GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רבקה ברלב: זאת הצעת חוק יוצא מן הכלל.
אמין פארס: זה מפיל הרבה עסקים.
גילה גמליאל: נכון, היום אדם משלם מע"מ עוד לפני שקיבל את הכסף.
גילה גמליאל: אתמוך בך, חברת הכנסת נוקד.
אורית נוקד: אני נאלצת לעזוב את הדיון כעת, אני מתנצלת.
אורית נוקד: אשמח לקבל הפרוטוקול של הדיון היום, אם עולים עוד דברים נוכל לשבת יחד ולנסות להוביל יוזמות.
גילה גמליאל: לדעתי זה צריך לחול לאו דווקא בעסקים קטנים.
רשף חן: דווקא חלק גדול מהעסקים הקטנים עובדים על בסיס מזומן, ואין להם בעיה.
יוחנן לוי: צביה, מנכ"לית התאחדות בעלי המלאכה.
יוחנן לוי: היא טוענת שזה חונק את העסקים הקטנים.
גילה גמליאל: חברת הכנסת נוקד עוזבת וחברת הכנסת לבני מצטרפת.
גילה גמליאל: אני מבקשת לשמוע את נציגת שדולת הנשים.
יונית שליין-אור: אני מהמחלקה המשפטית בשדולת הנשים בישראל.
יונית שליין-אור: אין ספק שחשוב מאוד לתת העדפה מתקנת בתקציבים, ולא רק לקרוא לזה כך.
יונית שליין-אור: אנחנו חושבות שעידוד יזמות של נשים יכול לקדם מאוד את מעמד האישה גם בשוק העבודה – ודרך זה יקודם גם מעמד הנשים במדינת ישראל, שכידוע הוא לא מזהיר.
יונית שליין-אור: בימים אלה, בגלל המצב הכלכלי והמיתון הקשה, נוספה לנשים המובטלות אוכלוסייה רחבה שמפוטרת בימים אלה.
יונית שליין-אור: יש לנסות לעודד יזמוּת גם אצל נשים ששנים רבות לא מצליחות להשתלב בשוק העבודה וגם אצל נשים שנפלטו משוק העבודה באחרונה.
יונית שליין-אור: לדעתנו השינוי צריך להיעשות על-ידי חקיקה רחבה מאוד, שתעגן גם את נושא ההכשרה, גם את ההטבות: ארנונה, מע"מ, הלוואות, מכרזים.
גילה גמליאל: אני מציעה שתשבו אתנו בעניין זה.
יונית שליין-אור: בשמחה רבה.
יונית שליין-אור: דבר חשוב נוסף שיש בו צורך הוא קמפיין ציבורי רחב, שיעלה את העניין למודעות.
יונית שליין-אור: הקמפיין צריך להיות בשני מישורים לדעתנו: ראשית קמפיין שיעלה את המודעות הציבורית הכללית במדינה לעידוד יזמוּת נשים ועסקים קטנים של נשים בגלל היכולת של התחום הזה להוציא את המדינה מהמיתון ואת הנשים מהאבטלה.
יונית שליין-אור: שנית, במקביל, יש צורך בקמפיין לנשים עצמן, שיעודד אותן להתפתח, לצאת, ליצור קבוצות של תמיכה.
יונית שליין-אור: לפעמים הנשים עצמן אינן מודעות לכוח שלהן.
גילה גמליאל: לדעתי זאת האמירה החשובה, שבה צריך לפתוח את הישיבה ולסיים אותה.
גילה גמליאל: אני פונה למנהלת הרשות לקידום מעמד האישה בלשכת ראש הממשלה, גברת מרי חדייר.
גילה גמליאל: למעשה היא ממלאת המקום.
גילה גמליאל: אגב, פניתי באופן אישי לראש הממשלה בעניין זה, כמה פעמים, גם בשיחה אישית וגם בכתב, לא מזמן.
גילה גמליאל: אני חושבת שזה לא בסדר שהפונקצייה הזאת אינה מאוישת.
גילה גמליאל: דיברתי אז על סוף החודש שעבר, ואנחנו כבר בתחילת החודש שאחריו.
גילה גמליאל: אפנה אליו שוב בעניין הזה.
מרי חדייר: אמרו לי שבעוד שבועיים זה יסתדר.
מרי חדייר: עברו כבר שלושה חודשים.
גילה גמליאל: לא שיש לנו בעיה עם גברת חדייר, כמובן.
גילה גמליאל: אבל למיזם כזה למשל יש צורך ברשות.
מרי חדייר: נכון, הדברים באמת עובדים בצורה שוטפת ביותר אבל צריך למנות, וגם אני מבקשת זאת.
מרי חדייר: לענייננו: לדעתי חייבים לדבר על ערוץ נוסף היום, בעידן האבטלה.
מרי חדייר: אני מסכימה שצריך לערוך קמפיין כלשהו.
מרי חדייר: אנחנו מתמקדות בנשים כרגע: צריך להראות להן שיש ערוץ של יזמות עסקית.
מרי חדייר: זאת יכולה להיות יזמות גדולה או קטנה; גם עסקים מהבית הם חלופה אפשרית.
מרי חדייר: זה מתאים במיוחד לעסקים קטנים, שאין בהם השקעה רבה.
מרי חדייר: אפשר לדבר אפילו על ספרית מהבית – על דברים שלא מצריכים הוצאה ניכרת.
