GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
פנינה רוזנבלום: יש דבר אחד שהוא מאד חשוב, ומאד הייתי רוצה שתדגישי אותו, כי אני חושבת שזה יעזור להרבה נשים לצאת לעבוד – להעביר את החוק של הכרה במטפלת.
פנינה רוזנבלום: זה מאד חשוב לזוגיות, מכיוון שהיום להחזיק מטפלת זה דבר מאד מאד יקר.
פנינה רוזנבלום: ברגע שיעבור החוק להכרה במטפלת, יותר נשים תוכלנה לעבוד שעות עבודה הרבה יותר ארוכות.
פנינה רוזנבלום: אני מעסיקה נשים שבשעה 15:15 נכנסות ללחץ אטומי, כי הן צריכות לאסוף את הילדים שלהן מהגן.
פנינה רוזנבלום: אני חושבת שברגע שיהיה חוק להכרה במטפלת והן יידעו שהשכר שלהן לא ייפגע ותוכר להן ההוצאה של מטפלת, יכול להיות שהן תישארנה לעבוד שעות ארוכות יותר.
פנינה רוזנבלום: ככל שהן יישארו יותר שעות בעבודה, כך הן גם יצליחו יותר.
פנינה רוזנבלום: לא יעזור שום דבר, כדי להצליח צריך להשקיע.
פנינה רוזנבלום: לכן אני מקווה שאתם תעשו את המקסימום כדי שנשים תצלחנה, כדי שתהיינה יותר נשות עסקים, יותר מנכ"ליות, יותר חברות-כנסת ויותר נשים בכל תחום של עשייה.
פנינה רוזנבלום: אני בעד נשים, ואני רוצה לראות כמה שיותר נשים.
פנינה רוזנבלום: אני מקווה שבקרוב אני גם אצטרף אליך גילה, כדי לעזור לך כמה שיותר.
גילה גמליאל: אנחנו נשמח.
גילה גמליאל: תודה רבה לפנינה רוזנבלום.
גילה גמליאל: אנחנו עוברים להצגת הפעולה החיובית בתחום השכלת נשים במגזר החרדי.
גילה גמליאל: הגברת עדינה בר שלום, אני רוצה לומר לך באופן אישי יישר כוח על עצם הקמתך את המכללה לנשים חרדיות.
עדינה בר שלום: בניגוד לכל מה שדיברו קודמותיי, אני לא אציג כאן לא סקרים ולא טבלאות, אלא אני אספר סיפור אישי על המכללה החרדית ועל מה שהביא להקמתה.
עדינה בר שלום: באוכלוסייה החרדית 15,000 בנות מסיימות סמינרים למורות כל שנה בארץ.
עדינה בר שלום: הבנות האלה – חלקן עובדות בהוראה, חלקן עובדות כמזכירות, וכולן יודעות איזה משכורות הן מרוויחות.
עדינה בר שלום: כשקראתי את הטבלאות, שככל שרמת ההשכלה עולה השכר עולה בהתאם וגם האבטלה יורדת בהתאם, חשבתי שהגיע הזמן לקדם את האוכלוסייה החרדית.
עדינה בר שלום: עשיתי את זה בדרך הכי פשוטה, דרך המועצה להשכלה גבוהה.
עדינה בר שלום: כשפתחנו לפני שנתיים את המכללה, בסך הכל 23 בנות הגיעו ללמוד.
עדינה בר שלום: היום לומדות במכללה שלי 140 בנות ועוד 30 בנות לומדות בבני-ברק.
עדינה בר שלום: הן לומדות גם עבודה סוציאלית.
עדינה בר שלום: אנחנו מתחילים בעוד חודש את מדעי המעבדה הרפואית, כאשר מכללת הדסה תעניק את התעודות.
עדינה בר שלום: אנחנו מלמדים ניהול וכלכלה וגם מדעי החברה.
עדינה בר שלום: הבנות שבאות אלינו ללמוד הן נשים נשואות עם שמונה ילדים, כשהבעל תומך וכל המשפחה עוזרת.
עדינה בר שלום: מה זה אומר שהבעל תומך?
עדינה בר שלום: הוא מטפל בילדים כל היום, כדי שאשתו תלמד.
עדינה בר שלום: לפעמים הוא הולך לעבוד עבודת לילה, כדי לאפשר לה ללמוד, כי הלימודים גם מצריכים שכר לימוד.
עדינה בר שלום: זה לא רק שהאישה לומדת, אלא היא גם כבר לא מפרנסת בשלוש השנים האלה.
עדינה בר שלום: כל הבית משתנה מיסודו – הילדים שלה, ההורים שלה.
עדינה בר שלום: יש לנו תלמידות בגיל 18, שאמורות כביכול לעזור בפרנסת המשפחה.
עדינה בר שלום: אנחנו משתדלים לעזור להן במלגות, אבל כולנו כאן יודעות שהמצב הכלכלי בארץ מאד קשה, וגם לנו זה קשה, במיוחד כשאנחנו בתחילת הדרך.
עדינה בר שלום: רציתי רק לציין דבר אחד – הג'וינט וכל הקרנות שעוזרת להשכלה גבוהה לנשים לא עזרו.
עדינה בר שלום: התשובה החד-משמעית שלהם היתה "אם היו לך גברים במכללה יכולנו לעזור לך, לנשים אנחנו לא עוזרים".
