GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אתי אשד: כמי שהייתה דוברת משרד המשפטים הרבה מאוד שנים, גם דוברת הרשות למעמד האישה, בחרתי להביא את התיק של מעמד האישה שכתוב עליו: נשים מנהיגות שוויון.
אתי אשד: זה כבר התחלה טובה.
אתי אשד: תוכלו לראות שיש לי משרד לייעוץ תקשורתי, ודורית, שותפתי, לשעבר מנהלת ההסברה במשרד ראש הממשלה רבין.
אתי אשד: אנחנו שמות את הדגש על הרצת נשים לרשויות מתוך אמונה עמוקה שזה המקום שבו הן צריכות להיות.
אתי אשד: לצערנו, הפוליטיקה עדין שייכת יותר לפוליטיקאים מאשר לפוליטיקאיות.
אתי אשד: הנשים בינתיים רק מגדלות ילדים שיהיו פוליטיקאים.
אתי אשד: בבחירות האחרונות היה לנו פתח של תקווה, ונבחרו שתי נשים לרשויות, בהרצליה ובנתניה.
אתי אשד: אנחנו מקוות שהמצב הפעם יהיה הרבה יותר טוב.
אתי אשד: בישראל קיימים למעלה מ-90 ארגוני נשים, אך רובם עוסקים בנושאים בתחום החברתי-קהילתי, וזה המקום להגיד תודה לגברת מיכל יודין, שמתייחסת היישר אל הפוליטיקה, ומנסה לדחוף כמה שיותר נשים להגיע למקום הראוי להן.
אתי אשד: המטרה שלנו היא להכיר במסגרת הזאת, להפנים ולהשתמש באפשרויות הגלומות בתקשורת כאמצעי לקידום של המתמודדות לרשויות המקומיות.
אתי אשד: ללמוד מהם הכלים התקשורתיים שניתן לכן להשתמש בהם כדי להגיע לאן שכולנו מייחלות שתגיעו.
אתי אשד: לדעת מתי לעשות את זה, איך לעשות את זה איך להשתמש בתקשורת ואיך לרתום את התקשורת כדי שתצמח לכן ממנה תועלת.
אתי אשד: מי שהולכת לתפקיד ציבורי לא יכולה להתעלם מהנושא של החשיפה.
אתי אשד: היא צריכה לשלוט בעיצוב של התדמית שלה דרך התקשורת.
אתי אשד: אומרים תמיד שהצדק צריך להיראות, אבל גם העשייה והאידיאולוגיה צריכות חשיפה.
אתי אשד: בשביל מה אנחנו צריכים את הקשר הזה עם התקשורת?
אתי אשד: קשה להאמין, אבל רק בכנסת ה-13 מונתה לראשונה ועדה מיוחדת לקידום מעמד האישה.
אתי אשד: מאז גדל מאוד מספר הצעות החוק שעניינן מעמד האישה, וזה המקום להודות ליו"ר הוועדה, חה"כ גילה גמליאל, שבפעם הראשונה חשבה גם ליישם עבורכן, ולתת לכן אופרציה והכנה בשטח.
אתי אשד: התקשורת היא האמצעי שלנו להביא את המסרים לציבור.
אתי אשד: דברה קודם חברתי נעמי על המסרים, וברור שללא התקשורת למעשים אין את המשקל הנכון.
אתי אשד: היא נותנת לנו מוניטין חיובי, היא נותנת לנו הכרה, היא נותנת לנו הרבה כוח.
אתי אשד: לפעמים אפילו הכוח מכה בנו בהתחלה, כשאנחנו עוד לא יודעים את המינון הנכון ואיך לעשות את זה.
אתי אשד: היא נותנת לנו אפשרות לבנות סדר יום, היא נותנת לנו אפשרות להיות מעורבות בכל מה שצריך, ובמה שאנחנו רוצות.
אתי אשד: אחד הדברים הראשונים שצריכה לעשות אישה מתמודדת הוא בניית אסטרטגיה תקשורתית.
אתי אשד: התכנון האסטרטגי של ההתמודדות צריך להיות מותאם ללוחות זמנים מדויקים.
אתי אשד: הבניה של האסטרטגיה, כשתבואו לבנות אותה, אתם צריכים לקחת בחשבון גם בניה למועמד, גם בניה לנושאים, גם בניה לקהל היעד.
אתי אשד: תמיד להתאים את הדברים.
אתי אשד: כל מועמדת צריך שתהיה לה תיבת מסרים.
אתי אשד: תיבת המסרים הזאת מורכבת מדברים שהיא והצוות שמריץ אותה צריך לבחור על פי סקרים, על פי הכוונה אישית, על פי נטיות הלב.
אתי אשד: בדרך כלל, הסקרים מוכיחים שברשויות בוחרים שני נושאים שנתפסים כחשובים, וכדאי לרוץ אתם.
אתי אשד: הנושא הראשון הוא חינוך, הנושא השני הוא חזות העיר: הניקיון, הגינון.
אתי אשד: אומרים שרשויות מקומיות מתאימות יותר לנשים כי חלק גדול מהתקציב הולך לחינוך, לנוי, לרווחה, שממילא אלו נושאים שקרובים ללב הנשים.
אתי אשד: הנשים הרבה יותר פרקטיות, כמו השלטון המקומי, שמבחינה פוליטית הרבה יותר פרקטי לאזרח.