מרי חדייר: הדברים מתאימים יותר למגזר הערבי ולמגזר החרדי, ואכן הם מתפתחים שם בצורה טובה.
מרי חדייר: בעקבות הדברים שנאמרו כאן על הקרנות לדעתי רצוי מאוד לקבוע חד-משמעית בקריטריונים של הקרנות האלה שתינתן עדיפות לאישה.
מרי חדייר: יש עכשיו די הרבה חוקים שעוסקים בהעדפה מתקנת בכמה מישורים.
מרי חדייר: יש לצרף לכאן גם חקיקה, כמובן, אבל בינתיים אפשר לקבוע דברים בקריטריונים באופן מידי.
מרי חדייר: קיימנו כאן ישיבה עם כל הגופים הרלוונטיים, שיושבים פה גם היום; זה היה לפני כשנה.
מרי חדייר: גברת לילי סופר מהרשות לעסקים קטנים קיבלה עליה לבדוק את הדברים ולהצביע על החסמים שיש בפני נשים.
מרי חדייר: ניסיתי לסייע לה באמת.
עדי שטרנברג: נעשתה עבודה נפלאה.
מרי חדייר: נכון, הייתה בדיקה של החסמים וניסיון להתירם.
מרי חדייר: צריך להביא את הדברים האלה לדיון נוסף.
מרי חדייר: ייתכן שצריך להיעזר בכם, חברי הכנסת, כדי לדחוף את הגופים שהצבענו עליכם.
גילה גמליאל: אנחנו באמת מציעים שיהיה שיתוף פעולה עם הרשות לקידום מעמד האישה – כי לכם יש התקציבים לרוץ בקמפיין מסיבי בכל הנוגע ליזמות נשים, במיוחד עכשיו לאור האבטלה הגואה, המצוקה הכלכלית וגל הפיטורים, שהרבה מהנשים חשו בו.
גילה גמליאל: יש לבנות תכנית רצינית בנושא הזה וליצור קמפיין הסברתי חשוב, שיקיף גם את כל ההקלות וההטבות.
גילה גמליאל: במקביל יש לפנות לחקיקה בנושאים שדיברנו עליהם.
עדי שטרנברג: סביב השולחן הזה יושבים הרבה נציגים של הרבה ארגונים.
עדי שטרנברג: בסופו של דבר מסתבר שלכולם יש כוונות טובות ובפועל העסק לא זז.
עדי שטרנברג: מר לוי נתן את הפתרון בסוף דבריו: הכול מתחיל ונגמר בחקיקה.
עדי שטרנברג: אני אחד מוותיקי הבית הזה, ואני יודע שהכול מתחיל ונגמר כאן.
רשף חן: מתחיל אולי.
עדי שטרנברג: לדעתי במקום להציע הצעת חוק לעניין הארנונה או הצעת חוק לעניין המע"מ – עדיף שתהיה הצעה אחת מקיפה וכוללת; כמו שעושה האוצר רק הפוך: במקום להרוס, לבנות.
עדי שטרנברג: בהצעת החוק הזאת יהיה הכול, כולל הכול.
עדי שטרנברג: למר לוי יש כל החומר והמסקנות שבאות מאירופה, מה-OECD.
עדי שטרנברג: צריך להשתמש במודל הצרפתי: הצעת חוק אחת שכוללת הכול, וכמה חברי כנסת מכל סיעות הבית יגישו אותה.
רשף חן: כלומר הצעת חוק שהכיוון שלה הוא יזמות לעסקים קטנים?
עדי שטרנברג: הצעת חוק שמטפלת בעסקים קטנים.
יוחנן לוי: ויהיה פרק מיוחד לנשים.
רשף חן: יש עבודת הכנה בנושא הזה?
מרי חדייר: בוודאי.
עדי שטרנברג: יהיו לכך גם היבטים תקשורתיים, כמובן.
עדי שטרנברג: כך מתקדמים.
גילה גמליאל: חברת הכנסת נוקד, חבר הכנסת רשף חן, אני וחברת הכנסת לבני, אם תרצה בכך – כולנו נשמח להיפגש עמכם בצורה מסודרת ועניינית.
מרי חדייר: התחלנו כבר ליצור את הבסיס הראשוני של העבודה.
גילה גמליאל: ניפגש גם עם מר לוי, גם עם מר שטרנברג, גם עם גברת חדייר.
אתי לבני: אצטרף בשמחה לפגישה, זה חשוב מאוד.
גילה גמליאל: אם כן נקבע פגישה משותפת של ארבע
גילה גמליאל: תנו אתכם כדי לקבל את הרעיונות שיש לכם להציע, נעשה ליטושים מטעמנו ונגיש את החומר.
אתי לבני: הגיעה לאוזנינו ידיעה שיש 68 מיליון ש"ח, שהופכים להיות קרן לעסקים קטנים.
אתי לבני: חברת הכנסת אברהם תעמוד כנראה בראש הקרן.
אתי לבני: חקיקה זה דבר מצוין, אבל כדאי להזמין אותה לכאן.
אתי לבני: הסכום של 68 מיליון ש"ח הוא כסף ממשלתי.
אתי לבני: זה יהיה מינוף לכספים שהבנקים ייתנו.
עדי שטרנברג: נדמה לי שהכוונה לתוספת לרשות ולחונכות.
עדי שטרנברג: זה לא קשור לקרן.
