GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
30080: נראה לי שצריכה לצאת קריאה חד-משמעית מהוועדה, לשרת המשפטים ציפי לבני, שתיקח אחריות על מה שקורה בתוך המשרד שלה, ותוודא שקיימים פתרונות הילכתיים טובים שייושמו בבתי הדין הרבניים, כלומר במשרד שלה.
30080: לא ייתכן שבמשרד המשפטים קורה כזה חוסר צדק, כשיש שרת משפטים פמניסטית והיא לא דואגת לנשים במשרד שלה.
דארין יעקב רוזן: אני רוצה לדבר על חוק יחסי ממון, או הצעה לתיקון.
דארין יעקב רוזן: צריך לקדם את ההצעה הזאת.
דארין יעקב רוזן: מה שאנחנו דנים בו עכשיו, זה לא פתרון ישיר לבעייה של מסורבות הגט.
דארין יעקב רוזן: הפתרון הישיר נמצא לצערי בידם של בתי-הדין הרבניים.
דארין יעקב רוזן: אנחנו מנסים למצוא פתרון עקיף לבעייה, לצמצם את האבל, שהוא אבל שאי אפשר לפצות בכסף, כמו שנעשה על ידי השופט כהן לפני חודשיים בבית המשפט לענייני משפחה.
דארין יעקב רוזן: 400 אלף שקלים לא עושים כלום לאשה שסבלה 12 שנה, וכבר אין לה שום שיקול להוליד ילדים או להקים משפחה חדשה.
דארין יעקב רוזן: הסיכוי הזה כבר אבד, לא כסף, ולא גט, שום דבר לא יעזור לה.
דארין יעקב רוזן: חוק יחסי ממון במתכונתו הנוכחי, נותן מענה לנשים שהן נכון להיום הולכות להינשא, אז בסדר, תעשו הסכם, למרות שההסכם הזה זה לא הפתרון האולטימטיבי, מאחר ועדיין הוא נתון למערכת לגמירות הדעת, זה חוק אחוזים, אפשר לבטל אותו גם, כפייה או שכל הדברים האלה.
דארין יעקב רוזן: מה קורה עם אותן מסורבות גט 100 אלף כמו שאמרה כבודה, שנמצאות היום ושאנחנו בעצם לא מדברות עליהן, אנחנו לא נותנים להן פתרון.
דארין יעקב רוזן: הפתרון הוא בשינוי חוק יחסי ממון, בעצם ההפרדה בין הגירושין לבין מעוד האיזון.
דארין יעקב רוזן: לפחות ניתן להן מבחינה כלכלית לעמוד על הרגליים.
דארין יעקב רוזן: תהיה להן אפשרות לפחות לשכור עורך דין.
אתי לבני: את לגמרי צודקת.
אתי לבני: יש הצעות חוק שעולות מדי פעם, ולא מצליחות לעבור בכנסת.
רות הלפרין-קדרי: אנחנו נפנה את תשומת הלב גם לתערוכה.
רות הלפרין-קדרי: במבואה לאגף החדש של הכנסת, מוצגת תערוכה ביוזמת עיקר – הקואליציה למען עגונות ומסורבות גט, בשיתוף פעולה עם אמונה, בשיתוף פעולה עם מרכז רקמן, תערוכת כרזות בנושא של עגונות ומסורבות גט.
רות הלפרין-קדרי: אני חושבת שהתערוכה מאוד אפקטיבית, הכרזות שם מאוד חזקות, המסר שלהם מאוד ברור.
אתי לבני: והכנסת הסכימה שזה יוצג שבועיים.
חווה קליין: מתנדבת בשדולת הנשים, בתו של הרב שלמה קליין, מתיר העגונות, זכרונו לברכה.
חווה קליין: חברתי רונית ממשרד הרווחה, הציעה איזושהי הצעה שלאחר שנתיים של נשים שהן במצב של מסורבות גט, יוגש דו"ח.
חווה קליין: אני רוצה לומר, אולי אחרי שנתיים, או איזשהו פרק זמן שייקבע שתהיה ועדה מיוחדת, או אנשים שיוכשרו על ידי הקצאת משאבים מיוחדים לטיפול במקרים של מסורבות גט באופן ספציפי, בהליך מסודר.
חווה קליין: יהיו עילות מסויימות, כמו שהציעו להרחיב אותם לחיוב בגט, ואם זה סנקציות, ועיקולים.
חווה קליין: בדיוק כמו שאבא שלי היה עושה, בגלל זה אני כל כך נושמת את זה.
חווה קליין: היה לו את כל הכלים להטיל עיקולים על כספים, לנסוע ברחבי העולם.
חווה קליין: הסמכויות האלה היו בידיו בשיתוף פעולה בינלאומי.
חווה קליין: ליצור ועדה, או אנשים שמוכשרים אחרי פרק זמן לפעול ולהביא לידי סיום הדברים.
אתי לבני: אנחנו רושמים את זה בין הרעיונות הטובים.
עודד וינר: אפשר להציע הצעה קונקרטית.
עודד וינר: בהמשך להצעתו של חבר הכנסת גפני.
עודד וינר: כיוון שההרכבים הם חסרים, וכיוון שכפי שהזכירו שרת המשפטים אכן מופקדת על המשרד, לא על בתי-הדין, אלא על המשרד.
