GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גילה גמליאל: זו סוגייה מאוד כואבת, ואני אומרת, עצם המחשבה למכור חלק מגופך.
גילה גמליאל: לאור מה שאני קוראת, בזמן האחרון, זה כבר הופך להיות ממש מגיפה, עם כל ההיענות של נשים רבות שלא מוצאות פתרון למצוקות הכלכליות הקשות שלהן, הן פונות לכל מיני מאכערים ומציעות למכור חלקים מגופן, בלי להבין את המשמעות של הסיפור הזה ושמנצלים את החולשה שלהם בנקודות האלה, וחלילה וחס תמצאנה את עצמן עם פגעים ונכות לכל החיים.
גילה גמליאל: אז חוץ מזה שהן עוברות על החוק בנקודה הכואבת הזאת, גם המערכת לא תכיר בהן לאחר מקרה שכזה.
גילה גמליאל: נמצאים אתנו כאן היום נציגות ארגוני האמהות החד-הוריות, משרד השיכון, משרד העבודה והרווחה, הנהלת בתי המשפט, המוסד לביטוח לאומי, ארגון לזכויות הדיור, חברות משכנות ונציגות ארגוני נשים.
גילה גמליאל: אני רוצה למחות על כך שלמרות שהוזמנו נציגים של הבנקים למשכנתאות, הם לא מצאו לנכון לשלוח את נציגיהם.
גילה גמליאל: אני רוצה לברך את חברי, חבר-הכנסת רשף חן על שהעלה את ההצעה לסדר היום של הוועדה.
ברכה ארג'ואני: שמי ברכה ארג'ואני מהארגון לזכויות הדיור, יש פה נשים שהולכות לעשות את זה, ומתכוונות לעשות את זה, זהותן חייבת להישאר חסויה.
ברכה ארג'ואני: יש פה מצלמות, ואני פונה לכל אנשי התקשורת, אם הן לא אומרות בפירוש שהן מרשות לחשוף את זהותן, אנחנו נתבע אתכם.
ברכה ארג'ואני: גברתי היושבת ראש, אני מבקשת שהחומר שיוצא מהוועדה הזאת יישאר חסוי אלא אם כן הן אומרות בפירוש שהן מוכנות להיחשף.
גילה גמליאל: היא אמרה שיש כאן נשים שרוצות להישאר חסויות בדבר רצונן למכור כליה.
ברכה ארג'ואני: בדיוק, ולכבד את רצונן.
גילה גמליאל: אני מציעה שאותן נשים שרוצות לשמור על חסיון, תאמרנה את זה עכשיו, כדי שמלכתחילה לא יצלמו אותן.
גילה גמליאל: ובכן, שתי הנשים האלה מבקשות לשמור על חסיון, בבקשה לא לחשוף אותן.
גילה גמליאל: כל השאר אפשר לצלם.
גילה גמליאל: נמשיך את הדיון, ואני מבקשת מכל אחד מהנוכחים להציג את עצמו, ובקצרה.
גילה גמליאל: (המוזמנים מציגים את עצמם)
גילה גמליאל: שמי ברכה ארג'ואני, יושבת ראש הארגון לזכויות הדיור של משפחות חד-הוריות.
גילה גמליאל: לצערי מאתנו התחילה הקבוצה הראשונה של 15 הנשים שהכריזו שהן רוצות למכור את אברי גופן.
גילה גמליאל: הגברת רלי בן-דוד, היום חברת מועצת העיר ירושלים, מרכזת ומטפלת בקבוצה הזו.
גילה גמליאל: לצערי, ברגע שההכרזה יצאה הצטרפו אלינו עוד עשרות רבות של פניות, לא רק של משפחות חד-הוריות אלא של בעלי משפחה בכלל.
גילה גמליאל: מדובר בתופעה, וחבל שאף שר רלבנטי, ואני מתכוונת לשר השיכון ושר העבודה והרווחה שלא הגיע לישיבה הזו, כי אני חושבת שצריך לטפל בבעיה הזאת ברמה הגבוהה ביותר.
גילה גמליאל: חבל שהם לא כאן, ואני מוחה על זה בגדול.
גילה גמליאל: שוב, אני מבקשת מאנשי התקשורת, לא לחשוף את זהותן של הנשים.
גילה גמליאל: שמי רחל אייל, אם חד-הורית לשלושה ילדים, אני נפלתי בין הכיסאות מ-1989, בית הדין הרבני, כל הבלגנים, ויתרתי על כל הרכוש, ויתרתי על מזונות לילדים בשביל לקבל את הגט.
גילה גמליאל: היה סיוט לגדל את הילדים, כל הזמן התגלגלתי עם הלוואות והגעתי למצב שפשוט הגיעו מים עד נפש.
גילה גמליאל: אני עבדתי כל הזמן, אף פעם לא ביקשתי עזרה מאף אחד, ועד היום אני עובדת, ואני לא מצליחה לעמוד בכבוד בכל הדברים.
גילה גמליאל: שמי אביטל מיכאלוב, אם חד-הורית לחמשה ילדים.
גילה גמליאל: מי שמטפלות בי הן רלי בן-דוד וברכה ארג'ואני.
גילה גמליאל: אני לפני תביעה משפטית לבנק למשכנתאות.
גילה גמליאל: לפני שנה וחצי פוטרתי ממקום עבודה ומאז אני לא עובדת.