עדי שטרנברג: יש סכום של 50 מיליון ש"ח ועוד סכום של 18 מיליון ש"ח.
עדי שטרנברג: חברת הכנסת אברהם דיברה על 18 מיליון ש"ח לחונכות ו-50 מיליון ש"ח לרשות.
עדי שטרנברג: זה כרגע על הנייר.
רשף חן: היה ויכוח אם מכרו אותה פעם אחת לפחות, יש ויכוח אם פעמיים.
רשף חן: אני מקווה שהיא תתקיים.
אתי לבני: לדעתי עוד לפני החקיקה כדאי להזמין לכאן את חברת הכנסת אברהם.
גילה גמליאל: חברת הכנסת אברהם היא חברה בוועדה הזאת, אין צורך להזמינה.
גילה גמליאל: אני מציעה שנזמינה לישיבה שנקיים ארבעתנו עם הגופים, כדי לקבל ממנה את הכלים.
גלית גבע: אני מפקחת לטיפול בנשים במחוז ירושלים מטעם משרד הרווחה.
גלית גבע: חשוב לי מאוד לשים על שולחן עניין אחד: כשנלך לכיוון של חקיקה נצטרך להתייחס לאוכלוסיות השונות של הנשים.
גלית גבע: אסור לשכוח: גם קבוצת הנשים היא גדולה ובעלת יכולות שונות.
גלית גבע: יש לתת את הדעת על כך.
גלית גבע: יש נשים בעלות השכלה שנפגעו מגל הפיטורים הגדול; יש גם נשים שיש להן מיומנויות מסוימות, והן היו כבר בשוק העבודה ונפלטו ממנו; יש נשים שלא היו מעולם בשוק העבודה; יש נשים מוכות, שיוצאות ממקלט – אין שום מסגרת שיכולה לקלוט את הנשים האלה כראוי אין שום גוף ממסדי שלוקח אותן תחת חסותן, וזאת קבוצה מכובדת, שנמצאת היום לקראת יציאה לחיים עצמאיים וחשוב לתת להן את הכלים.
גלית גבע: אלה כלים שונים.
גלית גבע: יש לתת את הדעת על הגוונים השונים של הנשים ולא לשכוח אף לא אחת מהן.
גילה גמליאל: גם הנתונים שמופיעים במסמך של מרכז מחקר ומידע הם שיש יחס כלשהו בין הדברים: ככל שהנשים משכילות יותר הן נמצאות יותר ביזמות עסקית.
גלית גבע: ברור.
גלית גבע: אך צריך להתייחס גם לנשים פחות משכילות, לנשים עניות.
גילה גמליאל: אך צריך להתייחס לעובדה שביזמות יש לכך ביטוי לנשים המשכילות יותר.
גילה גמליאל: הפילוח מופיע במסמך, אפשר לעיין בו אחר כך.
רשף חן: אני רוצה להמשיך מהנקודה הזאת.
רשף חן: הנתון כאן הוא ש-61% מהנשים שעוסקות ביזמות עסקית הן בעלות השכלה של 15 שנות לימוד ומעלה.
רשף חן: אם כן מדובר כנראה בפעילות שמתבצעת בחתך הגבוה יותר של האוכלוסייה וכמעט אינה מתבצעת כלל בחתכים הנמוכים יותר.
רשף חן: זאת בעיה בעיניי.
רשף חן: הנושא שאנחנו עוסקים בו הוא פחות נושא כלכלי ויותר נושא חברתי.
רשף חן: אנחנו חיים בחברה שבה מעמד נמדד ביכולת הכנסה בכסף.
רשף חן: גם המעמד בתוך המשפחה נמדד על בסיס זה: הכוח היחסי של הגבר והאישה בתוך המשפחה נובע באופן ישיר מהיכולת של כל אחד מהם לתרום להכנסה.
רשף חן: הבעיה הגדולה ביותר בשוביניזם ובקושי להגיע לשוויון היא שבאופן מסורתי בחברה שלנו הגבר הוא המפרנס והאישה תומכת בבית.
רשף חן: לא למדנו להעריך את התרומה של האישה כשוות ערך לתרומתו של הגבר.
רשף חן: אני לא חושב שנפתור זאת בכך שנלמד להעריך את התרומה כראוי; נפתור זאת בכך שנאפשר לאישה להגיע להכנסה, נעודד אותה להגשים עצמה.
רשף חן: כך היא תסתכל על בן זוגה כשווה לו.
רשף חן: בדרך כלל לשני בני הזוג יש השכלה דומה, פחות או יותר.
רשף חן: כך זה מטבע הדברים.
רשף חן: כשההשכלה של שני בני הזוג גבוהה – אין בעיה.
רשף חן: אני מנחש שחלק גדול מהאנשים שיושבים כאן הם בעלי השכלה גבוהה, הבעל עובד והאישה עובדת והם מסתכלים זה על זה בגובה העיניים מבחינת המעמד בתוך המשפחה.
רשף חן: במקרים כאלה אין בעיה אמתית.
רשף חן: הבעיה האמתית היא בירידה במדרג ההכנסה.
רשף חן: כאן יש קורלציה בין אופי המשפחה להתקדמות החברתית בנושא של שוויון בין המינים; ונוסף על כך התלות ביכולת הפיזית של העובד הולכת וגדלה, ושם יש עדיפות לגבר: גבר סולל כבישים טוב יותר מאישה.
