GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שרלי קרני: ברור שזה שינוי, מהלך כזה הוא לא מינורי, הוא יוצר איזה שהוא שינוי וגם שינוי תודעה ופתאום יחידות שבעבר לא היו בהן יש בהן, ולחיילות עצמן זה יוצר איזה שהוא שינוי, למשפחה זה יוצר שינוי, לחברה זה יותר שינוי, ולכן שמנו לעצמנו למטרה לעקוב וללוות את המהלך על מנת לעשות גם תהליך של הפקת לקחים בתוך הצבא על המהלך החדש הזה.
שרלי קרני: ומה שאני אציג כרגע זה את התוצאות של אותו ליווי שביצענו בשנתיים האחרונות עם המסקנות.
שרלי קרני: כמובן שמה שאני מציגה זה נכון לתקופה שבה בדקנו.
שרלי קרני: היום חלק מהדברים, ואנחנו נתייחס אליהם, חלק מההמלצות כבר בתהליכי יישום ולכן המציאות היא כבר שונה.
שרלי קרני: במהלך השנתיים האחרונות ביצענו מספר מהלכים.
שרלי קרני: אחד אספנו נתונים.
שרלי קרני: כל העבודה הזאת בוצעה בשיתוף פעולה מלא עם ענף תכנון כח אדם מילואים, ראש מדור יושבת כאן שהיתה שותפה לעבודת המטה והמחקר, כך שיש כאן שני צדדים לתהליך הליווי.
שרלי קרני: ריכזנו נתונים דרך ענף תכנון כח אדם מילואים כי בדקנו תכנון מול ביצוע, זה השלב הראשון, האם אנחנו רק מגדירים מה אנחנו רוצים או האם אנחנו מבצעים גם בפועל.
שרלי קרני: וראינו שבאמת הביצוע הולם את התכנון.
שרלי קרני: לאחר מכן ביצענו שיחות עם מפקדים, ביצענו שיחות עם קציני כוח אדם שקולטים נשים במילואים ליחידות שלהם.
שרלי קרני: ביצענו סקר במסגרת יום השיחרור של חיילות שעומדות להשתחרר מהצבא ממש ביום שיחרורן, ומדובר רק בקרב כאלה שמיועדות לשרות מילואים, רצינו לבדוק את העמדות שלהן.
שרלי קרני: ביצענו סקר טלפוני בקרב נשים שהשתתפו בחומת מגן וקבוצות מיקוד ורעיונות בקרב חיילות ומפקדים במסגרת שריקה מזרחית בפיקוד העורף, וכאן באמת זכינו לשיתוף פעולה מלא מפיקוד העורף.
שרלי קרני: כל המדע הזה רוכז תחת שתי קטגוריות שאנחנו קוראים להם גורמים מקדמים וגורמים מעכבים.
שרלי קרני: ואני אתייחס מה למדנו מהגורמים האלה.
שרלי קרני: הגורמים המקדמים ראינו גם חיוניות וצורך במשאב הנשי והציג את זה גם ראש ענף תכנון כוח אדם במילואים, ראינו גם בחומת מגן וגם בשריקה מזרחית הפעלה בפועל, שזה שינוי.
שרלי קרני: אמרנו זה יהיה מקרה הבוחן, האם במצב האמת באמת מפעילים.
שרלי קרני: אם הן חיוניות יפעילו.
שרלי קרני: אם לא יפעילו סימן שהן כנראה לא חיוניות וזה אומר דרשני.
שרלי קרני: ואכן ראינו הפעלה, גם בצוי שמונה, זאת אומרת שזו כבר איזו שהיא אמירת צורך, מעבר לצורך הראשוני, אפילו נדרש לפני הזמן, נדרש דרך צו מסוים.
שרלי קרני: המפקדים ציינו את הצורך במסגרת התקופה הזאת של הנשים בשרות מילואים, וגורמי כוח אדם, שמעתם את זה גם מראש ענף תכנון כוח אדם אבל גם ביחידות ציינו את הצורך בנשים בשביל לסגור את הפערים שקיימים וניתן מענה גם לסוגיה הזאת.
שרלי קרני: כלומר אם יש משהו שמקדם את המהלך זה שבאמת צריך, ולא כי משובצות נשים במקומות שלא צריך ואז זה ישב על המצבות.
שרלי קרני: אנחנו באמת רואים שהמהלך הנכון של לשים אותן איפה שצריך הוא באמת משהו שצריך להמשיך איתו.
שרלי קרני: הדבר השני שמסייע זו המוטיבציה של הנשים, וזה דרך הסקרים.
שרלי קרני: הנשים מגיעות כשקוראים להן, אחוז ההתייצבות הוא גבוה, הן מגיעות במקום, הן מגיעות בזמן, אפילו גילינו שמגיעות בדרך כלל יותר מוקדם מהגברים שלמדו כבר איזו שהיא תרבות מסויימת של התנהגות, הנשים יותר ממושמעות בהתנהגות הזאת ומגיעות במועד שכתוב להן בצו.
שרלי קרני: הן לא הציבו קשיים גם כשהן מחוייבות בתקופה הזאת ללימודים, וצריך לזכור שנשים שכרגע מגוייסות הן כמובן הדור היותר צעיר, זה נפל להן על תקופה מאוד לא נוחה, זה בדיוק נפל על תקופת המבחנים באוניברסיטה ולמרות זאת אחוז ההתייצבות היה אחוז גבוה מאוד.