גילה גמליאל: אני בשלב סיום של מכירת הכליה שלי, ממש בשלבי סיום, לאחר בדיקות, לאחר כל מה שהיה עלי לבצע.
גילה גמליאל: כיום אני מקבלת הבטחת הכנסה של 2,400 שקל, בגלל פסק דין ממש מחורבן.
גילה גמליאל: בביטוח לאומי אומרים לי, את לא יכולה לקבל מאתנו כסף במדור מזונות, ועוד מורידים לי 400 שקל כל חודש מקצבת הבטחת הכנסה.
גילה גמליאל: אני לא רוצה שום קצבה, אני לא רוצה כלום, אני רוצה לעבוד, ואני רוצה להתפרנס בכבוד.
גילה גמליאל: אני גם רוצה ללמוד, אני לומדת היום במכינה הקדם-אקדמאית, אני רוצה ללמוד ומי שמטפלת בי זו רחל פרץ, אשתו של חבר-הכנסת עמיר פרץ.
גילה גמליאל: פניתי לדיקן אוניברסיטת בן-גוריון והוא אישר לי, נתן לי כסף וקיבלתי את כל האמצעים, אבל ברגע שאני מתחילה ללמוד מבטלים את קצבת הבטחת ההכנסה שאני מקבלת.
גילה גמליאל: שמי מרים שילקון יושבת ראש העמותה למשפחות חד-הוריות בנצרת עילית וחברת הפורום הארצי.
גילה גמליאל: גם חסרת כל, חסרת דיור.
גילה גמליאל: תמר מיארה מנכ"לית עמידר.
גילה גמליאל: אני ראלי בן דוד, חברת מועצת העיר ירושלים, אם חד-הורית לשני ילדים, מובטלת, נמצאת באותו מעגל של אותן נשים חד-הוריות שנמצאות במאבק יום יומי של הישרדות לקיים את עצמי ואת ילדיי ומטפלת היום במאות משפחות, זה כבר לא רק חד-הוריות, אלא משפחות שמגיעות אלי מכל הארץ, לבנין העירייה בירושלים, שאולי אוכל לעזור להם רגע לפני שהם מוכרים את הכליה.
גילה גמליאל: הכליה זה הקש האחרון, זו התקווה האחרונה שיש לאותן משפחות על מנת לסגור חובות או על מנת להגיע לארבע קירות וגג.
גילה גמליאל: אנחנו מדברים על נשים חד-הוריות שסך החובות שלהן נע בין 300 אלף דולר לחצי מליון דולר שזה ריביות, שזה הצמדות וזה השוק האפור.
גילה גמליאל: מדובר באמהות לילדים קטנים שלקחו הלוואות בשוק האפור מתוך חוסר ידיעה למה הן נכנסות והיום הנושים רודפים אחריהן, הן ישנות במקלטים ואצל חברים.
גילה גמליאל: רבותי, אם מישהו פה לא יבין שאנחנו נמצאים רגע לפני שאנשים נופלים כמו זבובים בגלל שהם הולכים למכור אברים או בגלל שהם מתאבדים - כמו שני מכתבי התאבדות שנמצאים במשרדי - אם מישהו פה לא יתעורר ולא יעשה דבר, ויפה שעה אחת קודם, נשים, אמהות לילדים תמצאנה את עצמן תלויות, ירויות, אחרי כדורים, אחרי לא יודעת מה.
גילה גמליאל: אני חווה את זה ביום יום, אני רואה אותן ביום יום.
גילה גמליאל: אני לא מדברת סטטיסטית, אני לא מדברת ניירות ואני לא מדברת מספרים, אני מדברת על נשים, פרצופים, שמות וילדים.
גילה גמליאל: שמי רחל אגמון, מפקחת ארצית במשרד העבודה והרווחה ואחראית על נושא אמהות חד-הוריות.
גילה גמליאל: שמי סיגל בן-שמעון, יושבת ראש אגודת הסטודנטים במכללת בית ברל, וכואב לי לשמוע את הדברים האלה.
גילה גמליאל: ד"ר רפי דרכמן, המוסד לביטוח לאומי.
גילה גמליאל: אריה כהן מהנהלת בתי המשפט, מנהל אגף בהוצאה לפועל ארצי.
גילה גמליאל: עורכת-דין אדית בר יוסף, מההסתדרות הרפואית.
גילה גמליאל: יפתח את הדיון, חבר-הכנסת רשף חן שהעלה את הנושא לדיון מהיר.
רשף חן: הפרסום על כך שיש נשים חד-הוריות ששוקלות ברצינות למכור כליה צריך להיות נורה אדומה הכי חזקה והכי בוהקת שאומרת לנו שלמעשה עברנו את הקו האדום.
רשף חן: לא ייתכן שבמדינה מתוקנת אנשים יצטרכו למכור חלקי גוף כדי לפרנס את הילדים שלהם, זה מצב שהוא פשוט מעבר לבלתי נסבל.
רשף חן: במחלוקת שיש בפוליטיקה הישראלית, עד איפה אנחנו צריכים ללכת עם מדיניות סוציאלית, אני לא חושב שיש אחד שחושב שאנחנו צריכים ללכת כל כך רחוק בלא לתת תמיכה לאנשים נזקקים, ואם הגענו לשלב הזה, אנחנו צריכים לעצור, לנסות לפתור את הבעיה ויפה שעה אחת קודם, מפני שאנחנו מדברים על דיני נפשות, על הנפשות של ההורים שזה בעיקר נשים, ומדברים על נפשות של ילדים.