עדינה בר שלום: כאן אני זורקת אליכם את האתגר, לשם כך אתם כאן.
עדינה בר שלום: תודה רבה.
גילה גמליאל: שוב, יישר כוח לגברת בר שלום על עצם הקמתה מכללה לנשים חרדיות.
גילה גמליאל: לגבי הנתון שהצגת בפנינו, כמובן שאנחנו נבדוק את הסוגייה הזאת ונדרוש את הזכויות המגיעות לנו.
גילה גמליאל: אני רוצה לעבור לנושא קצת יותר טעון.
גילה גמליאל: יצא חוק בנושא של הטרדה מינית בנושא מקומות עבודה.
גילה גמליאל: תציג את הנושא הגברת הילה קרנר סולימן, מנכ"ל איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות אונס ותקיפה מינית.
גילה גמליאל: לפני כן ביקשה לדבר מספר דקות נדיה חילו מהשלטון המקומי, סגנית יושבת-ראש נעמ"ת.
נדיה חילו: אני רוצה לברך את הוועדה, ובהחלט לאחל לך גילה באופן אישי הצלחה בהישגים, שהם ההישגים של כולנו.
נדיה חילו: אני רוצה להתייחס לדברים שנאמרו.
נדיה חילו: אני בהחלט לא אזכיר סטטיסטיקות ונתונים, כי אני חושבת שהנתונים שהוצגו פה בכל התחומים הם חשובים, אבל אני בהחלט רוצה להביע את דעתי בעניין הזה.
נדיה חילו: באופן כללי, אין מגמה של שינוי במספרים ובהתפלגויות.
נדיה חילו: פה ושם אנחנו רואים עליות וירידות בכמה אחוזים, אם בתחום העסקי, באפליות, במשרדי הממשלה וכו'.
נדיה חילו: אני חושבת שגם לנו כנשים חשוב לשנות קצת את הקונספט ולהתחיל לעבוד לא רק על מיפוי, על ייצוג ושיקוף מצב, אלא על תכנית של שינוי מצב.
נדיה חילו: לדעתי, זה מאד חשוב.
נדיה חילו: את כל הנתונים אנחנו כבר יודעים, אבל זה לא מזיז אותנו מהמצב שאנחנו נמצאות בו.
נדיה חילו: מאד חשוב לנו להתחיל לשנות את הקונספט שלנו ולהציג תכניות לשינוי אותן סטטיסטיקות ולהתחיל לעבוד עליהן יחד.
נדיה חילו: לדעתי, השינוי יכול לבוא בכמה מעגלים – זה מתחיל מדרג של הקצאת משאבים ממלכתיים.
נדיה חילו: החלק של התכניות הכלכליות זה רובד אחד.
נדיה חילו: יש רובד שני שהוא הרובד של החינוך, הרובד של הנשים עצמן.
נדיה חילו: גם פה ראינו את התפיסה של הנשים, את החלק של החינוך ואת החלק של ההשכלה.
נדיה חילו: אלה כולם כלים, שצריך לצייד את הנשים בהם.
נדיה חילו: מילה אחת על השלטון המקומי – אני רוצה לציין שגם שם חל שינוי.
נדיה חילו: יש לנו 49 נבחרות ציבור ברשויות מקומיות, צוות מאד גדול של סגניות, ונמצאות פה שתיים מהן.
ורד סויד: 31 עם המועצות האזוריות.
נדיה חילו: אנחנו רואים שחל גם שינוי לטובה.
נדיה חילו: גם בתחום הזה, אם נשים לא תהיינה במרכז קבלת החלטות ולא תשפענה גם בעבודה מקומית וגם מלמעלה ומלמטה בשינוי מבני הוליסטי – כי כל הנושא של נשים הוא חלק מחברה והוא שיקוף של מה שקורה בחברה – ואם לא תהיה לנו תכנית הוליסטית שתיקח את כל האלמנטים בד בבד ותעבוד עליהם, לא תהיה התקדמות.
נדיה חילו: אנחנו את כל הנושאים לא נוכל לשנות.
נדיה חילו: אם הוועדה הזאת תשים לעצמה כמה יעדים לשינוי ונוכל לעבוד עליהם יחד בסולידריות נשית, נוכל להציג הישגים בעניין.
נדיה חילו: לגבי נשים ערביות – גם במגזר הערבי חל שינוי, אבל אותי זה לא מספק.
נדיה חילו: הנשים האלה תמיד תהיינה נחותות, בהשוואה לקטגוריות של גברים מול נשים יהודיות.
נדיה חילו: גם שם צריך להדגיש את עניין המשאבים.
נדיה חילו: החלק של הסולידריות פה מאד חשוב.
גילה גמליאל: כפי שאמרתי בהתחלה, הנושאים האלה עוד יידונו בהרחבה בישיבות הוועדה.
גילה גמליאל: אני אשמח אם תיקחי בהן חלק.
גילה גמליאל: אני רוצה להודות לנדיה חילו מהשלטון המקומי, סגנית יושבת-ראש נעמ"ת.
גילה גמליאל: אנחנו נעבור לגברת הילה קרנר סולימן, מנכ"ל איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות אונס ותקיפה מינית, שתדבר בקצרה על הנושא של הטרדה מינית במקומות עבודה.
הילה קרנר סולימן: ברשותך, "מנכ"לית".
