GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סוזי יוגב: השנים האלה אופיינו בכך שחלק מהדברים הופקעו מרשות הצבא החוצה.
אסנת פיכטלברג: אנחנו מגיעים ללמעלה מ- 1000 מיניות--- אז הפער הוא גדול, וזה צריך להטריד אותנו.
שרית עמרם: בדיווח רשמי מגיעים המקרים החמורים ביותר, שכבר אי אפשר יותר להכיל את זה.
שרית עמרם: יש גם יותר מקרים של חוגרות ופחות מקרים של קצינות ושל נשות קבע, זה מתאים גם לממצאים שהצגתי קודם, מבחינת הפגיעות של מעמד הקצינות ונשות הקבע שראוי למחקר בפני עצמו.
שרית עמרם: התמודדות הצבא: כיצד החיילות תופסות את אופן התמודדות הצבא עם התופעה?
שרית עמרם: רק כשליש מהחיילות חושבות שהמפקדים עושים מאמץ כן ואמיתי להפסקת התופעה – זהו נתון מפתיע.
שרית עמרם: רק כמחצית מהחיילות סבורות כי צה"ל מקיים חקירה ובירור של מקרים כאלו, וכי קיימת בכלל אכיפת עונשים נגד הטרדה מינית.
שרית עמרם: רק כ- 20% חושבות שהעונשים ראויים---.
שרית עמרם: זאת כבר פנייה לחקיקה.
רשף חן: מה לא מספיק בחקיקה?
שרית עמרם: אולי הביצוע.
שרית עמרם: אני מתקנת את מה שאמרתי.
שרית עמרם: השיעור הנמוך של הפניות לגורמים רשמיים מעידים על חוסר אמון בטיפול שיזכו לו במערכת הצבאית.
סוזי יוגב: חשוב לומר שאנחנו הארגון היחיד כמעט במדינה שאוסף את הנתונים ומתייחס לזה, ולמרות הממצאים של המחקר, חשוב לומר שברמה המערכתית יש תכנית למיגור תופעת ההטרדה המינית.
סוזי יוגב: יושבת כאן רס"ן עינת בר-אילן, עוזרת הפצ"ר לייעוץ וחקיקה, ובשנת 2002 הוגדרה הטרדה מינית כעברה בחוק השיפוט הצבאי נוסף על היותה עברה בדין; הוקמה ועדה צה"לית למניעת הטרדות מיניות – בפעם הראשונה ביצענו מחקר בסקירת ספרות; ביצוע דוח אינטגרטיבי; ניטור ובקרה; נכתבו והופצו מערכי הסברה למפקדים; הוקם אתר, ויש חשיפה גדולה של נתונים.
סוזי יוגב: מטרתם של אלה לעלות לרמת המודעות ולתת לגיטימציה רשמית לפעול ולדווח על מקרים של הטרדות מיניות; מתקיימת ביקורת מגדרית, ולצערי, ציוני הביקורת מאוד נמוכים.
סוזי יוגב: אנחנו הפצנו לא מכבר בפורום מטה כללי את ציוני הביקורות המגדריות, אבל יש בקרה על הנושא הזה.
סוזי יוגב: מדיניות הצבא המחמירה מבוטאת גם בהגדרת קציני שיפוט מיוחדים ובהסמכתם לדון בהטרדה מינית, העלאת קצינים שהורשעו לוועדה להתרת חוזים, ותיחום משך החקירה במצ"ח ל- 45 יום; כדי שזה לא יימשך זמן רב מידי הוגדרה מסגרת זמן לחקירה.
סוזי יוגב: מדובר על ממוצע של 45 יום, כי הרבה פעמים זה מגיע לפרקליטות ואומרים שאין מספיק חומר, אז זה חוזר חזרה.
סוזי יוגב: עקרונית יש תיחום.
רשף חן: מה קורה עם המתלוננת בזמן החקירה?
