GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אתי לבני: אתה מוכן להציג את הסיכום עמם?
שגיא בלשה: לא הגענו אתם לסיכום.
שגיא בלשה: זה היה ברמה של החלפת טיוטות והסכמה עקרונית.
שגיא בלשה: זה לא הגיע למנכ"לית, אלא לסגנית היועצת המשפטית ולסמנכ"ל מינהל תיאום ובקרה.
שגיא בלשה: היתה הסכמה עקרונית בעל פה, שום דבר מעבר לזה.
אתי לבני: אז איך התקדמנו מהישיבה האחרונה?
אתי לבני: היו דברים שהיו צריכים להיבדק.
שגיא בלשה: בעקבות הישיבה הקודמת, אף-על-פי שזה היה אמור להיות פיילוט של שנה, הגדלנו את הפיילוט לשנתיים.
שגיא בלשה: אני לא זוכר אילו סוגיות עלו.
יורי שטרן: שאלה טיפשית, אולי: איך אפשר לעשות פיילוט של שנתיים על מהלך שבהגדרה נמשך ארבע שנים: שלוש שנות לימוד ואז שנה כדי לראות אם זה עוזר למצוא עבודה.
יורי שטרן: מה הפיילוט הזה אמור לתת?
שגיא בלשה: הפיילוט נועד גם לראות מה מספר הנרשמים.
יורי שטרן: אבל אין טעם לעשות פיילוט כשלא יודעים מה התוצאה.
שגיא בלשה: גם פיילוט של חמש שנים לא מספיק, כי עד שמוצאים עבודה ומסתדרים עובר יותר זמן.
שגיא בלשה: אם זה יצליח, בעוד כמה שנים נוכל לבדוק גם מה התוצרים.
שגיא בלשה: אם הנשים האלה יחזרו להיות במערכת הבטחת הכנסה, זה לא שווה כלום.
שגיא בלשה: בשלב זה אנחנו לא יכולים לאמוד את הדבר הזה.
שגיא בלשה: אפשר לראות מה הביקוש, מה סוג הנשים שמגיעות, ולהעריך את זה ברמה הזאת.
שגיא בלשה: הורדנו את תקופת ההכשרה משלוש שנים לשנתיים, לפי בקשתכם.
אתי לבני: העליתם משנה.
שגיא בלשה: בהצעה המקורית שלנו רצינו שלוש שנים.
שגיא בלשה: אתם ביקשתם להפחית, כל אחד מתפיסת העולם שלו.
שגיא בלשה: בעקבות זה הורדנו את זה לשנתיים.
אתי לבני: בסדר, אמרנו שנקבל את זה.
שגיא בלשה: עשינו שינוי קל במבחן ההכנסה, כך שזה ממש כמו הבטחת הכנסה.
שגיא בלשה: אותה מערכת בדיוק: בכל חודש בודקים את ההכנסה של הזכאי, ומקזזים בדיוק כמו בהבטחת הכנסה, אותו מנגנון בדיוק.
שגיא בלשה: העתק.
שגיא בלשה: קודם לא כתבנו את זה, כי לא רצינו לעשות את הקישור להבטחת הכנסה.
שגיא בלשה: אבל בעקבות הדיון אמרנו שנתאים זאת לחלוטין.
שגיא בלשה: הסכומים הם אותם סכומים, ומבחן ההכנסה הוא אותו דבר.
שגיא בלשה: רק שהדברים קורים במשרד החינוך ולא בביטוח הלאומי.
מאירה בסוק: זה עוד מנגנון, מטורף.
יורי שטרן: למה שזה לא יהיה בביטוח הלאומי, למה מנגנון נוסף?
כרמית נאור: כי זה לא במסגרת החוק.
זהבה גלאון: אם משרד החינוך נותן מלגות ממילא, זה בסדר.
שגיא בלשה: תיקון נוסף הוא בסעיף 16, לעניין ועדת חריגים למיזם.
שגיא בלשה: לעניין זה גם הסוגייה שאתה מעלה לגבי העולים.
יורי שטרן: קודם כול, משרד הקליטה צריך להיות מעורב פה בוועדה.
יורי שטרן: זה לא הפתרון.
יורי שטרן: זה לא חריגים.
יורי שטרן: זה מסה.
יורי שטרן: כאן אנחנו נתקלים באזכור של מגבלות התקציב.
יורי שטרן: אם זה תחליף לחוק, אין מגבלות לתקציב, כי זה במקום קבלת הבטחת הכנסה.
יורי שטרן: לא יכולה להיות מגבלת תקציב לזה, או שהיא תהיה תיאורטית לחלוטין.
שגיא בלשה: בכל סעיף תקציבי בכל משרד ממשלתי יש מגבלת תקציב, כך זה עובד.
מרב ישראלי: לא בהבטחת הכנסה, כל מי שזכאי מקבל.
יורי שטרן: כמו בתוכנית ויסקונסין ובתוכניות אחרות – ברגע שאתה קושר קבלת הבטחת הכנסה עם עוד דברים, יש מעבר של סכומים.
יורי שטרן: מה הבעיה להעביר את הסכומים בין שתי מערכות ממשלתיות, אחת תאגיד ואחת משרד?
יורי שטרן: אפשר ליצור צינור שמעביר את הכסף, שמזכה, בחשבונאות.
יורי שטרן: כל אישה שיוצאת למלגה הזאת מפסיקה לקבל הבטחת הכנסה.
שגיא בלשה: גם היום היא מפסיקה לקבל הבטחת הכנסה.