שרלי קרני: הן התייצבו גם כשדובר בצו שמונה, שזה קריאה חריגה.
שרלי קרני: הן לא העלו בעיות גם כשדובר על לינה, זאת אומרת לא רק לבוא ליחידה פתוחה הלוך חזור אלא גם כשזה מחייב לינה במסגרת ימי המילואים גם אז לא העלו קשיים מיוחדים.
שרלי קרני: בדקנו את כל האפשרויות על כל ההתנהגויות למיניהם.
שרלי קרני: והן התייצבו גם כשהן קיבלו תגובות לא מעודדות מהסביבה החברתית, עד כדי חוסר אמון או אמירות ציניות כמו אם קיבלת צו שמונה צריך כנראה לרדת מהארץ.
שרלי קרני: זה אמר איזה מרצה באוניברסיטה לאחת מנשות המילואים.
שרלי קרני: דבר נוסף שמעיד על המוטיבציה זה מתנדבות, ראינו שיש לנו גם קבוצה של מתנדבות למילואים, נשים מתנדבות גם אם הן לא צריכות היום כי הן לא שייכות לקטגוריה שקיבלו צו.
שרלי קרני: הדבר השלישי זה האיכות.
שרלי קרני: ככלל אנחנו רואים שהנשים פותחות איזה שהוא מרחב חדש של איכויות, כי יש פה קבוצה מאוד גדולה של קצינות, מדובר פה כמובן בנשים איכותיות, יש פה קבוצה גדולה של בוגרות מערכים פיקודיים למיניהם ולכן אין ספק שהאיכויות הן בהתאם.
שרלי קרני: המפקדים ידעו להגיד את זה, הם ידעו להגיד שהם זוכים לאיכות טובה, שבאה לידי ביטוי גם בתפקוד שלהן, גם ברצינות שלהן וכמובן גם במוטיבציה שהצגתי אותה קודם.
שרלי קרני: נתון שלא עלה במחקר ואני מציינת אותו כי אני הייתי ערה לו במהלך התקופה הזאת, פשוט לא בדקנו אותו כחלק מהמחקר, ולדעתי סייע וקידם למהלך הזה בשנתיים האחרונות, בתחילת הדרך היו קשיים שבאו לידי ביטוי בחוסר רצון מצד סמכויות ומפקדים לקבל את הנשים במילואים כי זה שינוי, זה שינוי בתפיסה, צריך להאמין במהלך, ודווקא ההתעקשות של ענף תכנון כוח אדם מילואים בתחילת הדרך לממש, ואז מה שיצר את מעגל ההצלחה, כי הם הגיעו, הצליחו, יצרו תוצאה טובה בשטח, ועכשיו אנחנו נמצאים במקום אחר שכבר אין לנו את המציאות הבעייתית הזאת.
שרלי קרני: אני חושבת שההתעקשות הזאת בהתחלה היא זאת שאיפשרה באמת למהלך הזה לקרום עור וגידים ואני שמחה שפה הם היו שותפים פעילים.
שרלי קרני: אלה היו הגורמים שקידמו.
שרלי קרני: הגורמים המעכבים, אני אכנס לשלוש קבוצות של גורמים, הראשון זה חסמים מבניים, השני זה פערי מוכנות וידע והשלישי זה עמדות מעכבות.
שרלי קרני: בחסמים המבניים יש לנו שלושה – רמת הרובאות של הנשים, אופק השרות שלהן במילואים ומבנה התעסוקה של נשים בשרות החובה.
שרלי קרני: רמת הרובאות של הנשים כיום מהווה חסם, מי שעוסק בתחום שרות נשים בחובה יודע שגם שם הוא מהווה חסם, הוא מהווה גם חסם במילואים כי הוא מהווה לנו מגבלה בשיבוץ.
שרלי קרני: ולכן כל עוד רמת הרובאות של נשים נשארת לרובן 00 ולא לפחות 02 זה ימשיך להיות מגבלה, גם להפעלה בתעסוקה למשל, באבטחה.
שרלי קרני: שלנו אני אציג אחר כך מה בינתיים בוצע ואיפה זה עומד היום בצבא כי שוב זה נכון לא רק למילואים, וכראש ענף קידום וניצול פוטנציאל דווקא חשוב לי לתת את המענה במהלך החובה כדי לתת את המענה לשתי הבעיות.
שרלי קרני: אופק השרות ,דובר קודם, כיוון שנשים משרתות במילואים עד הורות או הריון המשמעות היא שאופק השרות שלהן הוא יותר קצר, למעט אותה קבוצה שמתחייבת על פי חוק ואז נשאלת השאלה האם כדאי למצות אותה במסלולים מסויימים שיכול להיות ששם היא תעזוב יותר מוקדם מהגבר.
גילה גמליאל: בני הזוג ישרתו.
גילה גמליאל: זו שאלה חברתית, בהגדרה אפשר לומר בצורה ברורה ששני בני הזוג במקביל באותה תקופה לא ישרתו במילואים.
גילה גמליאל: זה נשמע הגיוני.
רשף חן: התשובה היא שבמלחמה אדם אחד שומר על שלושים ילדים, לא צריך אמא לילד.
רשף חן: התשובה היא טכנית, היא לא חברתית.
