GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עטרה קניסברג: הידע קיים, יודעים מה דרוש מכל מרפאה, ויש להעביר רשימה כזאת לכל מי שצריך.
עטרה קניסברג: יש לפנות לכל הדיקנים של הפקולטות לרופאה.
עטרה קניסברג: מדי יום מצטרפים למעגל האוכלוסייה הזאת עוד ועוד אנשים ונשים.
עטרה קניסברג: לכל מוסד יש הגדרות אחרות לסוגי המוגבלות ולאחוזי הנכות; לביטוח הלאומי יש אחוזי הנכות שלו לפי הקצבאות שלו, למשרד הביטחון יש את שלו, וקשה לאחד את הדברים.
עטרה קניסברג: לקחנו על עצמנו לבדוק את סוגי המוגבלויות במחוזות, וזכינו לשיתוף פעולה מביטוח לאומי ומשרד הביטחון.
עטרה קניסברג: מאוד קשה לאחד את הדברים.
עטרה קניסברג: גם הקושי בעניין סוגי השמות של הנכויות אינם אחידים – הדברים שנכללים תחת כל כותרת שונים בין הגופים השונים.
עטרה קניסברג: לכל גוף יש גם חלוקה אחרת של הארץ.
עטרה קניסברג: נעשה מאמץ להוציא פרסום שינסה לעשות איחוד של הדברים.
עטרה קניסברג: זכינו לשיתוף פעולה וקיבלנו את הנתונים, אך קשה לאחד אותם.
רות רזניק: אני רוצה לדבר על הנושא של אלימות כלפי נשים עם מוגבלויות; המקלט של נעמ"ת בתל-אביב הוא מקלט מונגש, אך אין פניות אליו.
רות רזניק: עובדות סוציאליות לא מפנות אליו.
רות רזניק: לכן כדאי להודיע לכל הלשכות שיפנו אליו.
רות רזניק: המקלט בחדרה הוא בשלבים של הכנה והתאמה לקליטת אשה אחת עם מוגבלויות.
רות רזניק: התוכניות לטווח ארוך הוא להקים מקלט הרבה יותר גדול, שיהיה מעורב עם נשים ללא מוגבלויות או לא – זה עוד לא סופי.
רות רזניק: זה בתוכנית, ואני מקווה שנקבל את התקציבים ממשרד הרווחה ומהמשרד לביטוח לאומי.
רות רזניק: לצורך כך כבר הובטח לנו מגרש.
רות רזניק: דבר כזה מצריך את כל המערכת שתיערך עם רכב מתאים, עם ידע על כל הגורמים הרפואיים שיכולים לטפל באשה עם הצרכים המיוחדים והיערכות אחרת לנושא השיכון.
רות רזניק: אשה שעוזבת שיכון צריכה לקבל עזרה אחרת ונוספת בשיכון שיתאים לה, ולא 270 דולר, כמו שנותנים היום, כדי שהיא תחפש לבד.
רות רזניק: זה לא יספיק, לא יענה על הצרכים, ויש צורך לחשוב בצורה מקיפה על כל התופעה.
מיכל חנוך: אני רוצה להשלים את דבריה של רות רזניק; בימים אלה נפתח מקלט לנשים ערביות שני לנשים עם מוגבלות.
מיכל חנוך: בנוסף לזה, שני מקלטים נוספים יעברו הנגשה לנשים נכות.
גילה גמליאל: רות, הבנתי נכון, שאין פנייה של נשים עם מוגבלויות?
רות רזניק: לא.
רות רזניק: קיבלנו במקלטים של העמותה שלנו נשים עם מוגבלויות מסוימות, אך נשים עם מוגבלויות מסוימות לא יכולנו לקבל, וכך גם נשים שסובלות משיתוק בארבעת הגפיים לא יכולנו לקבל.
רות רזניק: למרות שבמרכז "גליקמן" יש אפשרות לקלוט, לא הפנו אליהם.
רות רזניק: יש ליידע עובדות סוציאליות שעובדות עם נשים עם מוגבלויות בנושא הזה, וליצור הידברות, כדי שיידעו שיש מענה.
מיכל חנוך: עשינו פרסום על המקלט לנשים ערביות, ואני חושבת שנכון לעשות פרסום נוסף בכל הארץ.
מיכל חנוך: יש ועדה שיושבת כמה פגישות עם משרד הבריאות – נשים עם מוגבלויות נפשיות.
מיכל חנוך: צרם לי מאוד עניין אחד, שנכון לגבי אנשים, נשים ונשים עם מוגבלויות; בגדול, בבית הספר לרפואה מכשירים להיות רגישים מבחינה אנושית.
מיכל חנוך: הרגישות היא לראות אותך כאדם.
מיכל חנוך: בפועל, הרבה רופאים מאוד לא נחמדים, לא רגישים.
מיכל חנוך: המודעות צריכה להיות בבית ספר לרפואה בנושאים של טיפול ייחודי של נשים בכלל ונשים עם מוגבלויות בפרט.
דני כץ: במדינת ישראל יש כ-180,000 נכים, ועל זה יש להוסיף נשים עם מוגבלות ופיגור.
דני כץ: מתוך זה מעל 30,000 אנשים עם נכות מטופלים על-ידי אגף השיקום.
דני כץ: קיימים גם נתונים על 20,000 שמטופלים על-ידי גורם אחר ונתונים על הטיפול באוטיסטים.