רשף חן: חייבים להירתם ולהכניס לשוק העבודה – ביזמות ישירה או עקיפה, בכל צורה – דווקא את הנשים שבאופן מסורתי אינן יוצאות למעגל העבודה אלא נשארות בבית.
רשף חן: זאת המשימה החברתית שלנו.
רשף חן: אם מעדיפים נשים צריך להעדיף את הנשים הלא משכילות דווקא, את מי שפותחות עסק שאינו היי-טק.
רשף חן: אישה שיכולה לעבוד כסמנכ"לית בחברת היי-טק – צריך לדאוג גם לה, אבל שם הבעיה פחותה מבחינתי.
לילי סופר: אני רכזת פרויקטים ברשות לעסקים קטנים.
לילי סופר: מעבר לתהליך החברתי שחבר הכנסת חן ציין, והוא נכון, יש לדון בהיבט הכלכלי.
לילי סופר: כולנו יודעים שלייצר מקום עבודה של עסק קטן עולה כ5,000- ש"ח.
יוחנן לוי: נכון: 5,000-6,000 ש"ח.
לילי סופר: וכמה עולה לממשלה לייצר מקום במפעל?
לילי סופר: 40,000 ש"ח?
יוחנן לוי: 40,000 דולר.
לילי סופר: כלומר יש כאן שיקול כלכלי, מעבר לכל ההיבט החברתי והשוויוני שחבר הכנסת חן תיאר, והוא נכון – כל הנוגעים לדבר יסכימו לדברים, כי כולם באים בהבנה שיש לתקן את העיוות.
לילי סופר: אבל יש כאן עניין כלכלי, והוא לא פחות חשוב.
לילי סופר: כדאי לדעת שלייצר מקום עבודה של עסק קטן זול יותר לממשלה, מהבחינה התקציבית, מאשר מקום עבודה במפעל.
עדי שטרנברג: זה גם קשור לחכות ולדגים.
עדי שטרנברג: זה גם נכון מהבחינה הכלכלית.
לילי סופר: נכון, יש גמישות, יש נגישות.
לילי סופר: לכן עלינו לשלב יחד את שני הנושאים, לדעתי.
גילה גמליאל: ברשותכם, נשמע את גברת רבקה ברלב מנעמ"ת.
גילה גמליאל: לפני שהיא מתחילה בדבריה אני מבקשת מגברת סופר שתעביר לי את העבודה שעשתה, ששמעתי עליה הרבה.
לילי סופר: בהחלט.
לילי סופר: זאת עבודה שנעשתה במשותף.
רבקה ברלב: בוקר טוב לכולם, ולמר לוי במיוחד.
רבקה ברלב: אני רוצה להציג את עצמי ואת הקשר שלי למר לוי.
רבקה ברלב: משנת 1985 ועד 1991 הייתי יועצת השר אריאל שרון לנשים בתעשייה, כשהיה שר התעשייה והמסחר.
רבקה ברלב: הייתי היועצת הראשונה.
רבקה ברלב: להביא את הנשים לתעשייה – זה נראה אז די מוזר.
יוחנן לוי: למר שרון הייתה רגישות עצומה לנושא.
רבקה ברלב: נכון, הוא היה הראשון שמינה יועצת כזאת.
רבקה ברלב: פרט ליועצת ראש הממשלה אני הייתי היועצת היחידה.
רבקה ברלב: חברת הכנסת גמליאל יכולה להזכיר לו את זה.
רבקה ברלב: מר לוי, לידיעתך – לא ידעתם את זה – הגשתי נייר עמדה ראשון בנושא העסקים הקטנים.
רבקה ברלב: לקחתי חומר מארצות הברית וראיתי שיש שם יש יחידה לעידוד נשים לעסקים בתוך משרד המסחר והתעשייה.
רבקה ברלב: קראתי את החומר, הגשתי אותו למר שרון, אבל לא היה זמן להתחיל ליישם אותו.
רבקה ברלב: היום הרשות לעסקים קטנים היא בעצם התוצאה.
רבקה ברלב: הייתה לי כבר אז המחשבה על כך, בשנים 1988 או 1989.
רבקה ברלב: אז נפתחו גם הסכמי הסחר עם אירופה.
רבקה ברלב: אני נמצאת היום בהנהלת נעמ"ת הארצית.
רבקה ברלב: ניגשתי לגברת טליה לבני ואמרתי לה שחייבים להזיז את הנשים לכיוונים אחרים, שמספיק עם המסכנות.
רבקה ברלב: במסגרת ההנהלה החדשה שגברת לבני הקימה החלטנו להקים את היחידה ליזמות עסקית לנשים.
רבקה ברלב: אני עומדת בראש היחידה.
רבקה ברלב: היו בחירות ועוד עניינים ועכשיו נכנסתי להכנת תכניות.
רבקה ברלב: נעמ"ת הוא ארגון הנשים הגדול במדינה.
רבקה ברלב: יש לנו 30 מרחבים.
רבקה ברלב: בכל מרחב יש לנו מנגנון שלם: מבנים, מרכזים קהילתיים – יש לנו כל התשתיות כדי להביא את הנשים ולתת להן את כל התמיכות בנושא של יזמות עסקית, בכל הרמות.
רבקה ברלב: יש לנו גם נציגות ערביות, יש לנו נציגות דתיות – יש לנו ייצוג לכל מגוון הנשים במדינה: ערי פיתוח, ערים וכולי.
