GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
הדס פלד: אני חושבת שהוקעת תופעות או העברת דעה של מסר שלילי לסוג מסוים של תופעה באמצעות תוכנית כפי שנקט אדיר מילר, זה דבר חיובי.
הדס פלד: לא צריך להעלים, אם הדברים נאמרו והמסר הוא שלילי צריך לקיים עליהם דיון ציבורי כפי שמתקיים פה, כפי שמתקיים בעיתונות, גם דרך תוכניות טלוויזיה שמוקיעות ומציגות את התופעה בצורה אולי הומוריסטית.
הדס פלד: אבל המסר שיוצא מהתוכנית זה שהתופעה אינה תופעה ראויה ואני חושבת שזה מה שחשוב, גם אם חזרו על זה בצורה מסוימת הם לא חזרו עליה באופן שנתן לגיטימציה לאמירות שנאמרו.
הדס פלד: אם אנחנו לא נדבר בכלל, אם לא נשים דברים במרכז הדיון הציבורי אז האמירה נאמרה ואין עליה שום ביקורת.
הדס פלד: ביקורת זה דבר חיובי, ביקורת זה דבר ראוי.
ענבל גבריאלי: אני חייבת לקטוע אותך, עורכת דין פלד תקשיבי.
ענבל גבריאלי: מקובל עליי מבחינת הרציונל שעומד מאחורי הדברים שלך שהתופעה הזו או גילויי התופעה הזו לא צריכים להיקבר עכשיו באיזה מרתף חשוך כי אנחנו לא משטר חשוך שקובר את הדברים הללו שלא מקובלים עליו.
ענבל גבריאלי: אבל את לא יכולה לומר באמת בכל הכבוד שהעובדה שזה הוזכר ועלה לדיון בתוכנית של אדיר מילר זה סוג של לדבר על זה כמו שאנחנו מדברים על זה כאן ומבקרים את זה.
ענבל גבריאלי: זה נאמר שם בקונטקסט, אני לא מכירה את התוכנית, אני מניחה שהיא תוכנית הומור - -
הדס פלד: זה סוג של ביקורת, זה נאמר כביקורת.
ורד סוויד: התוכנית היא של הומור, אני שאני מחשיבה את עצמי אדם אינטליגנטי אני לא הצלחתי להבין את ההפוך על הפוך מלבד ביקורת על מראה חיצוני, על האוזניים הגדולות שלהם לא קלטתי מסר של ביקורת וחשבתי איך מרגיש הילד של אותו נשוא ביקורת ברגע זה שמול כל עם ישראל צריך לבזות אותו פעם נוספת.
הדס פלד: הביקורת היא כנגד האמירה המקורית.
הדס פלד: המטרה של סאטירה זה לבקר.
הדס פלד: סאטירה מבקרת תופעות והיא ביקרה תופעה, אנחנו לא מוקירים את התופעה הזו, אנחנו מבקרים אותה.
הדס פלד: אני חושבת שדרך סאטירה לבקר תופעה מסוימת, זה דבר חיובי.
ענבל גבריאלי: עורכת דין פלד, אני חושבת שזה בדיוק נושא הדיון, גבולות הסאטירה.
ענבל גבריאלי: מה בסדר ומה לא בסדר, מה חוקי ומה לא חוקי ומה אנחנו כחברה מקבלים במיוחד בתחום של נשים.
ענבל גבריאלי: אנחנו כבר למעלה מעשור, גם קודמותיי בתפקיד ואני לא מדברת על תפקיד יושבת ראש ועדה לקידום מעמד האישה אלא על חברות כנסת, כל ארגוני הנשים עושות עבודת פרך כדי להגיע לאיזשהו מקום.
ענבל גבריאלי: ובאות אמירות אומללות כאלה גם של שי ודרור ואחר כך של אדיר מילר ככה במעטה של ביקורת של האמירה המקורית, פשוט מחרבים את העבודה בשדרים שהם מעבירים לחברה לגבי מה מותר כשמדובר בנשים.
ענבל גבריאלי: אז אני מבינה שעם הראייה שלכן לגבי אותן אמירות בתוכנית של אדיר מילר היא ראייה כאילו הדברים היו לגיטימיים כי נאמרו - -
הדס פלד: כוונת המסר הייתה נגד האמירה המקורית.
הדס פלד: מכל מקום, אני רוצה לומר שאנחנו מפעילים הרבה מאוד מנגנונים של פיקוח ובקרה, גם משפטיים, גם אתיים, גם תוכניות שהן סאטיריות ואנחנו בודקים אמירות שלהם ברמות הכי גבוהות אצלנו בחברה, וכמובן שאנחנו לא מעודדים ולא מוקירים אמירות כאלה.
הדס פלד: לגבי ספציפית החוק למניעת הטרדה מינית, אני רק יכולה לומר שאנחנו אוכפים את החוק, אני באופן אישי הממונה על אכיפת החוק אצלנו בחברה, חוק למניע הטרדה מינית וכאמור - - לב התכנים, ממילא כל עניין שיש לו איזשהו היבט משפטי, בסופו של יום מגיע לשולחני.
הדס פלד: במרב המקרים לפני משום שחלק מהתפקיד שלי זה אכן לראות "ליין-אפים" ותסריטים של תוכניות ולראות שהם עומדים בכל הוראות החוק.