גילה גמליאל: סתירה למצב הקיים.
גילה גמליאל: היום במצב מלחמה אחד מבני הזוג הולך.
גילה גמליאל: זה יכול להיות בהגדרה.
גילה גמליאל: לא מגייסים את שני בני הזוג במקביל.
גילה גמליאל: זה לא סותר את הדברים שאמרנו קודם.
גילה גמליאל: אני אסביר לך בדיוק מה הבעיה, הבעיה בתפיסה אומרת שלא יכולים להיות שני בני הזוג במילואים ומכאן משתמע שאם לא יכול להיות כזה מצב אז בואו נשאיר את האשה בבית.
גילה גמליאל: זה לא מתקבל.
גילה גמליאל: אם רוצים בעצם ההגדרה ואם אנחנו הולכים לכיוון עתידי שבו אנחנו רוצים לתפוס מצד אחד את הצרכים של הצבא, מצד שני את הצרכים החברתיים של שיויון בין המינים בהיבטים האלה שגם נשים וגם גברים יוכלו לשרת במקביל ובצורה זהה, כמו שאמרנו קודם, גם לגבי ההיבט הזה של השרות הצבאי, בתפיסה שלו כולל מערך המילואים, צריכים לתפוס את זה בהיבט הזה של מה הצורך הצבאי לפי תפקיד ולפי מקצוע.
גילה גמליאל: ולא לפי המין של בעלי התפקידים.
גילה גמליאל: זה מצד אחד בקונספט.
גילה גמליאל: לכשנגיע למצב שזה יהיה אז זה באמת לא רלוונטי.
גילה גמליאל: בחלק מההגדרות הצבא יצטרך לראות בדיוק את הדרישות שלו גם בהיבט של מערך המילואים ואז לקבוע מה הוא צריך וכמובן שבזמנים חופפים לא יהיו אותם שני בני זוג באותו זמן נתון במערך מילואים וזה פותר את הבעיות.
גילה גמליאל: פותרים את זה פשוט בהגדרה ברורה וזה פותר את הבעיה.
דגנית סוקר: העניין הזה יש לנו את הגברים או בעתיד כמו שאמרת יהיו גם נשים שהן יהיו הלוחמות והן יהיו ביחידות הקדמיות, הראיה תהיה לפי מי שתורם יותר למלחמה, לפי מי שיותר משפיע במלחמה.
דגנית סוקר: זאת התפיסה.
דגנית סוקר: שבהם נשים עושות ותורמות והדבר הזה כנראה לאורך שנים יהיה הרבה יותר, פעם אחת.
דגנית סוקר: פעם שניה הייתה מבחינתנו לפחות מגבלה חוקית בנקודת הזמן הנוכחית.
גילה גמליאל: מנת שלא יהיו הפערים האלה.
רשף חן: מתמיד בו אז יש בעיה יותר גדולה.
רשף חן: כי היא אמרה תראו, מערך המילואים, בעיקר אם אנחנו הולכים על שינוי המבנה שצה"ל עושה, הוא לא מיועד לפעילות שוטפת, הוא מיועד לקרב.
רשף חן: ולכן אני בעצם צריכה להכשיר אנשים לקרב ואני צריכה לשאול את עצמי מה קורה במצב קרב.
רשף חן: אם אני מכשירה את שני בני הזוג לקרב אז בהגדרה ברגע שתהיה מלחמה הם שניהם לא בבית.
רשף חן: מי שומר על הילדים.
רשף חן: אם המסקנה שלך מזה היא לכן שאחד משני בני הזוג מתחיל להישאר בבית אז זה לא בהכרח האישה.
רשף חן: אני חושב אבל שהמסקנה לא צריכה להיות שאחד משני בני הזוג צריך להישאר בבית.
רשף חן: מצב מלחמה זה לא מצב סטנדרטי, זה מצב יוצא דופן, בהחלט בהנחה שאנחנו הולכים למצב שבו גם הגברים וגם הנשים יקחו חלק במלחמה אז צה"ל צריך לתת גם פתרון לילדים במצב מלחמה.
רשף חן: או המדינה צריכה לתת.
רשף חן: צריך להיות מצב שכששני בני הזוג הולכים למלחמה יש מעון יום ששומר על הילדים במהלך המלחמה.
רשף חן: זה לא טוב, זה לא אידיאלי, מלחמה זה לא מצב אידיאלי.
גילה גמליאל: ההגדרה שלא שני בני הזוג במקביל יהיו גם בתקופת מלחמה.
רשף חן: שניהם לתפקיד למלחמה, יש פה איזו שהיא פרשת דרכים שמישהו יצטרך לקבל בה החלטה עקרונית.
רשף חן: אם את מכשירה את שני בני הזוג לתפקיד שבמצב מלחמה הם צריכים להיות במלחמה עשרים וארבע שעות ביממה יש לך בעיה עם הילדים.
רשף חן: אז את יכולה להגיד אני אז אחליט שאחד מבני הזוג תמיד יוכשר לתפקיד שמאפשר לו בערב לחזור הביתה, כאילו זה מצב עבודה רגיל.
רשף חן: שזה פתרון מסוים.