דני כץ: כל שאר האנשים לא מטופלים או לא פונים לצורך קבלת טיפול.
דני כץ: זה לגיטימי שאדם יבחר אם לפנות לקבל שירות מהמדינה או לא.
דני כץ: אני מאוד מאמין בכך שנכים בישראל וודאי נשים – החברה לא מאירה להם פנים.
דני כץ: הניסיון בדיון פה חשוב מאוד והעבודה של הארגונים גם היא חשובה, ועליה להימשך בצורה אינטנסיבית.
דני כץ: אני מצטרף למי שטוענים שיש צורך בהרבה יותר תיאום בין הארגונים והתגייסות של הארגונים.
דני כץ: העבודה צריכה להיות מערכתית ורחבה, כי לא הגענו לפתרון כל הבעיות, ואין צורך להיתפס לנושא הגדרת המחוזות ושאר התחומים הארגוניים, אלא לשתף פעולה ולראות את הדברים בצורה רחבה.
דני כץ: יש כיום הגדרות די ברורות לגבי הנכויות השונות.
דני כץ: יש ארגונים בינלאומיים שונים, בכללם האו"ם, שמפרסם מדי כמה שנים את המדריך לספסיפיקציה בנכויות, ומוגדר שם בצורה מאוד ברורה מהי כל סוג נכות.
דני כץ: עבודה מערכתית של השלטון ושל משרדי ממשלה – ואנו עובדים בשיתוף פעולה מאוד אינטנסיבי עם משרד הבריאות - הוא זה חשוב לטובת העניין.
דני כץ: מהבחינה הזאת, הוועדה הזאת והכנסת בכלל צריכה לדחוף את העבודה המשותפת.
נימה עמית: מדי שנה אנו עושים מבדקי איכות ארציים, ובודקים נושאים שונים בכלל המוסדות במדינה.
נימה עמית: הנושאים נבדקים בכל מקום שבו יש יחידה כזאת בארץ.
נימה עמית: יש שיפור עצום בהתייחסות של רופא-לקוח.
נימה עמית: אנו בודקים את זה בכל מבדק.
נימה עמית: יש המון מקום לשיפור בכל דבר.
נימה עמית: יצאנו עם החלטה להגיש נייר עמדה ממצה, שרובו הם דברים שהועלו כאן, שניתנים ליישום.
נימה עמית: כשנייר העמדה הזה יהיה מוכן, חשוב מאוד לקיים דיון עם שר הבריאות.
נימה עמית: אין לי צל של ספק שהוא יירתם כדי לצאת לדרך עם דברים פרקטיים – תוכנית ולוח זמנים.
נימה עמית: יש לנו הכוח לעשות את זה, אנו עושים את זה בהרבה מאוד נושאים, ואני מאמינה שנוכל לקדם את הנושא הזה, ולכבוש אי-אילו יעדים חשובים.
נימה עמית: ההצעה של קולט אביטל מצוינת, ויכולה לעזור.
נימה עמית: חשוב להציע פתרונות אלטרנטיביים.
נימה עמית: לפני כשנה בדקנו את כל בתי החולים מבחינת הנגישות לאנשים עם קשיים פיזיים.
נימה עמית: בדקנו חניות, סימונים, כניסות, מעברים, דלפקים ועוד מספר תנאים שצריכים לאפשר לכל איש ואשה טיפול הולם.
נימה עמית: נתנו את הנתונים האלה לחברותינו, אנו יודעים היכן חולשותינו, ואנו יודעים לשים את האצבע.
נימה עמית: 70% מבחינת הבטחת איכות הוא ציון מאוד נמוך, והוא אומר שב-30% מהמוסדות יש מה לעשות.
נימה עמית: לא צריך לוותר, ואסור לתת לנו לוותר על הנושא; יש לדרבן, להזכיר, לסגור מעגלים וללכת אתם עד הסוף.
דרור גוברמן: בנושא יחס הרופאים; יש כלים חוקיים יעילים בידי משרד הבריאות בעניין רופאים שכך מתייחסים.
דרור גוברמן: יש כלים למעסיקים – קופות החולים – כשיש התנהגות חריגה.
דרור גוברמן: רופא, שחוזר על ההתייחסות שלו באופן שיטתי - יש כלים שיטתיים להתייחס אליו ולטפל בו.
דרור גוברמן: אי-אפשר לקבל את זה – לא לגבי אשה עם מוגבלות ולא לגבי איש בלי מוגבלות.
דרור גוברמן: זה לא הסטנדרט המקובל, זה לא הולם.
דרור גוברמן: הכלי האפקטיבי במשרד הבריאות הוא פנייה לנציב קבילות הציבור לעניין חוק ביטוח בריאות ממלכתי.
דרור גוברמן: הכלים שעומדים בפניו הם דיון באפשרות להעמדה לדין משמעתי והסנקציות הנקוטות, שהן בידי שר הבריאות, ויכולות להגיע עד לקיחת רשיון ושלילתו לפרקי זמן, לפי המקרה.
דרור גוברמן: זה דבר שאסור לקבל אותו.
דרור גוברמן: הוא מזעזע אותי כרופא.
דרור גוברמן: הנושאים האחרים שהועלו – הפתרונות בהם הם יותר מורכבים ממה שהוצג כאן; לא ניתן היום לאכוף על קופות החולים לרכוש שירותים אחת מהשנייה.