עודד וינר: לא שמעתי ששרת המשפטים התערבה אי פעם התערבה אצל אהרון ברק, נשיא בית המשפט העליון, מהם הפתרונות המוצעים בחוק, והציע לו לפתור אותם.
עודד וינר: שנציגות הוועדה הבכירות, תיפגשה עם הרב הראשי, הראשון לציון, כפי שנפגשה חברת הכנסת פינקלשטיין, יחד עם שרת המשפטים, ויציעו להקים הרכבים ייחודיים לנושא הזה - - -
אתי לבני: זו ההצעה של דייכובסקי.
עודד וינר: קונקרטית, לעשות את זה.
עודד וינר: יש לנו שרת משפטים די חדשה.
עודד וינר: נשיא בית הדין יחסית חדש בתפקידו, ואולי ביחד בצוות הזה נוכל להצביע על מקורות מימון, שיפתרו לפחות חלק מהבעיות של אותן אלה שעדיין מעוכבות, ואני מניח שבאותה הזדמנות יעלו נושאים נוספים.
עודד וינר: אני חושב שמעולם הראשון לציון לא סירב לפגישות כאלה, ויצאו דברים מאוד חיוביים.
סגל פרץ: עד כמה שידוע לי, היה קיים זמן – אני לא יודע כמה שנים – הרכב מיוחד כדי לפתור את המקרים הקשים.
סגל פרץ: לפני שנפגשים עם הרב הראשי כדי לבדוק את האופציה הזאת, צריך לראות מה קרה עם אותו הרכב.
בת שבע שרמן: בהרכב הזה נעשה בו שינוי בין הדיינים, ואנחנו מקווים שהוא באמת יהיה הרכב שבאמת יפתור מקרים של עגונות.
בת שבע שרמן: לצערנו, עד היום ישב פה דיין, שעד כמה שאני מבינה, המקרה שלו הובא לדיון משמעתי.
בת שבע שרמן: ועכשיו אני שומעת שיכול להיות שהמליצו שהוא לא יישב שם.
בת שבע שרמן: הרב דייכובסקי אמר על ההרכב הקודם, שזה הרכב שיוצר עגונות, לא הרכב שמשחרר אותן.
עודד וינר: אולי יהיו שתי הרכבים.
אתי לבני: אחד משחרר, אחד יוצר.
שמעון יעקבי: ההרכב הזה השתנה.
גילה פינקלשטיין: עורך-דין יעקבי הציע, ועודד לבקש שירכיבו הרכבים מיוחדים.
גילה פינקלשטיין: מה הסיכויים בפנייה שלנו?
שמעון יעקבי: אני חושב שזה סביר, יש לזה סיכוי טוב מאוד להתקבל.
שמעון יעקבי: אני חושב שהמגמה הזאת קיימת גם כיום.
שמעון יעקבי: סמכותו של נשיא בית הדין הרבני להעביר תיק מהרכב להרכב מעוגנת בתקנון הדיון, מעוגנת בחוק הדיינים.
שמעון יעקבי: נשיא בית הדין הרבני הגדול עושה שימוש בסמכותו זו לאורך כל ימות השנה.
שמעון יעקבי: אולי אנחנו לא קוראים לאותם הרכבים שהוא מעביר הרכבים מיוחדים, אבל הוא עושה שימוש בסמכותו, כאשר מדובר במקרים ראויים.
שמעון יעקבי: אנחנו מדברים פה על הליך משפטי, הוא בודק את הצדדים האם אכן יש הצדקה להעברה, וכשיש הצדקה להעברה הוא מעביר.
גילה פינקלשטיין: עו"ד יעקבי, אני מבינה שהבעיה היא שחסרים דיינים, מכאן הבעייה.
שמעון יעקבי: אכן חסרים דיינים.
סוזן וייס: הייתי רוצה שאתם תפרסמו את כל פסקי הדין של בתי-הדין הרבניים.
סוזן וייס: או שתתן לנו לגשת.
שמעון יעקבי: קודם כל אני מצטרף לרצון של עורך דין סוזן וייס לפרסם את כל פסקי הדין שלנו.
אתי לבני: אבל אתה רוצה כסף.
משה גפני: הוא רוצה לעשות את זה בהתנדבות.
גילה פינקלשטיין: כמו שהשופטים עושים את זה בהתנדבות.
שמעון יעקבי: כיום יש לנו אתר באינטרנט.
שמעון יעקבי: אגב, האתר שלנו זכה לשבחים רבים.
שמעון יעקבי: פסקי דין מפורסמים אבל טיפין טיפין.
שמעון יעקבי: אין לנו כוח אדם.
שמעון יעקבי: הרי מכל פסק דין צריך לנפות ממנו את הפרטים האישיים, כשמדובר פה באיסור פירסום.
שמעון יעקבי: הלוואי והיה לנו דרך לעשות את זה.
משה גפני: שרת המשפטים היא יושבת ראש הוועדה למינוי דיינים, יושבת ראש הוועדה למינוי שופטים.
משה גפני: היא כינסה את הוועדה למינוי שופטים בתוך שבועיים, היא דוחה כל הזמן את הוועדה למינוי דיינים כשחסרים שישה דיינים, היא דוחה עוד חודש ועוד חודש.
אתי לבני: אפשר להעלות על הדעת למה.
