומרים ובין איך מדברים, כלומר כל הצד האודיאלי.הקול צלול או עמום, יש היגוי מסוים כזה או אחר, אינטונציה כן מגוונת, לא מגוונת, גיווני ווליום וכולי.
נעמי בן-צור: כשאנחנו מדברים על פוליטיקאים ופוליטיקאיות, אנחנו מדברים הרבה על מצבי מבחן רושם ראשון.
נעמי בן-צור: כלומר אני, הפוליטיקאית, הולכת לכל מיני קבוצות, אף פעם לא ראיתי אותם הם לא ראו אותי, אני צריכה את הקונטקט הראשון.
נעמי בן-צור: מבחן הרושם הראשון נקרא בית דין שדה, מפני שכולנו חוטאים בהכללות מאוד מהירות, ופסק דין מאוד מהר.
נעמי בן-צור: במבחן רושם ראשון מסתבר שהכמות הגבוהה והמשקל הגדול שיש למסרים הלא-מילוליים הוא גבוה במיוחד.
נעמי בן-צור: היה אנתרופולוג שקראו לו מחרביאן בארצות הברית, הוא היה ארמני אמריקני, והוא נתן אפילו את המינון.
נעמי בן-צור: הוא דיבר על מה נכלל בתוך ההתרשמות שלנו במבחן רושם ראשון: 38% קול, 58% מראה, ו-7% מסרים מילוליים.
נעמי בן-צור: אם תחשבו על ראיון לקבלת עבודה, בליינד דייט, כמה המסרים הלא-מילוליים כבר קובעים את העמדה שלנו ואת הגישה הראשונית.
נעמי בן-צור: בואו ניקח עכשיו את המצב הבסיסי ביותר של תקשורת, של אני ואחר.
נעמי בן-צור: כשאנחנו מדברים על מעגל התקשורת בין אני ובין אחר, אנחנו מדברים על מעגל שיכול להיות מעגל חיובי ויכול להיות מעגל שלילי.
נעמי בן-צור: אני מעבירה את המסר הראשון לאחר, האחר5 מקבל את המסר שלי, והמסר עובר de-coding, נקודת פענוח שלו.
נעמי בן-צור: על סמך הפענוח, ולא רק על סמך המסר שלי, הוא יעביר לי את ההיזון החוזר.
נעמי בן-צור: ההיזון החוזר שאני מקבלת עובר דרך ה-de-coding שלי.
נעמי בן-צור: על סמך הפענוח שלי, אני מעבירה לו את המסר הנוסף, ואני אקבל אחר כך גם את ההיזון החוזר.
נעמי בן-צור: נקודות הפענוח האלה, הן אלה שקובעות שתי תוצאות אפשריות.
נעמי בן-צור: אחת, זה אם יש התאמה בין הערוץ המילולי והערוץ הלא-מילולי - ואלה שני הדברים שעוברים בנקודות הפענוח - מעגל התקשורת יהיה חיובי.
נעמי בן-צור: השני, אם אין התאמה, אם כל אחד מושך לכיוון אחר, יהיה מה שנקרא מעגל תקשורת שלילי או מה שאנחנו קוראים "קצר בתקשורת".
נעמי בן-צור: אז יכולים לבוא משפטים כמו: למה לא הבינו אותי הרי אמרתי את המסרים האלה, למה נוצר פיצוץ כזה, בכלל לא רציתי.
נעמי בן-צור: במקרים כאלה, אם יש לנו טייפ והוא מקליט את המילים, יכול להיות שנראה שהמלים והמשפטים היו בסדר גמור.
נעמי בן-צור: אז מה קרה כאן?
נעמי בן-צור: אי ההתאמה, או אי-הלקיחה בחשבון של למשל ווליום.
נעמי בן-צור: במה עובר ווליום?
נעמי בן-צור: בקול, אבל בעוד כיוונים.
נעמי בן-צור: הוא עובר בשפת גוף כזאת או אחרת, הוא עובר בתנועות ידים, הוא עובר בהבעות פנים, הוא עובר בקשר עין – אולי רציף מידיי – וזה כבר משנה לגמרי את הגישה שלנו אל הערוץ המילולי.
נעמי בן-צור: כלומר, התנאי להעברת מסר אפקטיבי זה קודם כל התאמה מלאה בין שני הערוצים של המסרים, המילולי והבלתי מילולי, כשמדברים על הכשרה להופעה לפני קהל וכלי תקשורת, זה למעשה הבסיס.
נעמי בן-צור: בואו נראה עכשיו מה עומד על סדר היום של פוליטיקאית, מתמודדת, ונבדוק את זה מהקל אל הכבד.
נעמי בן-צור: בשדה הפוליטי יש למתמודדת משימות משני סוגים.