הילה קרנר סולימן: אני אדבר בקצרה, יותר לפרוטוקול, אבל אני מעריכה את זה שנשארתן עד עכשיו.
הילה קרנר סולימן: לא נראה לי שניתן לעסוק בדיון שעוסק בהפליית נשים בשוק העבודה, בלי להתייחס לתופעה של הטרדה מינית.
הילה קרנר סולימן: זו תופעה שמחברת דיכוי נשים דרך אלימות מינית עם הפלייתן במקום העבודה.
הילה קרנר סולימן: אני אתן שני נתונים כדי לסבר את האוזן – בשנת 2002 פנו 881 נשים למרכזי הסיוע על רקע הטרדה מינית, ואני לא מדברת על נשים שמישהו קרא להן "מותק", אלא על ניצול קשה ומתמשך, שיש לו השפעות רגשיות ומקצועיות.
הילה קרנר סולימן: 423 נשים התלוננו על הניצול הזה על-ידי המעביד או בעל המרות במקום העבודה.
הילה קרנר סולימן: את יתר הנתונים נגיש בתאריך 8 באפריל לאשת הנשיא.
הילה קרנר סולימן: הזכירו פה גם את נציבות שירות המדינה.
הילה קרנר סולימן: גברתי היושבת-ראש, אני מזמינה אותך להמשיך את תהליך החקיקה שהגברת יעל דיין עשתה, ולהחיל את חוק זכויות נפגעי עבירה להליך המשמעתי בנציבות שירות המדינה.
הילה קרנר סולימן: דיברו על הרשויות המקומיות – בהקשר הזה צריך לאכוף את השימוש בהליך המשמעתי ואת הענישה בהקשר להטרדה מינית.
הילה קרנר סולימן: אני מאמינה שאנחנו עוד נדון בהרחבה על הדברים האלה.
גילה גמליאל: אני רוצה להודות שוב לגברת הילה קרנר סולימן, ולתקן אותך – יקירתי, אומרים מנכ"ל ולא מנכ"לית.
הילה קרנר סולימן: אני חושבת שהמציאות המגדרית יותר חשובה מהאקדמיה.
גילה גמליאל: רשמנו את הדברים שציינת, ואנחנו גם נטפל בהם.
גילה גמליאל: הנושא האחרון שיוצג כאן היום – תציג אותו הגברת נאדירה אבו דבאי, שתדבר על הכשרת נשים ערביות למנהיגות בשלטון המקומי, בהמשך לדברים שנאמרו כאן קודם, בשיתוף עמותת סיכוי המפע"ם ואוניברסיטת חיפה.
נאדירה אבו דבאי: תודה לכולם.
נאדירה אבו דבאי: אני מברכת את הוועדה.
נאדירה אבו דבאי: אני אדבר בקצרה על התכנית שאני מעבירה, שמטרתה העיקרית היא יצירת אינטראקציה והגברת ייצוג נשים ערביות בשלטון המקומי.
נאדירה אבו דבאי: אני אדבר על הרקע לתכנית.
נאדירה אבו דבאי: התכנית הזאת באה להתמודד עם סוגייה של קידום נשים מנהיגות בחברה הערבית לעמדות בכירות של קבלת החלטות בשלטון המקומי.
נאדירה אבו דבאי: התכנית באה כתוצר יוזמה משותף של כמה ארגונים: מפע"ם גליל עליון ועמקים, היחידה ללימודי חוץ באוניברסיטת חיפה ועמותת סיכוי.
נאדירה אבו דבאי: התכנית תתחלק לשני שלבים: הראשון – השלב האקדמי של 100 שעות אקדמיות של ההכשרה לאותן נשים, בתחומים שונים של העצמה ופיתוח הזהות הנשית הפרטית והקולקטיבית, הקניית ידע והבנה בתהליכי הפוליטיקה הישראלית גם במרכז וגם בשלטון המקומי, הקניית מיומנויות בסיסיות, תקשורת המונים, פרזנטציה ותקשורת ממוחשבת.
נאדירה אבו דבאי: מצד שני, התכנית הזאת גם תלווה את המשתתפות בחלק של הבחירות הקרבות לרשות המקומית.
נאדירה אבו דבאי: כל אחת מהמשתתפות בתכנית שתוכל להתמודד בבחירות הקרובות, תקבל ייעוץ, הכשרה וליווי עד יום הבחירות.
נאדירה אבו דבאי: הגישו כ-60 מועמדות מהגליל והמרכז את בקשתן להתקבל לתכנית.
נאדירה אבו דבאי: נבחרו 30 נשים.
נאדירה אבו דבאי: המשתתפות מגיעות מדי שבוע.
נאדירה אבו דבאי: התכנית הלימודית התחילה בסוף ינואר, וכבר רצה ועומדת להסתיים בסוף מאי.
נאדירה אבו דבאי: אז יהיה לנו זמן להכין את המועמדות לבחירות.
נאדירה אבו דבאי: התכנית מתבצעת בשלוחה של אוניברסיטת חיפה במחלקה ללימודי חוץ ובעמותת סיכוי בתמרה.
נאדירה אבו דבאי: אני מאד אשמח אם יהיו מבין המשתתפות פה נשים שייענו ויתרמו לתכנית בידע, בהכוונה, או בניהול מערכת בחירות.
נאדירה אבו דבאי: תודה.