רבקה ברלב: אם כן, המנגנון קיים.
רבקה ברלב: השבוע ישבתי עם גברת סופר מהרשות לעסקים קטנים.
רבקה ברלב: חשוב שיהיה חיבור בין התשתית הארגונית שלנו לבין התשתית המקצועית – שלנו אין, ואני לא הולכת לנהל אותה, כמובן.
רבקה ברלב: בכוונתי לרכז את כל 30 נשות המרחבים בכנס עם הרשות לעסקים קטנים.
רבקה ברלב: נעשה את זה בקרוב.
רבקה ברלב: בינתיים אקבל חומר ואדע מה קרה בשנים האלה.
רבקה ברלב: זאת פלטפורמה יוצאת מן הכלל ומחשבה וארגון יוצאים מן הכלל.
יוחנן לוי: יישר כוח.
רותי גור: אני מהעמותה להעצמה כלכלית, "עסק משלך".
רותי גור: רציתי לדבר על כמה מכשולים שלדע
רותי גור: תנו שעומדים כרגע בפני הנשים שפותחות עסקים קטנים.
רותי גור: יש כל הזמן דיבורים על קרן הלוואות.
רותי גור: לנו אישית יש קרן הלוואות, בשיתוף קרן קורט ובנק הפועלים.
רותי גור: אפשר לקבל הלוואות לנשים באמצעותה.
רותי גור: וגם פונות אלינו נשים.
רותי גור: יש לנו אישור לתת עד 20,000 ש"ח ליזמת.
רותי גור: אנחנו נותנות כ-15,000 ש"ח.
רותי גור: כל אוכלוסיית היעד שלנו הן נשים חלשות, נשים שלא פותחות עסקים גדולים.
רותי גור: אם הן רוצות לפתוח עסקים גדולים יותר מפנים אותם למט"י ולגופים אחרים: רש"י, הסוכנות ועוד.
רותי גור: כשאנחנו פונות לקבוצה הזאת אנחנו נתקלות קודם כול בבעיה של הביטוח הלאומי.
רותי גור: בעצם זה מחזיר אותנו למסמך שגברת סופר וגברת חדייר הכינו – ובאמת צריך להמשיך ממנו כדי לא להרגיש תסכול על כל העבודה שנעשתה שם.
רותי גור: לנוכח הגזרות החדשות בכלל לא ברור לי איך נשים יפתחו עסקים.
רותי גור: גם כך הביטחון שלהן מעורער בכל הנוגע למצב הכלכלי שלהן.
רותי גור: להציע להן שיפתחו עסקים – זה קשה מאוד.
רותי גור: כשפונים לביטוח הלאומי ושואלים את הפקידים מה קורה לאישה שפותחת עסק כל אחד מהם אומר משהו אחר.
רותי גור: גם אנחנו, כשאנחנו פונות באופן אישי, מקבלות התשובות שונות, שאינן חד-משמעיות אנחנו מציעות שיוציאו חוברת מיוחדת לאנשים שפותחים עסק.
רותי גור: שלא לדבר על ההמלצה שלנו ש"ירדו מהן" לשנתיים בערך – שייתנו להן לפתוח את העסק, להתבסס.
רותי גור: ברגע שהנשים מתבססות אולי אז צריך להתחיל להתחשבן אתן.
רותי גור: אבל צריך לתת להן תקופה לנשימה.
רותי גור: זה גם מה שנעשה בצרפת.
רותי גור: במקרים שנשים מנסות "לסבן" – אנחנו יודעות שנדרשות להן שנה או שנתיים כדי להתבסס, ואז הן עוזבות את הביטוח הלאומי; הן מרגישות עצמאיות ולא רוצות את התלות הזאת.
רותי גור: וזאת גם המטרה שלנו: אנחנו רוצות שהן יהיו עצמאיות ולא יהיו תלויות בביטוח הלאומי או בגורמים אחרים.
רותי גור: אבל כדי להגיע לשם חייבים תמיכה: הסברה נכונה יותר.
גילה גמליאל: בשלב זה הצטרפו לדיון הנשים מעמק חפר, שהזכרתי קודם.
רותי גור: עניין נוסף שחשוב מאוד בעינינו: איננו אוהבות לתת הלוואות בלי התמיכה והליווי לנשים שמקבלות אותן.
רותי גור: אנחנו חושבות שלא נעשה די בנושא ההכשרה – לא רק בקורס.
רותי גור: אגב, הקורסים ממומנים 20% על-ידי השותפים ו-80% על-ידינו.
מרי חדייר: כלומר אלה מחירים סמליים ביותר.
רותי גור: אנחנו מצליחות לעשות זאת כי אנחנו מגייסות כסף מחו"ל.
רותי גור: אך ברור שהתקציב מוגבל.
רותי גור: כמה קורסים היו?
רותי גור: כמה נשים השתתפו בהם?
רותי גור: אתן את הנתונים הגסים: בשנת 2002 היו 15 קבוצות עם 332 משתתפות.
רותי גור: בשנת 2003 עד היום היו 8 קבוצות עם 166 משתתפות.
רותי גור: מתוך 332 נשים ב-2002 סיימו הכשרה 255 נשים.
רותי גור: מתוכן 94 נשים פתחו פעילות עסקית.
רותי גור: כלומר מדובר ב-30%, וזה המון.
רותי גור: בקורסים איננו מלמדות את הנשים מקצוע.