נעמי בן-צור: אחד, הופעה לפני קהל, ויש לנו מהקל אל הכבד: קהל מצומצם – אולי זה יותר קל, קהל גדול – אולי זה יותר קשה, ואחר כך יש לנו את כלי התקשורת.
נעמי בן-צור: גם זה הולך מהקל אל הכבד.
נעמי בן-צור: העיתונות – זה יכול להיות ראיון  עיתונאי, מסיבת עיתונאים, ראיון רדיו, והכי קשה והכי מסובך זו ההופעה בטלוויזיה.
נעמי בן-צור: מה שקובע את רמות הקושי האלה, כלומר מה יותר קל, ומה פחות קל – שני פרמטרים.
נעמי בן-צור: אחד, מידת הוודאות, כלומר אני יודעת מה הולך להיות.
נעמי בן-צור: כשאני מופיעה לפני קהל - עוד מעט נראה מה צריכים לעשות כדי להגיע לרמת ודאות מכסימלית – אני יודעת מה הולך להיות.
נעמי בן-צור: גם משך הזמן שלי, אני יודעת שיש לי 20 דקות, חצי שעה.
נעמי בן-צור: גם אם זה לא הולך כל כך טוב, יש לי אפשרות לשפר את הדברים.
נעמי בן-צור: יש לי את הקהל מול העיניים, אני יכולה לקלוט אותו, אני יכולה לעשות שיפורים תוך כדי, אם אני קולטת גלים לא חיוביים מצד הקהל.
נעמי בן-צור: אנחנו עוברים לקיצוניות השניה, כי באמצע זה נופל בין שני הכיוונים.
נעמי בן-צור: אנחנו מדברים בטלוויזיה על מידת ודאות נמוכה, אני לא בדיוק יודעת מה הולך להיות, מידת שליטה נמוכה, כי בעצם המראיין שלי הוא זה שקובע.
נעמי בן-צור: אנחנו נראה איך באמצעות מיומנויות והכנה אנחנו יכולים גם להעלות את רמת הוודאות, וגם להעלות את מידת השליטה.
נעמי בן-צור: נלך עכשיו לשני הכיוונים האלה, של הופעה מול קהל ואחר כך נעבור לקשה ביותר, שזה הופעה בטלוויזיה.
נעמי בן-צור: קודם כל, כדי להעלות את רמת הוודאות ואת רמת השליטה, מתבקשת מאתנו עבודה, אין כאן קיצורי דרך.
נעמי בן-צור: יש כאן כמה שלבים של השקעת העבודה שנחנו צריכים לעשות.
נעמי בן-צור: השלב הראשון הוא שלב התחקיר.
נעמי בן-צור: ראיתי פוליטיקאים, שלוויתי אותם לא פעם, שעושים טעות גדולה, וזו טעות מאוד שכיחה.
נעמי בן-צור: אם ניקל למשל חוגי בית, זה לרוץ בערב אחד ל-5 חוגי בית.
נעמי בן-צור: הכנתי מסר אחד, אני רצה ממקום למקום.
נעמי בן-צור: אין לי מושג מי נמצא בכל חוג בית, מה מעניין אותם, למה הם באו, מה הציפיות שלהם ממני, אם זו קבוצה מזדמנת או מסגרת קבועה, מה הנושאים שעל סדר היום שלהם, האם זה תברואה, חינוך, כבישים, ואני מדברת.
נעמי בן-צור: מה שקורה בדרך כלל, זה שלא הרווחתי שום דבר מערב כזה שהשקעתי בו בסופו של דבר המון מאמץ, גם ארגוני וגם תוך-כדי.
נעמי בן-צור: לכן יש העניין של מודיעין.
נעמי בן-צור: כלומר, אני אוספת מידע על קהל היעד שלי מכל מיני פרמטרים: כמה משתתפים יהיו, קבוצת גיל שלהם, אם זה רוב נשים או רוב גברים או באמצע, מצב סוציו-אקונומי, רמת השכלה, מידת שליטה לשונית – השפה בה אני מעבירה את הפרזנטציה – זה חשוב מאוד בתנאים שלנו בארץ.
נעמי בן-צור: יש דבר נוסף, וזה התנאים הפיזיים, כלומה מה המגרש שבו אני הולכת להופיע.
נעמי בן-צור: למשל, העניין של מספר משתתפים מל גודל המבנה.
נעמי בן-צור: ברגע שאנשים נמצאים בתנאי צפיפות מידת הקשב שלהם יורדת.
נעמי בן-צור: אנשים לא מרגישם בטריטוריות מצומצמות.
נעמי בן-צור: יכול להיות שחלק מהם יגיבו בעוינות יותר מהירה מאשר במצבים אחרים, וזה יכל ליצור מצב מאוד לא נוח.