גילה גמליאל: אני רוצה להודות לגברת נאדירה אבו דבאי, שהציגה תכנית להכשרת נשים ערביות למנהיגות בשלטון המקומי, בשיתוף עמותת סיכוי, המפע"ם ואוניברסיטת חיפה.
גילה גמליאל: כבר ראוי לציין ששדולת הנשים וויצ"ו נענו לבקשתך, והם ישמחו לסייע בנושא הזה.
גילה גמליאל: אני מאמינה שרוב ארגוני הנשים ישמחו לאמץ בחום את התכנית החשובה הזאת שהוצגה כאן כרגע.
גילה גמליאל: אני רוצה לציין מספר נתונים, שגם צריך לקחת אותם בחשבון.
גילה גמליאל: התכנית הכלכלית שמוצעת בימים אלה עלולה לפגוע בנשים, בשכרן ובמעמדן.
גילה גמליאל: אנחנו מדברים היום על קידום נשים ועל העצמתן.
גילה גמליאל: הפיטורים המתוכננים של 16,00 מורים יפגעו בעיקר בנשים.
גילה גמליאל: גם במגזר הציבורי מתוכננים פיטורים של אלפי עובדים והורדות שכר משמעותיות, והלא מרבית עובדי המגזר הציבורי, כ-67% מהם, הן נשים.
גילה גמליאל: הפיטורים המתוכננים יגדילו את שיעור האבטלה בקרב הנשים, שגם כך לצערנו הוא גבוה יותר מזה של הגברים.
גילה גמליאל: תהיה הכבדה על עקרות הבית בכך שיוטל עליהן תשלום של מס בריאות.
גילה גמליאל: תהיה פגיעה נוספת בנשים מבוגרות.
גילה גמליאל: גיל הפרישה לגברים הוארך בשנתיים, לעומת נשים שגיל הפרישה שלהן הוארך מ-60 ל-67, הארכה של שבע שנים.
גילה גמליאל: עשרות אחוזים של נשים תצאנה ממעגל העבודה, רבבות של נשים עובדות, מובטלות, גמלאיות, נשואות וחד-הוריות תצטרפנה בעקבות התכנית הזאת למעגל העוני בישראל.
גילה גמליאל: אני מוצאת לנכון לנצל את הבמה של הוועדה שלנו לקידום מעמד האישה, במיוחד לרגל יום האישה הבינלאומי, ולקרוא לשר האוצר בנימין נתניהו לשקול שוב את כל הנושאים האלה שקשורים לנשים.
גילה גמליאל: אני לא רק מבקשת שלא לפגוע בנשים, אלא לבצע בדיוק את ההפך, לדאוג לקידומן של נשים ולהעצמתן, ואני מבקשת שזה יבוא לידי ביטוי – כן, גם בתכנית הכלכלית.
גילה גמליאל: אני יכולה לומר, שהוועדה שלנו תעשה כל שביכולתה על מנת לפעול בכל הנושא של החקיקה.
גילה גמליאל: אכן כפי שציינו כאן חברות-הכנסת, הוועדה שלנו דיברה על הנשים החד-הוריות.
גילה גמליאל: גם אימצנו את כל הנושא הזה כפרויקט במהלך השנה הקרובה, על מנת למנוע מצבים שבהם נשים מעלות על דעתן למכור את האיברים שלהן, למכור כליה, על מנת "לסגור את החודש".
גילה גמליאל: אני חושבת שזה חמור מאד.
גילה גמליאל: לא ייתכן שבעידן המודרני, ובטח ובטח במדינת-ישראל, ניחשף למצבים כאלה.
גילה גמליאל: אנחנו נפעל ככל יכולתנו, על מנת לבטל את כל אותם פערים ובעיות, כדי להביא לאותו שוויון מיוחל בין נשים לגברים.
מיכל כפרי: אני מרגישה די בבית, כי אני מכירה את כל הנוכחות.
מיכל כפרי: משרד החינוך עובד עם מרבית הגופים המיוצגים כאן.
מיכל כפרי: אני רק רוצה להוסיף לנוכחות, שנתווספו לנו שני משרדים נוספים – הספורט והתרבות.
מיכל כפרי: אנחנו נשמח לשתף פעולה גם שם.
מיכל כפרי: ממש בימים אלה השרה היא בשלבי הקמת ועדה ציבורית לבדיקת כל נושא ספורט הנשים, כך שמי שמעונינת לדבר על הנושא הזה – אני גם אשמח לשמוע.
גילה גמליאל: גם הגיעו אלינו הרבה פניות של נשים מענף כדורגל נשים, שהוא מאד מקופח.
מיכל כפרי: אני חושבת שממש היום או מחר המצב יבוא על תיקונו.
גילה גמליאל: אני רוצה להודות לך מיכל כפרי, ולומר לך שזה אכן יקבל את המקום המכובד והראוי לו, וכמובן להודות לשרה לימור לבנת.
מיכל כפרי: שבשעה זאת נמצאת במסיבת עיתונאים בנושא הקיצוץ.
גילה גמליאל: אני רוצה לנעול את הישיבה ולהודות לכל מי שהגיע לכאן היום: לכל חברות הכנסת וחברי הכנסת, לכל ארגוני הנשים ולכל הפעילות.
גילה גמליאל: יישר כוח, יחד נעשה את זה.