אתי אשד: קודם כל, שתהיה לכן אג'נדה, שתדעו מהו המסר, אחד, שניים, מכסימום שלושה, שיובילו את הקמפיין, שתכינו גם את התוכנית ליום שאחרי.
אתי אשד: צריך לצאת לקטע הזה, כשאתן בטוחות שתגיעו למטרה הראויה ואז תוכלו לפעול נכון.
אתי אשד: הרבה מאוד מועמדות, מועמדים, שואלים מהו הזמן הנכון להתחיל את העבודה עם אמצעי התקשורת.
אתי אשד: יש כמה פרמטרים שלפיהם יועץ התקשורת ויועץ האסטרטגיה יבנה עבורכם את הטיימינג הנכון.
אתי אשד: זה תלוי, כמובן, אם אתן אנונימיות יותר או פחות.
אתי אשד: למשל, אנונימיות מסוימת היא סיבה טובה להיחשף מוקדם ככל האפשר, ואם להיחשף, אז לאו דווקא להיחשף ישר כמועמדת.
אתי אשד: אפשר להיחשף לאט לאט, לבנות את החשיפה בצורה כזאת שייראו אתכן, ישמעו עליכן, ורק אז בסופו של דבר תצהירו על כוונותיכן.
אתי אשד: אתן צריכות לקחת בחשבון את היריבים שלכן.
אתי אשד: מי הם, מה הם, כמה הם, מה חוזקם, מה היתרונות שלהן ומה החסרונות שלהם מולכן.
אתי אשד: הנושא הנוסף הוא סקרים.
אתי אשד: כמה אני חזקה מול היריבים שלי, מה אומרים הסקרים.
אתי אשד: צריך ללמוד את הדברים האלה, צריך ללמוד לקרוא את הסקרים.
אתי אשד: קרו כבר לא מעט פעמים שאנשים טעו בקריאת הסקרים ולא הגיעו רחוק כמו שאנחנו היינו רוצים.
אתי אשד: המינון הוא מאוד חשוב.
אתי אשד: מתי להיחשף, איך להיחשף, כמה להיחשף, איפה להיחשף, באילו אמצעי תקשורת, מה מתאים יותר, מה מתאים פחות.
אתי אשד: באופן כללי, רציתי להגיד לכן ש-70% מהידיעות בעיתונים מסתמכות על הודעות לעיתונים.
אתי אשד: אם אנחנו ניקח את זה בחשבון נבין שככל שתוציאו יותר הודעות לעיתונות - לא בגבול הזה שיימאס כבר לכתבים לשמוע עליכן - תגיעו יותר לתקשורת.
אתי אשד: הייעוץ והכלים להתמודדות עם התקשורת הוא חשוב, כיוון שאפשר גם לשנות דפוסי הצבעה, אפשר לשנות תמיכה בנשים מתמודדות.
אתי אשד: כולנו רוצים מעצמת נשים למעורבות חברתית פוליטית, ואנחנו כולנו רוצים ייצוג שוויוני.
אתי אשד: אעבור בקצרה על אמצעי התקשורת השונים.
אתי אשד: אנחנו נראה כאן גם את העיתונות המשודרת, גם את הרדיו, גם את העיתונות האלקטרונית – האינטרנט שהיום מעמדו מתחזק מאוד.
אתי אשד: אני מציעה לכולם לא לזלזל לא בתקשורת מקומית, לא בטלוויזיה בכבלים, לא ברדיו אזורי.
אתי אשד: כל אלה, המקומונים, בונים אתכן לקראת העיתונות וכלי התקשורת הארצית.
אתי אשד: אסור גם לזלזל בעיתונות מגזרית: רוסית, חרדית, שיש לה יתרון בכל יישוב ויישוב, ותוכלו גם אותם לקחת תחת כנפיכן כדי להיעזר בהם.
אתי אשד: יש כמובן חשיבות ויתרון בפניה ממוקדת לקהל היעד של המועמדת.
אתי אשד: יש לנו תקשורת מגדרית, התקשורת המגדרית הזאת היא כלי מצוין לתמיכה והסברה, שלא תמיד יש לגברים.
אתי אשד: היתרון של הנשים על הגברים בתקשורת הוא שלנו יש גם את נשים, זמנים מודרניים, סגנון, שלך, בתקשורת הכתובה גם המגזינים האלה.
אתי אשד: באתרי האינטרנט יש למעלה מ-40 אתרי אינטרנט שקהל היעד שלהם הוא נשים.
אתי אשד: בטלוויזיה יש לנו תוכנית אחת, אני לא רוצה להגיד מסכנה כי התוכנית הזאת עושה כמיטב יכולתה, אבל צריך לדעת להשתמש בה.
אתי אשד: יש הרבה עיתונאים ועיתונאיות שיש לנם אוריינטציה נשית מגדרית מיוחדת, ואני ממליצה להתייחס אליהם.
אתי אשד: ברור שאם אנחנו פונים לרזי ברקאי, לתוכנית שלו בגלי צה"ל, אז יש לנו יותר סיכוי להיכנס לשם, בגלל שיש לו תפיסה מגדרית.
אתי אשד: אותו דבר עם יעל דן וכיוצא בזה.
אתי אשד: הנושא הבא הוא חשיפה תקשורתית.
אתי אשד: איך אנחנו רותמים את התקשורת למה שאנחנו רוצים.
אתי אשד: יש לנו אפשרות של הודעות לעיתונות, של מסיבות עיתונאים.