יורי שטרן: היא לא לומדת היום.
שגיא בלשה: חבל שאנחנו מעלים סוגיות שכבר חשבתי שפתרנו בישיבה אצלך.
שגיא בלשה: אנחנו מתנגדים ללינקג' בין הבטחת הכנסה לבין מלגה הזאת.
שגיא בלשה: גם הוכחנו לכם שהסכום שהוקצה כאן גדול ומכובד, וכנראה הוא יהיה גבוה מהביקוש בעניין הזה.
שגיא בלשה: אם הוא יהיה נמוך מהביקוש, לוועדה תעמוד הזכות לדרוש יותר.
שגיא בלשה: כרגע אין טעם להתווכח על הסכום, כי בעיני הוא יישאר בלתי מנוצל בחלקו הגדול.
יורי שטרן: אתה לא יודע, אנחנו לא יודעים.
שגיא בלשה: זה לפי הערכות המוסד לביטוח לאומי, שהוא גוף אמין ומקצועי.
שגיא בלשה: הוא מבצע הערכות, ובדרך כלל הן קרובות למציאות.
שגיא בלשה: כאן הוא עשה הערכה, והתברר שמדובר בכמה עשרות, אם אני לא טועה.
שגיא בלשה: הם יגידו אחר כך.
שגיא בלשה: הלכנו על בטוח ושמנו סכום שמספיק לכמה מאות.
שגיא בלשה: אני לא חושב שיש טעם להתווכח על הסכום כרגע.
מרב ישראלי: יש בעיה עקרונית.
מרב ישראלי: לא ייתכן שיהיו שתי נשים או שני גברים חד-הוריים שעומדים באותם קריטריונים, ואחד יקבל כי יש תקציב ואחר לא יקבל כי אין תקציב.
מרב ישראלי: לא יכול להיות.
הרן לבאות: זה יכול לקרות.
הרן לבאות: זה קורה במשרד הקליטה באותו תחום, בלימודים.
מרב ישראלי: אם מישהו יתבע, ילך לבית המשפט, לבג"ץ?
מרב ישראלי: עקרונית, זה לא תקין ששני אנשים שעומדים באותם קריטריונים לא יקבלו אותו דבר בגלל מגבלת תקציב.
מרב ישראלי: זה שזה קורה זה לא אומר שזה תקין.
הרן לבאות: מבחינה חוקית זה בסדר גמור.
יורי שטרן: אני מזכיר לך, המסלול הזה הוא במקום חקיקה.
יורי שטרן: אם כן, הוא לא יכול לכלול מגבלות שהחוק לא ייתן שיתקיימו.
כרמית נאור: לצערנו נציגי מינהל המחקר לא יכלו להגיע.
כרמית נאור: אבל כפי שהצגנו בפעם שעברה, הכנו הצעה משלנו, שהיא רחבה יותר, ויש לנו הערכת אומדן להצעה ההיא.
כרמית נאור: בסך הכול, ממה שידוע לי מסקר הבטחת הכנסה, 68% מהאוכלוסייה השכלתה 12-13 שנות לימוד פלוס.
כרמית נאור: אלו אומדנים רק אלינו, אין לי אומדן להצעה של המלגות.
אתי לבני: כמה אתם מעריכים?
אתי לבני: מאיפה הם לקחו 5 מיליון ש"ח?
אורנה וירקוביצקי: אני לא יודעת, אין לי מושג.
אתי לבני: הסכום שלהם מכסה 200 נשים.
שגיא בלשה: יותר.
שגיא בלשה: בהנחה שאין בכלל הכנסה, נכון, אבל אנחנו מניחים שלחלק מהן תהיה הכנסה.
אתי לבני: במקרה הגרוע, כשאין בכלל, מדובר ב-200 נשים.
אורנה וירקוביצקי: צריך לחלק 5 מיליון ש"ח ב-22,000 לשנה.
אורנה וירקוביצקי: זה ממוצע.
אתי לבני: זה מה שעשיתי, נכון שיכול להיות שלא לכולן יהיו שני ילדים וכו'.
אתי לבני: אגב, היתה לנו הערה שזה לא 12 חודשים אלא 10 חודשים או 8 חודשים.
אתי לבני: התשלום ישתלם במשך כל השנה.
מרב ישראלי: יש משהו נפרד לחודשי הקיץ.
מרב ישראלי: מופחת.
שגיא בלשה: זה בא לידי ביטוי בטבלה.
שגיא בלשה: היתה הסכמה שיהיה תשלום אבל הוא יהיה מופחת.
אתי לבני: למה?
אתי לבני: הן יכולות לעבוד בספטמבר?
מאירה בסוק: אילו לא למדו, היתה להן הבטחת הכנסה.
אתי לבני: אני מבינה שיש 40,000 נשים שמועמדות, שהן בעלות השכלה מתאימה.
אתי לבני: כל אלה הן עם ילדים קטנים?
אורנה וירקוביצקי: כשני שליש מהן.
אורנה וירקוביצקי: אין לי כאן הנתונים המדויקים.
זהבה גלאון: קודם כול לגבי טווח הזמן, וזה מתייחס להערה שהשמיע כבר חבר הכנסת שטרן: ברגע שהולכים על מודל שמחליף חקיקה ומצריך בחינה – צריך ללמוד שלוש שנים, צריך לראות איך מסתגלים או מתקבלים לעבודה – מצחיק לקבוע שטווח הזמן יהיה פחות מארבע או חמש שנים.
זהבה גלאון: אבל אפשר להחליט על משהו משולב.