גילה גמליאל: כפי שאנחנו מתקדמות - אני מקווה בצעדי ענק - אני מקווה שגם נגיע לשוויון, ואף מעבר לזה.
גילה גמליאל: בוקר טוב, אני מתכבדת לפתוח את הישיבה.
גילה גמליאל: כינסתי את ישיבת החירום הזאת לאור הגזרות שעלולות ליפול על הנשים בעקבות התוכנית הכלכלית.
גילה גמליאל: ביקשתי שיהיה כאן נציג האוצר, ואודי בן-דרור נמצא פה כדי לתת לנו הסברים בסוגיות שנעלה.
גילה גמליאל: אני משערת שכולכן ראיתן את כל התוכנית הכלכלית ואת ההשלכות שעלולות להיות בפגיעה בנשים.
גילה גמליאל: יש כמה נקודות צורמות, ונתחיל מנושא העלאת גיל הפרישה לגיל 67 תוך הנחת יסוד שאנו לא יכולות להתעלם ממנה, כי אנו תמיד מדברות על שיוויון בין המינים.
גילה גמליאל: רוצים להשוות את גיל הפרישה, ואם מדברים על הפערים בשכר, שדיברנו עליהם ביום האישה הבינלאומי, הרי שאני מציעה שאם רוצים לעשות קיצוצים במגזר הציבורי, שיקצצו את הפער של ה-20% של הגברים לנשים.
גילה גמליאל: כך הפגיעה בנשים בקיצוצים המדוברים תימנע.
גילה גמליאל: גם בנקודה הזאת אני פונה אליך, כדי לפתור את זה.
גילה גמליאל: בצד האופרטיבי יש לקבוע רף מקסימלי של משכורות במגזר הציבורי, ואני לא מדברת בכלל על המגזר הפרטי, שזה עניין בפני עצמו.
גילה גמליאל: יש חובה לקבוע שכר מקסימום, ואנו נחשפים מדי יום לסכומי משכורות שאינם מתקבלים על הדעת במגזר הציבורי – פי שלושה או ארבעה ממשכורות מנכ"ל.
גילה גמליאל: יש לשים לדברים האלה גבול, ואני רוצה שנצא בקריאה לראש הממשלה ולשר האוצר בדבר הפיטורים הגורפים בנקודת הזמן הזאת.
גילה גמליאל: יש לבטל את רף הפיטורים הגבוה, שעלול לפגוע במספר נשים גדול, שהרי 67% מהמגזר הציבורי הם נשים.
גילה גמליאל: יש גם נושא מס הבריאות לנשים שהן עקרות בית, שכאן לא מכירים בעשייה של הנשים בבית.
גילה גמליאל: אלה הם שלושה דברים בקונצנזוס, ועליהם הייתי רוצה לצאת באמירה.
גילה גמליאל: אתן לגילה פינקלשטיין לפתוח, כי אני יודעת שהיא צריכה לצאת בהמשך.
גילה גמליאל: היה כאן לפני-כן חבר הכנסת רשף חן, שבא להתנצל ולומר שהוא יגיע מאוחר יותר, כי עליו להיות בוועדת החוקה.
גילה פינקלשטיין: כמובן שאני, שהייתי מחנכת למעלה משלושים שנה, מוחה על הקיצוץ בחינוך והקיצוץ במשכורות.
גילה פינקלשטיין: ברור שמדובר בקיצוץ למורות, כי הרוב הם נשים.
גילה פינקלשטיין: מדובר במשכורות כל-כך נמוכות, אז היכן יש לקצץ?
גילה פינקלשטיין: בייחוד אם לוקחים בחשבון שהחינוך הוא הקטר שיוביל את רכבת המשק הישראלי להצלחה, להתמודדות עם אבטלה ולהתמודדות עם עוני.
גילה פינקלשטיין: יצאתי במכתב ובפנייה ישירה לשר האוצר, כשראיתי שבתוכנית פוגעים בילדים שהם בחינוך מיוחד.
גילה פינקלשטיין: החלטנו בקדנציה הקודמת לשלב את ילדי החינוך המיוחד בחינוך הרגיל, כדי לאפשר להם להשתלב בחיים הרגילים.
גילה פינקלשטיין: בתוכנית החדשה אנו רואים שהמשאבים לילדים בחינוך המיוחד ששולבו בחינוך הרגיל יופסקו, וידונו בכל עניין לגופו.
גילה פינקלשטיין: אני מוחה על הנושא הזה, הפניתי את תשומת לב שר האוצר לכך, והוא אמר שיטפל בזה.
גילה פינקלשטיין: אני רואה כחובה לטפל בנשים, בילדים ובחלשים.
גילה פינקלשטיין: זו חובתנו כנשים – לפעול ולמחות.
גילה פינקלשטיין: אני לא יכולה לסיים את דבריי בלי להפנות את תשומת לבכם לנושא שלא שייך ישירות לכאן, אבל כולנו צריכות לצאת במחאה על כך; בעיתון שבת ראיתי שפרופסור מנחם אמיר, שהוא מאוד מכובד ולכן ראוי לפרס ישראל, אומר ש"יש נשים שתכונותיהן מעודדות גברים לאנוס אותן".
גילה פינקלשטיין: חייבת לצאת מחאה על כך.
גילה פינקלשטיין: האם אדם מכובד כמוהו אמר משפט כזה?
גילה פינקלשטיין: כולנו צריכות לבדוק את זה.