אתי אשד: נושא חשוב מאוד הוא התחברות לסדר היום הציבורי.
אתי אשד: תמיד כדאי למצוא את הנקודה הנכונה שבאותו שבוע, באותו חודש, באותו יום, באותו יישוב, באותה עיר שאתן מתמודדות בה, שם תמצאו את ההתחברות הנכונה שלכן לסדר היום הציבורי.
אתי אשד: למשל, תגובות לפרסומות אנטי-פמיניסטיות, סקרים על הטרדות מיניות בעירייה זו או אחרת, בתחבורה ציבורית בעיר זו או אחרת.
אתי אשד: למשל תגובות על ספרי לימוד במטרה לנקות אותם מאלימות ומעמדות אנטי-פמיניסטיות.
אתי אשד: תמיד למצוא את הקשר הנכון שיוביל אתכם לתקשורת באמצעות ההתחברות הזאת.
אתי אשד: אפשר לעשות סיורי עיתונאים, אפשר להדליף – צריך ללמוד לעשות את זה – טקסים, פרסים.
אתי אשד: כל הדברים האלה הם חלקים מהחשיפה התקשורתית שאנחנו רוצים ללמד אתכן.
אתי אשד: איך נכנסים לתקשורת?
אתי אשד: נשים בדרך כלל באמצעי התקשורת – והיו על כך הרבה מחקרים – מוצגות בצד השולי ביותר.
אתי אשד: זאת אומרת, או שהן נשים של או שהן בנות של, הן תמיד לא מבינות בביטחון, אף פעם לא ייקחו אותן בנושאים כאלה.
אתי אשד: הייתה לנו פריצה אחת די חשובה בפופוליטיקה, שהצליחו להכניס את יעל פז-מלמד, היא דברה לפני מלחמת המפרץ גם על נושא של ביטחון.
אתי אשד: זה היה דבר נדיר, לא זכור לי שהיה לפני ולא זכור לי שקרה אחרי, אם כי אנחנו די קרובים.
אתי אשד: יש כל מיני אפשרויות להיכנס לתקשורת, אם זה על ידי פרובוקציה, אני מצטטת פה אמירה של חה"כ זהבה גלאון שצעקה במליאה.
אתי אשד: ברור שכזה דבר ייכנס לתקשורת.
אתי אשד: יש סקר של הרגלי המין של אנשים בישראל שנכנס בוועדה הקודמת של מעמד האישה, וזאת גם צורה להיכנס לתקשורת.
אתי אשד: אפשר לכתוב מכתב ליועץ המשפטי לממשלה, להמציא משהו, להסתמך על משהו, לקדם נושא שאתן נורא רוצות.
אתי אשד: אפשר לצאת בקריאה לשר הפנים לראש הממשלה.
אתי אשד: הגברת מיכל יודין יצאה עכשיו בקריאה: אני קוראת לראש הממשלה לקדם נשים.
אתי אשד: אם היו פה עיתונאים, זו הייתה כותרת.
אתי אשד: אפשר לעיין בבג"ץ שערורייתי.
אתי אשד: אני לא ממליצה, במיוחד לא כמי שבאה מעולם המשפט, אבל לעתור לבג"ץ זה נורא בזול.
אתי אשד: זה עולה כמעט 500 שקל, ואפשר להגיע לכל עיתון.
אתי אשד: אפשר לתת סיפורים אנושיים, אפשר לעשות פעילות למען הקהילה.
אתי אשד: בכנסת אפשר למצוא ח"כ יו"ר ועדה שיגיש הצעת חוק, שיגישו שאילתות בכל מיני נושאים שאתם רוצים לקדם, ותמיד תעמדו כמתמודדות, מאחורי הדברים האלה, שיידעו שזה שלכן.
אתי אשד: יש לי כאן עוד כמה נושאים,ש צריך עליהם לבד להרצות כמעט שעה.
אתי אשד: איך עושים הפוך על הפוך בתקשורת, איך מנפיקים סקרים, נתונים וטבלאות לתקשורת וכיוצא בזה.
אתי אשד: תרגילים חדשים ואחרים, שלא תמיד ידועים לאנשים שלא עוסקים תדיר בתקשורת.
אתי אשד: יש פטנט שמוציאים הודעות בימי שישי בצהרים, בשעה 2:30, זה הזמן הכי טוב להוציא הודעות לעיתונות.
אתי אשד: זה בטוח שאת נכנסת פנימה, כי כל כך משעמם ברדיו, והאורחים שם רק ושבים ומחכים שמישהו ייתן להן איזו הודעת לעיתונות.
אתי אשד: שבת בצהרים, בשעה 1:00, 12:00 – ישר את נכנסת לתקשורת.
אתי אשד: להוציא הרבה מאוד תגובות.
אתי אשד: כמובן שהדברים צריכים להיות מגובים במעשים, כמובן שהדברים צריכים להיות רציניים.
אתי אשד: אתן לא יכולות להופיע בתקשורת ולתת כל מיני הודעות עד שתימאסו על ידי העיתונאים.
אתי אשד: צריך להיות במינון נכון, צריך להיות רציניים, צריך לרשום את הדברים האלה בצורה נכונה.
אתי אשד: שוק קח תן זה גם פטנט שכדאי לבדוק אותו, אבל צריך להשקיע בו קצת.
אתי אשד: השוק הזה שיש בין המתמודדת לעיתונאים.