רשף חן: אני אב לשני ילדים קטנים והרעיון, לגדל לבד ילד אחד או שניים, נראה לי כמשימה בלתי אפשרית, אני חושב שזה מעל לכוחותיו של אדם נורמלי.
רשף חן: ואם החיים יצרו מצב שיש אנשים ונשים שנאלצים לעשות את זה, אז אנחנו, כחברה, חייבים לתת להם את כל התמיכה ולעמוד לצדם במשימה זו שגם אם החברה תעמוד לצדן במאה אחוז עדיין זו תהיה משימה קשה מנשוא.
רשף חן: המצב כרגע הוא שהחברה רחוקה מאוד מלעמוד לצדם של האנשים האלה, בין השאר בדברים שנראים, על פניהם, כשרירות לב, איזה מין ביורוקרטיה שהדעת אינה סובלת, ואם לנקוב בשניים ששמתי לב אליהן, יש את העניין הזה שלא לאפשר יציאה ללימודים, זה פשוט קונטרה-פרודוקטיבי, זה לא אנושי, אין בזה לא הגיון כלכלי ולא הגיון הומני.
גילה גמליאל: לכן הגשתי הצעת חוק לתיקון העוול הזה, ובקרוב היא תועלה לשולחן הכנסת.
ראלי בן דוד: זה מתייחס ללימודים אקדמיים.
ראלי בן דוד: אבל אם את רוצה קורס מקצועי, לא די בזה שלא נפתחים קורסים שהם רלבנטיים לשנות האלפיים ולקידמה, גם נסגרים מרכזים של לימודים תעסוקתיים.
ראלי בן דוד: קח אותי ראלי בן דוד, ברזומה שלי, אני מנהלת שיווק, מנהלת אדמיניסטרטיבית, למדתי שנים, למדתי באוניברסיטה, לקחתי קורסים והשתלמויות בתחום שלי, מגיעה למסקנה, ואומרת, או.
ראלי בן דוד: קי.
ראלי בן דוד: אין לי עבודה כרגע, לא מוצאת עבודה בתחום שלי, תנו לי צ'אנס לעשות הסבת עבודה.
ראלי בן דוד: אתה יודע מה?
ראלי בן דוד: אני רוצה להיות צורפת, ספרית, קוסמטיקאית, תנו לי לעשות הסבה מקצועית.
ראלי בן דוד: אני רוצה שתבינו פה דבר אחד בנושא של החד-הוריות, אנחנו לא מחפשות ליפול נטל על כתפי משלם המסים, אנחנו מחפשות את האלטרנטיבה המכובדת והריאלית על מנת להמשיך לקיים את עצמנו ואת ילדינו.
ראלי בן דוד: לימודים זה כלי, לימודים מקצועיים זה כלי.
ראלי בן דוד: רשף חן: הנקודה היא שהמערכת כולה מוכנה לפתור את הבעיה או לעזור לנשים חד-הוריות בתנאי שהן עניות מאוד - והיא לא מוכנה - בשנייה שבה הן יוצאות מהקטגוריה של עניות מאוד, היא אומרת, אז אנחנו לא עומדים לצדכן.
ראלי בן דוד: אני חושב שפה הבעיה.
ראלי בן דוד: המערכת צריכה לזהות את הסיטואציה הזאת של נשים חד-הוריות כסיטואציה מיוחדת שנמצאת בקטגוריה נפרדת מהקטגוריות של עזרה סוציאלית לאנשים מעוטי יכולת ולעזור להן.
ראלי בן דוד: צריך פשוט לשנות את המחשבה.
ראלי בן דוד: דוגמה ביורוקרטית נוספת שמטרידה אותי, הנושא הזה עם המכונית.
ראלי בן דוד: אני לא יכול לדמיין איך זה לגדל ילד בלי שיש לך מכונית, כדי לקחת אותו ממקום למקום.
ראלי בן דוד: עם שלושה ילדים באוטובוס?
ראלי בן דוד: מכונית קטנה ומשומשת זה לא מותרות, ובכל זאת מתייחסים לזה, כי זה איזה מן קריטריון נוח לפקידים.
ראלי בן דוד: המסר שצריך לצאת מפה זה שצריך להפסיק עם הביורוקרטיה ולמצוא קריטריונים שמתאימים לסיטואציה.
אביטל מיכאלוב: אני רוצה להעיר עוד דבר.
אביטל מיכאלוב: גם אם הילד שלך נוסע לחו"ל במסגרת כלשהי, נשלח, את הרי לא יכולה לממן את הכרטיס שלו, ואת לא יכולה לממן את השהייה שלו.
אביטל מיכאלוב: ואז, את מקבלת מכתב לגשת מיד לביטוח הלאומי.
אביטל מיכאלוב: את מגיעה מפוחדת, מבוהלת, ואומרים לך, בתאריך זה וזה הבן שלך יצא לחו"ל וחזר ארצה בתאריך זה, מי שילם?
אביטל מיכאלוב: מי מימן?
אביטל מיכאלוב: ואז את אומרת, איקס מימן.
אביטל מיכאלוב: תביאי מכתב מהאיקס שמימן את השהייה שלו בחו"ל.
אביטל מיכאלוב: אנחנו תחת זכוכית מגדלת כל הזמן, לקבלת הבטחת הכנסה.