סוזי יוגב: יש לנו מערך של עובדות סוציאליות בכל פיקוד מרחבי, והחיילות נתמכות בעובדת סוציאלית או בראש ענף פרט פיקודית שיושבת בכל מרחב, בכל חייל ובכל זרוע.
סוזי יוגב: עקרונית החיילת צריכה לרצות שמישהו ילווה, אבל ברוב המקרים לצערי, חיילות לא מבקשות ליווי ודיווח.
סוזי יוגב: המקרים החמורים בעינינו הם כאשר חיילת או קצינה או נגדת לא מרגישה שיש לה כתובת בצבא והיא פונה לגופים חיצוניים, כמו לנעמ"ת.
סוזי יוגב: זה בהחלט מעיד על חוסר אמון במערכת.
אלה גרא: יש יותר פניות לקו החם מאשר תלונות בפועל?
סוזי יוגב: לצערי לא.
סוזי יוגב: כמעט לא משתמשים בזה, הקו החם פועל 24 שעות ביממה, הבחנו בינו לבין קוים אחרים; הוא מחובר On-Line לעובדות סוציאליות, אבל אין כמעט שימוש בזה.
קריאה: הן לא יודעות על זה.
סוזי יוגב: הן יודעות על זה משום שאנחנו מפרסמים את זה בתלושי משכורת מעת לעת, ומלבד זאת כל חיילת מקבלת איגרת בטירונות, עכשיו שלחנו הבייתה איגרת אישית לכל חיילת עם כרטיס מנוילן של כל הטלפונים שהיא יכולה לפנות אליהם, אבל היא צריכה לרצות לדווח.
סוזי יוגב: גם המחקר מעיד על זה שאף על פי שהן יודעות שההתנהגות היא של הטרדה מינית, הן לא פונות ולא מדווחות, ואנחנו רוצים לאפשר את התחושה שהן באמת יכולות לפנות.
סוזי יוגב: הכיוונים לעתיד: אנחנו מתכוונים להעלות על סדר היום את רמת המודעות של המפקדים, לתת להם כלים למימוש האחריות שלהם, כי כפי שנאמר במחקר, 30% מעדיפות לפנות למפקדים, וזה מאוד בעייתי כי שליש מהמפקדים הם המטרידים הישירים.
סוזי יוגב: לכן אנחנו צריכים לאפשר כתובת אחרת נוסף על המפקדים; אגב, עו"ס נשים זו הכתובת הקיימת.
סוזי יוגב: צריך להעביר מסר חד וברור, להוקיע כל מעשה שעלול להיתפס כהטרדה מינית.
סוזי יוגב: אנחנו פועלים לעידוד החיילות ולחובת המפקדים לדווח.
סוזי יוגב: יכול להיות ששיעור הדיווחים הנמוך הוא לא משום שלא היו הטרדות מיניות, אלא מישהו בדרך לא דיווח, החליק, עיגל פינות, השאיר את זה במסגרת היחידה.
סוזי יוגב: הדיווחים הרשמיים הם בעיקר הדיווחים שמגיעים למצ"ח, לפרקליטות, ואז יש לנו גם אפשרות להצליב את הנתונים האלה ולוודא אותם.
סוזי יוגב: בכל ביקורת מגדרית שאנחנו עושים יש קבוצת מיקוד עם חיילות ללא מפקדים כדי לבדוק את הנתונים מלבד דיווחו של המפקד.
סוזי יוגב: אנחנו למדנו בשנה האחרונה במסגרת צוות היגוי הטרדה מינית, שחייבים להגדיר מהי "התרועעות אסורה"; יש הגדרה מהי הטרדה מינית, אבל גם מה לא נכון שיקרה במסגרת יחידה חשוב להגדיר.
רשף חן: מה ההגדרה של הטרדה מינית?
סוזי יוגב: הטרדה מינית מוגדרת אובייקטיבית על פי חוק, יש הגדרה ברורה מאוד לכך.