זהבה גלאון: אפשר להחליט שזה תקף לחמש שנים, אבל אחרי שנתיים עושים בחינת אמצע כזאת, לראות מה קורה ומה ההתפתחות.
זהבה גלאון: אבל להגביל מראש לשנתיים, מה עשינו בזה?
זהבה גלאון: אפשר לעשות סייג ולומר שאחרי שנתיים עושים בדיקת מעבר, בדיקה תקופתית, משהו מהסוג הזה.
זהבה גלאון: אבל הטווח צריך להיות חמש שנים.
יורי שטרן: פשוט דיון בוועדה.
זהבה גלאון: או דיון בוועדה, אולי יבואו כל הגורמים, כולל הוועדה שבסעיף 16, ויינתן דיווח ביניים.
זהבה גלאון: אבל תקופת היעד צריכה להיות חמש שנים.
זהבה גלאון: ההערה השנייה היא לגבי שמי שעליו מחילים את זה.
זהבה גלאון: אני מודה שאני לא מצליחה להבין: יש נשים שמקבלות הבטחת הכנסה, ממילא זה מה שהן מקבלות.
זהבה גלאון: זה נתון, בזה לא תוכלו לחסוך.
זהבה גלאון: השאלה היא אם זו יד ימין או יד שמאל.
זהבה גלאון: כרגע הן במאגר של המוסד לביטוח לאומי.
זהבה גלאון: אם תהיינה נשים שתרצינה להצטרף למהלך הזה – ואני אומרת "נשים" כי זה הרוב הגדול – יצטרכו לשמוע על זה, יהיה צורך לפרסם את העניין, להעביר מידע, כדי שהנשים ידעו שהן יכולות להשתלב במעגל לימודים.
זהבה גלאון: ואז ייתכן שיהיו יותר מ-200 שים, כי הן יהיו מיודעות.
זהבה גלאון: אולי יהיו 230 נשים?
זהבה גלאון: הנשים האלה מפסיקות לקבל הבטחת הכנסה ועוברות לפרויקט הזה במיזם הזה.
זהבה גלאון: אני לא מבינה: לא מפסידים כאן.
זהבה גלאון: גורעים אותן ממעגל הבטחת הכנסה.
אתי לבני: הסכום הוא אפס, מקוזז.
מאירה בסוק: הוא רוצה להרוויח.
זהבה גלאון: הוא ירוויח חמש שנים אחרי, כשהן תיגרענה ממעגל הבטחת ההכנסה ותהיינה נשים עובדות ויצרניות.
שגיא בלשה: היום, בשלב האפס, קשה לנו להעריך את התוצאות, לטוב ולרע.
שגיא בלשה: הממשלה מוכנה ללכת לניסוי במשך שנתיים, לבדוק מה זה אומר.
יורי שטרן: בשנתיים האלה אתה בודק רק את כמות אנשים.
יורי שטרן: על זה מבקר המדינה תוקף את משרד האוצר, על זה שהוא חושב במושגים של הוצאות ולא רואה את התפוקות.
יורי שטרן: אתה לא יכול להפריד בין תפוקה לבין האוצר.
יורי שטרן: אם אתה לוקח שנתיים, כל מה שמעניין אותך הוא העלות של התוכנית.
יורי שטרן: מה ההיקפים שלה.
יורי שטרן: אתה אומר שאתם רוצים שלא יהיה קשר בין זה לבין הבטחת הכנסה, אבל זה בדיוק הקריטריון: מלכתחילה מדובר אך ורק בנשים שהן חד-הוריות שמקבלות הבטחת הכנסה.
יורי שטרן: הקשר כאן אורגני, הוא לא יתבטל.
יורי שטרן: במסגרת הקשר הזה אנחנו רוצים שהכסף יעבור מהבטחת הכנסה לקופה הזאת.
יורי שטרן: לכן, כמספר המועמדים כך הסכום.
יורי שטרן: לא יותר ולא פחות.
יורי שטרן: ההתנגדות שלכם בנויה על דברים חסרי ערך.
זהבה גלאון: לא נסכים.
הרן לבאות: ראוי לחדד משהו שדיברנו עליו בישיבה, ואני רוצה להבהירו שוב.
הרן לבאות: כשאנחנו יושבים סביב השולחן הזה, לנוכח ההיסטוריה, אנחנו מניחים שמי שבמערכת הבטחת הכנסה נמצא שם לעד.
הרן לבאות: זה לא נכון היום, ויהיה פחות נכון בעוד כמה שנים, אם תוכנית ויסקונסין תצליח.
הרן לבאות: האנשים שמקבלים הבטחת הכנסה אמורים לחפש עבודה כל הזמן, באופן פעיל, כדי לא לקבל 2,000 ש"ח.
הרן לבאות: הם צריכים לשאוף ולחפש ולשדרג את עצמם.
הרן לבאות: עכשיו אנחנו דנים פה בכלי לעידוד תעסוקה, הוא בכלל לא כלי להבטחת הכנסה.
הרן לבאות: אגב, הוא גם לא מתאים לכולם.
הרן לבאות: מדובר על כלי לעידוד תעסוקה באמצעות לימודים אקדמיים.
הרן לבאות: אלו שני מישורים שונים.
הרן לבאות: כאן מדובר בכלי לעידוד תעסוקה לאישה עם שני ילדים שתצליח ללכת וללמוד – אלו מספרים מצומצמים הרבה יותר.
הרן לבאות: אנחנו לא יודעים איזו עבודה היא תקבל אחר כך, אם בכלל.