הדס פלד: היה חשוב לנו לבוא ולומר פה שאנחנו בהחלט חושבים שאמירות כאלה הם לא ראויות.
ענבל גבריאלי: רשות השידור, נמצאת כאן נציגה?
ענבל גבריאלי: אני רוצה לשמוע לגבי רשות השידור, אם שם כן ננקטים איזה שהם צעדים מקדמיים.
נאווה קוכנובסקי: אני מנהלת מרכז ההדרכה והממונה על מעמד האישה ברשות השידור.
נאווה קוכנובסקי: כמובן שאנחנו לא נמצאים במעמד ובמקום של ערוץ 2 שיש להם תוכניות סאטירה והיינו מאוד רוצים להגיע לדבר הזה ואז הייתי מקווה שאולי היה לי משהו לומר בנושא הזה.
נאווה קוכנובסקי: אבל גם אם היו לנו תוכניות סאטירה, אנחנו נוקטים ברשות כבר די הרבה זמן מדיניות של כל הסיפוק עם החוק למניעת הטרדה מינית וזה נוגע גם לעובדים עצמם וגם בשידורים שלנו.
נאווה קוכנובסקי: אם תשימו לב אנחנו מאוד מקפידים בנושא הזה מראש, גייסתי את מנהל הטלוויזיה לצורך העניין, הקמנו ועדה למעמד האישה ברשות וקיימנו דיונים בנושא הזה עם עורכי החדשות ועם הכתבים.
נאווה קוכנובסקי: זאת אומרת, אצלנו כל אחד מודע גם לחוק, גם לכל המשתמע מכך.
ענבל גבריאלי: בשידור חי, נראה לך שלא יכול להיווצר מצב כזה?
ענבל גבריאלי: אני פשוט, לא בגלל זה ערוץ 1, אבל - -
נאווה קוכנובסקי: אני יודעת שאת לא רואה, את מוזמנת לצפות מדי פעם.
ענבל גבריאלי: אבל את יודעת מה, כן היה.
ענבל גבריאלי: ביום שישי האחרון, בתוכנית אירוח, אני כמובן לא יכולה לזכור את המלל המדויק וזו דווקא תוכנית מצולמת.
נאווה קוכנובסקי: של מיכל?
נאווה קוכנובסקי: מה נאמר שם?
ענבל גבריאלי: הייתה שם איזושהי התבטאות, היו אורח ואורחת שישבו קרוב מדי והיה שם איזשהו מדיום, איש טלפתיה והם היו צריכים להיכנס מאחורי פרגוד ואז ככה התנהל איזשהו דו שיח קצרצר על מה יקרה בפרגוד ומה הוא לה ומה היא לו יעשו.
ענבל גבריאלי: משהו באמת לא מעורר כבוד שזה על הגבול.
ענבל גבריאלי: השאלה היא, אם באמת אתם, אני באמת לא מתכוונת בלשון רעה לומר את הדברים, אתם - - את צריכה להבין שגם בעידן של ערוץ 10 וערוץ 2 עדיין צופים בערוץ 1, ובאמת איזה בקרה יש על הדברים האלה?
ענבל גבריאלי: וזו תוכנית מצולמת מראש, זה לא שידור חי.
ענבל גבריאלי: זאת אומרת, הכללים הם כמובן כתובים וברורים, השאלה אם זה נאכף באיזה מקום.
ענבל גבריאלי: השאלה אם יש מישהו שבודק את זה אפילו בדיעבד.
נאווה קוכנובסקי: זה נאכף, כל תוכנית כזו נצפית לפני שידור שלה.
נאווה קוכנובסקי: ייתכן ש"פספסנו" את הקטע הזה, אני לא יודעת מי בדק את זה אבל זה נאכף בהחלט.
נאווה קוכנובסקי: גם בשידורים חיים כל הכתבים שלנו וכל העורכים שלנו, אנחנו תמיד מודעים לנושא הזה, מאוד.
נאווה קוכנובסקי: ישנה מודעות מאוד גדולה לאנשי רשות השידור בכלל, ולכתבים בפרט, לנושא הזה.
נאווה קוכנובסקי: אני אבדוק את זה ואני מקווה שנדבר על זה.
נאווה קוכנובסקי: כשתהיה לנו סאטירה אני מקווה להיות פה ולומר הצלחנו - -
ענבל גבריאלי: אין שום תוכנית סאטירה בערוץ 1?
נאווה קוכנובסקי: אתם הורדתם לנו את התקציב.
ענבל גבריאלי: מי זה אתם?
ענבל גבריאלי: אני באופן אישי?
נאווה קוכנובסקי: כולכם, חברי הכנסת.
ענבל גבריאלי: תראי, אני לא ממש מתמצאת בלוח השידורים של ערוץ 1 אבל אני חושבת שאפשר לעשות שם איזה שינוי קטן בסדרי העדיפויות ובקלות אני אמצא לך תקציב חלופי לסאטירה.
קרן גייר: אנחנו כמובן מצטרפים ומגנים את התופעה הזו של הכפשה של נשים בכלל בשפה היומיומית במדינת ישראל ובכלי התקשורת בפרט.