רשף חן: מה זה הטרדה מינית?
רשף חן: מה המינימום של הטרדה מינית?
נורית זיו: יש רמיזה על המיניות שלך.
סוזי יוגב: מרמיזה ועד פגיעה חמורה בגופך.
נורית זיו: אם זה בין שווים, השווה אמור להביע אי הסכמה.
נורית זיו: אם בין מדרגים, בין מפקד לפקוד, לעצם ההסכמה אין שום משמעות.
סוזי יוגב: זה ייחשב תמיד להטרדה מינית, זה יחסי מרות.
סוזי יוגב: לכן זה קריטי בצבא כי בדרך כלל הטרדה מינית מתבטאת בהיקפים גדולים כשיש היררכיה במקום שנשים הן מיעוט.
סוזי יוגב: התרועעות אסורה היא כל מערכת יחסים בלתי מוסכמת ובלתי מקובלת מבחינת הנורמות שפוגעות באתיקה, בכללי המקצועיות.
רשף חן: צריך להיות עורך דין כדי לדעת את זה.
סוזי יוגב: לכן צריך להבהיר את הדברים האלה.
סוזי יוגב: האם מפקד יכול לצאת עם פקודה שלו למרות הסכמתה?
סוזי יוגב: לא.
סוזי יוגב: משום שזה לא מקובל, זה לא אתי, זה לא קציני, זה לא מקצועי.
סוזי יוגב: הנראות של העין הציבורית, של החיילות האחרות ביחידה, האפליה שהוא יכול להפלות אותו, גם אם לא במודע---
רשף חן: זה לא קשור להגדרה מינית, זה קשור לנהלי הצבא.
סוזי יוגב: לכן אמרתי: התרועעות אסורה.
סוזי יוגב: גם יחסים בהסכמה עלולים להיגרר ליחסים בלתי מוסכמים.
סוזי יוגב: אגב, חלק ניכר מההטרדות המיניות התחילו ביחסים בהסכמה, ופתאום השתבש משהו ואז זה הפך להטרדה מינית.
סוזי יוגב: במסגרת יחסי מרות זה ייחשב כהטרדה מינית.
סוזי יוגב: המשך נקיטת מדיניות מחמירה נדרשת כמובן בנושא זה.
סוזי יוגב: פתחנו בקמפיין הסברה צה"לי; בימים אלה נכתבת איגרת שתופץ במטה הכללי; יש פלקט ענק שיפורסם בכל יחידות הצבא עם התרועעות אסורה, עם הטרדה מינית, עם ההגדרות, עם הכתובות לעשייה.
רשף חן: זה חלק מחומר הלימוד בקורסים?
סוזי יוגב: זה חלק מחומר הלימוד בקורסים לפי הנחיות של אג"ם תוה"ד.
סוזי יוגב: אנחנו יודעים שבחלק מהכשרות הבנים זה לא מועבר, אבל בהכשרות הנשים זה מועבר בכולן.
סוזי יוגב: אנחנו מפיצים הבייתה איגרת בכרטיס קשיח עם כל הטלפונים כדי לוודא שלא תיווצר סיטואציה של חוסר אינפורמציה וידע.
סוזי יוגב: סקר הטרדה מינית הבא – עוגן מאוד חשוב בעיניי מבחינת המחקר – יתקיים בעוד שנתיים, ואפשר יהיה להסתכל אחורה ולבדוק האם התקדמנו, האם חל שינוי.
סוזי יוגב: זה בעיניי מאוד חשוב מבחינת יכולת המשך הטיפול בזה.
גילה גמליאל: תודה על הממצאים.
גילה גמליאל: אני רואה שהם אפילו גרועים יותר ממה שהציגו לנו קודם.
אסנת פיכטלברג: הסקר שלנו מאשש את המחקר שלכם.