הרן לבאות: לכן אני אומר: אלו שני דברים שונים.
הרן לבאות: יש כלי אחד, שאולי צריך להיות תחת משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, אבל הוא תחת משרד החינוך, כי להם יש הכלים לכך.
הרן לבאות: הכלי האחר הוא הבטחת הכנסה, למי שהגיע לשם וינסה לקבל עבודה.
שגיא בלשה: החשש הוא שחלק מהדברים שנרצה לבדוק, ואת זה כן יהיה אפשר לבדוק בתוך שנתיים,
זהבה גלאון: תעשו בדיקת ביניים, אבל ההגדרה תהיה לחמש שנים.
זהבה גלאון: אחרי שנתיים תהיה בדיקה.
שגיא בלשה: למשל נרצה לבדוק אם התוכנית גרמה לתמריץ שלילי לנשים להישאר במערכת הבטחת הכנסה תקופה ארוכה יותר.
שגיא בלשה: לפני כמה שנים בוטלו בחוק ההסדרים כל אותן הטבות שצמודות להבטחת הכנסה, שהגדילו את מלכודת העוני הידועה: הנחות בארנונה וכו'.
יורי שטרן: כך גם הגדלתם את העוני.
יורי שטרן: זה עוני בלי מלכודת.
שגיא בלשה: אישה עם פוטנציאל ללמוד, שאולי היתה יוצאת ללמוד בלי זה, כעת יש לה תמריץ להישאר יותר זמן במערכת הבטחת הכנסה.
שגיא בלשה: שנתיים הן לא תקופה ארוכה, לכן בהתחלה קבענו שלוש שנים, כי חשבנו שתקופה ארוכה תבטל את התמריץ.
שגיא בלשה: אנחנו רוצים לבדוק את זה.
שגיא בלשה: אם נגלה שמשך השהייה של נשים במערכת הבטחת הכנסה עלה,
זהבה גלאון: אין בכלל אינדיקציה.
יורי שטרן: אם כתוצאה משלוש שנות לימוד אישה תמצא עבודה לא ב-3,000 ש"ח אלא עבודה נורמלית, רק אז תוכל לומר אם זה עוזר או לא.
יורי שטרן: מבחינתי לא אכפת לי אם זה יאריך את שהותה.
שגיא בלשה: מבחינתי זה לא מסגרת הבטחת הכנסה.
שגיא בלשה: אני מדבר על התקופה שלפני.
שגיא בלשה: היא זכאית לזה בגלל השנתיים.
אתי לבני: אתה חושש שהן יפסיקו לעבוד וישבו שנתיים, כדי ללמוד אחר כך?
זהבה גלאון: אני מציעה שהאוצר יתעשר על חשבון דברים אחרים ולא יחיה עם הפרנויה הזאת, כמה נשים שאולי יתכננו את זה.
מאירה בסוק: הן יקבלו 2,000 ש"ח בזמן הזה.
שגיא בלשה: אין לזה קשר להתעשרות.
זהבה גלאון: לא, יש לזה קשר לפרנויה.
אתי לבני: נעבור לנושא הנוסף, משרד הקליטה.
אתי לבני: נשמע את מר צמיר.
אתי לבני: רצינו שבמסגרת הזאת ייכללו גם נשים בעלות תואר ראשון, בדרך כלל זה מהעלייה הרוסית, שלא מצליחות להשתלב בעבודה, ויוכלו לעשות תואר נוסף.
יורי שטרן: יש כאלה שיש להן תואר שני, כי הלימודים ברוסיה הם חמש שנים.
יורי שטרן: אוטומטית ברוב המקרים זה נחשב תואר שני.
אתי לבני: שמענו את הנשים אלה, הן היו כאן בישיבה הקודמת.
חנוך צמיר: נתבקשתי על-ידי חבר הכנסת שטרן לבוא על תקן עד מומחה, לצורך העניין, כדי לתאר בפני הוועדה מה קיים היום בנושא של לימודים לעולים.
חנוך צמיר: אנחנו לא סופרים את אוכלוסיית הנשים החד-הוריות דווקא.
חנוך צמיר: נשאלה השאלה איך אנשים נעזרים במערכות הקליטה כדי להגיע להשכלה אקדמית, וכן נתבקשתי לחוות את דעתי לגבי תארים לאוכלוסייה הזאת.
חנוך צמיר: אתחיל בהכרזה הכללית יותר: האוכלוסייה העולה שמגיעה לישראל ויש לה הכישורים והרצון לעשות את ההשכלה הגבוהה בארץ מטופלת על-ידי מינהל הסטודנטים.
חנוך צמיר: הוא עובד על-פי קריטריונים של שהות בארץ וקריטריונים של גיל.
חנוך צמיר: כדי להגיע לסיוע של המינהל, ואגיד במה הסיוע בא לידי ביטוי, תקרת הגיל היא 27, עד גיל 27 לתואר ראשון.
חנוך צמיר: עד גיל 30 לתואר שני.
חנוך צמיר: חייבים להתחיל את הלימודים בשלוש השנים הראשונות לשהות בארץ.
יורי שטרן: שמתוכן שנתיים יהיו בהבטחת הכנסה.
חנוך צמיר: לנו אין מבחני הכנסה, בכלל.
חנוך צמיר: זו זכאות אוניברסלית לכל מי שעומד בתנאי הגיל, כל מי שהוא עולה חדש ואזרח המדינה – ואת זה הספקתי להעיר למר בלשה על המינוח "תושב קבע", שהוא מצומם יותר.