אתי אשד: כל מיני מדורים שאפשר להיכנס אליהם, גם אם את אישה וגם אם את עושה כל מיני דברים שהם לא במרכז העשייה, וזה לא רץ ישר לכותרות הראשיות בעיתונים הארציים, ו/או במקומונים, כל מיני מדורים שאפשר להיכנס אליהם, גימיקים, ספין תקשורתי.
אתי אשד: צריך ללמוד לפעמים במצבים של משבר לצאת מהמצב המשברי שבו את נתונה בעירייה, במועצה, על ידי ספין תקשורתי.
אתי אשד: אספתי 10 דברות במגעים עם התקשורת.
אתי אשד: דברו בדיוק ולא כמעט, כמו שאמרתי קודם תהיו מדויקות.
אתי אשד: אי אפשר ל"סדר" את התקשורת, פעם אחת "סידרתן" אותם וזהו זה.
אתי אשד: צריך להיות מאוד מדויקים.
אתי אשד: תשתדלו להיות תמיד זמינות, כי התקשורת אוהבת אנשים זמינים.
אתי אשד: התקשורת תפנה אליכם פעם, פעמיים ושלוש וזה לא יתאים לכן כי אתן צריכות לקחת את הילדים מהגן, בפעם הבאה לא יפנו אליכן.
אתי אשד: לעולם אל תשקרו, זה ברור.
אתי אשד: עדיף שתתייעצו עם איש מקצוע כדי שיכוון אתכן גם בנושא של האסטרטגיה וגם של המסרים ושל תיבת המסרים.
אתי אשד: אסור להפריז, אסור להכליל, אסור לתת לעיתונאים משהו שהוא "סקופ" עולמי, וברגע שהוא יבדוק אותו, וייגש לשטח וינסה לקבל תגובות, הוא יגלה שזה בלון וסיפור לא נכון.
אתי אשד: העיתונאי תמיד מנצח.
אתי אשד: חשוב מאוד לזכור את מה שאמרה הגברת נעמי בן-צור: אל תריבו אף פעם עם העיתונאים, בטח לא עם המראיינים שלכם בשידור חי, תמיד בסוף הם ימצאו את הדרך להחזיר לכן ולעקוץ אתכן ולתת לכן בחזרה.
אתי אשד: עדיף תמיד שאתן, המועמדות, תאכילו את העיתונאים, כדי שהם לא יאכילו אתכן.
אתי אשד: זאת אומרת, אתן צריכות תמיד ללמוד, שיהיה לכם איזה סל תחמושת בו יהיו לכן כל מיני דברים, שמפעם לפעם תוכלו לספר לעיתונאים, כדי שבפעם שאתן תצטרכו אותם הם יידעו איך לתפקד, והם יזכרו לכן את החסד הזה שנתתן להם את הידיעות האחרונות.
אתי אשד: אמינות, מיומנות, מהימנות, עמלנות – כל הדברים האלה חשובים מאוד לכל מי שחשוף תקשורתית, בעיקר למי שמתמודדת ורצה למרחק קצר.
אתי אשד: אל תיתפסו לשאננות אף פעם, תהיו תמיד עם האצבע על הדופק גם מבחינה תקשורתית, לא יבוא עליכן איזה מצב משברי.
אתי אשד: אל תנקטו בכוחניות, זה נכון למי שמראיינת, למי שמדברת בשיחות רקע עם עיתונאים, עם יריבים.
אתי אשד: זה גם לא תמיד מוסיף.
אתי אשד: זהו, שיהיה לכן בהצלחה.
גילה גמליאל: תודה רבה לגברת אתי אשד.
גילה גמליאל: אני רוצה להודות לכן על כך שאתן פה בחינם.
גילה גמליאל: אני רוצה להזמין את מר אריאל הלוי, יועץ לשיטת ה-debate.
גילה גמליאל: לפני כן, עדנה תעדכן בנושא הכנס.
עדנה: אני משמשת כיו"ר הוועדה ומעמד האישה.
עדנה: במרכז השלטון המקומי אנחנו מארגנים 3 ימי עיון, יחד עם הרשות למעמד האישה של משרד ראש הממשלה, וגם עם חה"כ גילה גמליאל, כיו"ר הוועדה למעמד האישה משתתפת בכנס, ביום אחד של דיונים.
עדנה: זה 3 ימי עיון שהם למידה עם הרצאות מהסוג הזה של היום, שאני מאוד מברכת על היוזמה הזו.
עדנה: זה מתקיים בין ה-8 ל-10 ביולי, בחיפה במלון מרידיאן.
עדנה: קהל היעד זה יועצות למעמד האישה, נבחרות ציבור, חברות מועצה.
עדנה: זה כרוך בתשלום, כך שמי שאיננה חברת מועצה אלא מתמודדת, אני לא יודעת איך עונים לסוגיה הזו.
עדנה: אני חושבת שזה 3 ימים מאוד מעניינים.
עדנה: יושבות פה בקהל הרבה מאוד חברות מועצה וסגניות, אז אנא, הזדרזו להירשם, זה יהיה כנס ימי למידה מאוד מעניינים.
עדנה: תודה.
גילה גמליאל: זו הייתה רק הודעה פורמלית.
גילה גמליאל: מר הלוי, בבקשה.
אריאל הלוי: צהרים טובים לכולן.