משה גפני: אני לא יודע, היות ואני לא מבין, אז אני לא מבין.
משה גפני: אני נשאר רק עם השאלה.
סוזן וייס: אין להם תקציב לפרסם, שיהיו לנו נגישים.
אתי לבני: זאת בקשה, אפשר לקבל אותה?
שמעון יעקבי: אנחנו לא יכולים לאפשר.
אתי לבני: בפסקי דין אם יש חסיון על השמות?
שמעון יעקבי: גם תוכן פסק הדין, לפעמים נכנס לפרטים אינטימיים.
משה גפני: מישהו צריך לעשות את זה.
שמעון יעקבי: כמדיניות מבחינתנו כל פסק דין בהשמטת הפרטים האישיים, ותוך כללי עריכה וניסוח כפי שמקובל בבתי המשפט, אנחנו מוכנים שיפורסמו.
שמעון יעקבי: אבל שימו לב מה שקורה בבתי המשפט בנושא הזה.
שמעון יעקבי: כל דבר יש צוות עריכה, אצלנו אין זה.
משה גפני: אני חייב לומר את המשפט הזה.
משה גפני: הרי תמיד אני זה שצריך לדבר על הכסף.
משה גפני: אז אדבר על הכסף.
משה גפני: כל דבר שרוצים שבתי הדין יעשו, אפשר לעשות הכל.
משה גפני: אפשר לתת שירות לציבור.
משה גפני: מי שחושב שיהיה אפשר לעשות את זה, את המשאבים יעבירו לבתי המשפט, ואת בתי הדין יקצצו כל הזמן.
משה גפני: שישכח מזה שמישהו יעשה את זה.
משה גפני: יכול לשבת פה עורך-דין יעקבי, להגיד מלים יפות.
משה גפני: אין מאחורי המלים האלה כלום, כיון שאין מי שיערוך את זה.
אתי לבני: מצאנו פתרון חלקי.
שמעון יעקבי: צריך להקים ועדת היגוי שתבדוק את תנאי עבודתם, ואת האמצעים הפיזיים שהמערכת מעמידה לבתי הרבניים, אל מול בתי המשפט למשפחה.
אתי לבני: זה לא כאן, זה במשרד המשפטים.
שמעון יעקבי: שיתייחסו כהרכב אחד.
אתי לבני: אנחנו מסיימים את הדיון הזה.
אתי לבני: עלו כאן הצעות טובות ויפות וחשובות.
אתי לבני: ואכן נפנה לשרת המשפטים, ונראה מה מההצעות האלה אפשר יהיה ליישם.
אתי לבני: אין ספק שהיא פרטנרית לכל שיפור, כי המצוקה גדולה.
אתי לבני: לגופו של עניין, כמו שאמר חברי עו"ד פרץ סגל, כל עניין הדין הדתי בהלכה שכופה נשים וגברים להיכנס רק לשעריה, ושם היא לא נותנת מענה לנשים.
אתי לבני: היא הופכת אותן לשבויות בידי בעליהן, זה מצב בלתי נסבל.
אתי לבני: כשאני שומעת שאתה מספר לי, שהרבנים התכנסו ואמרו שכל עניין ברית הזוגיות לא מקובל עליהן, אני מבקשת אותך שתודיע להם שלא יארך הזמן וזה כן יהיה מקובל על כל עם ישראל.
משה גפני: אבל זה לא סיכום של הוועדה.
ראובן ריבלין: גבירותיי ורבותיי - לצערי, אני לא רואה כאן "רבותיי" שהם חברי ועדה או אורחים.
ראובן ריבלין: אני הייתי חבר בוועדה הזאת.
ראובן ריבלין: ראיתי חשיבות רבה להיות שותף בוועדה הזאת.
ראובן ריבלין: לימים, כאשר התמניתי לשר בממשלת ישראל, אני יכול להעיד על עצמי שמספר לא מועט של המינויים שאותם מיניתי לפסגת הדירקטורים של הכלכלה בישראל היו נשים.
ראובן ריבלין: עשיתי זאת לא בגלל שהיתה לי איזושהי תחושה שאני צריך לעשות איזושהי העדפה מתקנת.
ראובן ריבלין: כל אותן נשים שנבחרו על ידי לכל מועצות המנהלים - וביניהן יש כאלה שאני שמח לראות כאן - נבחרו על ידי ונתמנו רק משום שהן היו הכי טובות שיכולתי למנות.
ראובן ריבלין: לא הכי טובות במובן של ההבחנה בין זכר לבין נקבה, אלא משום שהן היו הכי טובות אבסולוטית.
ראובן ריבלין: פירושו של דבר, שאותן נשים המכהנות היום בדירקטוריונים כאלה או אחרים הן הנשים המובילות במערכות הכלכליות של ישראל.
ראובן ריבלין: הייתי שר התקשורת בישראל, ותחת פיקוחי ושליטתי המיניסטריאלית, כמו גם אחריותי הפרלמנטרית, הייתי צריך לבחור את הטובים ביותר.
ראובן ריבלין: בחרתי את הטובים ביותר שהיו הטובות ביותר, לא בגלל שחשבתי שאני צריך לעשות איזשהו מס שפתיים לחברה או בגלל חוק שחוקק בכנסת, כתוצאה מכך שלצערנו הרב במערכות השונות לא השתתפו מספיק נשים בתפקידים הללו בחברה הישראלית.