גילה פינקלשטיין: אם אכן אמר, צריך שהוועדה שמטפלת בנושא תטפל בזה.
אורית נוקד: אני מתנצלת על שאני צריכה לומר את דבריי ולצאת לוועדת הכספים.
אורית נוקד: אני חושבת ששם ניתן להשפיע, ויחד עם הוועדה למען הילד, גם שם אני חברה, מהווה את השילוב הנכון.
אורית נוקד: כשקראתי את התוכנית, עוד כשהתפרסמה באינטרנט לפני שלושה שבועות, ראיתי את הפגיעה הגדולה בציבור הנשים.
אורית נוקד: אנו לא יודעים איך יסתיימו הדברים, והלחצים שמופעלים במאבקים הציבוריים מתחילים לעשות את שלהם.
אורית נוקד: כינסו אותנו היום לוועדת הכספים, וזהו תהליך לא נכון, לדעתי; מתקיימים דיונים - ואנו מנסים למנוע את זה - מתקיימים דיונים בנושאים השונים ללא שאנו יודעים שיש הצעת חוק לפנינו.
אורית נוקד: בוועדת הכספים תובאנה ההחלטות הסופיות, ואז ניתן יהיה להגיש הסתייגויות.
אורית נוקד: אני רוצה שתדעו שמצאתי המון פגיעות, אני לרשותכם, ומתכוונת להגיש את כל ההסתייגויות לאורך כל החוק.
אורית נוקד: אני חוזרת לישיבה, כי חשוב להיות שם בכל רגע.
אלה גרא: התוכנית הכלכלית המוצעת משקפת אידיאולוגיה.
אלה גרא: היא לא באה במקרה.
אלה גרא: אם התוכנית תמומש, ישתנו פניה של מדינת ישראל ללא הכר, ולא יהיה זכר למדינת הרווחה.
אלה גרא: התוכנית מגדילה פערים בחלוקת ההכנסה, וכולנו שמענו שלמעלה מ-70% מהנטל נופל על ארבעת העשירונים התחתונים באוכלוסיה, ורק 4% מהנטל על שני העשירונים העליונים.
אלה גרא: התוכנית פוגעת במיוחד בציבור רחב של נשים: מורות ועובדות ציבור אחרות, עקרות בית, יולדות, אמהות חד-הוריות, גמלאיות וקשישות.
אילנה כהן: ואחיות.
אלה גרא: התוכנית פוגעת במקומות העבודה העיקריים של המעמד הבינוני – שירות המדינה, הרשויות המקומיות והשירותים הממלכתיים.
אלה גרא: כמחצית מכלל הנשים המועסקות בישראל מועסקות במגזר הציבורי, ובתוך מגזר זה מהוות הנשים שני שלישים מכלל העובדים.
אלה גרא: התוכנית הכלכלית צפוייה לפגוע באישה השכירה וגם בעקרת הבית.
אלה גרא: אנחנו, בשדולת הנשים, בחרנו להתמקד בארבע קריאות; אנו קוראות לממשלת ישראל להוביל אותנו אל מחוץ למיתון הנוכחי על-ידי הגדלת השקעת הממשלה בתשתיות – הן בתשתיות החינוך והרווחה והן בתשתיות הטכנולוגיות במקום קיצוצים חוזרים ונשנים.
אלה גרא: הבראת מדינת ישראל תיעשה רק אם האוצר ישקיע וייצור מקומות עבודה יחד עם התייעלות המגזר הציבורי.
אלה גרא: התייעלות זו אינה פיטורים.
אלה גרא: זה שינויים ארגוניים וקביעת סדרי עדיפויות.
אלה גרא: לא פיטורים של מורות ועובדות סוציאליות.
אלה גרא: אנו קוראות להטלת מס על רווחי הון בבורסה במקום הטלת העול על ציבור נרחב של נשים.
אלה גרא: כיום במדינת ישראל מוטל מס מחזור על עסקאות בורסה בגובה של חצי אחוז בלבד.
אלה גרא: שדולת הנשים בישראל מציעה להטיל מס על רווחי הון בבורסה כפי שנהוג בכל המדינות האחרות.
אלה גרא: ההון בבורסה שייך לבעלי אמצעים אמידים, ובאופן מפתיע ממוסה בשיעור נמוך ביותר.
אלה גרא: כידוע לכולנו, בעולם רק אחוז אחד מההון מוחזק על-ידי נשים.
אלה גרא: מס הכנסה אינו מכיר בהוצאות הבסיסיות ביותר של האישה – הוצאות הטיפול בילדים, שהכרחיות לשם יציאתה של האישה לעבודה.
אלה גרא: העלויות הגבוהות הכרוכות בטיפול בילדים מונעות לעיתים קרובות מנשים לצאת לעבודה, מכיוון שרוב משכורתה של האישה מיועדת לטיפול בילדים.
אלה גרא: בטווח הרחוק הפגיעה היא הן באישה עצמה, שלא השתלבה במעגל העבודה ומתקשה לעשות כן בגיל מבוגר יותר, והן בחברה כולה, שמבזבזת ומפספסת משאב אנושי כה גדול ואיכותי.
אלה גרא: אנו שותפות מזה זמן רב, יחד עם נעמ"ת וארגוני נשים אחרים, להצעה לתיקון חקיקה להכרה בהוצאות טיפול בילדים.