אריאל הלוי: אני רוצה להתחיל ב-2 תודות: לגברת מיכל יודין וחה"כ גילה גמליאל, על ההזדמנות, וגם תודה לכן.
אריאל הלוי: אני רואה את עצמי כבעל זכות, למרות שאני במיעוט קשה פה, ולפי דעתי זה חלק לא קטן מהבעיה.
אריאל הלוי: אני מרגיש שזו זכות אדירה להשתמש בהזדמנות הזאת ולהציג את שיטח ה-debate כדי לקדם רעיון שאני כל כך מאמין בו.
אריאל הלוי: אני רוצה שתחשבו לרגע על מצב שאתן יושבות במשא ומתן, מול מישהו שמציג עמדה מנוגדת לשלכן או מול קהל, ואתן רוצות לשכנע את הקהל הזה.
אריאל הלוי: יוצא ג'יני מבקבוק ואומר: מה שאתן רוצות, אני נותן לכן משאלה.
אריאל הלוי: רוב האנשים, התשובה שלהן למשאלה הזו תהיה: אני רוצה להיות מסוגלת לקרוא מחשבות.
אריאל הלוי: אם אני יכולה לקרוא מחשבות, ואני יכולה לדעת מה קורה שם בתוך הראש של הבן אדם שנמצא מולי, יש לי יתרון יחסי אדיר, ואני יכולה להפיק תועלת מההזדמנות הזאת.
אריאל הלוי: אז לא, אני לא פה כדי ללמד איך לקרוא מחשבות, כי את זה אני לא יודע, אבל שיטת ה-debate נותנת משהו שאני חושב שבהרבה מובנים הוא טוב יותר מקריאת מחשבות.
אריאל הלוי: אני רוצה לדבר אתכן, דבר ראשון, על השיטה עצמה ולהציג לכן את המרכיבים שלה והתועלות שלה באופן כללי.
אריאל הלוי: ליישום של השיטה הזאת הזירה הפוליטית, כדי שאני אוכל לפרגן יחד אתכן את התועלת המעשית שתוכלנה להפיק מהיישום של השיטה הזאת.
אריאל הלוי: כל אחת להשיג את היעדים שלה, חברתיים, פוליטיים, מה שהיעד הזה לא יהיה.
אריאל הלוי: Debate היא שיטת השכנוע המובילה בעולם.
אריאל הלוי: היא נלמדת בכל אוניברסיטה שמכבדת את עצמה, בארצות הברית, באנגליה, באירופה, ברחבי העולם, גם בישראל.
אריאל הלוי: היא שיטה שבאופן עקרוני אדישה לתכנים.
אריאל הלוי: זאת אומרת, השיטה הזאת לא באה כדי לעזור בקידום של נושא ספציפי.
אריאל הלוי: מה שהשיטה הזאת עושה, היא מגלמת, במסגרת הכלים שהיא מציעה, מערך מחשבתי.
אריאל הלוי: הבנה לתוך הצורה שהמוח האנושי פועל.
אריאל הלוי: איך אנחנו מבינים דברים, איך קל לנו לקבל מסרים, ומה אנחנו צריכים לעשות כדי להעביר את המסרים שלנו לקהל ולשנות  עמדות.
אריאל הלוי: אם אני צריך להגיד לכם את הדבר החשוב ביותר לגבי השיטה הזאת, מעל לכל דבר אחר, זה שהשיטה הזאת נלמדת.
אריאל הלוי: הרבה פעמים אני מדבר עם מתמודדים, ושהאלה הראשונה זה: גם אני יכול לעלות על במה ולשכנע, להיות כמו אבא אבן, כמו הרצוג או כמו   טוני בלייר?
אריאל הלוי: התשובה היא, חלקית, כן.
אריאל הלוי: אני יכולה להשתפר בטוח.
אריאל הלוי: אני לא מבטיח שכולנו נהיה כמו טוני בלייר או ביל קלינטון או אפילו ביבי נתניהו הישראלי שלנו, כי הוא גם בוגר שיטת ה-debate והוא נואם טוב מאוד.
אריאל הלוי: אבל כל מי שתלמד את השיטה, כל מי שתשקיע בהבנת העקרונות שעומדים בלב השיטה משתפרת מיד, כבר מהמפגש הראשון.
אריאל הלוי: אחרי זה אנחנו מתרגלים ומתרגלים עוד, ורואים איך אנחנו יכולים לקדם את זה.
אריאל הלוי: תחשבו על המוח האנושי כעל כספת.
אריאל הלוי: לכספת הזאת יש קוד, ולכל בן אדם יש קוד.
אריאל הלוי: המספרים שאנחנו צריכים להזין כדי לפתוח את הכספת הזאת, זה קומבינציה של מילים.
אריאל הלוי: אני יכול להעביר לכן את אותו המסר בקומבינציות שונות, ואני אהיה יותר אפקטיבי או פחות אפקטיבי.
אריאל הלוי: אם נסתכל על כל הדברים שלמדנו היום, שתי ההרצאות המאוד מעניינות שהיו לנו קודם ועכשיו, אנחנו לא מדברים על מסר ספציפי.
אריאל הלוי: אנחנו מדברים על מרכיבים של אריזה, שעושים את כל ההבדל.
אריאל הלוי: אם אני יכולה ללמוד שיטה שאחר כך, לא משנה מה אני רוצה להגיד, לא משנה אם זה בטלוויזיה, מול מראיין, א משנה אם זה בפנל או בכנסת, אפילו במצבים שאני צריכה להתבלט בזירה שיש יחד אתי אנשים שמסכימים אתי, וגם דברו לפניי.