גילה גמליאל: אחת הנציגות של האמהות החד-הוריות שמוכנה להבהיר את כל התמונה, ואז נפתח את בדיון.
ברכה ארג'ואני: לצערי, כמו שאומרת אביטל, מזה שנים אנחנו, המשפחות החד-הוריות, באמת נמצאות כל הזמן בפיקוח.
ברכה ארג'ואני: מסתבר שהבעיה העיקרית שקיימת באמת היא שכל ההסתבכות הכלכלית של המשפחות החד-הוריות היא בגלל בנושא הדיור.
ברכה ארג'ואני: כאשר הנושא של הדיור אינו ניתן לפתרון, 80% עד 90% מסך ההכנסה - ואני מדברת על סך הכנסה מהממוצע ומטה - הולך לכיוון לדיור, כך שלא נשאר שום דבר לכלום, לא ללימודים, לא לנסיעות, לא לבריאות, לא לכלכלה ולא למסים.
ברכה ארג'ואני: ואני באה ואומרת, אם אנחנו מדברים על צמיחה במשק, ואנחנו רוצים לעשות צמיחה במשק, צריך לדאוג לנושא הדיור, על כל ההשלכות שלו ועל כל הסעיפים שלו.
ברכה ארג'ואני: כי ברגע שהאנשים האלה יפסיקו לשלם משכנתאות גבוהות, יפסיקו לשלם שכר דירה גבוה שצמוד למדד ולדולר, אז תהיה להם הכנסה פנויה לדברים אחרים, והם לא יצטרכו לקחת הלוואות בשביל לשלם את המכולת, את המסים או את המשכנתאות שמא ייזרקו החוצה.
ברכה ארג'ואני: ואז, מסתבכים עוד יותר בשוק האפור, ובהלוואות אחרות נוספות, ובסופו של דבר הן מוצאות את עצמן במצב שיש להן יותר הוצאות מאשר הכנסות.
ברכה ארג'ואני: לכן, אני באה ואומרת, ברגע שיפסיקו להתייחס אלינו כאל אוכלוסייה שרוצה להתעלק על המדינה ולסחוט את המדינה אלא להסתכל באמת על המיוחד שבבעיות של המשפחה החד-הוריות, על המורכבות שלה ולהתייחס אליה ולהתמודד אתה בצורה מאוד מיוחדת וספציפית, לא מתוך רחמים.
גילה גמליאל: מה הייתן רוצות שיקרה?
ברכה ארג'ואני: קודם כל, שיטפלו בנושא הדיור.
ברכה ארג'ואני: נקודה.
ברכה ארג'ואני: דיור, זאת אומרת, שכר דירה, פתרונות דיור, לשנות את כל הקריטריונים לאכלוס בדיור הציבורי; והנושא של החזרת משכנתאות.
ברכה ארג'ואני: דבר שני, כל הנושא של המזונות, הבטחת הכנסה, ההתייחסות של בתי המשפט לנשים החד-הוריות בכל התהליך של בקשה למזונות או לתהליך של הגירושין.
ברכה ארג'ואני: כל ההתייחסות המזלזלת הזאת, המאוד פוגעת ושלא דואגת לטובת האם ולא לטובת הילדים, צריך לטפל בזה.
ברכה ארג'ואני: דבר נוסף בנושא של ההכשרה והתעסוקה למשפחות החד-הוריות.
ברכה ארג'ואני: ברגע שימצאו פתרונות נאותים בנושא של ההכשרה והתעסוקה וחינוך המעסיקים, אני מתכוונת במלוא הרצינות, לא תמיד המעסיקים מוכנים, נפשית ופיזית, לקבל למסגרת שלהם אם חד-הורית, הם לא בנויים לזה, צריך גם אותם להעביר איזה שהיא הכשרה וטיפול.
גילה גמליאל: אני רוצה לשמוע, איך בכלל מגיעים למצב כזה שחושבים על מכירת איבר מהגוף?
אביטל מיכאלוב: את פשוט נכנסת למערבולת, ואת נכנסת לסחרחרה של חובות.
אביטל מיכאלוב: אם אראה לך את כל החובות שיש לי כאן בתיק, 6 חודשים לא שילמתי חשמל, אני לפני ניתוק חשמל.
אביטל מיכאלוב: 4 חודשים לא שילמתי משכנתא, אני לפני תביעה משפטית.
אביטל מיכאלוב: ועד בית אני לא משלמת כי אין לי כסף.
אביטל מיכאלוב: ברגע שאת מפוטרת מעבודה, הבן שלי מסיים י"ב, למסיבת הסיום הוא צריך 280 שקלים, אין לי לתת לו.
אביטל מיכאלוב: 250 שקל תשלום של הבגרויות, אין לי לשלם לו.
אביטל מיכאלוב: 240 שקל למסיבה של הילדה שעולה לחטיבה, אין לי לשלם.
אביטל מיכאלוב: אין לי, רבותי, אין, אין כסף.
אביטל מיכאלוב: אם יש לי כסף אני צריכה לקנות לחם, לקנות חלב.
אביטל מיכאלוב: אז יש לי שני ילדים קטנים מהבעל השני והוא משלם את הגנים שלהם, את הביגוד שלהם, וכביכול, ויתרת על סכום נכבד של המזונות כדי שהוא יתחזק את הילדים.
