GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיה ג'משי: הם קצת יותר קטנים, אבל בסך הכל אנחנו בהחלט מדברים על פערים בשכר, גם כשמדובר באותה רמת תפקיד.
חיה ג'משי: אם נתקדם הלאה, נגיע לתנאים נלווים.
חיה ג'משי: אני קצת הצטמצמתי במספר הנתונים שאני רוצה להגיע אליהם.
חיה ג'משי: אני יכולה להגיד, שבמה שנוגע לתנאים שקשורים להסכמי שכר מחייבים, יש די דמיון בין גברים לנשים.
חיה ג'משי: אם אני מסתכלת על דברים שהם לא מחויבים על-ידי הסכמי שכר, אני רואה כמובן שהרבה יותר גברים מקבלים רכב חברה, 24% לעומת 7% נשים שמקבלות רכב חברה, כך שאין בכלל מה לדבר על ההבדל.
חיה ג'משי: כנ"ל לגבי אחזקת רכב – 27% מהנשים מקבלות לעומת 35% מהגברים.
חיה ג'משי: גם בעניין הטלפון והטלפון הנייד שוב יש פער.
חיה ג'משי: זאת אומרת, בכל הנושא של תנאים נלווים, גברים מקבלים בהרבה יותר אחוזים תנאים נלווים בהשוואה לנשים.
חיה ג'משי: אחת הנקודות המרכזיות, שאולי קצת אדבר עליה בהמשך, היא הנושא של משרה חלקית.
חיה ג'משי: גם במגזר העסקי יותר נשים עובדות במשרה חלקית - 22% לעומת 6% מהגברים.
חיה ג'משי: כנ"ל התמונה הפוכה לגבי יותר ממשרה מלאה, אם כי אנחנו רואים כאן 14% של נשים שאכן עובדות יותר ממשרה מלאה.
חיה ג'משי: כשבדקנו כמה כפיפים יש לגברים לעומת נשים, ל-47% מהגברים יש כפיפים, לעומת רק 26% מהנשים שיש להן כפיפים תחתן.
חיה ג'משי: זה מראה איזושהי מידה של שליטה, של הענקת סמכויות וכן הלאה.
חיה ג'משי: גם כשיש כפיפים, הממוצע של מספר הכפיפים שיש לנשים הוא נמוך מהממוצע שיש לגברים.
חיה ג'משי: לגבי ההתקדמות המקצועית והשתלמויות, כאן אני חושבת שהתמונה קצת שונה ממה שאנחנו רגילים לראות במגזר הציבורי.
חיה ג'משי: יש פערים באחוז הגברים והנשים שביקשו להשתלם.
חיה ג'משי: יותר גברים מבקשים להשתלם – 54% לעומת 47% נשים.
חיה ג'משי: מה שמעניין זה שמבין אלה שדורשים להשתלם, הסך של כל אלה שבאמת משתלמים - האחוז בין הגברים והנשים דומה.
חיה ג'משי: כ-85% מאלה שמבקשים להשתלם משתלמים.
חיה ג'משי: מה שיותר מעניין זה מה קורה לגבי אלה שאינם מבקשים להשתלם.
חיה ג'משי: גם בין אלה שלא ביקשו להשתלם, בקבוצה הזאת אחוז גבוה יותר של גברים בסופו של דבר משתלמים.
חיה ג'משי: אני אעבור לשקף הבא ואדבר קצת על סוגי ההשתלמויות.
חיה ג'משי: אחר-כך אגיד איזושהי מסקנה לגבי הנושא הזה.
חיה ג'משי: זה ממצא מאד מעניין – גם הגברים וגם הנשים עוברים השתלמויות בנושאים המקצועיים והטכניים, 46% לעומת 21%.
חיה ג'משי: נשים הרבה פחות עוברות השתלמויות בנושא של ניהול זמן, יחסי אנוש ומיומנויות ניהול.
חיה ג'משי: או שחושבים ש"יש להן את זה" ולכן הן לא צריכות את זה, או שזה פשוט נוגע לכך שהן לא נמצאות בעמדות שדורשות, לדעת הממונים עליהן, את הדברים האלה שנזקקים להם בעמדות הבכירות והניהוליות יותר.
חיה ג'משי: לגבי ההתקדמות המקצועית, מתקבלת תמונה מאד דומה כמו לגבי ההשתלמויות, ולכן אמרתי שאני אחזור על זה.
חיה ג'משי: נשים פחות ביקשו להתקדם מאשר גברים.