קרן גייר: הייתה כאן התייחסות לנושא של ימי עיון, אני רוצה לציין שהרשות לקידום מעמד האישה מזה כל שנה מקיימת יום עיון משותף עם גופי התקשורת בישראל בנושא של אלימות מינית ואלימות במשפחה בכלל ואנחנו גם השנה כמובן מעוניינים לקדם יום עיון כזה.
קרן גייר: אנחנו רק מקווים שגופי השידור ידאגו לכך שהחברים שלהם יבואו לימי העיון האלה כי אם לא מביאים לאנשים העסוקים האלה איזה הילרי קלינטון או ג'וליאני אז הם לא טורחים להגיע וחבל מאוד שהיחס של גופי השידור הוא לא יותר רואה את בכובד ראש - -
ענבל גבריאלי: אתם לימי עיון מזמינים את נציגים - -
קרן גייר: איגוד המפרסמים, איגוד הפרסומאים, אנחנו רוצים שכל מי שעוסק בתעשייה הזו של הפרסום יבוא ליום העיון הזה וינהל איזשהו דיון פתוח.
קרן גייר: אנחנו לא מביאים רק אנשים שנואמים אלא ממש פותחים את השיח לאנשים שעוסקים בתעשייה וחשוב לנו שה באמת יבואו ואנחנו יוצאים בקריאה לגופי השידור שבאמת יעודדו את החברים בשורותיהם לבוא ליום עיון שכזה.
יהודית לויט: הרשות השנייה מנהלת הרבה מאוד פורומים במהלך השנה בנושאים שונים, כמובן שאני אעלה את העניין ויכול להיות שאפשר יהיה לחבור משהו עם משרד ראש הממשלה.
יהודית לויט: מן הסתם אנחנו גם מבקשים ומבקשים אפילו בתקיפות מה שהנציגים של כל הזכיינים, אנשים שעושים את התוכניות, המפיקים, העורכים, המגישים, כן יבואו וכן יהיו מודעים לעניין הזה.
יהודית לויט: אנחנו רואים בהחלט חשיבות בנושא הזה, חשיבות עליונה.
מרים שכטר: אני רוצה להציע לזכיינים ולרשות השנייה את מה שנעשה במשרד החינוך.
מרים שכטר: עם כניסתה של השרה לימור לבנת נקבעה ועדה של בדיקת סטריאוטיפים מגדריים בספרי הלימוד וכיום כל ספר לימוד חדש שנכנס למערכת החינוך ואמור לקבל אישור של משרד החינוך עובר מעבר לעריכה של תוכן וגרפיקה וכל מה שקשור לעריכה של ספרי לימוד, הוא עובר גם עריכה מגדרית.
מרים שכטר: כלומר, בשנה האחרונה כ-80 ספרי לימוד עברו עריכה מגדרית.
מרים שכטר: אני רוצה להגיד לכם שאנשים לא האמינו שזה יקרה כי זה לעסוק עם מו"לים, וזה לעסוק עם המון המון ביורוקרטיות וזה קרה ובשנה הזו כמו שאמרתי מעל ל-80 ספרים.
ענבל גבריאלי: היו ספרים שנפסלו?
מרים שכטר: לא, הם עוד לא קיבלו את האישור אז החזירו אותם למו"לים עם הערות, יש לנו מעל ל-20 עורכות מגדריות שמתפרנסות בכבוד ומקבלות כל הזמן לעריכה מגדרית.
מרים שכטר: אנחנו עשינו עריכה מגדרית למבחני המיצב שיהיו בשנה הזו, לכל המקצועות, לכל הכיתות.
מרים שכטר: אם מערכת לוקחת את זה כדבר שחשוב לה אז זה קורה וכמו שאנחנו יודעים, עקביות והתמדה, זה כל מה שצריך.
מרים שכטר: באשר לתפיסה החברתית, חינוכית, ציבורית, אני חושבת שמעבר לחוקים אני מסכימה שזה נושא שחייב לעלות על סדר היום הציבורי והחברתי.
מרים שכטר: בשם חופש הביטוי אי אפשר שכל הערכים האחרים ירמסו, זה אסור לנו לתת יד לזה, גם כנשים וגם כנשות ציבור.
מרים שכטר: אני רוצה להגיד לכם שאנחנו עובדים בתוכנית יחד עם שדולת הנשים בישראל וכל שנה אלפי נערות ונערים עוסקים בתוכנית של נערות ונערים מובילי שינוי.
מרים שכטר: הנושא של הפרסומות זה הנושא הכואב ביותר והמתסכל ביותר וכל מי שיושב כאן יודעת ויודע שכן ניתן לעשות ואנחנו חושבים שחייבים לפרסם בצורה כזו, אנחנו יודעים ששינו - -
ענבל גבריאלי: את מתכוונת שאפשר למכור כלי רכב בלי להציג נשים כמעט ערומות?
מרים שכטר: ניתן, ואם אנחנו ערבים לנוער שגדל כאן אז זאת המחויבות הגדולה שלנו, נמנע סמים, נמנע אלימות, נמנע זנות, נמנע הטרדה, נמנע המון דברים כי אין מה להגיד, הטלוויזיה היא היום המקום שבני נוער מבלים שם הרבה מאוד.
מרים שכטר: אני באה באמת ממקום של בקשה ודרישה.