נעמי בן-צור: אנשים יהיו גם קצרי רוח, ירצו כבר רק לגמור ולצאת מהסיטואציה.
נעמי בן-צור: תאורה עמומה, למשל.
נעמי בן-צור: כולנו יודעים שבתנאי תאורה עמומים כולנו חצי רדומים, והרבה פחות אפקטיביים לקליטת המסרים.
נעמי בן-צור: פודיום, מיקרופון  - כל אביזרי ההופעה, כולם באחריותי.
נעמי בן-צור: אני לא יכולה להגיד הטכנאי לא הכין חוט מאריך, לכן המיקרופון לא עובד.
נעמי בן-צור: כל הנקודות של כישלונות טכניים ובעיות, תמיד ירדו מהרקורד שלי.
נעמי בן-צור: השלב הבא, אחרי שהכנתי את כל התחקיר, הוא שלב של הכנת המסרים המילוליים.
נעמי בן-צור: כאן יש שיטה, והדגמתי לכם במודל, אחד מיני כמה מודלים שקיימים, הוא נקרא המסר האינפורמטיבי.
נעמי בן-צור: זה מודל מאוד יעיל לבניית מסרים ולארגון שלהם.
נעמי בן-צור: מול הקהל – וזה מאוד חשוב – אחרי שאני יודעת כבר את הפרופיל של הקהל, אני בונה את הפרזנטציה, בוחרת את הנושא, את החלוקה לפרקים.
נעמי בן-צור: העניין של הפתיחה והסוף, אלה השלבים שבהם אני צריכה להתחבר אל קהל היעד.
נעמי בן-צור: אם אנחנו מדברים על פוליטיקה, אנחנו מדברים על התחברות שיש לה אלמנט רגשי.
נעמי בן-צור: אם אני לא אדע מי הקהל הזה, מה הצרכים שלו, מה הפרופיל שלו, יהיה לי מאוד קשה לבחור את האלמנטים בהם אני מתחברת אליהם בכיוון יותר רגשי, כשהמטרה היא ליצור זרימה נעימה ונוחה של תקשורת מהתחלה, וגם להעלות את רמת הקשב שלהם.
נעמי בן-צור: אמצעים בוני קשב, יש לנו בעיה עם הקשב של האנשים בצד השני.
נעמי בן-צור: חשוב לזכור שאין דבר כזה קשב רציף.
נעמי בן-צור: לכולנו, גם אם נהיה מאוד מעונינים במסר, יש תמיד עליות וירידות ודעיכות, והאחריות היא שלנו, בתור מעבירי המסר, כל פעם לבנות מחדש את הקשב של האנשים באמצעות אמצעים בוני קשב.
נעמי בן-צור: אחרי שגמרנו את כל הדבר הזה, מגיע השלב של הגיבוי בכתב.
נעמי בן-צור: הגיבוי בכתב זה עוגן ההצלה שלי.
נעמי בן-צור: יש שיטה להכין את הגיבוי בכתב, באמצעות כרטיסיות שמה שמופיע בהן זה מינימלי, כשהמטרה של הכרטיסיות זה להיות fast food for the eye, מזון מהיר לעין.
נעמי בן-צור: אין לי זמן לקרוא טקסטים, אני צריכה לקבל את הגירוי ומיד להמשיך הלאה.
נעמי בן-צור: העניין של ניהול הזמן גם חשוב.
נעמי בן-צור: ברגע שיש לאנשים ציפיות מבחינת הזמן, נאמר הפוליטיקאית תופיע בפנינו חצי שעה, ועוברות 30 דקות, 40 דקות, והיא לא יורדת, אין ספק שהקשב ברמת ה-30 דקות האלה הוא שונה לגמרי, וגם הפוך.
נעמי בן-צור: אם מצפים ל-30 דקות, ופתאום אחרי 15 דקות אני כבר התקפלתי והלכתי, לא היה תיאום ציפיות מספיק.
נעמי בן-צור: כשלמדתי את הנושא בארצות הברית היה משפט שחזר, וכל הזמן  הכניסו לנו אותו לראש: You need 5 days to make 5 minutes speech.
נעמי בן-צור: אין קיצורי דרך, המילה היא: השקעה, השקעה והשקעה.
נעמי בן-צור: בזמן ההופעה מילת המפתח היא מיומנויות.
נעמי בן-צור: אף אחד לא נולד עם מיומנויות, לא להופיע בפני ולא להופיע באולפן טלוויזיה.