אלה גרא: 51% מתושבי מדינת ישראל הם נשים, אך רק 48% מהן עובדות.
אלה גרא: נראה שחקיקה כזאת תוסיף נשים רבות למעגל העבודה.
אלה גרא: היא גם תטרום לעלייה בגביית המסים, משום שתעודד דיווח אמת בסקטור הטיפול בילדים.
אלה גרא: חקיקה זו טרם עברה בשל התנגדות האוצר מסיבות תקציביות.
אלה גרא: אנו מצטרפות להצעת ההסתדרות להטיל מלווה חובה על אזרחי מדינת ישראל.
אלה גרא: מלווה החובה מהווה חיסכון ולא מיסוי.
אלה גרא: היא פרוגרסיבית, ובעבר הוכחה בעתות משבר במדינה.
אלה גרא: אנו קוראות לכל הנוכחים והנוכחות כאן להצטרף לכל ארגוני הנשים ביום שלישי ב-09:45 מול משרד האוצר בהפגנה, שם נביע שוב ושוב את קריאתנו.
אלה גרא: אני קוראת לכל חברות הכנסת להצביע נגד התוכנית הזאת, או במקרה הרע ביותר להימנע – או שלפחות לא תהיינה שם.
אלה גרא: לא ייתכן שנשים תרמנה את ידיהן עבור תוכנית כזאת.
טליה לבני: הפעם נזדמנה לכן, חברות הכנסת, שעת מבחן.
טליה לבני: ציבור הנשים לא מיוצג בכנסת בהתאם למשקלנו באוכלוסיה, ונבחרת חברות הכנסת - מוטלת על כתפיה כל האחריות לעצור את התוכנית הזאת.
טליה לבני: הקמנו קואליציה של כל ארגוני הנשים, ונעשה ככל יכולתנו כדי לסייע לכן להיאבק כדי לעצור אותה.
טליה לבני: אבל אתן חייבות לעצור אותה, כי זאת תוכנית שקרית.
טליה לבני: זאת תוכנית של אחיזת עיניים, שמנצלת מצב בטחוני ומצב כלכלי, אולי, כדי לשנות את מערך ערכיה של מדינת ישראל.
טליה לבני: יש פה שינוי ערכי, וגם ניסיון להחזיר אחורנית מאבק עיקש של שלושים או ארבעים שנה של כל ארגוני הנשים במדינת ישראל.
טליה לבני: כפי שקראתי בקריאת הביניים, אין אישה שלא תיפגע, ולא סתם הטילו את כל הפגיעה על ציבור הנשים – אולי מפני שבפעם הקודמת לא הצלחנו למנוע את הפגיעה בנשים החד-הוריות, שבמאי רק יתחילו להרגיש את הגזרות שהוטלו ב-2002.
טליה לבני: רק אז הן יחושו שמקוצץ שליש מהבטחת ההכנסה.
טליה לבני: היום אני אומרת: תכנית שקרית, כי אילו מצבה של מדינת ישראל היה כל-כך גרוע כפי שמנסים למנוע בתוכנית המהפך הזה, לא היו מדברים על הקדמת הרפורמה במס, שעולה למדינת ישראל כשניים וחצי מיליארד.
טליה לבני: לא היו מדברים על החזרת התקרות לביטוח הלאומי, שהכניסו רק השנה 1.6 מיליארד לקופת הביטוח הלאומי, מזה 1.4 מיליארד משכירים ו-200 מיליון מעצמאים.
טליה לבני: לא היו מדברים באותה נשימה על העלאת הגמולים לקרנות הפנסיה, ותמיד היה יחס של שני שליש – מעביד, ושליש – עובד.
טליה לבני: היום אומרים, שאם יעלו את הגמולים למעסיקים, מיד ייתנו להם הנחה בביטוח הלאומי.
טליה לבני: ההנחה הזאת, שניתנת גם עבור מעסיקים שמעסיקים למעלה ממיליון איש שלא מבוטחים בתנאי פנסיה, עולה 1.8 מיליארד.
טליה לבני: המתנה שניתנת למי שלא ישלמו כלל היא 800 מיליון.
טליה לבני: אני יכולה להמשיך ולמנות סך-הכל, שהוא כמעט כל הקיצוץ.
טליה לבני: אני נכנסת רק לנושאים שהם פרופר.
טליה לבני: מקצצים רק מציבור הנשים, ציבור שיש לו פחות כלים ארגוניים כדי להיאבק.
טליה לבני: בכל הנושא של מדיניות השכר אנו הנפגעות העיקריות.
טליה לבני: פה, לפחות, יש לנו ההסתדרות, שיש לה כלים ארגוניים והכריזה על סכסוך עבודה ותצא לשביתה, אבל יש לנו מגרש שניתן להיאבק בו.
טליה לבני: במגרש האחר, של ביטול מענק הלידה לאחר הילד הראשון – מה קרה?
טליה לבני: מדינת ישראל התייחסה לערך של משפחה, לערך של עידוד ילודה ולערך של נשים עובדות כדבר ערכי.
טליה לבני: היום הכל מקוצץ.
טליה לבני: מדינת ישראל מנסה לעודד נשים לצאת לעבודה לצד גידול הילדים, כדי לעודד זוגות צעירים.
טליה לבני: האם הנושא נבחן?