רשף חן: אם את לא פותרת את זה אלא את אומרת אני רוצה שהגבר והאישה יהיו בתפקיד של חזית לצורך העניין, אז זה שבזמן האימונים זה יהיה פעם הוא פעם היא לא פותר לך שום בעיה כי במלחמה הם שניהם יהיו בחזית.
גילה גמליאל: חלוקת עבודה הגיונית.
עמרם סגר: במדינת ישראל.
עמרם סגר: ציבור המילואימניקים היום זה הרי זן נכחד.
עמרם סגר: אתם רוצים בשם השיוויון ליצור עומס יותר גדול על המשפחות האלה כדי שאנשים יהיה להם עוד יותר מניעים לא לעשות מילואים?
עמרם סגר: צריך להיזהר בשם השיוויון, שהוא מאוד חשוב, לא ליצור בעיות אחרות.
גילה גמליאל: קבוע שבו הנשים מקופחות באופן מאסיבי כל הזמן בכל תחום.
גילה גמליאל: אצל הגברים השמים הם הגבול מבחינת השרות הצבאי ונשים כל הזמן צריכות להבין שיש איזו שהיא מגבלה שאמורה למנוע מהן.
גילה גמליאל: יש נשים שרוצות להיות קרביות, שיכולות להיות קרביות, לא צריך למנוע מהן את זה בהיבט הזה.
גילה גמליאל: זה לא עניין של משפחה, במקרה הזה שהגבר ישאר בבית, לא יקרה לו כלום.
גילה גמליאל: עצם התפיסה שצריכים לבוא ולשנות בעצם הקבעון המחשבתי שקיים, ואת זה צריך להוקיע.
גילה גמליאל: מה שאנחנו מנסים לעשות זה לא להוסיף ימי מילואים.
גילה גמליאל: במגבלות מספר ימי המילואים לנסות ולשלב נשים וגברים כאחד.
גילה גמליאל: ואת זה בעצם יהיה בראיה העתידית.
רשף חן: משפחות בהם כרגע הגברים עושים מילואים יהיו גם אותן משפחות שגם הנשים יעשו מילואים.
רשף חן: אותן משפחות שבהם היום הגברים לא עושים מילואים גם הנשים ימשיכו לא לעשות מילואים.
רשף חן: אין ספק שזה יהיה מצב לא פשוט.
רשף חן: השאיפה הכללית היא להגיע למצב שיותר משפחות עושות מילואים ובתוך המשפחות יותר אנשים עושים מילואים, ואז כולם יעשו פחות.
גילה גמליאל: אזרחי לכולם, כלומר גם בקונספט הזה לבטל את ההיבט של שרות לאומי בהתנדבות אלא שרות אזרחי לכולם.
גילה גמליאל: וזה לטעמי יפתור בכלל את כל הבעיות שמדברים עליהם בהיבטים האלה.
גילה גמליאל: וגם שם דרשתי שיהיה ניתן לגייס אותן במילואים כמו את החיילים שלנו.
איילת שטיינברג: אנחנו, כמשפחה, נפגעים בצורה בלתי רגילה.
איילת שטיינברג: שלושה חודשים בשנה הילדים לא רואים את אבא שלהם.
איילת שטיינברג: לי יש שני ילדים קטנים, הקטן שלי בן שנתיים, הגדולה בת ארבע, ושלושה חודשים בשנה כשהם לא רואים את אבא זה הרבה זמן.
איילת שטיינברג: אני מנהלת כספים, יש לי קריירה משלי , גיא יש לו את הקריירה שלו.
איילת שטיינברג: מדובר על בית שבין כה רואה את הילדים שלו משעה ארבע עד שעה שמונה וזה היום המצב וזה גם השאיפה של כולנו, במיוחד בוועדה כזו, שנשים יעבדו בצורה מלאה ויפתחו לעצמן את הקריירה שלהן.
איילת שטיינברג: אני שלושה חודשים בשנה משותקת.
איילת שטיינברג: ובצורה כזאת מאוד קשה לפתח קריירה.
איילת שטיינברג: כי כמובן כל גיוס ההון שעשיתי בחברות תמיד נפלו על החודשים שגיא יצא למילואים .
איילת שטיינברג: זה בחוקי מרפי יצא הפוך על הפוך.
איילת שטיינברג: וכאשר כאן מעלים חברים מכובדים את עצם הרעיון שנאמר אני הייתי צריכה לצאת למילואים, וזה לא אני, זה לא משנה, כי בקטע הזה גיא הוא שותף מלא לגידול הילדים ואני נוסעת הרבה לחו"ל ואין לי בעיה שהוא יטפל בילדים.
איילת שטיינברג: הוא גם עושה את זה.
איילת שטיינברג: אבל אם אני הייתי אמורה לצאת למילואים יחד עם גיא אז הבית היה מפסיק לתפקד.
איילת שטיינברג: כי אחר כך אני הייתי צריכה לעשות את ההשלמות בעבודה, גיא היה צריך לעשות את ההשלמות בעבודה.
איילת שטיינברג: צריך להבין שהמילואים זה מערך שלם של שלושה חודשים.
איילת שטיינברג: זה לא החודש הזה.
איילת שטיינברג: זה לא כמו איש קבע, שזאת העבודה שלו.
איילת שטיינברג: כאן אנחנו מדברים על אדם שמנתקים אותו מהחיים שלו למשך חודש בשנה, שזה הרבה מאוד זמן.