גילה גמליאל: בהתחשב בנתונים שהיו לפני שנים רבות המצב יותר גרוע עכשיו, וזה מעלה את הצורך לא רק בכינוס הישיבה, אלא גם בהחלטות חד-משמעיות שנדרוש עד סופה.
רשף חן: הצבא מטבעו הוא מקום שיש בו חיכוך מיני, יש בו המתח המיני; לאורך שנים רבות בתהליך של השוואת תפקידים ומעמד נוכל לשנות, אבל עד אז ייקח זמן.
רשף חן: לכן זה מקום מועד לפורענות, וחייבת להיות בו עמדה מאוד ברורה, מאוד תקיפה.
רשף חן: זה לא פינוק – זו פקודה.
רשף חן: צריכה להיות מערכת ברורה לחלוטין של מה מותר ומה אסור, שכל חייל וחיילת יידעו מה מותר ומה אסור; לא יכולה להיות שום אי הבנה בעניין הזה.
סוזי יוגב: זה בדיוק מה שאנחנו עושים.
רשף חן: אני לא הכרתי אף פקודת מטכ"ל.
רשף חן: שירתי שלוש שנים בצה"ל, ולא הכרתי אף פקודת מטכ"ל.
רשף חן: אני מדבר על כך שחלק מכל קורס יהיה גם זה; שלא יהיה מצב שחייל יחשוב שמשהו מותר, והוא אסור.
רשף חן: דבר שני, אחריות המפקדים על הנושא הזה היא בלתי נסבלת; למפקדים יש אינטרס מערכתי אחר לגמרי.
רשף חן: האינטרס שלהם הוא לא אכיפת מניעת הטרדה מינית, אלא שהיחידה שלהם תתפקד כמו שצריך ובשקט.
רשף חן: ברגע שהוא מקבל תלונה כלשהי האינטרס הראשון שלו היא לסגור את התלונה, לפתור את הבעיה, ולא דווקא להעניש את החייל.
רשף חן: ככל שזה מקרה קצת יותר מסובך הנטייה שלו תהיה, לדעתי, לסגור את העניין.
רשף חן: צריך להגיע למצב שבו בכל יחידה תהיה אישה – לא בהכרח – קצינה או מש"קית ת"ש שהיא הכתובת לעניין הזה.
רשף חן: כל חיילת יודעת שבכל בעיה היא פונה אליה, ולא לאף אחד.
רשף חן: שאלתי איך מגינים עליה, אמרת לי שיש שירות סוציאלי.
רשף חן: אני מדבר לשלוף אותה משם או את המטריד שלה.
סוזי יוגב: בוודאי.
סוזי יוגב: זה קיים.
גלי עציון: הבעיה היא ששולפים אותה משם.
גלי עציון: זו בדיוק הבעיה.
רשף חן: יכול להיות שאמרתי דבר לגמרי לא נכון, את צודקת.
רשף חן: יכול להיות שצריך שיהיה מישהו מחוץ למערך הפיקודי הרגיל היכולת להגיד: "זה המטריד, אני משעה אותו ומוציא אותו מהמערכת".
נורית זיו: יש בעיה עם השעיה לא רק בצבא, אלא גם בתחום האזרחי.
נורית זיו: כשהדבר עוד לא הוכח, ואדם נחשב זכאי גם בהליך משמעתי.
רשף חן: אפשר להחליט ברמה של ראיות לכאורה במהירות, ולהחליט מה יותר מתקבל על הדעת: להוציא אותו או להוציא אותה.
נורית זיו: זה מאוד מסובך.
עינת בר-אילן: לנו יש הצעה כרגע בפרקליטות הצבאית, לחשוב למי פונים.
עינת בר-אילן: אחת החשיבות שלנו לגבי מיעוט הפניות של מוטרדות מינית, רואים את הגרף של הירידה, וברור מאיפה הוא בא, בייחוד לנוכח הסקר המדאיג.