אביטל מיכאלוב: יש לי שני ילדים חולי אסטמה, זה תרופות, זה ביגוד, זה הנעלה, זה גנים עד שעה ארבע, ברווחה לא עוזרים לך בגן עד ארבע כשהוא אחרי גיל שלוש, זהו, גיל שלוש הוא מגיע - - -
גילה גמליאל: את יודעת שזה לא חוקי במדינה שלנו לעשות את כל הדברים האלה.
אביטל מיכאלוב: ומה שעושים לנו זה חוקי?
גילה גמליאל: חלילה, אני שואלת כדי לדעת איך מגיעים לזה בכלל?
אביטל מיכאלוב: היום אני בהיקף חובות של 60 אלף דולר, חוב.
אביטל מיכאלוב: משכנתא, בנקים, הכל.
ראלי בן-דוד: לא חוב של כל הדירה, לא של כל המשכנתא, זה לא כולל.
ראלי בן-דוד: אביטל מיכאלוב: אחר כך זה של כל המשכנתא, לקחתי משכנתא ורכשתי בית.
ראלי בן-דוד: באותה תקופה לא עבדתי ובבנק למשכנתאות מבקשים ממך להביא לווה סולידרי שזה קירבת דם ראשונה, והבאתי את אבא של הילדים הקטנים שלי שזה לא קירבת דם ראשונה - הוא קירבת דם ראשונה שלהם - אז אישרו לי 90% במקום 95% משכנתא.
ראלי בן-דוד: נכנסתי למערבולת עם משרד השיכון, הם טענו שכביכול לקחתי משכנתא במרמה שאני לא אם חד-הורית ואני חיה עם גבר.
ראלי בן-דוד: שנה שלימה משרד השיכון רדף אותי עם חוקרים, לא נורמלי מה שאני עברתי.
ג'ודי דון: אם לא משרד השיכון, ביטוח לאומי ירדוף אחריך, כולם ירדפו אחריך, אין לך שום זכות פה במדינה.
אביטל מיכאלוב: ואז מצאתי מודעה של מאכערים, יש הרבה מודעות של מתווכים בעיתונים: דרוש תורם כליה, לא צריך להגיד מוכר, דרוש תורם כליה, ומספר טלפון, ואני פניתי.
אביטל מיכאלוב: הוא שואל אותך, בת כמה את?
אביטל מיכאלוב: אם יש לך סוג דם O, כי אז סוג הדם שלך יכול לתרום לכל אדם, הוא הרבה יותר קרוב, הוא הרבה יותר תואם גנטי לכל אדם.
אביטל מיכאלוב: אם עברת את גיל 40, הוא מציע לך 7,000 דולר.
אביטל מיכאלוב: את לא יודעת מה הוא לוקח לכיסו, את יודעת מה את מקבלת.
אביטל מיכאלוב: אבל אם את פחות מגיל 40, אז הוא מציע לך 15,000 דולר, זה הסכום.
אביטל מיכאלוב: ואז החלטתי שאני לא מוכנה ללכת למכור את הכליה שלי בעד 15,000 דולר, זה טיפה בים עם היקף החובות העצום שיש לי.
אביטל מיכאלוב: הלכתי ופרסמתי מודעה שלי בעיתון "תל אביב והשפלה", ובאינטרנט, ועשיתי את כל הבדיקות הנחוצות.
אביטל מיכאלוב: פנו אלי, אבל את לא יכולה לעשות את הניתוח הזה בארץ, כי בארץ את צריכה להיות עם קירבת דם ראשונה לאותו אחד שמקבל ממך את הכליה, ואם את לא קירבת דם ראשונה, אז אין מצב שתבצעי את הניתוח בארץ, הניתוח יכול להתבצע אך ורק בדרום אפריקה או בארצות הברית.
אביטל מיכאלוב: ואז את זקוקה לאחד שצריך את הכליה ויש לו מספיק כסף בכדי לשלם לך את הכסף שאת צריכה ולממן את השהייה בבית החולים וכמובן, הטיסה הלוך חזור.
גילה גמליאל: מבחינתך, איפה עומד עכשיו הנושא הזה?
ראלי בן-דוד: אני לא מרשה לה, לא נותנת לה, אני מחזיקה אותה בשיניים.
אביטל מיכאלוב: היא לא מרשה לי, אבל אני או.
אביטל מיכאלוב: טו.
אביטל מיכאלוב: לפני הנסיעה לחו"ל לעשות את זה.
ברכה ארג'ואני: אנחנו מנסים לעזור לה ולמצוא איזה שהם פתרונות אחרים.
ברכה ארג'ואני: אני וראלי יושבות אתה ועם כל הנשים שפונות אלינו בנושא הזה, קודם כל, למנוע אותם מלעשות את הצעד הראשוני הזה, ואז לנסות ולמצוא איזה שהם פתרונות אחרים מול כל הבעיות האחרות.
גדעון סער: האם הבדיקות האלה מתבצעות בארץ?
גדעון סער: ראלי בן-דוד: את כל הבדיקות ניתן לבצע בארץ.
גדעון סער: הכריתה עצמה וההשתלה מתבצעת בחו"ל.
גילה גמליאל: חברת-הכנסת מרינה סולודקין, בבקשה.
מרינה סולודקין: אני מאוד מסכימה עם אלה שאומרים שעברנו קו אדום, וזה דיני נפשות ואנחנו צריכים לעמוד לצדן.