טליה לבני: הקיצוץ בשכר, כשמדובר על קיצוץ במגזר הציבורי, הרי שמתוך אותן 480 אלף, 84.4% מהנשים אינן מרוויחות פעם אחת את השכר הממוצע במשק.
טליה לבני: מהציבור הזה הולכים להוריד בין שכר המינימום לבין פעם אחת השכר הממוצע במשק.
טליה לבני: כלומר, נשים שמרוויחות 5,000 ₪ - יורידו להן כ-400 שקלים, ויתנו אותם לבכירים.
טליה לבני: זה אבסורד.
טליה לבני: אם זה לא היה קורה במדינה שלנו, היינו חושבים שזאת אחיזת עיניים או קסם, לנסות להאכיל אותנו את זה.
טליה לבני: האחריות היא כולה עליכם, חברי הכנסת.
קולט אביטל: גם עליכם.
גילה גמליאל: עצם כינוס הישיבה הזאת ונכוחות חברות הכנסת מעידים על הצעדים.
גילה גמליאל: אלה אמרה שהיא פונה אל חברות הכנסת להצביע נגד.
גילה גמליאל: זה קל לחברות הכנסת מהאופוזיציה, אך בעניין אלה שבקואליציה - ישנו חוק שאומר שאם הופכים את ההצבעה להצבעת אי-אמון, מי שמצביעה נגד לא תוכל להתמודד בפעם הבאה.
קולט אביטל: אין חוק כזה.
קולט אביטל: אולי בליכוד.
גילה גמליאל: זה לא סותר את המשך הדרישה בעניין הימנעות בהצבעה או לא להגיע.
גילה גמליאל: אבל זה לא רלוונטי אם זה עובד בכל מקרה.
רלי בן-דוד: אז מה הטעם שאני פה?
רלי בן-דוד: אם את אומרת לי מראש שאת תצביעי בעד, למה אני כאן?
רלי בן-דוד: זה בזבוז זמן.
גילה גמליאל: כדי שהדיון יהיה מועיל, אנו צריכים להציע כאן הצעות אופרטיביות.
גילה גמליאל: אלה דיברה על ארבע הצעות, ואני רוצה לשמוע הצעות נוספות מהדוברות, כדי שהדיון יהיה פורה.
טליה לבני: אני מצפה שלא יפגעו במענקי הלידה, שלא יפגעו בקצבאות הילדים לארבעת הילדים הראשונים, שלא יבטלו את טיפות החלב, שלא יפגעו בשכר המגזר הציבורי, שלא יהיה מס בריאות לעקרות הבית.
טליה לבני: שלא יהיו קיצוצים במגזר הציבורי, שזה למעשה חיסכון של כמילארד שקל במגזר הציבורי בפיטורי נשים.
טליה לבני: לא להקדים את הרפורמה – 2.5 מילארד, לא להחזיר את תקרות הביטוח הלאומי – 1.6 מילארד ואם יעלו דמי הגמולים, בשום פנים לא להפחית את הביטוח הלאומי למעסיקים באחוז, שזה 1.8 מילארד.
ברכה ארג'ואני: אני מאוכזבת שהוועדה לא הכריחה את שר האוצר להגיע הנה.
ברכה ארג'ואני: אודי בן-דרור לא יוכל לעשות דבר בעניין הזה, והוא לא בין מקבלי ההחלטות.
גילה גמליאל: את הטיעונים שלי בנושאים שדיברתי עליהם היום העליתי בצורה חד-משמעית בישיבה של סיעת הליכוד, והוועדה לא יכולה להכריח אף-אחד להגיע לכאן.
ברכה ארג'ואני: לא זימנתם אותו.
ברכה ארג'ואני: כאם חד-הורית, אני לא רואה שיש משהו שמטפל באמת בשורש הבעיה של המשפחות החד-הוריות.
ברכה ארג'ואני: בעבר היתה ועדה שטיפלה בנושא המשפחות החד-הוריות, ואני מציעה לך להקים ועדה כזאת, למשפחות חד-הוריות.
גילה גמליאל: דיברנו בישיבה הקודמת על כך שתתכנס ישיבה מיוחדת לנושא הנשים החד-הוריות יחד עם ועדת הכספים.
גילה גמליאל: זה יקרה בהקדם.
ברכה ארג'ואני: ישיבה אחת זה לא מספיק.
ברכה ארג'ואני: אל תעשי את הטעות שעשתה יעל דיין.
ברכה ארג'ואני: היא הכניסה את הנושא הזה כנושא כללי.
ברכה ארג'ואני: אנו כל הזמן קוראים לשר האוצר, אז למה אנו יושבים כאן?
ברכה ארג'ואני: זה סתם בזבוז זמן.
גילה גמליאל: אני הצבעתי נגד התוכנית הכלכלית בסיעת הליכוד.
ברכה ארג'ואני: אבל במליאה תצביעי בעד, כי את פוחדת על הכסא שלך.
גילה גמליאל: אני יכולה להבין את הכאב שלך, אבל הדברים שלך אינם תורמים.
אילנה כהן: שום תוכנית, מה שלא נעשה לעצמנו – אף אחד לא יעשה לנו.
אילנה כהן: מפכ"ל המשטרה אמר שהוא מוכן לשכב על הכביש, ועובדה שעזרו לו.
אילנה כהן: חייבת לצאת מכאן קריאה של משלחת נשים, ששר האוצר חייב לקבל אותה.