עינת בר-אילן: אחת הבעיות שהעלו אצלנו היא שאולי יש מקום, אתר, כתובת לפנות אליהם.
רבקה שקד: זה תואם לביטול של קצינות ח"ן.
עינת בר-אילן: לא להקים את זה מחדש, אלא להכשיר ממונות נשים---
סוזי יוגב: ראש אכ"א אישר את זה, עינת.
סוזי יוגב: רע"ני פרט עד קצינות הת"ש במסגרת היחידה הם היום הכתובת לטיפול בחיילת, זה כבר אושר בידי ראש אכ"א.
גלי עציון: זה הטיפול בחיילת---
גילה גמליאל: אחת הבעיות הקשות שמסתמנות היא שהבעיה בצה"ל היא פחות בטיפול באותן נשים נפגעות הטרדה מינית – כאן יש עוד מה לשפר, אבל לא זאת מהות הבעיה – אלא בכך שגברים מרשים לעצמם כי הם לא מקבלים את חומרת הדין על כך.
גילה גמליאל: זה צריך להיות במקביל: אנחנו רוצים למגר את התופעה, שיהיה לא תופיע בשיעורים גבוהים כל כך של הטרדות מיניות.
גילה גמליאל: הטיפול ההמשכי בנשים הוא בעיה בפני עצמה שצריך לטפל בה.
גילה גמליאל: שליש מהמפקדים הם מטרידים מינית.
אלה גרא: זה לא מה שהוצג.
גילה גמליאל: סליחה, שליש מהמטרידים הם מפקדים.
גילה גמליאל: אלה ממצאים חמורים שמראים שנשים לא מרגישות לפעמים שהצבא מגן עליהן.
גילה גמליאל: בוודאי! המפקדים מרגישים שהם לא מקבלים את חומרת הדין במסגרת הצבא.
גילה גמליאל: יש פה כתבה איומה שמציגה שמפקדים בדרגים גבוהים מאוד מנסים "לכסת"ח" או להבליג או לטייח.
גילה גמליאל: הדברים האלה חמורים מאוד.
גילה גמליאל: עצם ההסברה לאו דווקא בדרג החיילות, אלא גם בדרג המפקדים; רואים את שרשרת ההטרדות עוד מתחילת הדרך.
גילה גמליאל: בפועל, נשים חשופות להטרדות, והמצב מחמיר.
סוזי יוגב: לפי הממצאים של משרד העבודה המצב נעשה יותר טוב, לפי הממצאים שלנו זה נעשה יותר גרוע.
גילה גמליאל: הצגתי אותן כי הן מדברות על העבר.
גילה גמליאל: המצב היום נעשה הרבה יותר גרוע.
גילה גמליאל: מה שאותי מדאיג זה הנתון הקשה יותר: מספר המתלוננות הולך ויורד.
גילה גמליאל: זה לא נתון שמעיד על מספר הטרדות הולך ויורד, אלא מספר ההטרדות הולך וגדל, מספר המתלוננות הולך ויורד, וזו מהות הבעיה שצריכים למצוא לה פתרון.
גילה גמליאל: אני רוצה לשמוע את החברות הוותיקות יותר מארגוני הנשים שמלוות את הוועדה לאורך השנים, ולשמוע את ההצעות שלהן לדברים שנעלה חד משמעית כדי לתקוף את הבעיה הזאת בצה"ל.
גילה גמליאל: אם צריך נגיע לשר הביטחון ולרמטכ"ל כדי לפתור את הבעיה הזאת.
גילה גמליאל: זאת בעיה בלתי נסבלת לחלוטין וצריך למצוא לה פתרון.
גילה גמליאל: אלה גרא: אנחנו רואות פה תמונה לא שונה בהרבה מהשוק האזרחי.
גילה גמליאל: יש בעיה מאוד גדולה של נשים להיחשף ולהודות בהטרדה המינית.