ראובן ריבלין: לכן אני מציע לכל חבריי לראות בעניין זה דבר שמחייב את מציאת הטובים ביותר, ואנחנו רואים שהטובים ביותר הם גם אולי אפילו הטובות ביותר.
ראובן ריבלין: יחד עם זאת, גברתי היושבת-ראש, אי אפשר להתעלם מכך שבכל זאת הסטטיסטיקה מדברת בעד עצמה.
ראובן ריבלין: היא אומרת שלמרות שאני הצלחתי למצוא כהרף עין את כל הטובים והמעולים בכלכלה ובחברה הישראלית על מנת למנות אותם, יש כאלה שעדיין מתקשים בחיפושים שלהם, או שיכולת ההבחנה שלהם כנראה אינה מספקת, ולכן החוק מכוון אליהם, ולא כדי לעשות איזושהי הפליה מתקנת.
ראובן ריבלין: אם כך יהיה הדבר ואם לשם כך חוקקנו את כל אותם חוקים בכנסת אשר מאפשרים לסקטורים לבוא ולומר במדינה כמו מדינת-ישראל שהנשים הן סקטור, זה דבר שהוא יותר מאשר מעליב את האומר, לא את השומע.
ראובן ריבלין: אם כך הדבר ואם כך נגזר עלינו, היה אומר מורי ורבי מנחם בגין "המובן מאליו חשוב שייאמר, אז אמר זאת בפה מלא".
ראובן ריבלין: הנשים לא פחות טובות מהגברים.
ראובן ריבלין: הגברים יכולים לבוא ולומר, אולי באיזשהו רגע של התרוממות נפש "אנחנו לא פחות טובים מהנשים", ואז הם יוכלו להביא למצב שבו חובת ההוכחה תיפול עליהם.
ראובן ריבלין: על כל פנים, מניסיוני, אני חושב שאין הבדל בין אישה לגבר בכל מה שקשור ליכולת שלו לתפקד בכל דבר ודבר מבין הדברים שהחברה בישראל, על כל גווניה, מבצעת.
ראובן ריבלין: אני לא רוצה כרגע להיכנס לנושאי ביטחון או לשאלה האם אישה יכולה למלא את כל התפקידים שגבר ממלא במישור הכוחני או הפיסי יותר, כי גם אלה דברים שבאים לידי פיתוח בעולם כולו.
ראובן ריבלין: גם זה נושא שעומד על סדר היום.
ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שהנפילה בשבי של החיילת האמריקאית אתמול, בהחלט מעלה פעם נוספת את השאלה, האם גם בנושאים אלה השוויון מחויב המציאות, או שמא באמת קיימת איזושהי הבחנה שניתנת להיעשות, באמת בגלל הפרדת המינים.
ראובן ריבלין: צריך לזכור שלא תמיד אפשר לחייב גבר ללדת, כי הדבר הוא בלתי אפשרי, זאת אומרת: אנחנו לא רוצים לפעול בניגוד לטבע, אבל בלי ספק, כאשר אני רואה גם את מגוון הנושאים שעומד על סדר יומה של הוועדה שבראשותך, חברת-הכנסת גמליאל, וגם את הדברים שעולים לסדר היום מפעם לפעם, אני חייב לומר שאלה דברים שמחייבים אותנו לשימת לב חשובה מהוועדה הנכבדה הזאת.
ראובן ריבלין: אני קורא לה "הוועדה הנכבדה" לא רק בגלל האיכות של החברות המאיישות אותה, כי אני יודע שיש גם חברים מצוינים שחברים בוועדה זאת – ויש לי רק צער עליהם, על כך שהם לא הגיעו לכאן.
ראובן ריבלין: אני על כל פנים בחרתי לבוא ולהשתתף בוועדה זו.
ראובן ריבלין: חברת-הכנסת גמליאל, אני מברך אותך ומקווה שתמשיכי לפעול במסגרת הוועדה הזאת כפי שפעלו קודמותיך , ואף שתעלי עליהן.
גילה גמליאל: אני רוצה להודות ליושב-ראש הכנסת, רובי ריבלין.
גילה גמליאל: אנחנו נעבור לנושא הראשון – פערי שכר בין נשים לגברים.
גילה גמליאל: תציג לנו את הנתונים עורכת-הדין ציונה קניג יאיר, מנהלת המחלקה המשפטית של שדולת הנשים בישראל.
גילה גמליאל: יש לך כ-10 דקות.
ציונה קניג יאיר: בוקר טוב ליושב-ראש הכנסת, יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה, חברות כנסת יקרות.
ציונה קניג יאיר: אני רוצה להודות קודם כל ליושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה על הבימה שנתנה כאן לשדולת הנשים ועל ההזדמנות החשובה להביא בפניכם את הנתונים שאני עומדת להביא.
ציונה קניג יאיר: העיקרון של שכר שווה הנו עיקרון אוניברסלי ומעוגן בחוקים בכל רחבי העולם באמנות ובהכרזות של האומות המאוחדות, ובמשפט הישראלי אף בחוק שנקרא "חוק שכר שווה לעובד ולעובדת".
ציונה קניג יאיר: אולי אני אפתח בנתון ראשון, שיש במדינת-ישראל יותר נשים מובטלות מאשר גברים.