רותי גור: אנחנו מלמדות אותן איך לנהל עסק.
רותי גור: הקורס מחולק לשניים, והיום שני החלקים שזורים זה בזה: העצמה אישית וחלק עסקי.
רותי גור: ההעצמה האישית היא החלק הפסיכולוגי, החיזוקים שניתנים.
רותי גור: מר לוי היה בקבוצות וראה זאת במו עיניו.
רותי גור: בחלק העסקי מלמדים את כל הנושאים: מס הכנסה, ביטוח לאומי, תזרים מזומנים, נקודת איזון, תמחיר, שיווק – הכול.
רותי גור: הנשים מסיימות קורס של 100-120 שעות.
רותי גור: וזה הרבה מאוד.
רותי גור: המרצות הן רואות חשבון ברמה גבוהה מאוד – אנחנו לא מתפשרות.
רותי גור: אחר כך ניתן לנשים ליווי במשך שנה.
רותי גור: כל הקבוצה נפגשת אחת לחודש.
רותי גור: נוסף על כך אנחנו משתמשות בשירותי משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ומט"י בכל הנוגע לחונכות.
רותי גור: החונכות משולבת בהתחלה, לקראת סוף הקורס ותחילת העסק.
רותי גור: אחר כך אנחנו מעודדות מאוד את הנשים לקחת חונכות, כי אנחנו באמת מאמינות בזה – כלומר שישלמו וייקחו חונכות רגילה.
רותי גור: לא תמיד הן עושות זאת, אבל לפעמים כן.
רבקה ברלב: איך אתן מגיעות לנשים?
רבקה ברלב: איך אתן עושות פרסום?
רותי גור: לא רק שאנחנו לא עושות פרסום; אנחנו נמנעות מזה.
רותי גור: אנחנו חוששות להופיע בתקשורת.
רותי גור: בכל פעם שהופענו הייתה הצפה.
רותי גור: הרגשנו לא נעים.
יוחנן לוי: הביקוש עצום.
גלית גבע: מה מבחינת עלויות?
רותי גור: האישה משלמת 400 ש"ח לכל הקורס.
לילי סופר: קהל היעד העיקרי הוא נשים עניות, שמקבלות הבטחת הכנסה, נכון?
לילי סופר: זה הפלח היחיד.
רותי גור: נכון.
גילה גמליאל: ברשותך, גברת גור, נעבור הלאה.
גילה גמליאל: נדאג לצלם את הממצאים ומנהלת הוועדה תעביר עותק של החומר למי שרוצה בכך.
אמין פארס: אני רוצה לדבר על הנשים מהמגזר הערבי.
אמין פארס: במסמך של מרכז מחקר ומידע יש נתונים מעניינים אבל נתון אחד על המגזר שלנו יעשה את כל ההבדל: אחוז ההשתתפות של הנשים הערביות בשוק העבודה הוא 20%.
אמין פארס: כך לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
אמין פארס: לפעמים זה פחות מזה.
אמין פארס: אחוז ההשתתפות של הנשים היהודיות מתקרבת ל-50%.
אמין פארס: לפיכך צריכה להיות התייחסות מיוחדת לקבוצת הנשים הערביות.
אמין פארס: מדברים על יזמות – היזמות במגזר הזה שואפת לאפס.
אמין פארס: אני אומר זאת מתוך היכרות עמוקה עם השטח.
אמין פארס: אמנם יש ניצנים, והארגונים שעוסקים בעניין ודאי יודעים על כך.
דנה גורדון: לפני שנים נתנו לנו ממצאים על עסקי האכלה ומזון.
אמין פארס: זה מקרה אחד בנצרת שחוזר על עצמו.
אמין פארס: זה כשרוצים להראות מקרה אחד.
לילי סופר: יש מט"י במשולש, מט"י של המגזר הזה.
אמין פארס: למרות כל המאמצים של מר לוי ומר שטרנברג הם לא מצליחים להרים את הנושא.
אמין פארס: נדרשים גם משאבים; מר לוי יודע יותר מכולם שאין משאבים כאלה.
גילה גמליאל: ביום האישה הבין-לאומי אמרו שמרבית הנשים שעוסקות ביזמות עסקית במגזר הזה קיבלו את העסק בירושה מהמשפחה: חנויות, ביגוד וכולי.
אמין פארס: יש היום ניצנים לעבודה מהבית.
אמין פארס: זה חשוב מאוד לפרנסת האישה.
אמין פארס: לדעתי הנושא הזה הוא צו השעה לנוכח מה שקורה בקיצוץ בקצבאות מהביטוח הלאומי.
אמין פארס: זה מראה עד כמה היזמות חשובה.
אמין פארס: בעבר פטרו את העניין בטענה שהנשים הערביות לא רוצות לעבוד.
אמין פארס: אבל הן רוצות.
אמין פארס: ההשכלה שלהן עולה, והמחקר מראה שככל שההשכלה עולה גם המעורבות בעסקים עולה.
אמין פארס: יש היום יותר נשים שיוצאות לעבוד – גם במט"י מרגישים זאת בגידול באחוזי הפניות.
אמין פארס: פונים גם למט"י בנצרת, גם למט"י במשולש וגם למקומות אחרים.
אמין פארס: אני מסכים עם מר לוי: הוא אומר שיש להכשיר את הנשים כדי שיבקשו יותר, גם מהקרן החדשה.