גילה גמליאל: הבעיה הכי גדולה היא להיחשב כעושה צרות, אי אפשר לסמוך עליה, והיא תאבד את מקום העבודה שלה עם כל ההגנות שנתונות לה.
גילה גמליאל: כדי לשנות את זה המחשבה בצה"ל צריכה להיות אחרת.
גילה גמליאל: אם היא צריכה להגיע למפקד היא מסומנת, היא עשתה צרות; באה, התלוננה, מה בסך הכל עשה לה?
גילה גמליאל: דיבר איתה?
גילה גמליאל: לא התכוון, לא רצה.
גילה גמליאל: אנחנו מכירות את זה כל הזמן.
גילה גמליאל: הלחץ לא להתלונן הוא הרבה יותר גדול.
גילה גמליאל: לכן אני חושבת שצריך לחזק את האפשרות לתלונות אנונימיות.
גילה גמליאל: יש לזה גם צד שלילי, לסמן מישהו ולא לעמוד מאחורי זה, עלילות שווא.
גילה גמליאל: אלה לא תופעות ייחודיות.
גילה גמליאל: תלונות אנונימיות הן בעייתיות, הן לא מוכחות.
גילה גמליאל: לא הייתי מפלילה אף בן אדם בגלל תלונות אנונימיות.
אלה גרא: אני אומרת שצריך הסתכלות אחרת.
אלה גרא: אי אפשר להביא נשים להתלונן ספונטנית.
אלה גרא: נדרשת ראייה מערכתית שונה, ואולי צריך להקים גוף כלשהו שישנה את המנגנונים האלה.
אלה גרא: נחשוב על זה ביחד: גם ארגוני הנשים וגם הצבא איך אפשר לשנות את המנגנונים האלה הדומים מאוד באזרחות ובצה"ל.
אלה גרא: צריך לחשוב על דרך שלא מסמנת את המוטרדת כבעייתית, ולא פוטרת את המטריד מלתת את דינו.
דפנה בוסתן: אני רואה תופעה שהיא מאוד דומה בנושא של עידוד תלונות באלימות במשפחה: יש קשר הדוק בין האכזבה מטיפול המערכת לבין הצלחה.
דפנה בוסתן: לא סתם היה שיא כאשר היה בג"צ ניר גלילי, זאת אומרת, כאשר זה בסופו של דבר מצליח יש עלייה.
דפנה בוסתן: אנחנו רואים דבר דומה כאשר נשים מתייאשות לפנות למשטרה: אם המשטרה לא טיפלה נכון, כף רגלה לא תדרוך שם.
דפנה בוסתן: לכן יש דמיון מבחינת מה שמוביל את האישה להגיש תלונה.
גלי עציון: אני חושבת שטעות לומר שהיציאה לארגוני הנשים זה כישלון; זו ראייה לא נכונה, כי אנחנו מעצימות אתכם.
גלי עציון: היום לקחו מכם את הקשר הישיר לתוך היחידות, והוא מאוד חסר.
גלי עציון: אנחנו מקבלות תלונות רבות, והחיילות שמגיעות אומרות קודם כל שאמרו להם שלא יעזו לצאת החוצה, שלא תעזו ללכת את ארגוני הנשים.
גלי עציון: זו גישה לא נכונה, בפירוש צריך להיות עידוד ממערך הנשים בצבא לצאת החוצה.
גלי עציון: כמו שדפנה אמרה, עניין ניר גלילי גרם לאנשים לחשוב שבכל זאת הצליחו לכופף אותה, ואנחנו יכולים להשפיע.
גלי עציון: דבר שני, אני מסכימה עם אלה על שינוי מערכתי, אבל זה מתחיל בתפיסה.
גלי עציון: דבורה הזכירה לנו נשכחות ממכרים ישנים; הבעיה של הטרדה מינית בצבא מתחילה בסביבה סקסיסטית, ויש לזה תשובה בחוק להטרדה מינית: התנהגות מבזה ומשפילה על רקע מינו.