נעמי בן-צור: המיומנויות האלה הן נרכשות, צריכים לתרגל אותן, אבל הבשורה הטובה כאן היא שבסך התרגול מופיע טייס אוטומטי, ומסדר לנו את המיומנויות האלה, שכולן מחוברות אחת לשניה, ואנחנו כבר לא צריכים יותר לחשוב ולהתעסק בזה.
נעמי בן-צור: כשאנחנו מפעילים את כל המיומנויות האלה, שכולן למעשה גשרים אל הקהל, ליצור את ההתייחסות ברמה האינדיבידואלית, כי דברנו על זה שהמסר לא עובר לקולקטיב אלא לאנשים אינדיבידואלים, אנחנו מדברים על גשרים שאנחנו בונים אל הקהל.
נעמי בן-צור: מתברר שבאמצעות המיומנויות האלה, אנחנו יכולים להשיג 30% נוספים בקליטת המסרים.
נעמי בן-צור: 30% זה המון, ואם אנחנו מרוויחים עוד 30%, קבלנו מתנה גדולה מאוד.
נעמי בן-צור: יש דוגמאות של עשי, אל תעשי.
נעמי בן-צור: גם מאחורי פודיום, גם בהופעה בחשיפה מלאה, ואפשר לראות מרכז לשון הגוף, תנועות ידיים, שתמיד שאלה השאלות היא מה עושים עם הידיים, ובאמת יש דברים מובנים שעושים עם הידיים, בהתאמה אל המסר המילולי כדי להכפיל את המסר.
נעמי בן-צור: לתת אותו מסר גם לעין וגם לאוזן בתזמון מלא.
נעמי בן-צור: נעבור עכשיו למדרגה הגבוהה ביותר, הקשה ביותר, וזה ההופעה בטלוויזיה.
נעמי בן-צור: כאן יש לנו עבודה, שמבחינת ההשקעה היא דומה, אבל יש לה כיוונים קצת אחרים, מפני שאנחנו לא לבד פה.
נעמי בן-צור: נתחיל בעניין של איסוף מידע.
נעמי בן-צור: קודם כל, כאשר מתקשרים אליי ומזמינים אותי, ש כמה שאלות יסוד שאני צריכה לשאול.
נעמי בן-צור: אחד, מה הנושא.
נעמי בן-צור: יש נושא שאני אומרת, כרגע הזמן הכי מתאים לדבר עליו, יש נושא שאני אומרת שבעוד שבוע אני יודעת שיהיו התפתחויות שמאוד יעזרו לי, ואין לי שם עניין כרגע להיות כרגע במצב פחות טוב, רק לבוא ולהתראיין על הנושא הזה.
נעמי בן-צור: שאלה נוספת היא מה מצפים ממני.
נעמי בן-צור: נאמר, מצפים ממני, בנושא מסוים, לתקוף את ראש העיר.
נעמי בן-צור: האם זה באינטרס שלי?
נעמי בן-צור: יכול להיות שזו חגיגה, יכול להיות שאני לא רוצה להתקרב לזה.
נעמי בן-צור: כאן מופיע האלמנט הנוסף: מה התוכנית ומי קהל היעד.
נעמי בן-צור: יש תוכניות שאני  אומרת שאין לי עניין, קהל היעד של התוכנית הזאת הוא לא על האג'נדה שלי, ואין לי עניין – אולי לתרגול, אבל לא יותר מזה.
נעמי בן-צור: אם התוכנית עברה מבחינתי, את 3 המשוכות האלה, כאן מגיע השלב של ההכנה.
נעמי בן-צור: הדבר הראשון זה לקלוט את המאפיינים של התוכנית, זה כמו הפרופיל של הקהל, כדי שאני אוכל להשתלב בה בצורה הכי טובה.
נעמי בן-צור: הנושאים שהתוכנית מטפלת בהם, קהלי היעד שיש לתוכנית הזאת, האופי של התוכנית – האם המטרה של התוכנית היא להעביר מידע, עימות, תחקיר, משהו קליל כמו טוק- שואו, בידור.
נעמי בן-צור: אם אני לא אדע את זה מראש לא אוכל להתאים את עצמי ולהשתלב נכון בתוך התוכנית.
נעמי בן-צור: ניקח למשל אינפורמציה של האם השידור הוא חי או מוקלט.
נעמי בן-צור: אינפורמציה מאוד חשובה ומשמעותית.
נעמי בן-צור: שידור חי – מה היתרון שלו?
נעמי בן-צור: שכל מה שאני אומרת נכנס.
נעמי בן-צור: החיסון לו – שכל מה שאני אומרת נכנס.
נעמי בן-צור: שידור מוקלט, החיסרון שלו הוא שאין לי מושג איך תיראה העוגה בסוף, איך היא תצא מהתנור.