זהבה גלאון: "תושב קבע" – זה רחב יותר.
זהבה גלאון: יש תושבים שהם לא אזרחים.
שגיא בלשה: יכול להיות אזרח שאינו תושב, מישהו שחי בחוץ-לארץ עשר שנים.
שגיא בלשה: זה לא כל כך רלוונטי.
שגיא בלשה: נדמה לי שאזרח שאינו תושב לא זכאי להבטחת הכנסה.
חנוך צמיר: מהות הסיוע שלנו הוא לא במושגים של מלגות קיום אלא במימון שכר הלימוד.
חנוך צמיר: בזמנו היה גם וגם, אבל נושא מלגות הקיום פסק לפני עשר שנים או למעלה מזה.
חנוך צמיר: למעשה אנחנו מממנים שלוש שנות לימודים אקדמיים.
חנוך צמיר: זה יכול להיות מסלול של מכינה ושנתיים לימודים, או מסלול של ב"א לתואר אחד.
חנוך צמיר: יש שכר לימוד מלא לשלוש שנים, אנחנו קוראים לזה 300% מימון.
חנוך צמיר: מי שבא עם תואר ראשון זכאי כמובן למימון הזה לתואר שני, כאן זה לשנתיים, ולפעמים גם יש השלמות.
חנוך צמיר: לגבי השאלה הנקודתית יותר, תואר ראשון או תואר שני, מאחר שלא ציינו במיוחד את אוכלוסיית החד-הוריות כאוכלוסיית התייחסות – אגב, המעגל הגדול מדבר על 10,000 סטודנטים עולים שנהנים מהסיוע ברגע זה, אולי קצת פחות.
אתי לבני: 10,000 בשנה?
חנוך צמיר: זה תלוי במצב העלייה.
חנוך צמיר: כרגע מינהל הסטודנטים מטפל בקצת פחות מ-10,000 סטודנטים עולים.
מאירה בסוק: יכולים להיות גם רווקים.
חנוך צמיר: ניסינו לעשות ספירה לקראת הדיון כמה מתוכם הם נשים חד-הוריות.
חנוך צמיר: אנחנו מעריכים, ואני אומר זאת בזהירות, שזה בסדר גודל של כ-250 נשים חד-הוריות שלומדות ברגע זה.
חנוך צמיר: זה נתון שניסיתי לשלוף באמצעות כל מיני הסתברויות, כי אין לנו סיווג כזה של אוכלוסייה, זאת לא בדיוק קבוצת התייחסות מנקודת המבט של מינהל הסטודנטים.
חנוך צמיר: לגבי תואר ראשון או תואר שני, אין לי ספק שצריך לתת גם וגם, מתוך הכרת המטריה.
חנוך צמיר: הייתי ראש מינהל הסטודנטים בעבר, ואני מכיר זאת מקרוב.
חנוך צמיר: בעצם, למה לא? סך כל הנשים החד-הוריות באוכלוסיית העולים הוא 12%-13%, בממוצע.
חנוך צמיר: אצל הנשים אתיופיות זה יותר, לצערנו.
חנוך צמיר: מצד שני, הצעירים מגיעים למדינת ישראל כש-57%-60% מהם בעלי השכלה של 12 שנות לימוד ומעלה בכל מקרה.
חנוך צמיר: אני מעריך שבקבוצה הזאת ההתפצלות ל-12 שנות לימוד ולתואר ראשון, כלומר 15 שנות לימוד היא של כ-40% בעלי תואר ראשון וכ-60% בעלי 12 שנות לימוד ויותר.
חנוך צמיר: במילים אחרות, זה די מקביל למה שאמרתי פה.
חנוך צמיר: אני מעריך שעד שזה יתפוס לא יהיו יותר מהמספרים שנאמרו פה: 250-300.
חנוך צמיר: אבל ברמה העקרונית אין לי ספק שצריך לאפשר גם את התואר השני.
חנוך צמיר: מגיעים עם תואר ראשון, לא בדיוק יודעים איך להעריך את התואר ראשון, איך לשקלל אותו.
חנוך צמיר: אם הקהל הזה גם יכוון לתואר שני במקצועות שיש בהם סיכויי תעסוקה, אין לי ספק שצריך לאפשר זאת, בהנחה שאלו לימודים לתואר.
חנוך צמיר: כך אני רואה את זה.
חנוך צמיר: מי שבא עם תואר ראשון, יקבל תואר שני.
חנוך צמיר: מי שבא עם 12 שנות לימוד, יקבל תואר ראשון.
אתי לבני: איך נכניס אותם למעגל?
אתי לבני: צריך שנתיים הכשרה.
זהבה גלאון: אלו סטודנטים ממילא.
זהבה גלאון: את מדברת על עולות שהן אימהות חד-הוריות שלא נופלות בקריטריונים של המשרד לקליטת עלייה.
מאירה בסוק: בגלל הגיל, למשל.
חנוך צמיר: אני מניח שמדובר על נשים בגיל מבוגר יותר, עם ילדים.
מרב ישראלי: או נשים שלא יכולות להרשות לעצמן ללמוד.
מאירה בסוק: והן גם יותר שנים בארץ.
יורי שטרן: אם בגילאים האלה – ששם אני מניח שיש אחוז נמוך יותר של נשים ללא בעל ועם ילדים – אם שם יש 250 נשים שלומדות, כך להערכתם, ודאי שבקבוצות הגיל היותר רלוונטיות זה לא יהיה מספר נמוך מזה.