אמין פארס: נעשו שתי עבודות בעניין זה: הראשונה נעשתה על-ידי הרשות לעסקים קטנים בשנת 2000.
אמין פארס: יש שם דגש מיוחד על הנושא תוך ציון המשאבים שיש להשתמש בהם.
אמין פארס: אני מקווה שהקרן החדשה מביאה בחשבון את נושא ההכשרה, הכשרת נשים במיוחד, ומקצה לו משאבים.
אמין פארס: דבר אחר שנעשה הוא החלטת ממשלה על 4 מיליארד ש"ח, שאושרו בממשלת ברק.
אמין פארס: גם שם מודגש נושא ההכשרה המקצועית והכשרת הנשים במיוחד כמינוף של החברה הערבית בכלל; בזה החלטת הממשלה צודקת, אך עד היום לא ראינו שום דבר.
עדי שטרנברג: "ארבעה מיליארד ש"ח בדרך".
עדי שטרנברג: כסף שצבוע לא מגיע.
אמין פארס: יש לי כמה הצעות שאפשר לאמץ בתכנית החדשה ובכלל, בפורום המכובד הזה.
אמין פארס: הזכירו כאן את העבודות של גילוי החסמים בפני הנשים שרוצות לעשות יזמות.
אמין פארס: בקרב הנשים הערביות יש חסמים מיוחדים ואני מקווה שתיעשה עבודה שתגלה אותם.
אמין פארס: חשוב יותר לאתר את הקבוצות שרוצות לעבוד ולהשקיע בהן בהכשרה דרך מט"י ואחרים – ולעשות את העבודה במקביל.
אמין פארס: לנוכח התכנית הכלכלית החדשה יש בעיה ביחס של הבנקים לנשים ולנשים ערביות במיוחד.
אמין פארס: אני מכיר את זה מניסיון.
אמין פארס: הבנקים מתייחסים ליזמים הערבים בכלל כקבוצת סיכון גבוהה יותר.
אמין פארס: והנשים הערביות הן קבוצת סיכון גבוהה עוד יותר.
אמין פארס: כשאישה באה לבנק נדלקת מיד נורה אדומה: למה הבעל לא בא?
אמין פארס: מלכתחילה ההתייחסות היא מפלה.
אמין פארס: מר לוי, אני לא יודע איך אתה יכול להשפיע על כך, לשנות את היחס של הבנקים לאישה הערבייה בכלל.
מרי חדייר: אולי בקריטריונים צריך לתת לזה התייחסות מסוימת.
יוחנן לוי: בנק מרכנתיל התמחה במגזר הערבי.
יוחנן לוי: הוא החליט שלא להיכנס לקרן.
יוחנן לוי: זאת בעיה: הבנק היחיד שהתמחה בנושא לא נמצא בפנים.
יוחנן לוי: נקווה שבקרן החדשה הוא ישנה את דעתו.
גילה גמליאל: בשלב זה אני מבקשת לשמוע גם את החברות שהגיעו לכאן.
מטי יוגב: אני עצמאית, השתתפתי בקורס של מט"י בחדרה, באמצעות המועצה האזורית עמק חפר.
מטי יוגב: היזמות קורצת לי כדי למקסם את העיסוק שאני עוסקת בו.
מטי יוגב: לא שמעתי את כל מה שנאמר אבל אני מבקשת להתייחס לדברי מר פארס.
מטי יוגב: לדעתי צריך להגדיר כל מיני סקטורים ולפתח את הכלים שלהם בהתאם לצרכים.
מטי יוגב: כמו שיש אוכלוסייה ערבית יש גם אוכלוסייה דתית – ולהן יש המגבלות שלהן.
מטי יוגב: יש גם נשים מעוטות יכולת.
מטי יוגב: יש אוכלוסייה שיש לה יותר קשרים.
מטי יוגב: לכל סקטור הצרכים שלו.
מטי יוגב: חברה שלא נוכחת כאן היום אמרה שיש מקום לשלב את מערכת החינוך בנושא הזה, ולדעתי זה נכון.
מטי יוגב: צריך להתחיל מהבסיס: להעניק לילדים הבנה איך להעצים נשים, איך לפתח את הנושא.
גילה גמליאל: בכל ישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה זה נאמר: הכול מתחיל בחינוך.
גילה גמליאל: נכון, יש מקום להטמיע בקרב הילדים את הדברים.
יוחנן לוי: אתם מודעים למה שקורה בתחום הזה?
יוחנן לוי: דב בלאוטמן השקיע במאות אלפי תלמידים ותלמידות.
רבקה ברלב: יש תכנית לימודים "יזמים צעירים".
גילה גמליאל: נכון, זה נעשה; יש יותר משאבים, יותר הכרה, ניסיון רב יותר.
גילה גמליאל: עם זאת צריך תמיד לבוא בטענות בנושא הזה.
גילה גמליאל: זהו תהליך שמתבצע בשנים האחרונות.
גילה גמליאל: אבל מה לעשות?
גילה גמליאל: דורות שלמים גדלו כאן עם חינוך לקוי בהיבט הזה.
גילה גמליאל: הילדים סופגים קצת בבית הספר אך בבית הם מקבלים את מה שהוטמע בדורות הקודמים.
גילה גמליאל: לכן עדיין יש חסך גדול.
גילה גמליאל: לפיכך אין ספק שצריך להשקיע יותר ויותר.