דרור גוברמן: כל אחת היא ספקית שירותים עצמאית.
דרור גוברמן: המצב הכלכלי של הקופות אינו טוב במיוחד, וקשה להשיט על הקופות עלויות נוספות – מוצדקות ככל שתהיינה – ולחייב אותן לכך.
דרור גוברמן: גם כשנמצא את הדרך היעילה לעשות מרכז אחד, לא פשוט מבחינת הגישה של הקופות עד היום, לשתף פעולה.
דרור גוברמן: יש ניסיון בתוכנית הכלכלית החדשה שהוגשה לעשות האחדת שירותים בערים ופריפריות, לסגור מרפאות, והתוכנית כנראה תתבצע, כי זאת החלטת הממשלה, ואנו מופקעים על ביצועה.
דרור גוברמן: אני חרד, שמתן השירות במרפאה האחודה הוא הורדת השירות ולא העלאת הרמה; היום אנשים יכולים להיות "כלואים" בגלל זה במרפאה כלשהי, במסגרת שהוכתבה לו משיקולים שונים.
נורית טולנאי: נפגשנו בנושא הזה לפני שבע שנים עם ד"ר בני חן.
נורית טולנאי: אז הגיעו נשים עם מוגבלויות קשות ביותר.
נורית טולנאי: כשאנו שומעים שיש מרפאה אחת, זה מזעזע.
נורית טולנאי: חולות סרטן שד עוברות השפלות מול רופא או רופאה, הנושא של טופס 17, שהפך לדבר בלתי-אפשרי עם השנים ועוד ועוד בעיות.
נורית טולנאי: בואו ננסה לשנות בתחומים שניתן לעשות בהם שינוי, לפני שאו הופכים עולמות.
נורית טולנאי: ניקח את הדברים שהופכים גרועים, ננסה לעזור לנשים לקבל טופס 17 יותר בקלות, ואם יש אפשרות – לעבור מקופת חולים אחת לשנייה.
נורית טולנאי: למי שאינה נכת צה"ל אין אפשרות לעשות זאת.
שולה האן: הוועדה הוקמה על-ידי משרד הבריאות וקופות החולים.
שולה האן: נבנו הנחיות תכנון נגישות לאנשים עם מוגבלות.
שולה האן: מה שנבנה כאן הוא למוסדות חדשים עם המלצות למוסדות קיימים.
שולה האן: זה דראפט סופי לגמרי.
שולה האן: החוברת תצא, כשייחודה הוא שהיא מתבססת על תקנות התכנון והבנייה, ומרחיבה את התקנות הקיימות בהתאם לצרכים.
שולה האן: היא תצא תוך חודשיים-שלושה.
שולה האן: מדובר על תנאים מבניים, ואני מברכת שהעלו את המודעות בעניין הציוד.
שולה האן: בחוברת יש עניינים כמו תאורה מיוחדת.
שולה האן: נושאים אחרים דורשים התייחסות אחרת, ולא ראוי לערב פה הצטיידות, למשל.
שולה האן: אני מרימה את הכפפה.
שולה האן: אני גם מרכזת את נושא מכשור הנכים.
שולה האן: בתור פיזיותרפיסטית; הבעיה של אוסטאופורוזיס; יש קבוצות טיפול בקופות החולים, אך הן לא מותאמות לאוכלוסייה עם מוגבלויות.
שולה האן: יש לתת את הדעת אם ניתן להקצות במקומות מסוימים קבוצות ייעודיות לנשים עם בעיות כאלה שילוב של פיזיותרפיסטית; אני ממליצה - לפחות ב"הדסה" או במקומות שבהם יש פיזיות
שולה האן: רפיסטית זמינה - שכשמגיעה נכה לבדיקה גניקולוגית, שיהיה שימוש בשירות הפיזיותרפיה.
שולה האן: זה יכול להקל על הבדיקה הרפואית.
שולה האן: אפשר לחשוב על זה אולי בשילוב עם טיפול תרופתי, וכך להקל על הבדיקה הרפואית.
שולה האן: אני ממליצה גם על הטיפול של שיקום שרירי רצפת האגן.
שולה האן: זאת בעיה של כלל הנשים, ואצל נשים עם בעיות מוגבלות מיוחדות הוא חמור יותר.
שולה האן: גם פה יש לתת את הדעת, כי הטיפולים לא תמיד ניתנים במרפאה גניקולוגית, אלא גם במכונים לפיזיותרפיה, ושם התנאים אינם מתאימים לטיפול.
שולה האן: גם פה הייתי ממליצה להכניס לחוברת את הסעיף הזה, לחשוב מהם הצרכים המיוחדים של האוכלוסייה הזאת בטיפול הזה, ולחזק את הטיפול הזה לנשים עם מוגבלויות.
עירית ענבר: נכות סובלות יותר מאוסטאופורוזיס, במיוחד כשקיים שיתוק בגפה אחת או יותר.
עירית ענבר: גם נשים שסובלות מבעיות נוירולוגיות ומקבלות טיפול נגד פרכוסים מפתחות מחלה שנקראת אוסטרמציה.