אריאל הלוי: איך אני יכולה לקום ולהבליט את עצמי, ולהגיע מצב שלמרות שאני אומרת מסרים שמאוד דומים למסרים שנאמרו לפניי, הקהל זוכר אותי, ממתג את המסר שלי עם השם שלי, ויודע להגיד שאם הקהל השתכנע, זה משום שהוא שמע אותי מדברת.
אריאל הלוי: זו השורה התחתונה.
אריאל הלוי: אנחנו מחלקים את השיטה לשני חלקים.
אריאל הלוי: החלק הראשון זו העשייה החיצונית.
אריאל הלוי: אני צריכה לבנות נאום, לשאת אותו, להיות אפקטיבית, להעביר את המסר, להיות בטוחה שלי ברור מה אני רוצה להגיד, כשאחר כך לקהל שלי ברור מה אני רוצה להגיד.
אריאל הלוי: איך בונים טיעון  אפקטיבי, איך עושים את זה ב-30 שניות, איך עושים את זה ב-10 דקות, איך עושים את זה כשאומרים לי לתת הרצאה של 45 דקות.
אריאל הלוי: זה החלק של העשייה החיצונית.
אריאל הלוי: חלק לא פחות חשוב, ואני הרבה פעמים טוען שהוא הרבה יותר חשוב, זה החלק השני של העשייה הפנימית.
אריאל הלוי: פה, לנו כישראלים, יש בעיה, זה החלק של ההקשבה.
אריאל הלוי: במדינת ישראל יש תחרות אגרסיבית על מי מדבר ראשון.
אריאל הלוי: זאת טעות טקטית.
אריאל הלוי: החוכמה היא קודם כל להקשיב, משום שאני רוצה להגיע למצב שאני מעבירה את המסר שלי, ומישהו דיבר לפניי או מישהו הולך לדבר אחריי.
אריאל הלוי: יש לי משימה כפולה.
אריאל הלוי: המשימה הראשונה לי, אם דיברו לפניי, היא ליצור ממצב שהמסרים שעכשיו מעסיקים את הקהל שלי, שניתנו על ידי הדובר או הדוברת שלפניי, כרגע תופסים את תשומת הלב של הקהל.
אריאל הלוי: אני צריכה להפיג את המסרים האלה.
אריאל הלוי: אני צריכה לקום להגיד: גבירותיי ורבותיי, לפני שאני נושאת את הדברים שלי אליכם, תרשו לי להגיב על הדברים של המכובד או המכובדת שדיברו לפניי.
אריאל הלוי: תנו לי להסביר לכם למה, למרות שהם מאוד מכובדים, הם טועים לחלוטין, ואחר כך אני אסביר לכם למה אני צודקת.
אריאל הלוי: את זה אני לא יכולה לעשות אם אני מדברת ראשונה, אין לי את המילה האחרונה, ויותר מזה, לרוב הנואמים ונואמות לא ברור מה הם רוצים להגיד, סותרים את עצמם בתוך הדקה הראשונה לפחות פעמיים.
אריאל הלוי: קחו כל בן אדם מהרחוב, ותגידו לו: אני נותנת לכם במה, 60 שניות לדבר.
אריאל הלוי: קודם כל, לרוב האנשים לא יהיה מה להגיד אחרי 45 שניות, למרות שהאנשים האלה מתחרים כל הזמן, וכל הזמן לכאורה יש להם מה להגיד.
אריאל הלוי: שנית, אם נשתמש בכלים של הקשבה ביקורתית, וננסה להבין מה משתמע מהדברים שנאמרו, איזה הנחות יסוד יושבות בלב האמירות שלהם, נגלה שיש שם סתירות פנימיות קשות מאוד.
אריאל הלוי: אם אני יכולה לקום, כנואמת, ולהגיד: הנה הדברים שנאמרו לפניי, אני לא אסתור את הדובר הזה.
אריאל הלוי: הוא סתר את עצמו, היא סתרה את עצמה, ואני מציגה לכם את זה, אני גמרתי את העבודה שלי עוד לפני שהתחלתי לתת את הנאום שלי, וזה מאוד אפקטיבי.
אריאל הלוי: בזירה הפוליטית במדינת ישראל, אנחנו לא רואים את זה.
אריאל הלוי: דוגמה קלאסית, שאני תמיד אוהב לתת, היא הדוגמה של כנסים בהם יש נואמים שהכינו נאום מראש.
אריאל הלוי: קם דובר אחד ונותן את הנאום שלו, קם דובר שני: אומר תודה רבה גבירותיי ורבותיי, עכשיו לנאום שלי.
אריאל הלוי: אין נקודת מחלוקת ביניהם, כמו שתי ספינות שחולפות על פני המים, אין התנגשות ביניהם.
אריאל הלוי: הנאום השני לא מתייחס לדברים של הנאום הראשון, הוא נכתב ערב קודם במקרה הטוב, אז הוא לא יכול היה להתייחס לדברים שנאמרו קודם, ובעצם אנחנו מפספסים את הקהל.
אריאל הלוי: בי"ת אנחנו מנסים לשכנע, בראש וראשונה, את אותו בן אדם שהציג את העמדה נגדנו.
אריאל הלוי: זה לא התפקיד.