מרינה סולודקין: בכנסת ה-15, יחד עם נעמי חזן, רצינו לפתור קודם כל את עניין הדיור הציבורי של משפחות חד הוריות.
מרינה סולודקין: דבר שני, רצינו לפתור את הבעיה של הלימודים.
מרינה סולודקין: הגשנו חוק שעבר בקריאה טרומית בלי הסכמת הממשלה, אחר כך עם הסכמת הממשלה.
מרינה סולודקין: הכנו חוק לקריאה ראשונה, ואחר כך היתה נפילה.
מרינה סולודקין: בגלל שהחליטו שלחוק יש מחיר.
מרינה סולודקין: אם אמהות חד-הוריות יושבות בבית, זה בסדר, אם הן הולכות ללמוד, אז יש מחיר לחוק, וזה 200 מליון שקל.
מרינה סולודקין: תשמעו על איזה סכום מדובר.
מרינה סולודקין: אחר כך, בגלל הסירוב המוחלט של הממשלה הקודמת לפתור את הבעיה, הלכנו למר אורי יוגב ואמרנו לו שצריכים לתת פתרון ללימודים של אמהות חד-הוריות, כי אחרי שהלימודים הן יוצאות ממעגל העוני.
מרינה סולודקין: אז היה איזה הסדר בין, שירנסקי, אורי יוגב וראש הממשלה, שאמהות יכולות ללכת ללמוד, ובאוניברסיטאות ישלמו להם מלגת קיום.
מרינה סולודקין: הבחירות עברו, עכשיו עוד פעם תכנית הקיצוצים החדשה, הייתי אצל ראש הממשלה התחננתי ואמרתי, זה דבר שצריכים ורוצים לתת פתרון, גם הסברתי את הנושא הציני הזה 200 מיליון שקל שזה מחיר החוק.
מרינה סולודקין: נראה מה יהיה.
גילה גמליאל: תודה לחברת-הכנסת מרינה סולודקין.
גילה גמליאל: חבר-הכנסת גדעון סער, בבקשה.
גדעון סער: גברתי יושבת-ראש הוועדה, אני רוצה, קודם כל, לשבח אותך ואת חבר-הכנסת רשף חן על היוזמה בדיון המהיר הזה, ולהתייחס לשתי נקודות שעלו.
גדעון סער: הנקודה של המצוקה של האמהות החד-הוריות באמת קורעת את הלב.
גדעון סער: אנחנו צריכים להקדיש לה דיון נפרד כדי לראות מה ניתן לעשות בעניין הזה, תוך קביעת סדרי עדיפויות, מה הדבר החשוב ביותר מבחינת הציבור הזה.
גדעון סער: כדי שדיון כזה יהיה אפקטיבי, אני חושב שצריך לזמן גם את נציגי האוצר.
גדעון סער: קיבלתי את הנייר הזה שהוא מעניין אבל לא הספקנו לקרוא אותו, צריך לקיים דיון נפרד ורחב.
גדעון סער: הנושא של סחר באיברים הוא נושא שיכול להתעורר גם אצל אוכלוסיות קשות יום אחרות, באותה מידה, והוא נושא קשה ביותר מבחינת כבוד האדם.
גדעון סער: כאשר אנחנו באים לאסור בחקיקה, אנחנו שמים את מלוא כובד המשקל, לא על אותן אמהות חד-הוריות או לא על אותן אוכלוסיות קשות יום כאלה ואחרות, אלא על אותם נציגים של המערכת הרפואית והפרה-רפואית שבביצוע הבדיקות, גם אם הפעולה עצמה מתבצעת בחוץ לארץ, בעצם מכשירות את הקרקע לדבר שחברה מתוקנת לא יכולה להרשות.
גדעון סער: אני יודע שהיתה הצעת חוק בכנסת הקודמת שלא עברה.
גדעון סער: באותה מידה יכולנו ללכת בדיון כזה שהוא דיון רחב, בנושא סחר באיברים לוועדת העבודה והרווחה של הכנסת.
גדעון סער: אבל, אני מציע, שאת, כיושבת ראש הוועדה, על דעת כל חברי הוועדה, תפני לשר הבריאות.
גדעון סער: המשימה של הסדרת הנושא הזה או איסור הנושא הזה בחקיקה או מניעת הנושא הזה בחקיקה, היא משימה שצריכה להיות מוטלת על כתפי שר הבריאות ומשרד הבריאות, כמי שיש לו גם את הבקיאות המקצועית וגם הליכי החקיקה באמצעותו יותר מהירים.
גדעון סער: בכך אנחנו נתקן מצב שמדרדר את מדינת ישראל מבחינת הנורמות למקומות שלא היינו רוצים להגיע אליהם.
גדעון סער: ראלי בן-דוד: זה בסדר, כי זה באמת מזעזע.
גדעון סער: אבל אני רוצה לדבר אתך על טרום כליות, על דברים שמתבצעים היום.
גדעון סער: היום, יש נשים שבבוקר הן עובדות במשרד עורכי דין וכנערות ליווי בערב.
גדעון סער: יש אמהות שרוצות להיות אמהות פונדקאיות והן יכולות להיות רק חד-הוריות.
גדעון סער: יש אשה אחת שיצרה קשר עם העולם התחתון בירושלים והיא בלדרית סמים.