איילת שטיינברג: הוא חודש בשנה במילואים, חוץ מעוד שבוע אימונים.
איילת שטיינברג: חושד לפני זה הוא צריך להכין פרוייקטים בעבודה.
מרדכי חזון: אתה בכלל לא תצא למילואים עוד מעט.
מרדכי חזון: זה לא יקרה.
מרדכי חזון: זה חלום באספמיה.
מרדכי חזון: הגיעו מיליון, אני רואה אותם בפלוגה, ברוך השם, אבל אני עדיין עושה, אני בן חמישים, אני לא דוגמא, אבל כשעשיתי בחובה אז עשיתי ארבעים יום.
מרדכי חזון: אני טוען שצריך לעסוק בעיקר ולא בטפל, סליחה על ביקורת מסויימת.
מרדכי חזון: אותם אלפיים או שלושת אלפים, או כמה שיהיו, ושיהיו, אני פמיניסט, אל תראו אותי ככה, פה בארץ כל מי שהולך עם כיפה אז הוא בטח נגד נשים בצבא.
מרדכי חזון: זה לא ככה.
מרדכי חזון: שילכו ושיהיו מג"דיות, לא חשוב.
מרדכי חזון: אבל העיקר זו אשתי.
מרדכי חזון: זה לא סקסי, זה לא פופולרי, זה לא כל כך מעניין.
מרדכי חזון: העיתונות לא כל כך רוצה לעסוק בזה.
מרדכי חזון: זה העיקר.
מרדכי חזון: למצוא לה עזרה.
מרדכי חזון: יש רעיונות פרקטיים לדבר הזה.
מרדכי חזון: יש בנות שרות לאומי.
מרדכי חזון: בנות שלי שלא הולכות לצבא הולכות לשרות לאומי.
מרדכי חזון: למה אי אפשר לעשות מערך מסודר לעזור להן כשאני לא בבית, לבייבי סיטר, להסיע את הילדים.
מרדכי חזון: היא צריכה להיות בשמונה בבוקר בעבודה, אולי בעלה כל בוקר לוקח את הילדים כמו שאני עשיתי.
מרדכי חזון: אתם עוסקים במה שסקסי, מה שמעניין, מה שפופולרי.
מרדכי חזון: הוא לא יהיה, הוא לא ייפתר.
מרדכי חזון: מה שאולי אפשר לעשות, לתת לנשים האלה, הן לא אומללות, הן נשים טובות מאוד.
רשף חן: מנוטרל שלושה חודשים או נניח חודש זה לא המצב התקין.
דגנית סוקר: צמצום שנתי של ימי המילואים, בטח שבחמש שנים הקרובות.
דגנית סוקר: ונכון שיש פה שיקול נוסף שזה השיקול התקציבי והגזרות התקציביות שנפלו על הצבא, אבל אני מניחה שאתם תראו, אני רק הייתי מבקשת, הייתי מציעה שאנחנו נדבר אולי על דברים שהם קשורים יותר לשילוב נשים במילואים כי יש חלק מהדברים שאתם מתארים כאן כמו תמיכה כלכלית בכלל במשפחה ובמשרת, זה נדון עכשיו בחלק מהוועדות האחרות כאן, למשל השלושים וחמישה אחוז זה נדון עכשיו בדקות אלה בוועדת העבודה, ואנחנו לפחות בהחלט הולכים בכיוונים האלה שהמדינה צריכה יותר לעזור ולתרום, ויש גם רעיונות שלנו בעניין הזה שהצבא יזם.
דגנית סוקר: אני רק סבורה שאולי כדאי שנמשיך בעניין הזה שנקרא הרחבת שילוב נשים במערך המילואים.
גילה גמליאל: את הנושאים, זה דיון שיהיה משולב כי זה יוצר פה את הדיון המעניין.
שרלי קרני: יצמצם חצי מהגברים אני רוצה להזכיר שנשים כיום משובצות במערך הלחימה בהתנדבות בלבד, שאומר שהשיעור שלהן במילואים בלחימה יהיה נמוך מאוד, וזה בעיקר הסד"כ שנושא בעול הכבד.
שרלי קרני: אז זה לא יעשה באמת את השינוי הגדול.
שרלי קרני: כך שאני לא בטוחה שהאמירה הזאת שזה יאזן, והוא יעשה חמשה עשר יום והיא חמשה עשר יום היא נכונה.
שרלי קרני: אני חושבת שלפני שהולכים לאיזו שהיא עבודה כל כך רחבה צריך לעשות בדיקה באמת מה תהיה המשמעות, מה יהיה הרווח, מה יהיה ההפסד.
שרלי קרני: יש לזה הרבה מאוד משמעויות בעיני.
שרלי קרני: אני חושבת שהויכוח הזה אומר שזה חברתי בהחלט, לא משהו שאני חושבת שאנחנו צריכים לעסוק בו.
שרלי קרני: אני אעבור לפערים נוספים, פערי מוכנות וידע.
שרלי קרני: ראינו פערים לוגיסטים, פקודות לא עדכניות, קיבלתם התייחסות על חלק מהעבודה שנעשתה בעניין, פערי ידע, פערים במדיניות וידע בסביבה הרחבה.
שרלי קרני: אני אגע במקצת.
שרלי קרני: למשל כשגברים מתגייסים לצבא יש להם נעל גבוהה.