יורי שטרן: לכן הערכת האוצר לא נכונה.
חנוך צמיר: אבל הקושי לממש את הלימודים יהיה גדול יותר.
יורי שטרן: אבל הם לא מדברים רק על העולות.
יורי שטרן: בסך הכול יש לי חשש ש-200 נשים בסך הכול זה מעט.
חנוך צמיר: אני לא יודע נתונים לגבי האוכלוסייה הוותיקה.
זהבה גלאון: אני חושבת שצריך להגדיר תואר ראשון ותואר שני לעולות חדשות.
זהבה גלאון: אם יש עולה חדשה חד-הורית שמקבלת הבטחת הכנסה והיא מהנדסת רכבות – משהו שבכלל אין לה סיכוי להשתלב באמצעותו בשום דבר.
זהבה גלאון: אם היא יכולה ללמוד עכשיו כדי להיות בעלת מקצוע מבוקש, לדעתי צריך לאפשר זאת.
זהבה גלאון: אם החוק היה עובר ללא הפרויקט של המלגות, הוא היה כולל גם אותן.
שגיא בלשה: אסביר.
שגיא בלשה: זה עניין של סדר עדיפויות.
שגיא בלשה: גם בין חברי הכנסת המציעים היה על זה ויכוח, גם בוועדה וגם כשישבנו אצל חבר הכנסת שטרן.
שגיא בלשה: לא כל חברות הכנסת הסכימו שצריך לתת את אותה עדיפות למי שכבר יש לה תואר ולמי שאין לה תואר כלל.
שגיא בלשה: כדי למצוא נוסחה שבכל זאת תאפשר פתרון למקרים יוצאי דופן, כמו אלו שהזכרת – מהנדסת רכבות, מכרות וכו' – הכנסנו את סעיף 16, ועדת החריגים.
שגיא בלשה: שימו לב לניסוח, כתוב פה: "אשר תדון במצבים חריגים לעניין כללי הזכאות".
שגיא בלשה: בכוונה כתוב כאן "לעניין כללי הזכאות".
שגיא בלשה: אם תבוא אישה שמצבה לא תואם את הכללים שנקבעו, אבל יש לה מקרה ספציפי שלא מאפשר לה להשתכר פה, כמו המקרים שהזכרתי, היא תוכל לפנות לוועדת החריגים – ואני מוכן להוסיף את נציג משרד הקליטה.
זהבה גלאון: זה צריך להיות ממילא.
זהבה גלאון: אבל זה לא צריך להיפתר במסגרת ועדת חריגים.
אתי לבני: אז אולי 5 מיליון ש"ח לא מספיקים.
זהבה גלאון: זה לא מסות כאלה.
שגיא בלשה: אין דרך אחרת.
שגיא בלשה: רק ועדה של מומחים יכולה להגדיר.
שגיא בלשה: למשל, בפעם הקודמת הגיעה לכאן מהנדסת בניין.
שגיא בלשה: יש עבודה בישראל בתחום הזה.
שגיא בלשה: את חושבת שהיא צריכה לקבל?
מאירה בסוק: אולי היא לא מצליחה.
אתי לבני: אנחנו לא יודעים.
זהבה גלאון: אם במשך שנתיים היא חיה מהבטחת הכנסה, זה אומר שהיא לא מצאה עבודה, זה אומר שאין ביקוש.
זהבה גלאון: מי שם אתכם, בוועדת החריגים, להחליט אם יש עבודה או לא?
זהבה גלאון: זה בכלל לא עניין של ועדת חריגים.
זהבה גלאון: היא צריכה שתהיה לה אפשרות לעשות הסבה מקצועית למקצועות נדרשים ורלוונטיים.
שגיא בלשה: יש לה האפשרות לעשות זאת, אבל כשמדובר על כספי מדינה, עושים תיעדוף.
שגיא בלשה: קודם כול, נותנים למי שיאן לו שום כלי, שבכלל אין לו השכלה.
שגיא בלשה: מי שיש לה השכלה בהנדסת בניין, או במקצוע האחיות, או ברפואה, כנראה יש עוד סיבה לכך שהיא לא משתלבת.
זהבה גלאון: תן לה אפשרות להשתלב.
שגיא בלשה: עובדה שרבים בעלי אותו מקצוע כן משתלבים.
זהבה גלאון: זו אמירה שלא יכולה להישמע כאן.
מרב ישראלי: אם היא כבר יוצאת מהבית, היא תעדיף לצאת לעבוד.
הרן לבאות: המטרה היא לא לממן הסבה לכל מי שרוצה.
זהבה גלאון: המטרה היא לאפשר לאימהות חד-הוריות, שהן הקבוצה החלשה היום בחברה הישראלית, להשתלב במעגל העבודה ולא לחיות מכספי הבטחת הכנסה.
שגיא בלשה: נכון, אבל גם לא נסכים בשום אופן לזה שאישה חד-הורית, משכילה, שאולי יש לה השכלה רלוונטית וטובה לישראל, תגיד שמתחשק לה ללמוד עכשיו שלוש שנים.
אתי לבני: ואם היא גרה במקום שבו היא לא יכולה לממש את המקצוע הספציפי הזה?
אתי לבני: נניח שהיא יכולה ללמוד דבר שהוא כן רלוונטי למקום מגוריה, נתיבות, נניח?
שגיא בלשה: תראי, אני מת לגור בגליל, כמו רבים פה, בוודאי.
שגיא בלשה: אבל העבודה שלי היא כאן.
זהבה גלאון: איזו גישה זו?