יהודית לויט: אני רק רוצה לומר שיש היום הליך מאוד רציני שנעשה ברשות השנייה עם התו האתי, יש קוד אתי חדש שנחתם בימים אלו בין המפרסמים לבין הזכיינים לבין הרשות השנייה כאשר חלק גדול - -
ענבל גבריאלי: נדמה לי שנאוה העלתה את זה לגבי הקוד האתי ואני המשכתי את דבריה והתשובה שלך הייתה שאנחנו בהחלט נשקול.
ענבל גבריאלי: עכשיו האם בקוד האתי החדש הזה יש התייחסות ספציפית לנשים, לנושא של קידום נשים, את יודעת מה לא קידום נשים נשאיר את זה רגע בצד למרות שאני חושבת שזו צריכה להיות חובה שלכם בגלל המרכזיות שיש לטלוויזיה בחברה הישראלית.
ענבל גבריאלי: אני מבטיחה לך שקרנה של האישה לא עולה כשהיא, איך אמרה הלית, מוכרים רכב בעזרת הצגת זונה.
ענבל גבריאלי: זה באמת אל מעלה את קרנה של האישה.
יהודית לויט: ללא ספק.
ענבל גבריאלי: מבטיחה לך שהמפרסמים מספיק מתוחכמים כדי להבין את מה שהולך בחברה שלנו.
יהודית לויט: נעשה פה הליך מאוד רציני ועבודת חשיבה מאוד גדולה יחד עם הגופים שמפרסמים, עם הפרסומאים כדי לעשות שינוי והתהליך הזה.
יהודית לויט: הייתה ועדה שישבה שנה והוציאה קוד אתי חדש כאשר היא מגדירה בצורה מאוד ברורה מה מותר ומה אסור בפרסומות כי אנחנו מודעים לעניין שהפרסומות לעומת התוכניות הן מגיעות אליך.
יהודית לויט: תוכניות אתה יכול גם לבחור שאתה לא רואה כי אם נעשים שם דברים מסוימים וזה לא לרוחך, מן הסתם תזפזפ ותלך למקום אחר.
יהודית לויט: אני רק באה ואומרת שכל הדברים שהעלתם פה מן הסתם כמובן שיילקחו בחשבון בעשייה שעושה הרשות השנייה כל הזמן כדי לתקן כללים, לתקן עיוותים כאלה ואחרים וכדי לתת מענה לכל אותן בעיות שעלו בוועדה.
יהודית לויט: וכמובן קריאה שתצא מהוועדה היא תגיע לשולחננו ואנחנו נטפל בעניין הזה.
בתיה לוי: אני רציתי להציע בפורומים שדיברת עליהם שתגיע מישהי לפורומים האלה שהיא מתחום המגדר, שיש לה ראייה כללית, שהיא למדה וזה תחום ההתמחות שלה ותגיד לכם את דעתה על תוכנית X, על תוכנית Y כדי שלא נגיע למצב כזה כמו התוכנית של אנשי השנה שפתאום זה יצא ואז אנחנו תוספות את עצמנו איך זה קרה לנו.
בתיה לוי: הרי מישהו ראה את הקטע הזה, התוכנית הייתה בשידור חי אבל הם לא סתם הוציאו את העיתון, הייתה חשיבה מקדימה.
ענבל גבריאלי: זה צולם מראש?
יהודית לויט: אני לא הייתי בארץ, אני ראיתי את החומר בקלטת.
יהודית לויט: אני יודעת שהתוכנית משודרת בשידור חי - -
ענבל גבריאלי: כן, אבל הקטע הספציפי הזה את אומרת שצולם - -
יהודית לויט: ייתכן שהוא צולם קודם, גם זה אומר דרשני כמובן.
בתיה לוי: אני בטוחה שיש מספיק נשים שיכולות לעזור ולתרום מהידע שלהן ומהזמן שלהן כדי שדברים כאלה לא יקרו ושלא נצטרך לקיים דיון סביב נושא כזה שכולנו מבינות את המשמעות שלו.
בתיה לוי: זה משהו שהוא בלתי הפיך, הפגיעה שנעשתה, גם אם תצא התנצלות - -
ענבל גבריאלי: יצאה.
ענבל גבריאלי: אבל שוב אני אומרת, מה שנגרר, אני לא מדברת כרגע על הנזק, אני מדברת דווקא על התועלת כי הם בוודאי רואים את זה כתועלת.
ענבל גבריאלי: לשידורי "קשת" בעקבות אותה אמירה אומללה, היה שווה להם לומר את זה ולהתנצל באמת אני אומרת - -
יהודית לויט: אני לא יכולה לדבר בשמם, אני חושבת כמו שאני מכירה את הזכיינים של הערוצים המסחריים - -
ענבל גבריאלי: אתן זוכרות את התגובה של ערוץ 10, אסף הראל עם אמירה באמת אומללה לגבי סגנית השר רוחמה אברהם?
ענבל גבריאלי: הם פשוט בירכו על השערורייה שקמה בעקבות זה.
ענבל גבריאלי: כי זה היה אייטמים ב"ידיעות", ב"מעריב", ב"גלובס", בחדשות, היה לזה follow-up מאוד ארוך.
יהודית לויט: מה שקורה בפועל זה שבסופו של דבר כמו שנאמר פה שאתה הולך בדרך סלולה ואתה מפקח ואומר את עמדתך הדברים משתנים.