נעמי בן-צור: דבר אחד שכדאי לזכור בקשר לשידור מוקלט, והרבה מרואיינים לא יודעים את זה, זכותי, כמו זכותו של המראיין, לעשות קאט ולהתחיל והתחלה, אם התחלתי בניסוח, והוא יצא מסורבל, לא טוב, לא נכון.
נעמי בן-צור: זו זכותו של מראיין, כי תמיד בשידור מוקלט נותנים הרבה יותר זמן, ובסופו של דבר חותכים את החלקים שיורדים.
נעמי בן-צור: דבר נוסף חשוב מאוד זה המראיין.
נעמי בן-צור: דרך הצפייה בתוכנית, אני גם קולטת את המראיין.
נעמי בן-צור: אני קולטת את המקצועיות שלו, באיזו מידה הוא מעודכן.
נעמי בן-צור: למשל, אחד המראיינים המעודכנים ביותר ברדיו זה אריה גולן בבוקר.
נעמי בן-צור: אני חושבת שרבים מאתנו שומעים אותו.
נעמי בן-צור: הוא יודע בדיוק מה קורה, משום שב-4:00 בבוקר הוא מתחיל להאזין ולאסוף דרך האינטרנט וכל ערוצי התקשורת, לקלוט מה קורה.
נעמי בן-צור: אין דבר שנעלם ממנו בשעה שהוא נכנס לשידור.
נעמי בן-צור: מול מראיין כזה, אם אני לא אהיה מעודכנת, אני בצרה גדולה מאוד.
נעמי בן-צור: אחת המכות שקורות זה שהמראיין מדבר על משהו שלי אין מושג שזה קרה.
נעמי בן-צור: לכן, ההתעדכנות היא דבר מאוד חשוב.
נעמי בן-צור: אני לומדת גם על ההתייחסות שלו למרואיינים, אני לומדת על הלבוש שלו – זה נותן את האינדיקציה לגבי מידת הפורמליות של התוכנית, שפת הגוף שלו, קול ואיכות דיבור שלו.
נעמי בן-צור: תמיד אני אמדד מולו.
נעמי בן-צור: אם הוא מדבר לאט ואני מהר, תמיד הוא יהיה הקנה מידה.
נעמי בן-צור: דבר נוסף הוא עניין מבנה הסט.
נעמי בן-צור: זה נותן לי את האינדיקציה לגבי צבעים, איך אני צריכה להתלבש - ההופעה החיצונית שלי היא דבר חשוב מאוד בטלוויזיה.
נעמי בן-צור: דבר נוסף שאני יכולה לראות, זה עבודת המצלמות.
נעמי בן-צור: הקצב שלהן, התקריבים, הנטייה לעשות את זה, מספר מצלמות שעובדות.
נעמי בן-צור: לגבי ההכנות.
נעמי בן-צור: אני רוצה לדבר על הורדת מידת אי הוודאות שיש לי בדרך של רשימת שאלות צפויות.
נעמי בן-צור: אני אתן לכן דוגמה.
נעמי בן-צור: לפני כמה זמן עשינו סמינר לראשי ערים.
נעמי בן-צור: בנינו ראיון מול שאלה של בניה לגובה מול בניה צמודת קרקע.
נעמי בן-צור: היו כ-20 ערים, בקשנו מכל אחד לערוך רשימה ל השאלות שסביר שישאלו אותן.
נעמי בן-צור: מצאנו מתאם מאוד גבוה בין השאלות שהם סברו שישאלו אותם.
נעמי בן-צור: בזמן הפסקת הצהרים הגיע המראיין – זה היה יעקב אילון – אמרנו לו: זה הנושא, תכתוב את רשימת השאלות שאתה מניח שאתה הולך לשאול אותם.
נעמי בן-צור: הוא רשם את רשימת השאלות, וכאן לא הייתה הפתעה, מפני שהקורלציה בין מה שאני סבורה שישאלו אותי בנושא מסוים מול ההקשר האקטואלי ובין מה ששואלים אותי בפועל, מגיע – לא תאמינו – לרמה של 80% - 85%.
נעמי בן-צור: כאן, מבחינת רמת הודאות, כבא העליתי בצורה מאוד משמעותית את רמת הוודאות, כי אני מכינה את התשובות האופטימליות.
נעמי בן-צור: סל התחמושת שבעזרתו אני יכולה להסיט ראיון מסדר היום של המראיין אל סדר היום שלי.
נעמי בן-צור: עוד לא ראיתי מראיין שהפסיק מרואיין שאמר לו: אני רוצה לתת לך דוגמה.
נעמי בן-צור: למה?
נעמי בן-צור: מפני שזה רייטינג, מפני שדומה זה סיפור קטן, זה תמיד מזקיף את האוזניים, אנשים נכנסים יותר לקשב, ומה אכפת למראיין אם הוא מקבל ממני אמצעים בוני קשב.