אריאל הלוי: כמו שאנחנו לא מנסים בהכרח לענות על השאלות שאנחנו נשאלים, אני חושב שזו נקודה מאוד טובה.
אריאל הלוי: קיסינג'ר הגיע פעם למסיבת עיתונאים ואמר: צהרים טובים גבירותיי ורבותיי, האם למישהו פה יש שאלות בעבור התשובות שלי?
אריאל הלוי: קודם כל, יש לי תשובות, קודם כל יש לי מסר.
אריאל הלוי: אני רוצה להעביר את המסר הזה, השאלות שאתם שואלים אותי כמראיינים וכמראיינות, זאת מבחינתי בסך הכל פתיחת פתח להעביר את מה שאני באתי לפה להגיד.
אריאל הלוי: לכן אני לא צריכה להתעסק בכוחניות, אני לא צריכה להתעסק במריבה עם המראיין.
אריאל הלוי: יש לי מה להגיד ואני אגיד את זה.
אריאל הלוי: אם אתה עשית את הטעות או לא את הטעות, של לתת לי במה לטלוויזיה, השאלות שלך לא יפילו אותי.
אריאל הלוי: המסר שלי מוגדר לי, החלק שלי של העשייה הפנימית ברור, החלק שלי של העשייה החיצונית מוכן, אני קמה לדבר ויש לי מסר.
אריאל הלוי: אתן לכן דוגמה, בקטע של הקשבה ביקורתית להבדל בין, למשל פוליטיקאי  בארצות הברית, לבין כל אחד שמתעסק בזירה פה בישראל.
אריאל הלוי: בארצות הברית הפוליטיקאי יושב, שואלים אותו שאלה, המראיין סיים, יש דקה של שתיקה, ורק אז הבן אדם קם להגיב.
אריאל הלוי: יש טקטיקה שמבקשת אפילו לשאול את השאלה עוד פעם, כדי שיהיה לי זמן לארגן את התשובה שלי.
אריאל הלוי: בישראל: סליחה, איך אתה יכול, כן כן כן, אני מבין את השאלה, תן לי כבר לענות.
אריאל הלוי: לא רוצה להקשיב לשאלה, לא מחכה, ממהר לדבר.
אריאל הלוי: יכול להיות שהשאלה הזאת הכינה אותי בצורה כל כך טובה להעביר את המסר שלי,אם רק הייתי מקשיבה לה.
אריאל הלוי: מבחינתי, המראיין נתן לי הזדמנות.
אריאל הלוי: זה לא משנה כל כך אם לא עניתי כמו שצריך למראיין, לא אכפת לו.
אריאל הלוי: למראיין יש תפקיד,והתפקיד שלו קצת שונה מהתפקיד שלנו.
אריאל הלוי: יש לו תפקיד לשאול שאלות, ולי יש תפקיד לענות את המסרים שלי.
אריאל הלוי: המלחמה בינינו זה על דעת קהל בבית.
אריאל הלוי: הקהל שלנו עצלן, הקהל שלנו לא רוצה לחשוב, הקהל יושב בבית ורוצה שיגידו לו מה לחשוב.
אריאל הלוי: יש אדישות, יש חוסר עניין, יש קיבעון.
אריאל הלוי: האנלוגיה שאני תמיד נותן להעברת מסרים אפקטיבית, זה אוכל.
אריאל הלוי: למה?
אריאל הלוי: מבחינתי, אני צריך לייצר את האוכל בעבור הקהל שלי, אני צריך לאכול את האוכל, ללעוס אותו, לעכל אותו ולהעביר לקהל שלי את הערך התזונתי.
אריאל הלוי: הקהל שלי רוצה להרגיש שבע בלי שהוא צריך להשקיע דבר.
אריאל הלוי: כשאני באה לבנות מסר, יש דרך לעשות את זה.
אריאל הלוי: יש דרך להבדיל בין עיקר לטפל, לדאוג שאת המסר שלי אפשר להגיד אותו גם כ-sound by גם ככותרת, ואם נותנים לי את ההזדמנות להרחיב, גם אחר כך להרחיב.
אריאל הלוי: איך אני יכולה לעשות את זה בלי נייר, בלי שאהיה תלוי במשהו, שאני אוכל תמיד להגיב, לא משנה אם מישהו הפיל אותי.
אריאל הלוי: את השיטה אנחנו מתקיפים ב-3 אפיקים.
אריאל הלוי: האפיק הראשון והחשוב ביותר, זה אני מול עצמי.
אריאל הלוי: מה אני רוצה להגיד.
אריאל הלוי: ברור לי שאני יכולה להגיד את זה ב-10 שניות, יש לי כותרת למסר שלי.
אריאל הלוי: אם זה לא ברור לי, אני מבטיח לכם שזה לא יהיה ברור לקהל.
אריאל הלוי: עבודת ההכנה שלי, לשבת ולראות איך אני כותבת נאום, אחר כך מצמצמת אותו לשתי פסקאות, אחר כך לפסקה אחת, אחר כך לשורה – והשורה הזאת היא הכותרת שלי.
אריאל הלוי: הכותרת היא הדבר הראשון והאחרון שאני תמיד אומר.
אריאל הלוי: אם המראיין רוצה לקטוע אותי, יש לי אג'נדה שונה משלי והוא נותן לי 10 שניות, אני ב-10 שניות האלה העברתי את המסר שלי.