ציונה קניג יאיר: יחד עם זאת, יותר גברים חותמים דמי אבטלה מאשר נשים.
ציונה קניג יאיר: זה מביא אותי לאותם נתונים, שאני רוצה להביא בפניכם היום בנושא של פערי שכר במשק.
ציונה קניג יאיר: ככל שנבדוק את מגוון התפקידים ונחצה את כל דרגות העבודה, אנחנו נראה שיש פערים.
ציונה קניג יאיר: בלוח שמובא בפניכם בשקף, תוכלו לראות את ההכנסה הממוצעת ברוטו לחודש לגברים ולנשים.
ציונה קניג יאיר: תראו שבכל הרובריקות נשים מרוויחות פחות מגברים.
ציונה קניג יאיר: כמו-כן, בהכנסה הממוצעת ברוטו לשעת עבודה, גם כן ההכנסה היא נמוכה יותר לנשים מאשר לגברים.
ציונה קניג יאיר: נשים מרוויחות בממוצע 61.6% משכר הגברים, זאת אומרת: ששני שליש משכרו של גבר לאותו תפקיד מקבלת אישה.
ציונה קניג יאיר: אני מניחה שנתון זה מדהים את כולם, כמו שהוא הדהים אותי כשהתחלתי לבדוק את הנושא הזה לפני מספר שנים.
ציונה קניג יאיר: פער זה נובע גם מההבדלים בשעות העבודה, זאת אומרת: צריך לקחת בחשבון גם את העובדה שהרבה מאד נשים במדינת-ישראל מעדיפות לעבוד משרה חלקית מאשר משרה מלאה, וזה משפיע על ההכנסה הממוצעת ברוטו, שזו העמודה הראשונה בטבלה.
ציונה קניג יאיר: יחד עם זאת, זה אינו מסביר את עצם העובדה, שכשאנחנו באות להשוות את ההכנסה הממוצעת ברוטו לשעת עבודה, עדיין שכרה של האישה נמוך משכרו של הגבר.
ציונה קניג יאיר: בלוח השני שאני רוצה להפנות את תשומת לבכם אליו, תראו שיש לנו הכנסה ברוטו לשעה לחודש ולשעת עבודה, לפי ענף כלכלי, והשוואה בין נשים לגברים.
ציונה קניג יאיר: משלחי היד המתגמלים ביותר הם שלושה: מנהלים שזאת הרובריקה השלישית, אקדמאים שזאת הרובריקה הראשונה, ומקצועות חופשיים.
ציונה קניג יאיר: על אף שברובריקות האלה אחוז הנשים הוא גבוה יותר מהגברים במשלחי היד, השכר הממוצע של הגברים הוא גבוה יותר, זאת אומרת: הגברים מרוויחים יותר, וזאת על אף שהם המיעוט ברובריקות האלה במקצועות הללו.
ציונה קניג יאיר: ההכנסה שלהם מבחינה חודשית – הברוטו – וגם ההכנסה הממוצעת לשעת עבודה הן יותר גבוהות מאותו שכר שמקבלת האישה.
ציונה קניג יאיר: אם נסתכל, לדוגמה, על נתון של שכר אקדמי לשעה, נראה שאישה תרוויח 54.7 שקלים בעוד גבר ירוויח 67.2 שקלים לשעה.
ציונה קניג יאיר: אפשר גם להסתכל על נתון המנהלים, שם הנתון עוד יותר בולט – 59.3 שקלים לאישה, בעוד גבר ירוויח 70.3 שקלים לשעה.
ציונה קניג יאיר: כך כמובן בצורה עקבית, אנחנו רואים שמופיעים הנתונים לאורך כל הטבלה.
ציונה קניג יאיר: בשקף הבא, אני מבקשת להראות שגם כאשר יש לגבר ולאישה אותה השכלה מבחינת שנות לימוד, גם כאן פערי השכר נשארים.
ציונה קניג יאיר: אם ניקח את אותה השכלה של 11-12 שנות לימוד, גם כאן נראה שאישה מרוויחה פחות מגבר, למרות שהשכלתה שווה וזהה.
ציונה קניג יאיר: מה שמעניין לראות כאן בשקף הזה, זה שככל שההשכלה עולה – ככל שאנחנו רוכשות יותר השכלה – הפער עולה.
ציונה קניג יאיר: יכול להיות שהצפי היה שהפער יירד, אבל ב-16 פלוס שנות לימוד, שהיא הרובריקה האחרונה בטבלה הזאת, שם הפער הוא הגדול ביותר.
ציונה קניג יאיר: כאן תראו שנשים מרוויחות רק 78% מגברים, ואני מפנה שוב לשורה האחרונה, כאשר הכנסה ממוצעת ברוטו לשעת עבודה לאישה היא 49 שקלים, בעוד לגבר היא 64.5 שקלים.
ציונה קניג יאיר: בתרשים האחרון שאני מביאה, ישנה בדיקה של רמת הכנסה של נשים עצמאיות, לעומת גברים עצמאיים.
ציונה קניג יאיר: על מנת להבהיר את הדברים, עד עכשיו דיברתי על גברים ונשים שהם שכירים, וכאן אני מתחילה לדבר על עצמאים.
ציונה קניג יאיר: התוצאה היא זהה: שכרה של האישה נופל משכרו של הגבר, ומהווה כ-60% מאותו שכר.