גלי עציון: זה בדיוק העניין: מתייחסים לנשים כשוות פחות משום שהן נשים; מפה לעלות להטרדה מינית הדרך קצרה מאוד.
גלי עציון: לכן אם יתחילו לתפוס את המפקדים או את החיילים ש"מטרידים" בשלב הזה, זה עשוי למנוע את השלב הבא: נגיעות, מילים.
גלי עציון: אני חייבת להדגים את זה בסיפור מהזמן האחרון: נגדת שהיא חיילת מצטיינת ספגה את העניין תקופה.
גלי עציון: שם זה גבולי בין מבזה ומשפילה על רקע מיניותה; המפקד הישיר שלה היה אומר לה בקביעות דברים כמו: "את אישה, אני אדאג לך, אם לא תעשי מה שאני אומר לך, אני אקח את האוכל מהילד שלך" – היא הייתה אמא חד-הורית – ועוד כל מיני התנהגויות, עד אירע אירוע אחד שאפשר לכנות אותו כהטרדה מינית.
גלי עציון: כשהיא דיווחה על זה כי הגיעו מים עד נפש, קודם כל עשו לה שיחה עם מפקד היחידה, ובה אמרו לה שהתפקיד שלה הוא לא כל כך דרוש, וכרגע היא בהליכי צמצום והעפה מהצבא, והמפקד שהטריד אותה עוד לא הוגדר כמטריד – בשלב הראשון זו לא הטרדה, אלא התנהגות שאינה הולמת – ורק בגלל הפנייה שלנו בודקים את זה מחדש.
גלי עציון: הוא עוד לא הועמד לדין; יש חשש שהיא תועף מהצבא לפני שהוא יועמד לדין.
גלי עציון: קחו את המסר הזה הלאה ותחשבו למה שבחורה בכלל תתלונן.
גלי עציון: זו הסיבה שדור הביניים, אנשי הקבע פגיעים יותר, כי להם יש כוונה להישאר במערכת.
גלי עציון: לכן לנפגעות יש יותר מה להפסיד.
גלי עציון: החיילות לא מתלוננות כי הן אומרות "נכופף את הראש ונלך".
גילה גמליאל: המצב ברור.
גילה גמליאל: החומרה של המצב ידועה לכולן.
גילה גמליאל: אני רוצה לשמוע האם יש הצעות פרודוקטיביות שנאמץ אותן כאן.
גלי עציון: הוועדה וגם נציגות הנשים בצבא וגם ארגוני הנשים צריכות לקרוא ליותר שיתוף פעולה בין מערכת היוהל"ן לבין הנשים, וזו לא בושה שחיילת תצא החוצה לארגוני הנשים; אנחנו יכולים לפעמים לתת להן שירות טוב יותר מהנשים בתוך הצבא.
גלי עציון: גם רע"ן פרט שרוצה מאוד לעזור, היא חיילת במערכת וקשה לה, אין לה הרבה כלים.
גלי עציון: דבר שני שמיועד לפרקליטות הצבאית, החקיקה צריכה להתקדם בקצב מהיר יותר.
גלי עציון: גם הכנסת עברה של הטרדה מינית בצבא כעברה נעשתה על-ידי מוסי רז בחקיקה פרטית ולא בצבא.
גלי עציון: זה צריך לזוז מהר.
סוזי יוגב: לא נכון.
סוזי יוגב: הצבא הציע את זה.
סוזי יוגב: נכון שדרך מוסי רז זה עבר יותר מהר.
גלי עציון: זה לא צריך להיות ככה, כי חקיקה פרטית היא עקרונית יותר איטית.
גלי עציון: לכן הצבא צריך לעשות את זה יותר מהר, ולהעביר תיקונים בחוק השיפוט הצבאי.
עינת בר-אילן: איזה תיקונים?