עירית ענבר: ברמה העקרונית, הטיפול בכך נכנס לסל התרופות, אך בפועל יש סעיף לגבי נכות, שאומר שאבחון בטיפול לכל הסובל ממחלת עצם שעלולה להוביל לאוסטאופורוזיס - אותן נשים אמורות לקבל מסל הבריאות את הטיפול המגיע להן.
עירית ענבר: בדרך-כלל זה לא מומש על-ידי הקופות, בעיקר כי אין מודעות לכך.
עירית ענבר: מדובר בנכות, בין אם מדברים על פוליו, תאונות דרכים, ניוון שרירי או מחלות גנטיות.
עירית ענבר: ללא מודעות הנשים האלה מעלות את סיכונן לקבל את האוסטאופורוזיס ולא להיות מאובחנות בזמן.
עירית ענבר: הביטוי לכך הוא שברים, ואנו לא רוצים להגיע לכך.
עירית ענבר: נכות לרוב נמצאות בביתן ולא נחשפות מספיק לשמש.
עירית ענבר: כשאין חשיפה מספקת לשמש, קיים מחסור בוויטמין D.
עירית ענבר: בארץ אין מודעות גבוהה מספיק לבעיה הזאת, ואין תכשיר רפואי מבוקר, שמוכשר לטפל בכך.
עירית ענבר: הנושא שהעליתי לא דורש תקציב נוסף אלא רק העלאת מודעות.
עירית ענבר: יש מה לעשות, ואנו נתגייס לנושא.
ליאורה אברמוביץ: לפרוייקט שדובר עליו קודם יש היבטים משפטיים.
ליאורה אברמוביץ: זה מזכיר את חוקרי הילדים המיוחדים, שיש להם הכשרה מיוחדת.
ליאורה אברמוביץ: חשוב שתהיה התייחסות בפרקליטות משרד המשפטים לפרוייקט שלכם, ואולי אפשר להרחיב את זה למשהו שיקבל גושפנקא משפטית בחקיקה.
נעמה לרנר: יש הצעת חוק בעניין, אך זה עדיין תקוע.
נעמה לרנר: מעבר לזה, אנו לא מצליחים להביא את זה לדיונים בגלל הגזרות הכלכליות.
נעמה לרנר: מהות הצעת החוק היא חוקרים מיוחדים, שיוכשרו לצורך זה.
נעמה לרנר: כשחשבנו שזה הולך לקרות, חשבנו שאולי הפרוייקט הוא מיותר, אך כשאנו רואים שהוא מתרחק מאתנו, אנו הופכים מודעים לעניינים המשפטיים.
טליה האן: לפני שלושה ימים אדריכל ניגש אלי, אמר שהוא עומד להתמחות בהנגשת אנשים עם מוגבלות, וביקש לתאם אתי פגישה כדי להעלות רעיונות.
טליה האן: אני כל-כך שמחה, שאדריכלים הרימו את הכפפה.
טליה האן: אשמח שגם רופאים ירימו את הכפפה בתחום הזה – שרופא לא יוכל לסיים בית ספר לרפואה לפני שהתמחה בעניינים שדיברנו עליהם.
גילה גמליאל: ראשית, אני מודה לכולם.
גילה גמליאל: שמחתי לשמוע את הכיוון החיובי שמסתמן מהנהלות קופות החולים.
גילה גמליאל: חבל שלא כולן הגיעו, למרות שהוזמנו.
גילה גמליאל: הצגתם את הפן האנושי והאישי של כל אחת מכן בנקודות, וזה עוזר לקבל את התמונה במלואה לגבי הבעיות בנושאים אלה.
גילה גמליאל: אני וחברת הכנסת קולט אביטל נוציא מכתב לארגוני הנשים השונים בעולם, נציג את המצוקות ונבקש את הסיוע הכספי.
גילה גמליאל: נפנה לשר הבריאות ולהנהלות קופות החולים לפחות בנושאים ה"קלים" של טופס 17.
גילה גמליאל: הגדרתי זאת "קל", כי לא מתקבל על הדעת שהליך פרוצדורלי יפגע בשירות שיכול לעזור לנשים עם מוגבלויות.
גילה גמליאל: נוודא את היישום של ההחלטות שמתקבלות פה.
גילה גמליאל: אפנה גם לפרופ' רבקה כרמי באוניברסיטת בן-גוריון, כדי שתהיה הפנייה לכלל הדיקנים בעניין הטמעת הרגישות – בכל מקצועות הבריאות.
גילה גמליאל: אני מאמינה שניענה בחיוב.
גילה גמליאל: יש מקום לשיתוף פעולה מצד הארגון שלכם להעלות את המודעות הנקודתית בעניין הרשימה של קופות החולים.
גילה גמליאל: זה עניין טכני לחלוטין.
גילה גמליאל: מן הראוי לרדת לפרטים, ולהתייחס לציוד, שלא פחות חשוב.
גילה גמליאל: עם זאת, יש התקדמות בעניין השירות.
גילה גמליאל: אני אעקוב אחרי הדברים, ונכנס ישיבת המשך בעוד כחצי שנה, כדי לראות היכן הדברים עומדים.
גילה גמליאל: תודה רבה, הישיבה נעולה.
גילה גמליאל: ----------
גילה גמליאל: התכנסנו כאן היום על מנת לעודד נשים להתמודד בבחירות המוניציפליות.
גילה גמליאל: בפוטנציאל היו לנו מעל 3,000 נשים, אני מקווה שזה רק מדגם מייצג, מי שהגיעו לכאן.