ציונה קניג יאיר: ניתן לראות כאן, שבקבוצות ההכנסה ששכרן עד 75% מהשכר הממוצע במשק יש רוב נשי, בעוד שברגע שאנחנו עוברות את הגבול של 75% מהשכר הממוצע במשק, יש רוב גברי, זאת אומרת: גם כאן הממצא מעיד, שאת השכר הגבוה מרוויח הגבר, והפערים הם אותם פערים כמו במשק של שכירים.
ציונה קניג יאיר: אז אולי תשאלו מה יש במדינת-ישראל שמעודד נורמות כאלה, התנהגות כזאת וחלוקת משכורת כפי שאני מביאה בנתונים כאן.
ציונה קניג יאיר: כפי שהזכרתי בראשית דבריי, יש "חוק שכר שווה לעובד ולעובדת", ואני מבקשת לקרוא מתוכו את סעיף 2 - הזכות לשכר שווה: "עובדת ועובד המועסקים אצל אותו מעביד באותו מקום עבודה, זכאים לשכר שווה בעד אותה עבודה, עבודה שווה בעיקרה או עבודה שוות ערך; הוראה זו תחול גם לעניין כל גמול אחר, שנותן מעביד לעובד או עבורו בקשר לעבודתו".
ציונה קניג יאיר: בריש גלי, שחור על גבי לבן - תרתי משמע במקרה הזה - זכותה של האישה להשתכר באופן שווה לשכר של הגבר.
ציונה קניג יאיר: על-פי החוק הזה, כל גמול, כל הטבה בעבודה, ייחשבו כשכר, זאת אומרת: כל הטבה, הוצאות רכב, הוצאות טלפון, כל הוצאה נלווית ייחשבו חלק מהשכר, ויצטרכו להיכלל בהשוואה הזאת בשכר.
ציונה קניג יאיר: ואיך נדע מה זאת עבודה שוות ערך ומה זאת עבודה שווה בעיקרה?
ציונה קניג יאיר: כמובן שהבחינה היא מהותית ולא פורמלית.
ציונה קניג יאיר: זאת אומרת, יש צורך לבחון את התפקיד.
ציונה קניג יאיר: יש צורך לבחון, מה מהות העבודה, מה היקף העבודה ומה היקף האחריות.
ראובן ריבלין: האם אין פסיקה בעניין הזה?
ציונה קניג יאיר: אני מייד אענה על השאלה הזאת.
ציונה קניג יאיר: לאחר שאנחנו בוחנות את התפקיד, אפשר לפסוק.
ציונה קניג יאיר: למה אין תביעות בנושא הזה?
ציונה קניג יאיר: היו מעט מאד תביעות עד היום – פחות מחמש תביעות שמוכרות לי.
ציונה קניג יאיר: כרגע יש תביעה אחת בבית-הדין לעבודה.
ציונה קניג יאיר: יש לזה כמה סיבות: הסיבה הראשונה – נשים שפונות לשדולת הנשים ומגיעות לקו הפתוח שאנחנו מפעילות, אומרות בריש גלי: הגענו למשכרות של 9,000 שקלים, של 11,000 שקלים, ואנחנו לא רוצות לערער את מצבנו; אם אנחנו נתבע בגין שכר לא שווה תמורת פער של 3,000 שקל לחודש, המשרה שלנו תעמוד בסכנה, נאבד את מקום העבודה, ונצטרך להשתלב שוב בשוק העבודה היום, וכמובן שזאת אינה משימה פשוטה.
מלי פינטו: ולזה אין חוק.
ציונה קניג יאיר: כמובן שלא, זה עניין של אכיפה.
ציונה קניג יאיר: הסיבה השנייה לכך שאין ריבוי תביעות – התביעה היא לא פשוטה, מכיוון שהגלגלים כאן לא משומנים, ואלה תביעות ראשוניות.
ציונה קניג יאיר: הדרך לקבוע על-פי החוק האם מדובר בעבודה שוות ערך, היא על-ידי מינוי מומחה לניתוח עסקים.
ציונה קניג יאיר: המינוח הזה הוא מינוח שעוד לא עמד במבחן התוצאה.
ציונה קניג יאיר: זאת אומרת, צריך למנות מישהו שהוא מומחה, שיתמנה על-ידי בית-הדין או על-ידי אחד מהצדדים.
ציונה קניג יאיר: לא ברור מי צריך לשאת בעלות הזאת, כי זה נתון לשיקול של בית-הדין.
ציונה קניג יאיר: לכן הרבה מאד נשים פוטנציאליות מפחדות שהעול הכספי ייפול עליהן, וכמובן שגם זה מונע מהן להגיש את התביעה.
ציונה קניג יאיר: יש לקחת בחשבון שההליך הוא לא פשוט ולא קצר.
ראובן ריבלין: הנתונים הסטטיסטיים הם חד-משמעיים, והם מדברים על פער שאי אפשר להתעלם ממנו.
ראובן ריבלין: יחד עם זה, את אומרת שלא מצויה בפסיקה איזושהי תביעה, שמדברת על פערים סטטיסטיים שמוכחים בעליל.