גדעון סער: לכן אמרתי שהוועדה הזאת חייבת לדון במכלול המצוקה של האמהות החד-הוריות בגישה מעשית, ללמוד את הנושא ולראות מה אותם דברים שניתן לעשות באופן מעשי, על פי סדר עדיפויות, עם הגורמים ומתוך הכרת, גם המגבלות, אבל גם מתוך רצון להושיט יד.
גדעון סער: לכן, אני לא מבטל את זה, אני רק אומר שנושא סחר באיברים, באופן ספציפי, בין אם עושה את זה אם חד-הורית, בין אם עושה את זה מובטל, בין אם עושה את זה כל אדם שהוא קשה יום ונקלע למצב הזה, ומבלי למעט מתופעות אחרות, הוא דבר שהמדינה, כמדינה מתוקנת, אינה יכולה להמשיך ולחיות עם זה.
גילה גמליאל: רחל אגמון, בבקשה.
רחל אגמון: שמי רחל אגמון, אני מפקחת במשרד העבודה והרווחה ואחראית על תחום פיתוח תכניות למשפחות חד-הוריות.
רחל אגמון: דבר ראשון ליושבת ראש הוועדה, אני מגישה את החוברת שכולם מכירים אותה, חוברת שהופקה במהדורה שלישית ועומדת לצאת בימים אלה ברוסית וגם בערבית, של זכויות המשפחה החד-הורית.
ברכה ארג'ואני: רחל, החוברת הזאת לא רלבנטית.
אביטל מיכאלוב: אין שום זכויות לאמהות חד-הוריות, אין לנו שום זכויות, מטלטלים וזורקים אותנו, בגלל שאני גרושה אף מוסד לא מכיר בי, אבל אם הייתי אלמנה, הממסד היה פורס לי שטיח אדום, על מה את מדברת אתי בכלל.
אביטל מיכאלוב: תתקנו את החוק נגד סחר באיברים, אף אחד לא יקום כאן לשלם לי חוב בסך 60 או 70 אלף דולר, והראשון שיבוא אמכור לו את הכליה שלי.
אביטל מיכאלוב: אני אדם בריא ואם אני מוכרת את הכליה שלי אני יודעת שהמוסד לביטוח לאומי לא יכיר בי כנכה, ובכל זאת אני מוכרת את הכליה שלי, גם אם אהיה חולה עם הכליה השניה.
אביטל מיכאלוב: אבל, אצטרך להשאיר סכום נכבד מהכסף כדי לכלכל את הילדים שלי בכבוד.
ג'ודי דון: את המצוקה היא עוברת יום-יום.
ג'ודי דון: את המצוקה היא חווה.
אביטל מיכאלוב: ערב, ערב, אני מקבלת הביתה אוכל חם מאיזה גברת שעושה את זה בהתנדבות.
אביטל מיכאלוב: על מה אתם מדברים פה.
אביטל מיכאלוב: רחל אגמון: קודם כל, אני אתך, ומי שמכיר אותי, כמו ברכה וויקטור שיושבים כאן, יודע את הרגישות שלי למשפחות חד-הוריות ואת המאמצים שאני משקיעה במשרדי שעד היום אין לו תקציב ייחודי למשפחות חד-הוריות.
אביטל מיכאלוב: אני חוזרת ואומרת למנהלים שלי ולכל מי שצריך שהגיע הזמן לעשות משהו לאוכלוסייה המיוחדת הזו שמהווה כמעט 25% מהפונים ללשכות הרווחה.
אביטל מיכאלוב: כשבאתי לכאן חשבתי בשביל מה אני באה?
אביטל מיכאלוב: המצוקה מוכרת ואתן זועקות מן הבטן, מן הכליות, ואני אתכן.
אביטל מיכאלוב: לכן, הפתרון ראלי, צריך להיות במשאבים מכל משרדי הממשלה.
אביטל מיכאלוב: חברי הוועדה, חברי הכנסת הנכבדים, בית המחוקקים מחוקק את החוקים, אנחנו לא משני צדי המתרס, אנחנו לא יכולים לדבר בשני קולות.
אביטל מיכאלוב: לכן, המחשבה היא, ואני מתחברת למה שהצעת, לקיים דיון עמוק בבעיה ולבדוק מה כל אחד ממשרדי הממשלה תורם או עושה למען המשפחות החד-הוריות?
אביטל מיכאלוב: מה יכולים עוד לעשות כאשר מדינת ישראל נמצאת באחת מהתקופות הקשות ביותר בתולדותיה.
אביטל מיכאלוב: אני נציגת משרד העבודה והרווחה, נמצאים פה נציגי משרד השיכון, המוסד לביטוח לאומי ואחרים.
אביטל מיכאלוב: אני כל הזמן עסוקה בלחשוב מה אנחנו, במשרד הרווחה יכולים לעזור?
אביטל מיכאלוב: המחשבות שלנו נעות בהנחה שמשרדי הממשלה האחרים המטפלים גם כן בחד-הוריות, עוזרים בתשלומי העברה וסיועים חומריים שונים.
אביטל מיכאלוב: אנחנו מתמקדים יותר בסיוע חברתי ותמיכתי.
אביטל מיכאלוב: אתמול הייתי במסיבת פורים – תיאטרון קהילתי - של המרכז למשפחות חד-הוריות בבת-ים, העלו הצגה מהיום יום שלהם.
אביטל מיכאלוב: היו כ-250 נשים וקצת גברים.