שרלי קרני: נשים מתגייסות לצבא, למעט לוחמות, לא מקבלות נעל גבוהה.
שרלי קרני: אם היא הולכת למילואים עכשיו אין לה נעל גבוהה, עם איזה נעל היא מגיעה למילואים?
שרלי קרני: האחרונות.
שרלי קרני: כמובן נושא של מדות מתאימות, כי הימ"חים ערוכים לגברים, נשים זה יותר מצומצם.
שרלי קרני: פערי ידע, נשים לא ידעו דברים מאוד אלמנטרים שגברים כבר יודעים.
שרלי קרני: אמרתי קודם, הן מתייצבות למשל בזמן, כי הן יודעות כתוב ארבע, באים בארבע, כתוב שמונה, באים בשמונה.
שרלי קרני: אבל איך מגישים ולת"מ, מה שנורא שגור בקרב מי שעושה מילואים לאורך זמן ונשים התחילו לחפש איך ולמה, דברים בסגנון הזה.
שרלי קרני: פערים במדיניות, דברים שלא חשבנו עליהם קודם ונדרשנו לתת עליהם מענה תוך כדי, כמו הנושא שדיברנו עליו קודם, שיבוץ בת יחידה ביחידה, מה שמעורר קושי אצל האישה ואמרנו שאנחנו רוצים ליצור גם לה איזו שהיא סביבת הצלחה וקבוצה תומכת.
שרלי קרני: לא נעים להיות בת יחידה, ואני לא מדברת על יחידה שאת באה ביום והולכת לישון בערב בבית, אני מדברת כמובן על יחידה סגורה.
שרלי קרני: אז אמרנו בואו רגע נחשוב מהו מספר מינימלי, דובר פה על השלוש, שיהיה לה מישהי לידה להתייעץ או לדבר על דברים יותר אישיים ולא נוח לה דווקא עם קבוצת הגברים.
שרלי קרני: בשלות וידע בסביבה הרחבה, נגעתי בזה קודם, באיזו שהיא אמירה שנאמרה, הנשים זכו לכל מיני אמירות בסביבה, לא תמיד תומכות, מעוררות קצת ציניות, נתתי את הדוגמא של דוקטור אחד באוניברסיטה שאמר לה אם קיבלת צו שמונה אז אולי כדאי שנרד כבר מהארץ כי אם הגענו למצב הזה במדינת ישראל, זו דוגמא.
שרלי קרני: עוד דוגמא נוספת שנאמרה למשל, "תראי לי", חוסר אמון, "תראי את הצו".
שרלי קרני: אמרנו שאנחנו מעריכים שהתגובות האלה יצטמצמו עם הזמן, אבל עבורה זה היה לא נעים.
שרלי קרני: הוא הולך למילואים אז הוא הגיבור הולך לקרב.
שרלי קרני: היא הולכת למילואים יורדים עליה, בציניות.
שרלי קרני: אז זו קצת חוויה שונה, והן ידעו להגיד את זה, סליחה למה הוא זה בסדר, תורם למדינה, ואני או פריירית, או תראי לא מאמינים לך וכאלה.
שרלי קרני: שוב, אנחנו מעריכים שעם הזמן זה ישתנה כי זה יהפוך להיות יותר ברור שזה אכן קורה.
שרלי קרני: עמדות מעכבות, גם עמדות של מפקדים וגם עמדות של חיילות.
שרלי קרני: כמובן שאני לא משקפת כאן את עמדות כל המפקדים, לקחנו דווקא במקרה הזה את הדברים הפחות טובים כי איתם אנחנו רוצים להתמודד, זה לא ממוצע סטטיסטי.
שרלי קרני: יש משהו שאנחנו צריכים לטפל בו בעניין הדעות, זה שינוי תפיסות.
שרלי קרני: למשל פרקטיקה של הגנת יתר, יורדים למילואים, אין מקלחות אז את הנשים לוקחים למקלחות, את הגברים לא.
שרלי קרני: כמובן שזה מעורר בתוך הקבוצה סימני שאלה.
שרלי קרני: או ישנים תחת כיפת השמים אז לה מסדרים במיוחד לישון בתוך החמ"ל.
שרלי קרני: או אמירות כמו לא נראה לי לזמן אותה לתפקיד שהוא יותר קשה אז אני אשים אותה בתפקיד שהוא יותר קל.
שרלי קרני: הגיעו לאיזו שהיא שיחה והן אמרו אנחנו לא רוצות להגיע לתפקיד הזה, אז הוא אמר אני באתי לקראתם, אז אמרתי לו באת לקראתם דרך העיניים שלך.
שרלי קרני: ובמקרים מסויימים כשבודדנו במקומות מסויימים ראינו שהשאלה שדרכה אותו בנאדם קיבל את ההחלטה הייתה מה הייתי רוצה שאשתי תעשה, בתי תעשה, אחותי תעשה, ולא כמובן איזו שהיא אמירה מערכתית של הצבא, ואז נאלצנו לבודד את זה סביב אותם אנשים.
שרלי קרני: אבל זה עורר לנו גם במהלך ההסברה על מה עוד צריך לעבוד.
שרלי קרני: עמדות חיילות, ראינו את זה דרך הסקרים והשאלונים, ראינו השפעה, אם בשרות החובה היא עושה תפקיד שלטענתה או לתפיסתה היא לא מיצתה את עצמה המוטיבציה לשרות מילואים יורדת.