יהודית לויט: מן הסתם, אני לא יודעת אם שמתם לב, אבל לפני 3-4 שבועות ערוץ 10 לבד החליט שמספר תוכניות של גיל ריבה, הוא החליט שהוא לא מעלה אותם.
יהודית לויט: הדברים בסופו של דבר מחלחלים.
יהודית לויט: אני חושבת שהזכיינים, לפחות מה שאני מכירה בשנתיים שאני עובדת ברשות השנייה וגם בשנים שעשיתי טלוויזיה, בסופו של דבר אתה לא מרוויח מזה.
יהודית לויט: כי עשייה כזו שגוררת בחובה גם הפרות, אני לא מתביישת להגיד ואני אגיד את זה בערוצים מסחריים שצריכים את הכסף מהפרסומות כדי לעשות תוכניות, הפגיעה בכיס היא כואבת מאוד.
יהודית לויט: אני אומרת לכם שמכיוון שמאוד אכפת להם - -
ענבל גבריאלי: יהודית, אני יכולה לומר לך שהחוק הכתוב פעם נחקק ופורסם הוא לא מחכה שדברים יחלחלו, הם צריכים באותו יום להשתנות ולקרות וצריך שיהיה מי שאחראי על האכיפה והיישום של החוקים.
ענבל גבריאלי: אנחנו לא מחכים לחלחול.
קרולינה אייזן: אני מנשות הדסה ישראל.
קרולינה אייזן: אנחנו חברות שלנו עברו הכשרה ועובדות הרבה מאוד עם נשים מוכות ומנסות במסגרת קפה-שיח לשנות את התדמית העצמית של הנשים המוכות כי הן גדלו באמצעי תקשורת והפנימו את כל ההערות הסקסיסטיות ואת כל הדעות הקדומות כאובייקט מיני וחשבו שזוהי האמת.
קרולינה אייזן: לכן, כל כך חשוב שאמצעי התקשורת ישנו את הגישה כי יש קהל רב מאוד בקרב הנשים שחבו שזוהי האמת, שהם באמת משמשות כאובייקט מיני כי זוהי האמת שהם רואים באמצעי התקשורת.
קרולינה אייזן: בנימה סאטירית אני יכולה אולי לברך את שי ודרור שעוררו את הזעם בציבור והביאו גם לישיבה הזו - -
ענבל גבריאלי: אף אחת מאיתנו לא שותפה לדברים האלה באמת.
קרולינה אייזן: על מנת באמת לעורר את דעת הציבור ואמצעי תקשורת.
ענבל גבריאלי: אני רוצה לומר לך שאין זו הפעם הראשונה שהנושא הזה נמצא על סדר היום הציבורי, אין זו הפעם הראשונה שהנושא הזה נמצא על סדר יומה של הוועדה לקידום מעמד האישה.
ענבל גבריאלי: אני ממש לא מברכת לא את שי, לא את דרור, לא את המילים שלהם, לא את ההופעה שלהם ולא את הניסיון שלהם לעשות סאטירה.
ענבל גבריאלי: הנושא הזה העומד על סדר היום גם מבלי שנדרש לאמירות האומללות האלה.
ענבל גבריאלי: העובדה שאנחנו שוב יושבות כאן היום משום שהדברים לא נעשים, משום שהדברים לא נאכפים, משום שהאמירה הספציפית הזו נאמרה בפריים-טיים, אי אפשר היה להתעלם מזה הפעם.
ענבל גבריאלי: אני לא שותפה ל"ברכה".
לאה שקלאר: אני מהיחידה לשוויון בין המינים ואני באמת רוצה לבקש שתהיה איזושהי פריצת דרך מעבר לנזיפה או להטלת הסנקציות וחוזר חלילה כי גם אנחנו יודעים שהרבה פעמים כמו שאת בעצמך אמרת זה מקדם את העניין.
לאה שקלאר: אפילו הפרסומאים נוח להם שתהיה פנייה לבג"צ כי אחרי זה יצפו בפרסומת עוד יותר.
לאה שקלאר: את המעגל הזה צריך לפרוץ.
לאה שקלאר: העניין הזה הוא לא רק עניין של הענות מגדרית, זה בעיה של החברה כולה.
לאה שקלאר: אף גבר לא רוצה לראות לא את אשתו ולא את בתו ולא את בת זוגו, ואף אחד לא רוצה שיעשו לשלו את מה שנעשה.
לאה שקלאר: אנחנו בבעיה חברתית מוסרית ערכית ממדרגה ראשונה של כולנו.
לאה שקלאר: בדיוק כמו שהסיקור של ההתנתקות היה על סדר היום של כולנו כחברה זה צריך להיות על סדר היום שלנו גם במובן של השידור הציבורי שנוגע מכל כיוון בדבר הזה ובאלפי כתבים יעסקו בזה.
לאה שקלאר: וגם מצד שני לא לשכוח שמה שקורה לנו זה גם איזושהי בבואה של מה קורה לנו בחברה וזה הצד של מערכת החינוך שצריכה לקבל הרבה מאוד העצמה ולא להיות יחידה קטנה בתוך המשרד, היא אולי צריכה להיות היחידה הכי מרכזית במשרד החינוך כדי שתוכל לפעול לדבר הזה.