חיה ג'משי: היחס הוא די מקביל גם בהשתלמויות – 50% מהגברים ו-42% מהנשים.
מלי פינטו: זה בגלל הדאגה לבית.
חיה ג'משי: עוד מעט אני אגיע לזה.
חיה ג'משי: מקרב 42% שביקשו להשתלם, סך הכל אחוז דומה של נשים וגברים התקדמו.
חיה ג'משי: שוב אנחנו רואים פה מקרב האחרים, אלה שלא ביקשו להשתלם, שהמערכת מקדמת יותר את הגברים מאשר את הנשים.
חיה ג'משי: גם בנושא של ההשתלמויות וגם בנושא של הקידום, מה שקורה פה בצורה מאד בולטת זה שהמערכות עובדות כך שקודם כל ובראש ובראשונה אחוז יותר גבוה של גברים מתקדמים.
חיה ג'משי: כאן הגעתי לבית.
חיה ג'משי: אחת השאלות ששאלנו היא מי אחראי על ביצוע המטלות.
חיה ג'משי: אם תשימו לב, יש פה רשימה של מטלות, כמו: ביצוע קניות, ביצוע ניקיון וכו'.
חיה ג'משי: אני בכוונה סימנתי שבכל המטלות הנשים "מחזיקות" באחוז הכי גבוה, פרט לפינוי אשפה.
חיה ג'משי: אבל יש אולי איזושהי מגמה של שינוי שאני רואה, מגמה של עשייה "ביחד".
חיה ג'משי: יש תחומים שבהם יש חלוקת תפקידים.
חיה ג'משי: היא באה לידי ביטוי בביצוע קניות והסעות ילדים באחוז לא מבוטל.
חיה ג'משי: אני חושבת שזה חלק מהשינוי שאנחנו עוברים, אבל אם אלה פערי השכר, השאלה היא האם זה יעזור שהבעל עוזר בקניות.
מלי פינטו: הם מפנים האשפה כשהם יוצאים מהבית.
חיה ג'משי: לגבי פינוי אשפה, אפשר לעשות על זה אין סוף קוריוזים, אבל אני רוצה להישאר בעניין המהותי.
חיה ג'משי: אחד הדברים שבאים לידי ביטוי גם פה – וזאת נקודה שחשוב לי לציין – זה הסיבות להיעדרות.
חיה ג'משי: אם תראו את הסיבות להיעדרות, תראו ש-21% מהנשים מדווחות על סיבה להיעדרות של "מחלה במשפחה" לעומת 11% מהגברים, ואולי פה יש ממצא יותר פיקנטי.
חיה ג'משי: אם תסתכלו על מילואים, 19% מהגברים נעדרים בגלל מילואים, מה שלא קיים אצל נשים, אבל זה עדיין משאיר אותם בשכר יותר גבוה, עמדות יותר בכירות וכן הלאה.
חיה ג'משי: אני רוצה לציין עוד נקודה אחת – מה שמעניין פה ומתחבר לשקף הבא זה שאחד הדברים המרכזיים שקורים כשנשים יוצאות לעבודה זה עדיין התפקיד הכפול של האישה, זאת אומרת:
חיה ג'משי: האחריות בבית יחד עם הצורך לקדם קריירה יוצרים קונפליקט שהרבה פעמים יוצר אצל נשים חוסר יכולת לעמוד בו וחוסר דרישה להתקדם ולהשתלם – אלה כל הפשרות שאנחנו מכירות.
חיה ג'משי: אולי אני אסכם בכמה נקודות.
חיה ג'משי: אני רוצה לסכם ולהגיד, שהממצאים הם הרבה יותר רחבים.
חיה ג'משי: יותר נשים נמצאות ברמת תפקידים נמוכה בהשוואה לגברים.
חיה ג'משי: קיימים הבדלים משמעותיים ברמת השכר בין גברים לנשים, גם כאשר רמת התפקיד שווה.
חיה ג'משי: המערכת מעודדת יותר גברים, בהשוואה לנשים, להתקדם ולהשתלם.
חיה ג'משי: נשים נתפסות כאחראיות לנושאים הקשורים למשפחה ולבית, יותר מאשר הגברים.
חיה ג'משי: אם חשבנו שנגיע למגזר העסקי ונמצא דברים אחרים ממה שאנחנו מכירים בשירות הציבורי, הרי שאנחנו גם במגזר העסקי די רחוקות מהשוויון המקווה.
גילה גמליאל: ומשום מה אותנו זה לא מפתיע, ואני אומרת את זה בצער רב.