שרלי קרני: אם היא עשתה בשרות החובה שלה תפקיד שהוא ממצה את יכולותיה המוטיבציה שלה עולה.
שרלי קרני: באותה מידה זה בא לידי ביטוי בשאלון אחרי שרות מילואים ראשון.
שרלי קרני: אם בשרות המילואים הראשון שלה היא הרגישה מרוצה, היא הופעלה הרבה ומאסיבי, היא רוצה להגיע למילואים, גם אם היה לה קשה, אבל היא רוצה כי היא הרגישה שהיא עשתה משהו.
שרלי קרני: ואם היא הגיעה לשרות המילואים ופחות מיצתה, מה שאני מעריכה קיים בדיוק באותה מידה על גברים רק לא בדקנו גברים, כל העיסוק היה על הטמעת נשים, התחושה היא בהתאם.
שרלי קרני: כמובן שזה שם לנו יעד או לפחות להבין את ההקשר בין חובה למוטיבציה ובין מילואים למוטיבציה.
שרלי קרני: מה היו ההמלצות שלנו בסיכום שתי העבודות האלה?
שרלי קרני: דיברנו על רמת רובאות וכמובן ההמלצה היא להעלות את רמת הרובאות ל02- שללא ספק תאפשר הפעלה רחבה וגמישה יותר של הנשים, הן בחובה והן במילואים.
שרלי קרני: זה נמצא היום על סדר היום של המטה הכללי, אנחנו מחכים לדיון בנושא.
שרלי קרני: אבל לא המתנו עם הדבר הזה וביצענו איזה שהם תהליכים שאני קוראת להם תיקונים בדרך, השלמות בדרך או שיפור בדרך.
שרלי קרני: השלב הראשון, כל קצונת הנשים מוסמכת היום ל02- לפחות, משום שהקצינות שמבצעות את ההכשרה בבה"ד 1 מוסמכות ל-03, הקצינות שביצעו עד היום בבה"ד 12 מוסמכות ל02- ויש כוונה כרגע לשפר גם את בה"ד 12 ל03- ואז כולם יהיו 03.
שרלי קרני: אגב הגברים והנשים באותה מידה, בה"ד 1 – 03, בה"ד 12 – 02.
שרלי קרני: המינימום היום של כל הקצונה הוא 02 לפחות, כנראה יהיה החל מהקורס הקרוב 03, ופתרנו את הבעיה עם הקצונה.
שרלי קרני: כל מדריכות היח"ש והנ"מ הוסמכו לרמת רובאות 02 לפחות וזה פתר לנו את כל האוכלוסיה הזאת שמגיעה למערך המילואים.
שרלי קרני: והיום נמצאת בעבודת מטה אוכלוסיית החובשות כי גם שם ראינו קושי במיצוי שלהן במילואים דווקא ביעדים הנדרשים בגלל רמת רובאות, לכן אנחנו עושים טיפול מקומי ספציפי על האוכלוסיה הזאת, והכל כמובן עד שתסוכם עבודת המטה על כלל רמת הרובאות לנשים.
שרלי קרני: כל הגברים הם 02 לפחות.
שרלי קרני: מרבית הנשים הן 00.
שרלי קרני: נכון לעכשיו הדו"ח האחרון הראה, וזה אחרי כבר התיקונים ששמונים ושתיים אחוז מהנשים מוסמכות כיום בצה"ל ברמת רובאות 00.
שרלי קרני: אז זה תחום הרובאות, ושוב אני אומרת, זה תיקונים בדרך, אבל הן כבר שיפרו את המצב חלקית כמובן.
שרלי קרני: סגירת פערים, המלצנו לעדכן את הפקודות, לבצע תהליך הסברה מקיף בקרב מפקדים, גורמי כוח אדם וחיילות, לתת מענה לפערים לוגיסטיים ולעסוק בתחום התקינה, לקבוע מספר מינימלי של נשים לשיבוץ, ושמעתם גם את הסקירה של ראש אכ"א מילואים לגבי תהליך ההסברה הנערך באמת עכשיו, ויצאו גם חומרים עדכניים לשטח, גם דרך האתרים כי האתרים מגיעים לעולם מאוד רחב, גם דרך האגרות שנשלחו, גם לחיילות, גם למפקדים.
שרלי קרני: גם קבענו את המספר המינימלי לשיבוץ ביחידה ואנחנו נותנים מענה היום במקביל לפערים הלוגיסטים, חלק כבר כן, חלק עדיין בעבודה.
שרלי קרני: כך שהדברים האלה נמצאים גם במגמה של שיפור.
שרלי קרני: פרקטיקות מעכבות זה מה שאמרתי קודם, הגנת יתר וכו', במסגרת ההסברה אנחנו פונים לא ספציפית רק למול המילואים, אותם פרקטיקות קיימות גם במערך החובה, הגנת יתר או האדרה.
שרלי קרני: ולכן אנחנו עוסקים הרבה מאוד בתהליכי הסברה היום בתוך צה"ל, אנחנו נכנסים להכשרות פיקודיות, עושים בכלל הסברה על שרות נשים בצה"ל.
שרלי קרני: אני יכולה לתת לכם דוגמא להרצאות שגם אני נותנת להכשרות לפיקוד ומטה בצה"ל, במכללה לבטחון לאומי, בהכשרות הקצונה הזוטרות, ודרך זה אנחנו מטמיעים איזה שהוא שינוי.