לאה שקלאר: בסך הכול אנחנו נמצאים בפער של 80% ממה שחשוב לחברה, לא מיוצג בתקשורת, ואני יודעת על המחקרים של הרשות השנייה שכל הזמן מראים איך 20% ממה שקורה בחברה, 20% מהאוכלוסייה של החברה, הכול, השידור הציבורי בכלל לא מאפיין את פני החברה.
לאה שקלאר: אנחנו חייבים לעשות את פריצת הדרך - -
ענבל גבריאלי: אנחנו פשוט נמצאים בעידן שהרייטינג הוא המלך ומה שמביא רייטינג זה מה שישודר, בין אם זה משקף מה שקורה בחברה ובין אם לאו.
לאה שקלאר: נכון ובכל אופן אסור לנו מלהפסיק לומר את האמירה שתחלחל לכל כיוון אפשרי כי בסופו של דבר יש לזה השפעה.
קרן גייר: רציתי להוסיף עוד משהו קטן שזה יותר איזושהי משאלת לב שלי.
קרן גייר: אני בניסיוני בשירות הצבאי מרגישה שאיזושהי תקופה שעדיין אנחנו יכולים להשפיע על האוכלוסייה בצורה חינוכית, לשפר את השפה, להתבטאות בצורה יותר הולמת כלפי נשים.
קרן גייר: והייתי מביעה משאלת לב שצה"ל באמת ירתם יותר למשימה לקחת את הקבוצות של ברים במיוחד ששם יש את ההווי הזה של פלוגות ומחלקות שיש שירים מאוד גסים כלפי נשים.
קרן גייר: ואם אפשר היה שם להטמיע טיפה את הנושא שהזה של להתבטאות בצורה יותר הולמת ומכבדת נשים אולי היינו יכולים עוד ככה טיפה לחנך ולעשות שינוי חברתי.
ענבל גבריאלי: כמובן שמה שאנחנו דורשות מגופי השידור וממערכת החינוך ומגופים אחרים, כמובן שזה חל גם, את יודעת מה חל במיוחד על מערכות כמו הצבא שמראש אנחנו יודעים שהיא מערכת מאוד לא שוויונית.
ענבל גבריאלי: אם מישהי רוצה להוסיף משהו כי אני רוצה לסכם את הדיון.
לאה שקלאר: דווקא על המערכת של הצבא אני חושבת שב-10 שנים האחרונות חלה פריצת דרך מאוד משמעותית בנושא של הטרדות מיניות מאחר וכרמלה מנשה ושלי יחימוביץ' היו "מיינדד" לעניין הזה עד כדי כך שהיום הצבא הוא מקום יותר בטוח לנשים מאשר שרות לאומי.
לאה שקלאר: יש מי ששומר על הזכויות שלהן - -
ענבל גבריאלי: עד כדי כך שבאים לפניו מקרי אונס, עד כדי כך שמאמינים לקורבן ועדיין לא מרשיעים באונס - -
לאה שקלאר: ועובדה שכשמתייחסים ושמים את זה באופן מובהק ויש מי שלא מרפה מזה, זה התקדם מאוד.
קרן גייר: אני רוצה להדגיש את האלימות המילולית.
קרן גייר: אנחנו תמיד מחמירים והולכים לאלימות למעשה אבל גם אלימות מילולית היא אלימות והשפה בצה"ל היא שפה - -
ענבל גבריאלי: באמת צה"ל זה דיון בפני עצמו והאלימות המילולית, מעבר לזה שהיא אלימות בפני עצמה, אני חושבת שהיא נקודת הפתיחה.
ורד סוויד: אני יכולה לספר מהניסיון הדל שלי.
ורד סוויד: ב- 98' הייתי ראש עיריית נתניה והסכמתי להגיע לאחת מתוכניות האירוח שהייתה מהמובילות במדינה עם עוד ראשי ערים.
ורד סוויד: ביקשתי מראש מהתחקירנית שהיא אישה שאף אחד לא ישאל אותי את השאלה הבנאלית של כולם – איך אני אישה גרושה עם שני ילדים קטנים מסתדרת ושורדת?
ורד סוויד: המראיין, זו השאלה שהוא בוחר לשאול אותי, יש לי ילד בן 4 ילדה בת 6, איך אני מצליחה לנהל עיר?
ורד סוויד: וכשאני עניתי לו- בדיוק כמו שאתה הצלחת להתקדם בטלוויזיה בגילאים האלה הוא יותר לא חזר לראיין אותי.
ורד סוויד: עקבתי אחרי התופעה, זו לא הייתה הבעיה שלי כוורד סוויד אלא התייחסות שיש לנו בכלל לנשים בתקשורת, אז אנחנו בוכות היום על החריג אבל נסתכל במספר המרואיינות, בתכנים, בכמה נשים פרשניות וכולי אז זה נושא שאנחנו נצטרך באיזשהו שלב גם לדון - -..
ענבל גבריאלי: ורד, זו ממש לא סטייה ואני רוצה לסכם את הדיון ואני אמשיך מהנקודה הזו.
ענבל גבריאלי: אני נשאלתי בשבוע שעבר איזושהי בחורה דווקא מ"גלי צה"ל", היא עשתה עבודה סמינריונית בנושא הזה של ייצוג פוליטיקאיות בתקשורת ולאורך כל השאלות שנתבקשתי לענות עליהן.