גילה גמליאל: אני רוצה להתנצל על כך שאנחנו מתחילים מאוחר, אבל היו בעיות באבטחה בכניסה.
גילה גמליאל: בראשית דבריי אני רוצה לברך את גברת מיכל יודין, יו"ר "כן" – כוח נשים.
גילה גמליאל: אני רוצה לברך אותך על כך שבזכות הפעילות המבורכת שלך נהנה כאן היום מהרצאות של הגברת נעמי בן-צור, יועצת תקשורת מומחית בנושא הופעה בפני קהל ובפני כלי התקשורת.
גילה גמליאל: כל ההרצאות כאן הן חינם, הם באו לכאן על מנת לתת כלים לנשים שנמצאות בהתמודדות במוניציפלי.
גילה גמליאל: הגברת אתי אשד, יועצת תקשורת בפוליטיקה ומשפט, ומר אריאל הלוי, יועץ לשיטת ה- debate, שכל מי שמגיעה למצב של התמודדויות צריכה גם למצוא את עצמה בנושא של פנלים, ובכל נושא ה-debate.
גילה גמליאל: אני רוצה להודות לכם מראש על התרומה שלכם לנושא.
גילה גמליאל: בקרוב יש בחירות לרשויות המוניציפליות.
גילה גמליאל: הן תתקיימנה במועדן, ב-28 באוקטובר.
גילה גמליאל: אני רואה מספר נשים שאני מכירה, יש לנו 5 נשים ראשי עיריות ורשויות מקומיות, לצערי אני לא רואה שהן כאן אתנו, וחבל מאוד, הייתי שמחה לתת להן לברך.
גילה גמליאל: אני חושבת שזה מאוד חשוב שתבואנה ותשכנענה את הנשים להתמודד לראש הרשות ולא רק להשתלב במועצות.
גילה גמליאל: יש לנו 24 סגניות ראשי ערים ומועצות אזוריות, ראיתי כאן כמה מהן.
גילה גמליאל: כולכם קבלתם את מסמך הרקע לדיון, מהמרכז למחקר ומידע של הכנסת.
גילה גמליאל: אני רוצה לברך את רחל, יפעת ודותן שעשו עבודה טובה והציגו את נתוני המחקר בנושא.
גילה גמליאל: יש שיפור קל במצב, אבל עדיין הדרך רחוקה להגיע לשילובן של הנשים במוניציפלי.
גילה גמליאל: לצערי, דווקא בגדרה אין אפילו חברת מועצה אחת.
גילה גמליאל: בנקודה הזאת זו נקודת עניות בשבילנו.
גילה גמליאל: אי רוצה לפנות לכל הנשים לקחת חלק להתמודד, לעודד נשים ולדאוג שיהיה ייצוג הולם.
גילה גמליאל: חובה לקחת חלק בבחירות האלה.
גילה גמליאל: המצב של העיריות קשה, ואני אומרת שאין פלא, אם אין ייצוג לנשים בצורה ברורה, שתינתן האפשרות להשפיע מתך העיריות לא פלא שהגירעונות, איכות הסביבה, ואיך שהמצב שם נראה ברוב המקומות, מעורר דאגה.
גילה גמליאל: זה תלוי בנו, זה תלוי בכן, במי שהגיעה לכאן היום, ולערי גם במי שלא הגיעה לכאן היום, בהתמודדויות האלה.
גילה גמליאל: אני רוצה לברך את חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך, שהגיעה לכאן, ותצטרפנה אלינו חברות הכנסת אתי לבני ומרינה סולודקין עוד מעט.
גילה גמליאל: חה"כ פולישוק-בלוך היא יו"ר הוועדה למדע וטכנולוגיה, את מוזמנת לשאת דברים, ואחר כך הגברת מיכל יודין.
מל פולישוק-בלוך: בוקר טוב לכולן, אני שמחה לראות אתכן פה.
מל פולישוק-בלוך: חלק גדול אני מכירה מהרבה שנים של פעילות בתחום הזה של קידום נשים בפוליטיקה, וקידום נשים בכלל.
מל פולישוק-בלוך: כמי שישבה הרבה פעמים באולם, וראתה את חברי הכנסת באים לשניה והולכים, וזה תמיד מרגיז, אני רוצה להגיד לכם שאני שלושת רבעי שעה יושבת על קוצים בוועדת הכלכלה, כי יש שם נושא שנורא חשוב לי להתבטא בו, ולהוביל משהו שאני מאמינה בו, ולא לתת את הזירה רק לכאלה שחושבים הפוך ממני.
מל פולישוק-בלוך: אני נלחמת עם עצמי לבוא הנה ולהישאר שם.
מל פולישוק-בלוך: בסוף עזבתי שם, וזה גם לא טוב.
מל פולישוק-בלוך: זה רק שתבינו שלא מזלזלים, חלילה.
מל פולישוק-בלוך: לגופם של דברים, אני מאוד מאמינה בדרך הזאת, שאנחנו צריכות לעבוד יחד כדי לקדם אחת את השניה, ספציפית בנושא של פוליטיקה.
מל פולישוק-בלוך: אני כבר שנים אומרת – 20 שנה, מאז שהתחלתי את הפעילות שלי בפוליטיקה ובשינוי – שזה המקום בו אנחנו צריכות לפעול, כי שם מקבלים את ההחלטות, ושם מקור בכוח.