אריאל הלוי: אם נותנים את ההזדמנות להרחיב, אני כבר הולכת לגוף הלוגי ומסבירה למה אני צודקת.
אריאל הלוי: אתן לכן בסוף, לפני סיום, הדגמה לאיך אנחנו יכולות לתרגל משהו וחזר ונאמר פה, ואיך אפשר להפוך אותו לרמה של לעכל את האוכל.
אריאל הלוי: שלב בי"ת, אני מול אחר או אני מול אחרת.
אריאל הלוי: מישהו ניצב מולי, מאתגר אותי, מציג עמדה מנוגדת משלי, איך אני מתמודדת עם הדבר הזה.
אריאל הלוי: אנחנו נכנסים שוב לנושא של הקשבה ביקורתית, איך אני נותן לבו אדם שנמצא מולי לעזור לי, לעשות את העבודה בשבילי, להצית את הנושאים שאני רוצה שיוצתו, ליצור סתירות שאני אוכל להציג, וליצור הזדמנויות בשביל להגיב.
אריאל הלוי: אותו דבר, אגב, יכול להיות מול שאלות.
אריאל הלוי: שאלה של מראיין, שאלה של קהל, אפילו קהל בעייתי, היא הזדמנות פנומנלית, ורוב האנשים נלחצים מזה.
אריאל הלוי: הסעיף השלישי, ודברנו עליו די הרבה היום כבר, זה הנושא של אני מול קהל.
אריאל הלוי: איך אני קמה לדבר מול קהל, איך אני מיישמת נושאים של שפת גוף, איך אני  מתמודדת עם קהל בעייתי או עם אדם מסוים בעייתי, זה השלב האחרון שאנחנו מלמדים.
אריאל הלוי: כשגמרנו להתקיף את 3 הזירות הללו, אנחנו מסודרות, ואנחנו יכולות ללכת קדימה, ואז השורה התחתונה היא תרגול, תרגול, תרגול.
אריאל הלוי: בזירה הפוליטית יש לנו זירה מאוד מעניינת של עבודה.
אריאל הלוי: כאשר אנחנו מדריכים את שיטת ה-debate אנחנו מציעים לזירה הפוליטית 3 אפיקים.
אריאל הלוי: אפיק ראשון של ייעוץ אישי עם המתמודדת או המתמודד, ללמד את הכלים של השיטה הזאת, לתרגל אותה פעם אחר פעם אחר פעם, לשייף את המוצרים.
אריאל הלוי: להגיע למצב שבמקום שהמתמודדת אולי חוששת שיזמינו אותה לבמה, היא מתעצבנת שלא הזמינו אותה, וכל פעם שהיא רואה מישהו אחר מדבר כואב לה שזו לא היא על הבמה, כי יש לה כל כך הרבה מה להגיד, והיא מוכנה לזה.
אריאל הלוי: החלק השני זו העבודה עם צוות העוזרים והעוזרות של המתמודדת.
אריאל הלוי: זה לא בטל.
אריאל הלוי: הנושא של העבודה המקדימה שדובר פה, הכנת שאלות שצפויות להישאל, הכרת הקהל, איסוף חומר, תרגול בזמן פנוי, כל הנושא הזה של תמיכה של צוות העוזרים והעוזרות יכולים לתת למתמודדת הוא חשוב, וגם אתם אנחנו עושים סדנאות.
אריאל הלוי: לא פחות חשוב זה הנושא של הפעילות, כי לא משנה כמה אני אפקטיבית, בסופו של דבר אני בן אדם אחד, יש מגבלה פיזית לכמות האנשים שאני יכולה להגיע אליהם בצורה אפקטיבית אחד על אחד.
אריאל הלוי: אבל הפעילים הם תרגום אקספוננטי שלי.
אריאל הלוי: אם הפעילים אחידים עם המסר שלי, אם הפעילים עובדים באותה שיטה שלי, הם יכולים, מבחינתי, להיות שכפול שלי.
אריאל הלוי: אז אני יכולה ביום אחד להגיע לאלפי אנשים, והפעילים עושם את העבודה.
אריאל הלוי: אם אנחנו רוצים לשכנע אנשים להצביע, ואנחנו מתמודדת עם אדישות שלהם, פעיל או פעילה שנפגש עם האנשים בצורה אפקטיבית יכול לשנות את העניין הזה.
אריאל הלוי: זה חשוב מאוד, שם השינוי.
אריאל הלוי: אמרתי שאתן לכם דוגמה לכלי לבניית טיעון.
אריאל הלוי: אחד הנושאים שעולים פה כל הזמן, ואני חושב שהוא נמצא בלב הבעייתיות של מעמד האישה, ושל ייצוג נשים בפוליטיקה הישראלית, זה הנושא ש-52% באוכלוסייה הם נשים, 15% מחברי הכנסת הן נשים.
אריאל הלוי: יש פה בעיה מאוד רצינית.
אריאל הלוי: נאמר פה כבר שאנחנו חיים בחברה שוביניסטית, וזה נכון.
אריאל הלוי: אבל מה זה אומר שאנחנו חיים בחברה שוביניסטית, איך זה מתרגם את עצמו למכשול שאני צריכה להתגבר עליו.
אריאל הלוי: אז חברה שוביניסטית לא מעניין אותה אולי נשים.
אריאל הלוי: היא אומרת: מה אכפת לי שיש 52% מול 15%, איך זה מפריע לי?