אתי לבני: אתה עולה חדש?
שגיא בלשה: אם יש לה עבודה בתל-אביב, שתיסע.
זהבה גלאון: היכולת שלך להשתלב היא כמו היכולת של עולה חדש?
זהבה גלאון: אתה עומד באותם קריטריונים?
זהבה גלאון: איזו גישה זו בכלל?
זהבה גלאון: ושכר הדירה בתל-אביב הוא כמו שכר הדירה בנתיבות?
שגיא בלשה: אבל השכר שלה הוא גם לא כמו הבטחת ההכנסה שהיא מקבלת בנתיבות.
אורנה וירקוביצקי: למען ההגינות, אני רוצה להסב את תשומת הלב לכך שהיום חוק הבטחת הכנסה שולל זכאות גם ממי שלומדת קורס של יותר מ-12 חודשים.
אורנה וירקוביצקי: לא כל אחת חושבת שהלימודים לתואר ראשון זה מה שיפתור לה את הבעיה.
אורנה וירקוביצקי: חלקן בוחרות בקורסים שמקנים להן תעודה מקצועית, וזה לא תואר ראשון ולא שני.
אורנה וירקוביצקי: ההצעה שלנו בביטוח הלאומי כללה את כל הלימודים ששוללים זכאות, לאו דווקא לימודים באוניברסיטה, לתשומת לבכם.
אורנה וירקוביצקי: גם התייחסנו לכלל האוכלוסייה, לאו דווקא לנשים החד-הוריות.
אורנה וירקוביצקי: יש גם אימהות נשואות שבעלן נרקומן או משתכר שכר נמוך, והן רוצות לשדרג עצמן.
הרן לבאות: יש הרבה תושבים במדינה שישמחו ללמוד על חשבון המדינה.
אתי לבני: עכשיו אנחנו עוסקים באימהות חד-הוריות, אנחנו לא פותחים את זה.
אתי לבני: לגבי הכשרה מקצועית שהיא לא ברמת אוניברסיטה,
מאירה בסוק: למשל, קורס של שנה וחצי, תכנות מחשבים.
כרמית נאור: וזה לא לתואר.
אתי לבני: לומדים את זה במכללות, לא? זה ללא תואר.
אתי לבני: נניח לימודים במוסד חינוכי שלא מקנה תואר אקדמי, מה אתם אומרים?
אתי לבני: אתם מוכנים לכלול גם הכשרה מקצועית במכללה,
קריאה: לבורנטיות, אחיות.
שגיא בלשה: אנחנו יוצרים כאן כלי שנועד לתת אפשרות להשכלה אקדמית.
אתי לבני: ואם המוסד לא נותן תואר אקדמי?
אתי לבני: מה לגבי לימודי תעודה לא אקדמיים?
חנוך צמיר: למה לא לאפשר הנדסאות?
חנוך צמיר: תואר של הנדסאי, זה שנתיים לימודים.
חנוך צמיר: זאת תעודה.
אתי לבני: נכניס גם לימודי תעודה.
חנוך צמיר: אנחנו מסייעים גם לכאלה.
חנוך צמיר: כ-30% מ-10,000 האנשים נמצאים במסלולים האלה.
שגיא בלשה: אפשר לבדוק את זה עם משרד החינוך.
שגיא בלשה: עד כמה שידוע לי יהיה קשה מאוד לתחום אילו קורסים כן ייכללו ואילו לא ייכללו.
שגיא בלשה: מה הסיבה שאנחנו נותנים את זה?
שגיא בלשה: אנחנו מניחים שכשאדם לומד תואר ראשון הוא לא יכול לעבוד.
שגיא בלשה: זה לא נכון בהכרח לגבי אותם קורסים בלי תואר.
אתי לבני: הנדסאי יכול לעבוד ומי שלומד מדעי המזרח לא יכול לעבוד?
שגיא בלשה: אמרתי "לא בהכרח".
שגיא בלשה: אני לא מכיר מספיק את התחום של ההשכלה הלא אקדמית.
שגיא בלשה: אפשר לבדוק את זה עם המומחים במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה או במשרד חינוך, מה יש להם להגיד.
שגיא בלשה: אולי יש אפשרות לתחום את זה.
שגיא בלשה: האם יש בכלל הגדרה שנקראת לימודים בהיקף מלא,
אתי לבני: אנחנו מדברים על לימודי תעודה שמקנים השתלבות מקצועית.
חנוך צמיר: המילה "קורס" מטעה.
חנוך צמיר: לא דיברתי על קורסים.
חנוך צמיר: יש מסלולים מסודרים שסופם תעודת הנדסאי מוכרת.
חנוך צמיר: כל המכללות הרשאיות לתת את הדיפלומה מאוגדות במה"ט של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, זה מוסדר על-פי חוק.
חנוך צמיר: מי שהולך במסלול הזה צריך להיות חלק מהחבילה.
אתי לבני: אין ספק.
אתי לבני: מה ההבדל בכלל?
אתי לבני: חוץ מהמכללות המאוגדות, יש עוד?
חנוך צמיר: זה כבר המון.
אורנה וירקוביצקי: כל קורס שמקנה תעודה מקצועית.
אתי לבני: אנחנו לא מדברים על סידור פרחים.
אורנה וירקוביצקי: קורס של מעל ל-12 חודשים, משהו שמקנה תעודה.
חנוך צמיר: סידור פרחים הוא קורס, לטעמי.
חנוך צמיר: המניפה של מה"ט רחבה: הנדסאות אלקטרוניקה, מחשבים.