מל פולישוק-בלוך: גם בעסקים זה לא רע, אבל בפוליטיקה זה משפיע על החיים שלנו בכל תחום ותחום.
מל פולישוק-בלוך: החל מאיזה אויר אנחנו נושמים, איזה אוכל אנחנו אוכלים, ואיזה עתיד יהיה במדינה לכולנו, ולילדים שלנו.
מל פולישוק-בלוך: זה לא דברים של תיאוריה, אלה דברים מעשיים מאוד.
מל פולישוק-בלוך: בפעילות הכנסת אני רואה כמה זה מעשי, וכמה ההחלטות שלנו – טובות או פחות טובות – משפיעות על כל מהלך חיינו.
מל פולישוק-בלוך: אני קוראת לכולכן – אני מניחה שכל מי שבאה מלכתחילה מעונינת להיות מעורבת – קחו עוד חברות שלכן במקום היישוב שלכן או כאלה שאתם מכירות ממקומות אחרים, תעודדו אותן, תמכו בהן, שקודם כל יעמידו את המועמדות שלהן, זה השלב בראשון.
מל פולישוק-בלוך: יותר ויותר נשים צריכות להעמיד את המועמדות, ואנחנו צריכות לדאוג שזה יקרה.
מל פולישוק-בלוך: זה לא נעשה מעצמו.
מל פולישוק-בלוך: דבר שני, אנחנו חייבות לתמוך אחת בשניה, גם במהלך ההתמודדות וגם בפועל – וזה אולי הכי חשוב – כששמים את הפתק.
מל פולישוק-בלוך: כולם טובים, גם הבנים וגם הבנות, אבל אנחנו צריכות להפסיק לחפש בציציות דווקא של הנשים שמתמודדות.
מל פולישוק-בלוך: תמיד מחפשים כמה הן לא טובות, כמה הן לא מתאימות, על הגברים לא כל כך בודקים.
מל פולישוק-בלוך: אם תעשו את ההשוואה תראו שיש הרבה יותר נשים ראויות ומתאימות.
מל פולישוק-בלוך: אני מציעה שנתמוך אחת בשניה, נצביע אחת לשניה, וכל אחת במפלגתה - כי יש ממפלגות שונות - תעודד את הנשים שבמפלגה שלה.
מל פולישוק-בלוך: אל תשכחו להצביע בעד נשים.
מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שזה הדבר החשוב ביותר, כי אם אנחנו נעשה את העבודה, אל"ף נוכל לבוא בטענות לאלה שלא עושים את זה מהמין השני, ובי"ת אנחנו גם נצליח.
מל פולישוק-בלוך: תמיד צריך לזכור שאנחנו הרוב, אל תשכחו את זה, ושיהיה בהצלחה.
גילה גמליאל: אני רוצה לשתף אתכן בהצעת חוק שאני מגישה בימים האלה, בנושא של עידוד נשים במוניציפלי.
גילה גמליאל: במתן עידוד, לצערנו כספי, למי מהמפלגות שיהיה להן ייצוג של נשים, כפי שאנחנו רוצים לקדם את זה גם בכנסת להתמודדיות הארציות.
גילה גמליאל: לצערי, זה לא יקבל ביטוי בבחירות האלה, אבל זה יקבל ביטוי בבחירות הבאות.
גילה גמליאל: אני רוצה להזמין את מיכל יודין, יו"ר כוח נשים, ושוב להודות לך מכל הלב על כל העבודה הקשה שלקחת בה חלק.
גילה גמליאל: יישר כוח.
מיכל יודין: תיקון קטן: אני סגנית היו"ר.
מיכל יודין: חה"כ גמליאל, יש לך וועדה, להערכתנו, חשובה ביותר בכנסת, ויש עוד הרבה מה לעשות אז קודם כל איחולים ובהצלחה.
מיכל יודין: אני רוצה לברך את כל הבאות והבאים מהארגונים השונים: ויצ"ו, שדולת הנשים, הגברת רינה ברטל, הגברת עפרה גולן, אמונה.
מיכל יודין: בהזדמנות זאת אני רוצה לברך את מינה על בחירתה למועצת העיר ירושלים.
מיכל יודין: ברכות לכן, כולכם נשים מתמודדות וגם פעילות, ואם לא פעילות אז פעילות בעתיד.
מיכל יודין: אני רוצה להתייחס לבית הזה.
מיכל יודין: אנחנו מוגדרים כמדינה דמוקרטית, אבל אני רואה את מדינת ישראל דמוקרטית בעירבון מוגבל, מאחר הבית הזה לא מיוצג על ידי 50% בצורה הולמת בבית המחוקקים, בממשלת ישראל, וכמובן ברשויות המקומיות.
מיכל יודין: מכאן אני שולחת פניה לראש הממשלה ולשרי ממשלת ישראל ולכל חברות וחברי הכנסת, לעשות את כל מה שניתן לקראת הבחירות לרשויות המקומיות, כדי לדאוג לכך שנשים תהיינה גם בראש הרשימות, גם במקומות ריאליים.
מיכל יודין: כמו שאמרה חה"כ גמליאל, אין ספק שהתרומה הגדולה שנשים תבאנה במערכת הבחירות המוניציפליות, תשננה סדרי עדיפויות, תקצינה משאבים לנושאים שחשובים לכל התושבים, יבואו לידי ביטוי בצורה הרבה יותר משמעותית.