ענבל גבריאלי: אני חושבת שהשורה התחתונה זה תת ייצוג מוחלט של נשים בדיונים, בפאנלים בנושאים ביטחוניים, מדיניים, אפילו כלכליים שזה לכאורה צריך להיות פחות גנרל כדי להשתתף בדיונים האלה מאשר בטחוניים-מדיניים.
ענבל גבריאלי: אין נשים.
ענבל גבריאלי: מזמינים נשים לדבר על אימהות מתחדשת, על עבריינות מין, זהו.
ענבל גבריאלי: נגמר לי, רציתי להמשיך אבל כנראה שזהו.
ענבל גבריאלי: יש עוד הרבה אבל תת ייצוג.
ענבל גבריאלי: או שכל הפאנל יהיה גברי או שיכולה להיות אישה אחת ובדרך כלל היא תהיה המראיינת.
ענבל גבריאלי: לך אין סיבה להסכים איתי אבל תנסי לעקוב, תנסי לעקוב ותראי שבאמת הדברים האלה שאנחנו אומרות כאן הן ממש לא חסרי שחר.
יהודית לויט: לא אמרתי שהם חסרי שחר, אני חושבת שיש שינוי, השינוי לוקח זמן - - אני גם חושבת שאם מסתכלים הרבה מאוד פעמים בתחנות טלוויזיה אתה רואה כמה בכוח וגם מתוך החלטה, אתה רואה שיש גם פרשנויות בחדשות של ערוץ 2 ויש גם נשים שעושות תוכניות טלוויזיה גם בערוץ 10 ויש תוכניות שהן עושות בבוקר ועושות בערב.
יהודית לויט: הדס מזכירה לי בדיוק את "משחק מכור" שמי שמנחה שם את התוכנית זו עינב גלילי.
ענבל גבריאלי: אני רוצה לנעול את הישיבה אבל אני כן אתייחס למה שאמרת לפני שאני מסכמת.
ענבל גבריאלי: זו בדיוק הנקודה.
ענבל גבריאלי: אנחנו מדברות כאן על פאנלים מדיניים, ביטחוניים, על תוכניות כמו "משעל חם" כמו "פוליטיקה" כמו "חוק וצדק" ואת מדברת איתי על "משחק מכור" ואני חושבת שבזה טמון העניין.
יהודית לויט: אם תשימו לב לאורך השנים בדרך כלל רוב תוכניות הבידור היו בידם של גברים.
ענבל גבריאלי: אני רוצה לומר כמה מילות סיכום ולנעול את הישיבה.
ענבל גבריאלי: לא שלא ידענו את הדברים בפתח הישיבה אבל הם התבררו עוד יותר.
ענבל גבריאלי: אנחנו רואות איך אותו חופש ביטוי, אותה זכות יסוד בסיסית שגם החוק מעניק אותה וגם בג"צ מגן עליה, אנחנו לצערי רואות איך היא משמשת איזושהי קורת גג לאמירות אומללות שלא רק שהאוזן מתקשה לשמוע אותן בגלל הפגיעה שלהם בנשים, בכבודן, במעמדן.
ענבל גבריאלי: פגיעה שבאה לידי ביטוי בכך שהאישה נתפסת כאובייקט מיני, עוברת איזשהו תהליך של החפצה, זה לא אדם זה משהו שמותר להתבטא לגביו בכל מילה שהיא במיוחד לגבי המיניות, כל הדברים האלה בעצם מותרים בחסותו של חופש הביטוי.
ענבל גבריאלי: אם בבית המשפט הובן שחופש הביטוי הוא לא זכות אבסולוטית, הוא לא זכות מוחלטת, הוא לא משהו שידו מעל הכול.
ענבל גבריאלי: אנחנו מבינים את זה אבל אני חושבת שבאמת הדברים האלה, דיברנו כאן על דברים שמחלחלים מטה, אני חושבת שבאמת התובנה הזו צריכה סוף סוף לחלחל אל כלי התקשורת, אל כלי השידור.
ענבל גבריאלי: מבלי להיכנס לסטטיסטיקות של כמה הצופה הישראלי צורך בממוצע, ברור לכולנו היום שהטלוויזיה היא שחקן מאוד מרכזי בחיים שלנו ואני אומרת את זה בצער רב.
ענבל גבריאלי: פה אני מביעה את דעתי האישית, אני אומרת את זה בצער רב.
ענבל גבריאלי: אם כל כלי השידור היו כמו הטלוויזיה החינוכית ששם באמת יש בקרה מוחלטת ויש מטרה מוחלטת לכל דקה מדקות השידור הייתי מקבלת את זה כי הטלוויזיה החינוכית אגב היא גם כלי משלים למערכת החינוך.
ענבל גבריאלי: אבל באמת בעידן שהרייטינג הוא המלך אני בצער רב מציינת את העובדה שהטלוויזיה היא שחקן מרכזי בחיים שלנו בחברה הישראלית, במיוחד של הנוער.
ענבל גבריאלי: אני חושבת שאנחנו צריכים לתת את הדעת לגבי התכנים, לגבי האמירות שנאמרות שם.
ענבל גבריאלי: צריכה להיות בקרה ואתם יכולים לראות בחוקים אחרים איך בשנת 92' קרתה המהפכה החוקתית והייתה איזושהי הוקעה של צנזורה וממש העלה על נס של חופש הביטוי וזכויות יסוד אחרות.