ראובן ריבלין: אם המשכורת של אישה היא בממוצע נמוכה ב-47% או ב-27% ממשכורתו של גבר שעובד באותו מקום עבודה, החוק הזה הוא חוק שמטרתו לתקן איזושהי סטייה או פער בלתי הגיוני.
ראובן ריבלין: את אומרת שלמרות הסטטיסטיקה החד-משמעית, כמעט שלא מגישות נשים תביעות.
ראובן ריבלין: האם קיים בכנסת איזשהו תפקיד שבו משמשת אישה ומשמש גבר, והגבר מקבל יותר בגין אותה עבודה?
ראובן ריבלין: האם במשרדי הממשלה קיים דבר כזה?
ראובן ריבלין: האם בהסתדרות קיים דבר כזה?
ראובן ריבלין: האם אצל מעסיקים בחברות כוח אדם לא קיימות דוגמאות שמוכיחות את הסטטיסטיקה?
ראובן ריבלין: הרי הסטטיסטיקה היא דבר שמתבסס על החיים.
ציונה קניג יאיר: יש נשים שפנו והביאו נתונים ממקום העבודה שלהן עם תלושי משכורת.
ציונה קניג יאיר: יחד עם זה, הן לא מוכנות לסכן את מקום העבודה שלהן ולצאת למאבק כזה, בגלל הפער של השכר הזה.
ציונה קניג יאיר: אני מסכימה שהנתון הוא מדהים ואני מסכימה שהנתון הוא מזעזע.
ציונה קניג יאיר: יחד עם זאת, אני מזמינה כל אחד ואחד מפה - אם יש אישה פוטנציאלית או קבוצת נשים פוטנציאלית - להגיע לשדולת הנשים, על מנת שנוכל להגיש תביעות כאלה.
ציונה קניג יאיר: אני חושבת שעורכת-הדין רבקה שקד תוכל לדבר גם על נושא תפקידים ציבוריים.
ציונה קניג יאיר: זה נכון שבמקומות ציבוריים שכר הבסיס הוא שכר שווה, כי ככה זה מופיע.
ציונה קניג יאיר: יחד עם זאת, אין לנו שליטה על כל התנאים הנלווים: מי מקבל רכב ראשון כשרכב שווה כמה אלפי שקלים, מי מקבל טלפון נייד צמוד אליו לכיס ומי מקבל את ההטבות הנוספות שקשה לפעמים לעקוב אחריהן.
ציונה קניג יאיר: קשה לאותה אישה להגיד האם היא קופחה והאם היא כרגע משוללת זכויות ביחס לגברים שנמצאים איתה באותו משרד.
ציונה קניג יאיר: כל הגורמים האלה מביאים אותנו למצב הנוכחי הזה, שנשים משתכרות כ-61.6% מגברים, אבל במידה מסוימת אין לנו דרך לאכוף את העניין הזה.
ציונה קניג יאיר: אין לי ספק שבחלק של המסקנות האופרטיביות שיושבת-ראש הוועדה תעלה בסוף, אנחנו נוכל אולי להציע איזה מנגנון אכיפה דווקא על-ידי אחד ממשרדי הממשלה, על מנת להביא לפתרון מסוים במצב הזה.
ציונה קניג יאיר: יחד עם זאת, כמו שהדברים נראים היום, החוק מציב פתרון.
ציונה קניג יאיר: אני לא אומרת שהוא פתרון פשוט.
ציונה קניג יאיר: ההליך הוא הליך לא קצר, שמצריך גם מינוי מומחה על מנת להוכיח את הדברים.
ציונה קניג יאיר: הרתיעה מהדברים האלה, והחשש למקום עבודתן של נשים ולפרנסה שלהן הם הגורמים המעכבים את האכיפה ביישום.
ציונה קניג יאיר: כמובן שלא נשכח, שבראש ובראשונה מי שנותן את השכר הלא שווה הוא זה שמפר את החוק.
ציונה קניג יאיר: אחר-כך עלינו לבוא ולאכוף את החוק, או לפתור את הבעיה שנוצרה, אבל בראש ובראשונה צריך להיות משהו הרתעתי כלפי אותם מעבידים וכלפי אותם מעסיקים, שמרשים לעצמם להפר את הוראות החוק הברורות הללו.
ציונה קניג יאיר: אני חושבת שאת אותה סנקציה נגד המעסיקים אנחנו לא רואות בשטח.
מלי פינטו: אם הם היו יודעים שמישהו בודק אותם, זה לא היה קורה.
ציונה קניג יאיר: אני מסכימה.
ציונה קניג יאיר: נאמר כאן, ובצדק רב, שאם המעסיקים היום יודעים שיש גוף וגורם שבודק אותם ועושה ביקורת – לא על כל החברות, אלא על חלקן – הם היו חושבים פעמיים.
ראובן ריבלין: מדוע לא יפנו ארגוני הנשים לכל המוסדות שבהם יש מבקרים פנימיים, וידרשו מהדירקטוריונים או מהמנכ"לים לבוא ולבקש מהמבקר הפנימי סקר בכל מקום עבודה, שיבדוק האם קיים מצב שבו באותו מקום עבודה שני אנשים מקבלים שכר שונה רק בגלל היותם ממין שונה.
ראובן ריבלין: אני מודיע לכם, שנדמה לי שלא יהיה קיים דבר כזה בכנסת, אבל אם תאירו את עיניי, זה יהיה מקום מצוין להתחיל אתו.
זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, העלינו את זה בכנסת בערך 80 אלף פעם.
מלי פינטו: חברי-הכנסת הם נבחרים, אז זה עניין שונה.
גילה גמליאל: אנחנו נאמץ בחום את ההצעה הזאת, וניישם אותה בבדיקה של עובדי הכנסת בתור התחלה.
ציונה קניג יאיר: אני חושבת שארגוני הנשים יכולים לפנות – כמו שאנחנו עושות בנושאים אחרים, כדוגמת הייצוג ההולם.
ציונה קניג יאיר: ההתייחסות היא אמנם היא התייחסות נאותה, אבל לא מספקת.
זהבה גלאון: אולי תספרי על לשכת עורכי-הדין בהזדמנות חגיגית זאת.
זהבה גלאון: סליחה שאני מתערבת, אבל אני חושבת שזה הפורום המתאים לדבר על זה.
גילה גמליאל: ברשותך חברת-הכנסת גלאון, אנחנו מוגבלים בזמן.
זהבה גלאון: זה קשור לנושא הזה.
גילה גמליאל: בין כה וכה זה עולה כאחת מההצעות לסדר יום.
ציונה קניג יאיר: אולי אני אסכם בדברים הבאים: הדברים שאנחנו צריכות לצאת איתם היום הם דברים אופרטיביים – בראש ובראשונה להעלות למודעות הציבורית את הנושא של פערי השכר במשק בשנת 2003.
ציונה קניג יאיר: לא יעלה על הדעת, שבמדינה תקינה ודמוקרטית אישה שעושה את אותה העבודה שגבר עושה לצדה תרוויח רק חלק מהמשכורת אותה הוא מרוויח.
ציונה קניג יאיר: אולי אם אנחנו נתחיל בהעלאת המודעות הציבורית ואכיפת חוק שכר שווה לעובד ולעובדת, נוכל להתקדם ולהגיע למצב שבעוד עשור – ואני לא רוצה להיות אופטימית מדי - החוק הזה יהיה אחד החוקים שמצייתים להם ביום יום.
ציונה קניג יאיר: תודה רבה.
גילה גמליאל: אני רוצה להודות שוב לעורכת-הדין ציונה קניג יאיר, מנהלת המחלקה המשפטית של שדולת הנשים בישראל.
גילה גמליאל: אני אתן מספר דקות לחברת-הכנסת אורית נוקד לברך את הנשים לרגל יום האישה הבינלאומי.
גילה גמליאל: את הנושא הבא, קידום נשים בשירות המדינה, תציג עורכת-הדין רבקה שקד, הממונה על קידום ושילוב נשים בשירות המדינה.
אורית נוקד: ראשית, אני רוצה לברך את כולכן.
אורית נוקד: אני שמחה לראות שהגיעו עוד חברי-כנסת.
גילה גמליאל: אלה חברי ועדה.
אורית נוקד: גילה, לך אני רוצה להגיד באופן מיוחד שאת כינסת את הוועדה יום לאחר שהוועדה הזאת הוקמה וקיימת דיון בנושא של האמהות החד-הוריות, ובכך התווית דרך להמשך הפעולה.
אורית נוקד: יש לך הרבה אנרגיות, ואני רוצה לאחל לך הרבה הצלחה.
אורית נוקד: רובי, אני נכנסתי לתפקיד ממש בסוף הקדנציה של הכנסת הקודמת.
אורית נוקד: זכיתי לראות אותך מכהן כשר, ומופיע בכל ישיבה שבה עלה הנושא של משרד התקשורת – אם בוועדת הכלכלה ואם בוועדת הכספים.
אורית נוקד: הנושאים שבהם הוועדה הזאת עוסקת הם רבים ומגוונים, והם נוגעים לנו כנשים, והם חוצי מפלגות.
אורית נוקד: הדבר החשוב ביותר הוא שחברות הכנסת יכולות לקדם את הנושאים – בין אם מדובר בחקיקה ובין אם בקביעת מדיניות כזאת או אחרת, או השפעה בכל מקום שבו נידרש לכך – ולעשות הכל ביחד.
אורית נוקד: אני רואה את המחויבות שלי לסייע ל-51% מאזרחי המדינה, שהם בוודאי רובי ריבלין לא סקטור, אלא ציבור הנשים.
אורית נוקד: כפי שאמרתי, מדובר בנושאים שקשורים לשוק העבודה, בנושאים שקשורים לבריאות, בנושאים שקשורים לצערנו לאלימות, לייצוג נשים, וכמובן לנושא של מעמד האישה – האישה הערבייה מצד אחד והאישה הדתייה מצד שני.
אורית נוקד: כפי שנאמר קודם, הנושאים שקשורים בשוויון הם נושאים שמעוגנים בחוק.
אורית נוקד: עיקר הבעיה, לדעתי, היא ביישום ובחינוך.
אורית נוקד: שרת החינוך לא נמצאת כאן – אולי היא תגיע יותר מאוחר.
גילה גמליאל: זה המקום לציין שהשרה לימור לבנת התנצלה ואמרה שלא תוכל להגיע.
גילה גמליאל: היא ביקשה ממני לברך את כולם לרגל יום האישה הבינלאומי.
גילה גמליאל: כמו תמיד, היא תמשיך לפעול על מנת לקדם את הנושא.