מיכל יודין: אני רוצה להתייחס בכמה מילים לבחירות שהיו בחיפה, ירושלים ובאור עקיבא.
מיכל יודין: מפה הקריאה שלנו אל הרוב הדומם במדינת ישראל.
מיכל יודין: לצערנו - במיוחד זה בא לידי ביטוי בירושלים - אנחנו טובים בלשבת בבית לקטר לבקר, וכשבא היום האחד והיחיד שיש לנו- אחת ל-5 שנים – גם זכות וגם חובה ללכת לבחור, נשארו תושבי ירושלים בבית ולא הבינו ולא בחרו בנציגים שרצו שייצגו אותם.
מיכל יודין: אין לי שום מילה של ביקורת, התרשמתי מאורי פוליאנסקי באופן יוצא מן הכלל, ואין לי ספק שהוא ייצג את כלל הציבור, ויעשה הכל לסטטוס קוו, סבלנו לסובלנות.
מיכל יודין: אבל אנחנו חייבות להבין, וכאן התפקיד העיקרי של כולנו, לפעול, לעבוד, לחרוש ולהשפיע על הציבור ללכת לבחור ביום הבחירות.
מיכל יודין: בבחירות הקודמות, כשנשים נרתמו בהרצליה, ועשו עבודת שטח אדירה בחוגי בית, בהסברה, 67% בחרו בגברת יעל גרמן לראשות העיר הרצליה.
מיכל יודין: אין כמו עבודת שטח, ואין קיצורי דרך.
מיכל יודין: זו עבודה סיזיפית, נמצאות פה נשים מיישובים קטנים וגדולים, והעבודה אולי קצת אחרת, אבל אין קיצורי דרך.
מיכל יודין: ניר ברקת השקיע הון עתק בפרסום, מיליונים, אבל זה לא השפיע על תושבי ירושלים ללכת לבחור.
מיכל יודין: לא תמיד הכספים הגדולים, הפרסום, הם אלו שיעשו את העבודה.
מיכל יודין: לכן אני היום פונה לכל אחת מכן, מכל יישוב ועיר - בעמותת כ"ן אנחנו מקיימות ישיבה השבוע - אני מקווה לשיתוף פעולה מארגוני הנשים לקראת הבחירות לרשויות המקומיות.
מיכל יודין: הרשות למעמד האישה במשרד ראש הממשלה ומרכז השלטון המקומי, אנחנו מקיימות ישיבה לצאת לדרך בצורה משותפת, כשהמאמצים יהיו משותפים לכל אחד מהארגונים.
מיכל יודין: אני רוצה לסיים, כמו שחה"כ פולישוק-בלוך אמרה, בואו נפרגן ונתמוך אחת בשניה בואו נעזור באשר האישה מתמודדת, מבלי ביקורת ובדיקה בציציות האם היא לבושה כך או מה המסר.
מיכל יודין: כשאישה מחליטה להתמודד, בעינינו היא כבר ראויה, כי אישה לעומת גבר עושה את כל המחשבות תחילה.
מיכל יודין: יש בית, ויש משפחה, ויש עבודה ויש עוד אלף ואחת מטלות לפני שהיא מחליטה להתמודד.
מיכל יודין: כך שבעינינו הגישה היא מראש שהאישה ראויה.
מיכל יודין: לכל מי שמתמודדת כאן היום, הרבה איחולי בהצלחה.
מיכל יודין: לכל האחרות, שנמצאות איתן לעזור להן, אנחנו כאן ונעשה ככל שביכולתנו לעזור, גם בפרסום, גם בייעוץ.
מיכל יודין: אני מקווה שבמאמץ משותף של הרשות והארגונים נהווה כוח אלקטורלי, שהפעם, ב-29 באוקטובר, יהיו לנו יותר נשים בראשות ערים, במועצות האזוריות והמקומיות ובמועצות העירוניות.
מיכל יודין: אני מודה לכן, הרבה הצלחה, ואני מקווה חה"כ גמליאל, שהשיתוף הזה מהיום והלאה יהיה שיתוף רצוף, בכל הנוגע בהעברת מסרים לראש הממשלה, לשרים ולחברי הכנסת.
גילה גמליאל: תודה רבה לגברת מיכל יודין.
גילה גמליאל: מתוך עבודת המחקר שקיבלתן, אני רוצה להתעכב לגבי הבחירות האחרונות שהיו בירושלים, חיפה ואור עקיבא, על מנת להציג את הנתונים.
גילה גמליאל: בירושלים התמודדו 54 נשים מתוך 291 מתמודדים, כלומר 19% נשים.
גילה גמליאל: מתוכן 31 בעשיריות הראשונות של הרשימות השונות.
גילה גמליאל: במידה ולא יהיו שינויים, בירושלים תכהנה 5 חברות מועצה מתוך 31 חברים.
גילה גמליאל: מדובר על כ-16%.
גילה גמליאל: בסוף זה רק 4?
גילה גמליאל: אז לצערנו זה פחות.
גילה גמליאל: בחיפה התמודדו 94 נשים מתוך 360 מתמודדים, כלומר כ-26%.
גילה גמליאל: מתוכן 46 בעשיריות הראשונות של הרשימות השונות.