גלי עציון: תיקונים שדיברנו עליהם עם חני.
עינת בר-אילן: לא בחוק, תיקונים בפקודות מטכ"ל.
גלי עציון: תיקונים בחקיקה, כמו ענישה.
גלי עציון: דבר חשוב נוסף הוא יידוע! חיילת שהגישה תלונה צריכה לדעת כל הזמן מה קורה.
גלי עציון: בפרקליטות כל הזמן אומרים לנו: הוא הורחק מהצבא, הוא הודח או הותר החוזה.
גלי עציון: החיילת לא יודעת, ואם היא לא מקבלת ידיעה מוחלטת של מהלך הטיפול ותוצאותיו היא לא מרגישה שנעשה משהו בעניינה.
רבקה שקד: אני מכירה לא מעט את המערכת הזו גם משום שיש לנו עניינים משותפים בכיוון השני של חיילות שמשרתות במשרדי הממשלה ומתלוננות, והיה לי קשר עם כמה חיילות שעברו תהליכים בבתי דין צבאיים וגם בגלל מומחיות כללית שלי.
רבקה שקד: כל הדברים שנאמרו פה נכונים; אי אפשר להתעלם מההשקעה שהצבא עושה בתחום הזה, וכל הברכות מגיעות.
רבקה שקד: עם זאת, אני מתרשמת שהמערכת לא ידידותית לחיילות, החל ממנגנון הדיווח וכלה בטיפול.
רבקה שקד: המחוקק קבע בתקנות: אמנם אתם לא מעבידים כמו בחוק, אבל בכל זאת המחוקק ציווה על מנגנון דיווח מצוין שניסינו לעשות אותו ידידותי בזמן החקיקה.
רבקה שקד: היידוע הוא אלמנטרי כי זה גורם לשחיקה איומה של המתלוננת.
רבקה שקד: אצלכם גם אם יש מלווה היא נשארת בחוץ; היא תגיע איתה עד הדלת, היא לא יכולה לשבת איתה בדיון, אפילו כדי לתת מבט תומך או להגיש לה כוס מים, כפי שקיים בכל משפט פלילי, ולחיילת מגיע יחס כמו שמגיע לכל קרבן של עברת מין.
רבקה שקד: זה דבר שניתן לעשותו, ועובדה שאנחנו עושים אותו אצלנו, פשוט צריך לחשוב על זה.
רבקה שקד: גם בעניין השיפוט, עניין הדין המשמעתי עלה חזק מאוד: שיפוט בנושא של הטרדה מינית מחייב מומחיות! זו סוגייה משפטית מהמעלה הראשונה ברמת הפסיקה, החשיבה, ההטמעה של הערך.
רבקה שקד: לא יכול להיות שאדם שיושב בדין משמעתי הוא Layman יישב ויחליט האם אמירה מסוימת היא הטרדה מינית או לא, והאם מבט כז או אחר הוא הטרדה, כי הוא חייב להכיר את הפסיקה, והוא חייב להבין את הראש, והוא חייב להבין את הקונספט.
רבקה שקד: גם לא כל שופט מתעסק עם זה; למשל, שופט שעוסק בפירוק חברות לא מתעסק עם הטרדות מיניות ועברות מין.
רבקה שקד: צריך לזה סוג של תובנה אחרת.
רבקה שקד: לכן כל עוד חיילות צריכות לעמוד מול קצינים בדין משמעתי ולשכנע אותם, ולקבל אחר כך החלטה שלנשק חיילות זה דבר נורמטיבי בצבא.
רבקה שקד: אתה מקבל החלטה כזאת כי אתה באמת לא הטמעת את הערך.
רבקה שקד: אני לא יכולה לתת למנהל בכיר בשירות המדינה להחליט מה זה הטרדה מינית.
רבקה שקד: בשביל זה יש בית דין, יושב שם מומחה, והדבר הזה הוא מאוד משמעותי.