אביטל מיכאלוב: ישבתי עם המכובדים קדימה והקשבתי ומאחורי שמעתי אותם מגיבים על כל דבר.
אביטל מיכאלוב: חברים שמכירים אותי יודעים שחלק גדול מהעזרה למשפחות החד-הוריות, זה הרגשת היחד, הרגשת התמיכה בין המשפחות לבין לעצמן.
ג'ודי דון: פעם בשנה חוגגים להם את זה במתנ"סים, גם את המתנ"סים רוצים לסגור.
רחל אגמון: חוק משפחות חד-הוריות נחקק בשנת 1991 ובשנת 1994 היה תיקון לחוק.
רחל אגמון: שרת העבודה והרווחה בזמנו, אורה נמיר, הקימה ועדה להתקנת תקנות, ואחת התקנות לחוק היתה, להחיל על אמהות חד-הוריות, את הזכויות שקיימות לפי חוק הביטוח לאומי לגבי אלמנים ואלמנות שזכאים לשיקום מקצועי, והשיקום המקצועי כולל גם רכישת מקצוע, מספרות ועד לימודים באוניברסיטה, ובמקביל לקבל דמי מחיה.
ראלי בן-דוד: את מדברת על עכשיו או מה שיהיה בעתיד?
רחל אגמון: החוק הקיים עכשיו.
רחל אגמון: ההצעה של הוועדה, בראשות עורכת הדין בתיה ארטמן ממשרד הרווחה, היתה ,להחיל את הזכויות של האלמנות לכלל המשפחות החד-הוריות.
רחל אגמון: הוקמה ועדה לענין הזה, והיו אלף דיונים בהשתתפות כל הנוגעים בענין, כדי לנסות לתרגם את ההחלטה הזאת.
רחל אגמון: יש לי פה נתונים המצביעים שכלל המשפחות החד-הוריות מונות היום כ-120 אלף, כ-70% הן גרושות; 16% רווקות, ואלמנות הן הקבוצה היותר קטנה.
רחל אגמון: ואז קרו שני דברים.
רחל אגמון: דבר ראשון.
רחל אגמון: מצאנו – סליחה שאני נותנת דוגמה - שאשה גרושה אמא ל-5 ילדים בגילים שמתחת לגיל 18, שגרה בבית שמש, כדי שתשתתף בקורס שמתקיים בירושלים משעה 8:00 עד 4:00, צריכה לצאת מהבית בשעה 7:00 ולחזור בשעה 5:00.
רחל אגמון: ואז, מי יקח את הילדים ומי יטפל בהם כשהם חוזרים מבית הספר ומהגן?
רחל אגמון: אבל זה חלק מהענין, וכל זה עולה כסף.
רחל אגמון: אנחנו יודעים שמכלל המשפחות החד-הוריות שיוצע להן המסלול הזה, כמו האלמנות, חלק לא צריכים את זה כי הם מסתדרים, וחלק, תמיד יחיו מקצבאות המוסד לביטוח לאומי.
רחל אגמון: אבל יש עוד קבוצה של כ-40 אלף משפחות שאולי יוכלו לצאת מסיכון לסיכוי - נכון, זה שם המשחק, סיכון וסיכוי - ולכן, החוק הזה נתקע.
רחל אגמון: הוא כבר עבר את מינהלת הביטוח הלאומי, וכבר היה לו תמחור שהגיע למליונים - - -
גדעון סער: על איזה חוק את מדברת?
רחל אגמון: החלת הזכויות לאלמנים ואלמנות לפי חוק היטוח הלאומי, לכלל המשפחות החד-הוריות: שיקום מקצועי, במקביל לקבלת דמי מחיה.
רחל אגמון: לדעתו של היועץ המשפטי שלנו, אי-אפשר להתקין תקנות אלא צריכים לשנות את החוק.
רחל אגמון: המלצת הוועדה הועברה למנכ"ל משרד העבודה והרווחה, ונכנסה למגירה.
גילה גמליאל: חברת-הכנסת אורית נוקד, בבקשה.
אורית נוקד: הדיון הזה מאוד קשה, מאוד כואב ומאוד טעון, אבל אולי זה סימפטום לסיטואציה החברתית כלכלית שבה אנחנו נמצאים.
אורית נוקד: יש אוכלוסיות בעלות צרכים מיוחדים, נכים, גמלאים ועוד רבים אחרים.
אורית נוקד: מה שאני רוצה בכל זאת לחדד, וכאן באמת להודות לך חן, ולך גילה על הדיון הזה שנעשה בעתו.
אורית נוקד: התמזל מזלכם שהיום תוגש התכנית של שר האוצר לאישור הממשלה - - -
אביטל מיכאלוב: למזלנו?
אביטל מיכאלוב: איזה מזל?
אביטל מיכאלוב: על הקיצוצים.
אורית נוקד: רגע, יושבים כאן נציגי התקשורת, חזקה עליהם שהם יעשו את עבודתם.
אורית נוקד: הדברים שנאמרים פה בוועדה יצאו לתקשורת.
אורית נוקד: אני חושבת שזה יכול לסייע לכן, לפחות, אם היה מי שחשב לקצץ ידע- - -
קריאה: גם מנהל מחלקה בסורוקה שמרוויח 108 אלף שקל אמר, מה אתם רוצים ממני, אני גונב?
קריאה: אני משתכר בכבוד.
אורית נוקד: היום הנושא עולה לדיון בממשלה, אל תזלזלו בזה.