נעמי בן-צור: עניין של הסאונד-בייט, אני חושבת שהוא כבר מוכר לכולנו, החשיבות שלו, המסר המרכזי האחד, משפט המחץ, שאני מחויבת לעצמי להעביר אותו תוך כדי הראיון.
נעמי בן-צור: לא משנה מה השאלות פעם, פעמיים ואולי גם שלוש.
נעמי בן-צור: על בחירת הלבוש כבר דברנו, זה דבר מאוד אינדיבידואלי ומאוד חשוב.
נעמי בן-צור: חשוב גם – עד כמה שאפשר – שיהיו תנאים לערוך סימולציות של מראיין מרואיין.
נעמי בן-צור: כשאני נותנת הדרכות, הרבה פעמים אנחנו עושים את זה עם מראיין מקצועי, מול התרחישים שמתאימים לאדם שעובר את ההדרכה, ואנחנו עושים את זה בתנאים הכי קרובים לתנאי אמת.
נעמי בן-צור: הטלוויזיה זה המדיום הכי קשה לעבור אותו בשלום, כי אני צריכה לשים לב מעבר למסרים המילוליים שאני מעבירה, מה אני מעבירה ויזואלית – מלמעלה עד למטה.
נעמי בן-צור: זה דורש ריכוז מאוד גבוה, לכן העניין של התעלמות מגירויים סביבתיים הוא תנאי.
נעמי בן-צור: מי שיושב באולפן הטלוויזיה ומסתכל על המוניטור, איך הוא נראה כרגע, מסתכל על המצלמות, איזה אור אדום כרגע נדלק או כל הצוות שמסתובב, ספק אם הוא יעבור בשלום.
נעמי בן-צור: כל העניין הוא להתרכז בתוך הסט, לא תהיה שום תשומת לב צדדית.
נעמי בן-צור: עוד דבר אחד זה גניבת זמן מצלמה באמצעות הבעות פנים או תנועות ידיים.
נעמי בן-צור: בעימותים למשל, זה מכשיר מאוד טוב, כי ברגע שהמצלמה בטלוויזיה – שזה קודם כל מדיום ויזואלי – קולטת גירויים כאלה, היא תתביית עליי, מפני שאני עושה אותם, ותמונה אחת – כידוע – שווה 1,000 מילים.
נעמי בן-צור: שני דברים חשובים: לא לתקוף אישית את המראיין, אין טעם, הוא לא היריב שלי, הוא כלי להעברת המסרים שלי, ותמיד יש לו את זכות המילה האחרונה והוא יכול להכניס לי, ואין לי כבר אפשרות להחזיר לו כי זמננו תם.
נעמי בן-צור: הדבר הנוסף הוא לא להיות הילדה הטובה, שמשיבה לשאלות כמו שהן נשאלו, כמו בחינות בבית ספר.
נעמי בן-צור: אני לא נבחנת אם עניתי לשאלה, אני נבחנת אם העברתי את המסרים שלי, וזה יכול להיות הבדל גדול.
נעמי בן-צור: דבר אחרון.
נעמי בן-צור: מה שהרבה פעמים עומד בינינו ובין הופעות, בין אם ה בפני קהל או כלי תקשורת, זה עניין של אימת קהל.
נעמי בן-צור: אנחנו מדברים על אנרגיה שיכולה להיות שלילית, שיכולה לשתק, ולפעמים אפילו ממש לעצר ולהכניס אותנו לקיפאון, ולהכניס אותנו לתוך בועה ונקרין מתח ועצבנות.
נעמי בן-צור: זו יכולה להיות גם מנוף להעברת המסרים שלנו.
נעמי בן-צור: בעזרתה – בעזרת האנרגיה – נקרין דינמיות, ביטחון עצמי, התחברות לקהל.
נעמי בן-צור: כשאדם מופיע לפנינו, אנחנו קולטים את האנרגיה שלו בשני כיוונים.
נעמי בן-צור: כיוון אחד, זה אנרגיית הגוף, כיוון שני זה אנרגיית הקול.
נעמי בן-צור: היות וזה בא מאותו מקום, צריכה להיות התאמה בין שני סוגי האנרגיה האלה, וזה נראה כמו כלים שלובים, כלומר המפלס בסופו של דבר מתאחד.
נעמי בן-צור: מ מרים את האנרגיה?
נעמי בן-צור: לא אנרגיית הקול.
נעמי בן-צור: אם אנחנו רוצים להרים את האנרגיה זה ייעשה מיד מהתחלה, על ידי הפעלה של אנרגית הגוף.