גילה גמליאל: כמה שעושים לא מספיק.
גילה גמליאל: יעברו הרבה דורות עד שזה יחלוף מן העולם.
גילה גמליאל: אבל זה רק בהערת אגב.
יוחנן לוי: גברת יוגב, ספרי מה קרה לך בקורס.
מטי יוגב: התרומה של הקורס התחילה ונגמרה בכך שהבנתי שלא כל הנשים נמצאות במקום שלי, אלא הן נמצאות במצוקה בנוגע לקידום האישי שלהן.
מטי יוגב: שם נחשפתי לבעיה.
מטי יוגב: ראיתי בנות נוספות, שתקועות במקום כלשהו או חוששות לעשות את הצעד הזה ולהיות עצמאיות, לפתוח עסק; הן חששו שמא יפסידו ולא יפרגנו להן והן יצטרכו לסחוב מטען כבד על הגב.
מטי יוגב: זה מאוד הפריע לי.
יוחנן לוי: מה קיבלת אישית?
מטי יוגב: אני רוצה להעצים נשים.
מטי יוגב: מאוד.
מטי יוגב: מהבחינה הפרטית שלי אני מרגישה שהקורס תרם לי ידע איך לנהל עצמי נכון, איך לראות אחרת את הזמן שלי, איך להיות יעילה ולתת שירות מקצועי.
מטי יוגב: תמיד הרגשתי שאני עושה את המקסימום, אבל לקחתי המון כלים מהקורס.
יוחנן לוי: הרגשת שהכלים מתלבשים עלייך נכון?
מטי יוגב: כן, הם השלימו את מה שהיה חסר.
מטי יוגב: וברור שחסר עוד הרבה.
מטי יוגב: אגב, המועצה שלנו יוזמת עכשיו כיוונים חדשים להמשך.
מטי יוגב: גברת איס, שנוכחת כאן, היא היועצת לראש המועצה לענייני קידום האישה.
מטי יוגב: היא תרחיב על כך את הדיבור.
יהודית איס: אני יועצת לקידום מעמד האישה במועצה האזורית עמק חפר.
יהודית איס: התחלנו בקורס יזמות כמו שגברת גור הציגה.
יהודית איס: אני חשבתי שאנחנו המצאנו את זה.
רותי גור: אפילו אנחנו לא המצאנו את זה.
יהודית איס: אבל בשונה מכן אנחנו ייעדנו את הקורס לכל הנשים בעמק חפר.
יהודית איס: חשבנו לפתוח קבוצה של 20 נשים והשתתפו 64 נשים.
יהודית איס: במקור נרשמו 90 נשים.
יהודית איס: זה מראה על הצורך.
יהודית איס: בכוונתו לקיים קורס שני.
יהודית איס: מר איצקוביץ', ראש המועצה, יעזור לנו בכך; הוא מימן שני שלישים מעלויות הקורס שהתקיים.
יהודית איס: הנשים שילמו 300 ש"ח בלבד והמועצה האזורית שילמה 600 ש"ח.
יהודית איס: בקורס היו 10 מפגשים של ארבע שעות.
לילי סופר: זה הקורס הבסיסי.
מטי יוגב: אבל היה גם סוף שבוע.
מטי יוגב: בסופו של דבר היו בקורס כ-80 שעות.
יהודית איס: נכון, 85 שעות.
יהודית איס: אם כן, בכוונתנו להמשיך בקורס נוסף, ויותר מזה: אנחנו רוצים להפוך את הפורום הזה לפורום נשות עסקים, מועדון נשות עסקים.
יהודית איס: נצרף לנשים האלה את נשות הקורס הבא וניפגש.
יהודית איס: נוכחות בדיון שתי נשים שהשתתפו בקורס; הן מקבלות חונכות וליווי גם מהיועצת הארגונית וגם ממט"י.
יהודית איס: מט"י לא מימן הקורס – לא היה לו כסף; אבל אנשיו מלווים אותנו מבחינה מקצועית, הם מצמידים לנו אנשי מקצוע וחונכות.
אמין פארס: זה שווה כסף.
אמין פארס: זה יותר מכסף.
סיגל סופר: חונך כזה גובה 400 ש"ח ל-40 דקות בשוק החופשי.
אורנה אנג'ל: השתתפתי בקורס.
אורנה אנג'ל: ראשית כול, זאת ההזדמנות להודות ליהודית איס ולמועצה על ההחלטה שלא לעשות ניפוי אלא לקבל את כל מי שביקשה להתקבל.
אורנה אנג'ל: כשנכנסתי והחלטתי לעבור את הקורס העלות הנמוכה מאוד לא היוותה מכשול בשביליה; היא פתחה הזדמנות להצטרף לקורס.
אורנה אנג'ל: כשהצטרפתי לקורס לא ידעתי כמה אני יכולה להפיק ממנו.
אורנה אנג'ל: בסוף הקורס אני יודעת שהפקתי ממנו המון.
אורנה אנג'ל: למדתי הרבה במהלך הקורס, גם מההרצאות שנגעו להעצמת נשים, גם מהכלים להקמת עסק.
אורנה אנג'ל: היום, בתום הקורס, יצרתי קשר עם רואת החשבון והיועצת הארגונית שהנחתה את הקורס, שהיא יועצת גם במסגרת מט"י.
אורנה אנג'ל: אני עומדת לעבור אצלה חונכות.