אתי לבני: איך להגדיר זאת?
חנוך צמיר: כל מוסדות הלימוד שקיבלו אישור ונמצאים בפיקוח של מה"ט.
חנוך צמיר: אני לא רוצה לדבר בשמם, אבל יש תחומים רבים, למשל מזכירות בכירות, ויש תעודת הנדסאי גם לעניין הזה.
חנוך צמיר: המגוון רחב.
מאירה בסוק: לבורנטיות.
אורנה וירקוביצקי: אם אנחנו לא שוללים זכאות למי שבוחרת ללמוד בקורס כלשהו עד 12 חודשים, הוגן לקבוע שקורס מעל 12 חודשים שמקנה תעודה ייכנס לזה.
אורנה וירקוביצקי: יש שבוחרות קורסים אחרים, יש היום המון אפשרויות.
אתי לבני: אנחנו רוצים מקום מוכר, לא קורס שיאצו שמישהו פותח.
כרמית נאור: קורס עם תעודה המוכרת על-ידי משרד החינוך או משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
יורי שטרן: או משרד הבריאות.
אתי לבני: והוא מעל 12 חודשים, נכון?
אורנה וירקוביצקי: כן, כי שם אנחנו שוללים זכאות.
אורנה וירקוביצקי: אצלנו כתוב "תעודה בחסות משרד ממשלתי".
אתי לבני: עד 12 חודשים לא שוללים, מעל לתקופה הזאת כן שוללים, ואז נכנסים למסלול הזה.
אתי לבני: זה נשמע הגיוני.
שגיא בלשה: בכל הדברים האלה אני לא יודע אם זו מסגרת מלאה או לימודים של פעם או פעמיים בשבוע.
שגיא בלשה: אם זה המצב, אז לא.
אתי לבני: הכוונה למסגרת מלאה שמקנה תעודה מקצועית, מוכרת.
אורנה וירקוביצקי: הרי שוללים בזכות זה הבטחת הכנסה.
שגיא בלשה: אצלכם קובעים מעל שנה, ואם הקורס הוא פעם בשבוע?
אורנה וירקוביצקי: גם, זה החוק.
אורנה וירקוביצקי: אנחנו מתעללים באוכלוסייה הזאת.
יורי שטרן: כשהביטוח הלאומי משלם למי שלומד בתוכנית של עד 12 חודש, מה הקריטריונים?
שגיא בלשה: הדרישה היא עד 12 חודשים.
שגיא בלשה: לא מעניין את הביטוח הלאומי אם זה פעם בשבוע.
יורי שטרן: אז מה הסיבה להתעניין כאן?
שגיא בלשה: לא עושים הקבלה.
שגיא בלשה: כאן אנחנו נותנים אופציה למי שהלימודים תופסים את מרבית שעות היום שלה להתקיים.
אתי לבני: זה נכון וזה צודק.
כרמית נאור: אפשר לקבוע את מספר שעות הלימוד בשבוע.
אתי לבני: אנחנו לא רוצים שהנשים ילמדו יום בשבוע.
כרמית נאור: אפשר לקבוע מינימום שעות שבועיות.
אורנה וירקוביצקי: כן, לימודי אחיות למשל.
אורנה וירקוביצקי: אחות מעשית לא זכאית אצלנו, כי זה מעל ל-12 חודשים.
כרמית נאור: כדאי להזמין את נציגי משרד החינוך.
כרמית נאור: יש להם כלים טובים לכך.
אורנה וירקוביצקי: גם משרד הבריאות וגם משרד החינוך.
אתי לבני: אנחנו צריכים רק את ההגדרות, אם אנחנו מסכימים לעיקרון – שזה צריך להיות מלא, שהלימודים מלאים.
חנוך צמיר: יש רשימות מסודרות.
אתי לבני: ואז רק צריך למלא את זה בתוכן.
אתי לבני: זה העיקרון שלנו.
אתי לבני: זה מקובל עליך?
שגיא בלשה: אני מוכן לבדוק את זה.
אתי לבני: לגבי התואר השני, אחרי ששמענו את הדברים, מה העמדה שלכם?
שגיא בלשה: אמרתי, ואחזור, כי חבר הכנסת שטרן לא היה.
שגיא בלשה: בעקבות השיחה בנושא הזה עם חבר הכנסת שטרן, ואף-על-פי שהיתה מחלוקת בין המציעים,
יורי שטרן: היתה מחלוקת עם חברת הכנסת מל פולישוק, דיברתי אתה בנפרד, היא הסכימה אתנו.
שגיא בלשה: מבחינתנו בעדיפות ראשונה נמצאים מי שאין להם תואר ראשון כלל.
שגיא בלשה: חברת הכנסת גלאון הזכירה כל מיני מקרים של אנשים שלמדו הנדסת רכבות ודברים מהסוג הזה.
שגיא בלשה: בדיוק בעקבות ההערה שלך והבקשה שלך הכנסנו את סעיף 16 עם ועדת החריגים.
שגיא בלשה: כתבנו שם שוועדת החריגים תדון "במצבים חריגים לעניין כללי הזכאות".
אתי לבני: אולי נוסיף שם "לרבות תואר שני", כדי שיהיה ברור שרוצים לתת אפשרות כזאת?
דריה חזקין: כמה בקשות לחריגים אתם צופים?
דריה חזקין: בסוף הוועדה העיקרית תהיה ועדת משנה לוועדת החריגים.
שגיא בלשה: זאת ועדה יחידה, אין ועדה אחרת.