נעמי בן-צור: בעזרת הפעלה של אנרגיית הגוף – כמו גלגלי שיניים – אנחנו מפעילים את אנרגית הקול, הבעות הפנים שלנו נפתחות, הפנים שלנו נעשות יותר צבעוניות, וכושר הריכוז שלנו עולה, כמות הנתקים בקו המחשבה יורד בצורה משמעותית.
נעמי בן-צור: זה עניין של קבלת אחריות.
נעמי בן-צור: כלומר, הכל תלוי בי.
נעמי בן-צור: כמה כללי יסוד להופעה טובה.
נעמי בן-צור: הדבר הראשון הוא תקשור עם הקהל, אני לא באה כדי להיות עם עצמי, אני באה כדי להיות אתכם.
נעמי בן-צור: הדבר השני, לא להתייחס לקהל כאל מסה, אלא אוסף של אינדיבידואלים שאני צריכה להגיע אליהם.
נעמי בן-צור: הדבר השלישי – שהוא כבר מובן מאליו – התאמה בין המסרים המילוליים והבלתי מילוליים, ובעזרת כל הכלים האלו אני אוכל לא להיות איזה שכפול, אלא להעביר את האני האמיתי שלי.
נעמי בן-צור: לא נותר לי אלא לאחל לכן בהצלחה בבחירות, ובכל המשימות הפוליטיות.
גילה גמליאל: אני רוצה להודות לגברת נעמי בן צור על ההרצאה המאלפת.
גילה גמליאל: באופן אישי, חשבתי על זה שבכל ההופעות שלי בתקשורת לא חשבתי שצריך לעשות הכנה כזאת מקיפה ומקצועית, אז אני אקח את הדברים לתשומת הלב.
גילה גמליאל: אני רוצה שוב לציין שההרצאה כאן בהתנדבות, יישר כוח על כך.
גילה גמליאל: הצטרף אלינו חה"כ רשף חן משינוי.
גילה גמליאל: הוא חבר בוועדה לקידום מעמד האישה, הוא עושה עבודה מעולה.
גילה גמליאל: כן ירבו חברי כנסת שפעילים כמו חה"כ חן בוועדה שלנו, והכל יהיה טוב.
גילה גמליאל: אחת הבעיות הקשות בכל מה שקשור לייצוג הולם במוניציפלי נובע מהנתון העובדתי שלהיות נציג ציבור במוניציפלי הוא ללא שכר בתור חברי מועצות וחברי עיריות.
גילה גמליאל: זה מקשה על ההתמודדות, וגם על כך צריך לתת את הדעת.
גילה גמליאל: אני רוצה להזמין את חברת הכנסת מרינה סולודקין מהליכוד שתברך את כולנו.
גילה גמליאל: גם היא חברה בוועדה לקידום מעמד האישה.
גילה גמליאל: היא פעילה מאוד בקידומן של נשים.
מרינה סולודקין: צהרים טובים.
מרינה סולודקין: אני חושבת שיש חשיבות רבה לכך שאנחנו יושבות כאן, אחרי בחירות ב-3 הערים.
מרינה סולודקין: אנחנו צריכים להסיק מסקנות ולהפיק לקחים.
מרינה סולודקין: יש תבוסות אם נשים לא נכנסות לרשימות המוניציפליות החדשות.
מרינה סולודקין: זו תבוסה לא מפלגתית, אלא לכולנו, לנשים ואזרחים של מדינת ישראל.
מרינה סולודקין: כיו"ר לשעבר, ב-1998, בוועדה למעמד האישה, אני אומרת לכן שכוועדה אנחנו צריכים לחשוב על מה שקרה גם בירושלים, גם באור עקיבא.
מרינה סולודקין: אני מאוד ממליצה לחה"כ גמליאל, שהיא יו"ר מאוד פעילה, לחשוב על סדרת פגישות עם נשים של מפלגות, כדי להמריץ כניסת נשים לרשימות.
מרינה סולודקין: אני לא יודעת אם זה נכון עכשיו או לא נכון, אבל אני מציעה שאנחנו נצא בקריאה חשובה, שברשימות מפלגתיות אם אין נשים בחמישייה הפותחת, אז לא להצביע בכלל לרשימות האלה.
מרינה סולודקין: דבר שני, אם ברשימות העצמאיות אין אישה בשלישייה הפותחת, גם לא להצביע.
מרינה סולודקין: אנחנו צריכים לכתוב את זה, חה"כ גמליאל, במכתבים שלנו של הוועדה של מעמד האישה, שאנחנו יוצאים בראיה הזאת לראשי המפלגות, וגם אם אפשר להגיד את זה בכל הזדמנות, בכל הכנסים.
מרינה סולודקין: אני מאחלת לכולנו הצלחה, ואני בטוחה שאם אנחנו נעשה את זה, אז הצלחה תהיה.