ענבל גבריאלי: אז כמובן שאני לא בעד משטרים חשוכים שבהם אין זכויות יסוד אבל אם אנחנו צריכים ללכת אחורה אז אנחנו נלך אחורה, ואם צריכה להיות צנזורה אז תהיה צנזורה.
ענבל גבריאלי: אני חושבת שמשטר דמוקרטי זה לא משטר שפורץ הכול ומאפשר את כל זכויות היסוד באופן בלתי מוגבל אלא דווקא ההפך.
ענבל גבריאלי: הדמוקרטיה צריכה לתת את החופש אבל גם לוודא שהחופש הזה לא יהיה פוגעני.
ענבל גבריאלי: זה היה בשבוע שעבר ואני אומרת שוב באופן חד משמעי, ההתבטאות הזו כלפי שרת החינוך, כלפי לימור לבנת הייתה עבירה על החוק, עבירה פלילית שבמקרה הטוב ישלמו עליה בדקות פרסום, שאם יהיו אלה 10 דקות הם וודאי יפרסו את זה על פני כמה ימים.
ענבל גבריאלי: יש שתי דרכים לעקור את התופעה הזו מן השורש.
ענבל גבריאלי: האחת היא צנזורה, היא הדרך הפחות עדיפה גם מבחינה מעשית, גם מבחינת האכיפה, זה יכול להיות קצת בעייתי במיוחד כשמדובר בשידור חי.
ענבל גבריאלי: וגם מבחינת מקומה של צנזורה במשטר דמוקרטי בחברה נאורה כמו שהחברה הישראלית מתיימרת להיות.
ענבל גבריאלי: הדרך האחרת היא פשוט לעשות איזושהי התאמה, שתהיה קורלציה בין העבירה שהיא חמורה לכל הדעות לבין הסנקציה ואני מקווה ששרת החינוך תשכיל להגיש תלונה כי שוב מדובר בעבירה פלילית, תשכיל להגיש תביעה כי מדובר בעוולה אזרחית.
ענבל גבריאלי: אני חושבת שאם מישהו ייתן את הדין וישלם על ההפרה הזו אז אולי נצליח להביא את ההרתעה למדרגה מסוימת שאז ינקטו כלי השידור בזהירות משנה.
ענבל גבריאלי: לגבי הקוד האתי, עוד לפני שאנחנו מגיעים באמת לאותם בדרנים לכאורה אם יורשה לי לומר על הבמה, עוד לפני שהם מדברים אני חושבת שהתובנות והזהירות והבקרה צריכות באמת להיות ברמת המנכ"לים והמנכ"ליות כמובן והסמנכ"לים ודובר כאן על הקוד האתי.
ענבל גבריאלי: בקוד האתי צריכה להיות התייחסות ספציפית, אנחנו רואים את הפרסומות, אנחנו רואים את התוכניות, אנחנו רואים את ההתבטאויות.
ענבל גבריאלי: צריכה להיות התייחסות ספציפית לנושא של נשים, בדיוק כמו שיושבת עורכת דין פלד בתפקידה כסמנכ"לית ויועצת משפטית היא גם ממונה על החוק למניעת הטרדה מינית ויושבות כאן עוד כמה נשים שאחראיות ומממונות על נושא של שוויון בין המינים.
ענבל גבריאלי: הנושא הזה הוא בהחלט חשוב עד כדי כך שכמעט בכל גוף ציבורי יש מי שממונה על הנושא הזה.
ענבל גבריאלי: וגם קוד אתי של הרשות השנייה שמגיעה לכל בית, אפשר לומר שבכל בית יש טלוויזיה, התכנים הללו נצפים גם על ידי נוער, גם על ידי ילדים, גם על ידי בוגרים והדברים האלו משפיעים.
ענבל גבריאלי: הקוד האתי צריך לכלול התייחסות ספציפית לנשים והדרישה שלנו כוועדה ואני בהחלט אעביר את הדברים בכתב לרשות ולמנכ"לים ולכל מי שידו בכלי השידור.
ענבל גבריאלי: ההתייחסות צריכה להיות מעבר למניעת הפגיעה, מעבר לשמירה על כבודן של נשים ופגיעה בכבודן, אני חושבת שצריך להיות גם תפקיד מאוד מרכזי לקידום נשים וחידוד הצורך בשוויון בין המינים וקידומן של נשים וזכויותיהן של נשים.
ענבל גבריאלי: זאת אומרת, לעזור לנו, לעזור לחברה הישראלית להגיע לאותה נקודה רצויה של שוויון בין המינים בדיוק כמו אותו תהליך שדובר עליו שנעשה במשרד החינוך.
ענבל גבריאלי: עוד לפני שאותו תלמיד ואותה תלמידה יקראו את הספר, הוא יעבור עריכה כדי לוודא שאין שם את הסטריאוטיפים ושהמסרים שעוברים הם מסרים של שוויון בין המינים.
ענבל גבריאלי: אנחנו נשמח לקבל דיווח לגבי אותו מקרה ספציפי, מה קרה בסופו של הליך שדיווחת לנו שנפתח.
ענבל גבריאלי: תודה רבה לכולכן, הישיבה נעולה.
גילה גמליאל: התכנסנו פה היום לדיון בנושא של אמהות חד-הוריות המבקשות למכור איבר מגופן כדי לקיים את עצמן ואת ילדיהן.