שרלי קרני: כמובן שזה תהליך שלוקח זמן כמו כל תהליך שעוסק בהסברה ובשינוי תפיסה.
שרלי קרני: הנושא התקשורתי עלה במיוחד סביב ההפעלה האחרונה בפיקוד העורף, לקחו איזה שהוא ציטוט שאמרה אחת הבנות שם ועשו מזה איזו שהיא כותרת בעיתון ומאוד נפגעו, לשים את זה במקום שלילי, לקחו לעצמן דפוסי התנהגות גבריים בתוך המציאות של הנשים, ואני לא אתן את הדוגמא הספציפית של האמירה שם, אחת אמרה את זה, זה לא כל עולם הנשים.
שרלי קרני: צריך בין השאר ליזום גם פעולות שמציבות את העולם הזה כמשהו חיובי ולא רק לעשות מזה איזה שהוא רעש בעיתון או בטלויזיה.
שרלי קרני: שמנו גם את זה ליעד לעצמנו.
שרלי קרני: אלה הדברים עד כה.
שרלי קרני: אנחנו כמובן ממשיכים ללוות את התהליך, שנה וחצי זה מעט מאוד זמן ואנחנו ממשיכים לעקוב, לחקור, ללוות.
מרינה סולודקין: שמה ששמעתי היום היה מאוד חשוב ומעניין בשבילי, ואנחנו צריכים להגיע כאן למסקנות.
מרינה סולודקין: קודם כל מה ששמענו, העומס על המשפחות כשגבר משרת זה עומס עצום, ואני חושבת שהמדינה לא נתנה פתרון.
מרינה סולודקין: לא נתנה פתרון בגלל שאני חושבת שעשינו טעות שלא היה מצב חרום, במצב חרום אפשר לגייס גם אלה שבשרות לאומי, גם לחשוב מה לעשות עם אלה שחוק טל… מה שמבינים להרחיב את שרות המילואים, גם נשים, גם אלה שלא משרתים בזמנים של שלום.
מרינה סולודקין: ואנחנו צריכים להגיע לשניים שלושה חוקים.
מרינה סולודקין: מפריע לי, כשהיה מצב חרום, כשהיינו במלחמה, התנהגו כאילו הכל בסדר.
מרינה סולודקין: ורק משפחות שמשרתים במילואים ובסדיר, העול היה על כתפיהם.
מרינה סולודקין: ואנחנו לא נתנו פתרונות לדבר הזה.
מרינה סולודקין: אז קודם כל כמו שאת אמרת, אלה שלוקחים את השרות הלאומי, לחשוב שאולי בזמנים של חרום גיוס לשרות הלאומי כמילואים.
מרינה סולודקין: דבר שלישי, לחשוב גם על מגזר החרדי.
מרינה סולודקין: אני חושבת שברנו את הקיר עם חוק טל אבל זה רק ההתחלה.
מרינה סולודקין: ואנחנו יכולים כאן בוועדה הזו לתת סדרה של פתרונות.
מרינה סולודקין: אני מאוד מודה לך, היה לי מאוד חשוב.
מרינה סולודקין: אני חושבת שלהגיע למסקנות האלה, אנשים האלה כל הדיבורים זה לא מספיק.
מרינה סולודקין: אז צריכים לחשוב בצורה מאוד פרקטית ואנשים נתנו לנו רעיונות מאוד טובים.
רשף חן: למילואים.
רשף חן: זה פן אחד של כל הנושא של גיוס נשים לצבא בכלל.
רשף חן: מדובר באמת בשינוי חברתי.
רשף חן: שינוי חברתי אולי הכי עמוק שיכול להיות בהקשר הזה של המאבק למען שיוויון בין נשים וגברים, כי הצבא, בכל חברה, לא רק דווקא בחברה הישראלית, זה המעוז, המקדש של השוביניזם הגברי.
רשף חן: דברים הכי קדומים של החברה האנושית, הגבר יוצא עם החנית למלחמה, האישה נשארת במערה כדי לשמור על הילדים.
רשף חן: זה המקור של התחושות שאנחנו מביאים איתנו לדיון הזה.
רשף חן: ודווקא מהסיבה הזאת מצוייה החשיבות החברתית האדירה של המתקפה על המעוז הזה ושל הכיבוש של המעוז הזה.
רשף חן: כי אם אנחנו כחברה נצליח להביא ולהפנים מצב שבו כולם מבינים שאין הבדל בין נשים וגברים בעניין שרות צבאי, אנחנו נצליח להפנים גם את זה שאין הבדל בין נשים לגברים בכלל.
רשף חן: זה הקיצון שמוכיח על הכלל.
רשף חן: אני חושב שהכיוון שמוצג כאן הוא נכון, אבל אני חושב שהוא לא מספיק.
רשף חן: מפני שאני לא בטוח שמספיק צה"ל הגדיר לעצמו כמטרה להביא לשיוויון מוחלט.
רשף חן: כשאני אומר שיוון מוחלט, יש מגבלות פיזיות, אבל בכפוף למגבלות פיזיות, מצומצמות, מינימליות, שבאמת נובעות מצרכי התפקיד לשיטתי השיוויון צריך להיות מוחלט.