גילה גמליאל: תודה רבה לחה"כ סולודקין, אנחנו נאמץ את ההמלצה ונוציא את המכתבים בהתאם.
גילה גמליאל: אני רוצה להזמין את חה"כ רשף חן.
רשף חן: בוקר טוב.
רשף חן: אני קודם כל מתנצל.
רשף חן: בגלל שיטת העבודה בכנסת, אני צריך לדלג בין הוועדות כדי להצביע, וקורה שאני נכנס ויוצא.
רשף חן: אני מאוד שמח לראות אתכן כאן, אני מאוד שמח לראות את נציגות מפלגת שינוי כאן, שאני מזהה רבות מהן.
רשף חן: מאז שנכנסתי לפעילות פוליטית, לפני 10 שנים בערך, הנושא של נציגות נשים הוא נושא שהטריד אותי והיה חשוב לי.
רשף חן: אני בא ממקום בו נציגות הנשים תמיד הייתה טובה מאוד, שזה חיפה.
רשף חן: בסניף שינוי בחיפה – פרופ' יהודית נאות הובילה את הסניף - יש לנו מסורת ארוכה של יושבות ראש סניף, נציגות במועצת העיר.
רשף חן: ברשימה הנוכחית שלנו, 2 מ-4 הראשונים הן נשים ויו"ר הסניף היא אישה.
רשף חן: זה לא אומר שהמצב משביע רצון באופן מוחלט, לא בכלל ולא בשינוי, שהיא מפלגה יחסית מתקדמת בעניין הזה.
רשף חן: אני חושב שישנה בעיה קשה של ייצוג נשים, בעיקר בשלב של עידוד נשים להיכנס לפוליטיקה בכלל.
רשף חן: אני חושב - שוב, אני שופט את הדברים על פי המפלגה שלנו – אין מספיק נשים בנכנסות לפוליטיקה, והתוצאה הבלתי נמנעת של זה, שככל שמתקדמים הלאה גם אין ייצוג הולם של נשים.
רשף חן: זו בעיה שנובעת מכך שאנחנו חיים בחברה שוביניסטית שמשדרת מסר, שאומר שפוליטיקה זה מקצוע כוחני ומתאים לגברים ולא לנשים.
רשף חן: זה משהו שאנחנו חייבים לשנות.
רשף חן: השינוי הזה צריך להיעשות ברמת השכנוע, הוא צריך להיעשות גם ברמת התיקון.
רשף חן: זו הסיבה שאני שייך למיעוט מסוים במפלגה שלי, שחושב שצריך לעשות אפליה מתקנת.
רשף חן: צריך לעשות אותה בזהירות, היא צריכה להיות מגובה גם בזה שיהיו מספיק מועמדת נשים.
רשף חן: המצב שבו יש מיעוט קטן מאוד של מועמדות על מקומות משוריינים הוא מצב לא קין, צריך לעשות את שני הדברים במקביל.
רשף חן: נדמה לי שדרך הכפייה היא לא דרך כל כך טובה, דרך העידוד לעומת זאת היא דרך טובה מאוד.
רשף חן: אני חושב שהכסף מדבר.
רשף חן: אני חושב שצריך לקדם חקיקה שאומרת למפלגות אתן חופשיות לעשות מה שאתן רוצות, אבל אם תנהגו כפי שאנחנו חושבים שאתן צריכות לנהוג ותעשו העדפה מתקנת, אז יהיה כדאי לכן בכיס.
רשף חן: אז באמת על אחד יקבל את ההחלטה שלו, אבל נדמה לי שכסף מדבר.
רשף חן: אני יודע שההצעה הזאת מתגלגלת, אני לא יודע באיזה שלבים היא.
רשף חן: אני בוודאי מתכוון לתמוך בה, אני חושב שזו הצעה נכונה.
רשף חן: יותר מכל, פשוט צריך להתמודד, ולכם הנוכחות שלכן כאן והעובדה שאתן מתמודדות, זה דבר נפלא.
רשף חן: תודה לכן.
גילה גמליאל: תודה רבה לחה"כ חן.
גילה גמליאל: לגבי הצעת החוק הזאת שדברת, זו יוזמה של כ"ן – כוח נשי, ואנחנו מקדמים את זה בברכה.
גילה גמליאל: אני רוצה להזמין את הגברת אתי אשד, יועצת תקשורת, פוליטיקה ומשפט.
גילה גמליאל: שוב יש לציין שמדובר כאן בהתנדבות, ובסיוע של הגברת מיכל יודין, אני מודה לכן על כך.
אתי אשד: בוקר טוב לכולן, אתחיל בהצגה קצרה שלי ושל שותפתי, דורית שמואלי.