גילה גמליאל: במידה ולא יהיו שינויים שם- תכהנה 6 חברות מועצה מתוך 31 חברי מועצה, כלומר כ-19%.
גילה גמליאל: באור עקיבא התמודדו 27 נשים מתוך 127 מתמודדים, כלומר כ-21%, מתוכן 18 בעשיריות הראשונות של הרשימות השונות, אבל לצערנו באור עקיבא לא תכהנה נשים במועצה.
גילה גמליאל: מה שאומר, שאם לא נתעורר, ואם לא נעבוד קשה המצב ימשיך להיות לא טוב, למרות שזה כביכול מציג תמונה הרבה יותר טובה מהעבר, עדיין המצב הוא באמת לא טוב.
גילה גמליאל: אני קוראת לכל החברות לשנס מותניים בעניין הזה.
גילה גמליאל: מה שאנחנו יכולים לנסות לתת כאן זה את הכלים שצריכים היום בכל רשות מקומית ובכל עירייה, בעזרת החוק שעבר לגבי יועצות לקידום מעמד האישה ברשויות המקומיות, על מנת לעודד נשים דרך היועצות.
גילה גמליאל: אנחנו מודעות למצב בו אין תגמול כספי ליועצות, ולעיתים קרובות מתמודדים עם בעיה שאין תקציב ליועצות על מנת שיהיה תוכן לתפקיד שלהן.
גילה גמליאל: זה כבר יהיה נושא בפני עצמו שנדון בו כאן, בישיבה של הוועדה.
גילה גמליאל: הגברת בת שבע שטראוכלר עוזרת במלוא הכוח, והרבה תודה.
גילה גמליאל: תתכנס ישיבה פה באודיטוריום, ביום שני ב-16 ביוני בשעה 11:00.
גילה גמליאל: אני אשמח לראות כאן את כולן, ואם תהיינה הצעות פרודוקטיביות בנושא הזה, אנחנו נשמח לשמוע.
גילה גמליאל: אני רוצה לברך את חברת הכנסת מרינה סולודקין שהצטרפה אלינו, וחברת הכנסת אתי לבני.
גילה גמליאל: חברת הכנסת אתי לבני צריכה ללכת, אשמח שהיא תברך מילים, ואחר כך נתחיל עם הגברת נעמי בן-צור, יועצת תקשורת.
אתי לבני: בוקר טוב לכולן, תודה שבאתן.
אתי לבני: אני רואה בכל זאת מספרים גדולים לנשות שינוי.
אתי לבני: זה לא מקרה כי בשינוי אנחנו מנסים לשים את הדגש, לא תמיד בהצלחה כמו שרצינו, על ייצוג נשים.
אתי לבני: גם בכנסת הייצוג שלנו הוא משמעותי.
אתי לבני: תמיד שאלו אותי מה הייצוג של נשות שינוי בכנסת.
אתי לבני: אמרתי שאם היו נכנסות 17, אז מקומות 16 ו-17 גם הן נשים, אז היינו מגיעות ל-30%.
אתי לבני: אנחנו מאוד שמות את הדגש, במסגרת פורום הנשים של שינוי, על ריצה לבחירות המוניציפליות.
אתי לבני: בערב החג, ביום חמישי, עשו לי יום הולדת, והזמינו חברות שלי.
אתי לבני: מתוך ה-20 בנות שבאו היו 15 מתמודדות.
אתי לבני: זה אומר, שעם קצת לחץ והתלהבות, והפיכת הנושא לדבר שהוא ראוי, אפשר לשכנע נשים להתמודד, ואחר כך לעזור להן להיבחר.
אתי לבני: אני מבינה שאת שלב ההתמודדות כבר עברתן, עכשיו צריך לעזור לכן להיבחר.
אתי לבני: אנחנו נמצאות בכנסת על מנת לעזור לכן להיבחר בכל צורה.
אתי לבני: גם במפלגות אנחנו נעזור לכן להיבחר, לפחות בשינוי, נפעיל לחץ על ראשי המפלגה על אנשים שיקבעו כדי שנשים תהיינה ברשימות.
אתי לבני: פניתי לכל ראשי הסניפים שלנו.
אתי לבני: אני מספרת על שינוי כדוגמה, אני לא יודעת מי נמצאת כאן מארגונים אחרים.
אתי לבני: צריך להפעיל כוח ולחץ ואנרגיה והתלהבות, והדברים האלה יקרו.
אתי לבני: אני שמחה לראות פה את שתי בנותיו של הרב עובדיה יוסף, שהכירו לי אותן הבוקר, שאמנם עכשיו לא מתמודדות, אבל תתמודדנה בפעם הבאה, כי אולי הדברים ישתנו.
אתי לבני: אני לא רואה נציגות מהמגזר הערבי, שגם שם די בעייתי להתמודד.
אתי לבני: יש כאן?
אתי לבני: אז ברכותינו, ואנחנו נעזור לכן.
אתי לבני: אני נמצאת גם בקשר עם נציגות ערביות בכפרים ערביים, בקלנסווה בפרדיס, אנחנו ניתן להם עזרה.
אתי לבני: נורא חשוב שנשים תתמודדנה, תצלחנה, ותהיינה במועצות ערים.
אתי לבני: תודה ובהצלחה.
גילה גמליאל: תודה רבה לחה"כ לבני.