גילה גמליאל: אני רוצה להודות לדוקטור חיה ג'משי, שהציגה בפנינו את ממצאי הסקר שנערך על-ידי שדולת הנשים בישראל בשיתוף עם חברת שופרסל.
גילה גמליאל: הצטרף אלינו יושב-ראש התאחדות הסטודנטים הארצית, שגיב אסולין, שמחליף אותי.
גילה גמליאל: תמשיך את דרכנו בצמצום הפערים בין נשים לגברים, ושיהיה לך בהצלחה.
גילה גמליאל: אני אתן את זכות הדיבור לחברת-הכנסת גילה פינקלשטיין, שתדבר על שיווי זכויות לנשים.
גילה פינקלשטיין: ברכות ליושבת-ראש החדשה וליושב-ראש החדש – אני מקווה שתמצא לך הרבה סגניות.
גילה פינקלשטיין: אני רוצה לבשר לכם, שבשבוע שעבר הנחתי הצעה לסדר בנושא האישה שאחרי לידה.
גילה פינקלשטיין: פעמים רבות אנחנו שומעים על נשים אחרי לידה, שכבר תפסו את מקומן נשים אחרות או גברים אחרים.
גילה פינקלשטיין: הן כבר מיותרות - אחרי שהן חוזרות מחופשת לידה, הן עובדות שבוע או מספר שבועות ומפטרים אותן.
גילה פינקלשטיין: כדי למנוע את המצב הזה – והרי אנחנו זקוקים לילדים נוספים, ולהרבה ילדים, במדינה שלנו – דובר על כך שלא יוכלו לפטר את האישה חצי שנה אחרי הלידה.
גילה פינקלשטיין: היום קיים חוק שמדבר על 45 יום.
גילה פינקלשטיין: אני הצעתי חוק שמדבר על כך שחצי שנה אחרי לידה לא יוכלו לפטר את האישה.
גילה פינקלשטיין: כבר קיבלתי הדים שיש לחוק הזה סיכויים גדולים לעבור, לשמחתנו.
גילה פינקלשטיין: סיכמתי 12 נקודות בסעיפים קצרים, שבהן אני מרגישה את חוסר השוויון: לא יוצאים להפגנות רחוב על רצח נשים בידי בני משפחתן.
גילה פינקלשטיין: אני תמיד חושבת שהכוח שלנו נמצא באחדות שלנו, בהפגנתיות.
גילה פינקלשטיין: המעונות לנשים מוכות מלאים עד אפס מקום בנשים, שאינן בטוחות ביכולתן לחיות בין קירות בתיהן.
גילה פינקלשטיין: זה לא יאומן, אבל הסחר בנשים ממשיך.
גילה פינקלשטיין: יש ניצול נשים על רקע של מצב כלכלי קשה.
גילה פינקלשטיין: נשים נבחנות על-פי חיצוניותן הרבה יותר מגברים.
גילה פינקלשטיין: נשים רבות חוו הטרדה מינית בעוצמות שונות.
גילה פינקלשטיין: נשים רבות מופלות לרעה על-ידי המעבידים, שאינם ששים להעסיק נשים הרות ואמהות צעירות, כפי שאמרתי קודם.
גילה פינקלשטיין: נשים נשאלות שאלות אישיות, שאין מעלים על הדעת להפנות לגברים.
גילה פינקלשטיין: החברה רואה בנשים אחראיות בלעדיות לגידול ילדים.
גילה פינקלשטיין: אנשי עסקים מוכנים להשקיע במכוני כושר ובחופשות של עובדים, ונמנעים מאחזקת מעונות ופעוטונים.
גילה פינקלשטיין: יש עדיין מקומות שירות, כגון: מוסכי רכב, קבלנים, אינסטלטורים, שמנצלים את חוסר הידע ואת חוסר הביטחון של הנשים בתחומים הללו.
גילה פינקלשטיין: הדימוי הנשי משפיל.
גילה פינקלשטיין: תראו את עולם הפרסום וטקסי בחירת מלכת היופי.
גילה פינקלשטיין: בדיקת הספרים, ובמיוחד ספרי לימוד, חושפת את מקומן של הדמויות הנשיות, התכונות המיוחסות להן ותפקידן בחברה.
גילה פינקלשטיין: השופטים בבתי-המשפט באופן מיוחד מפלים את הנשים.
גילה פינקלשטיין: אפשר לראות את זה באופן הפנייה לנשים, בקטיעת הדיבור, בהערות של השופטים על תפקודן של הנשים.
גילה פינקלשטיין: אספתי וגיליתי 12 פסקי דין בתיק אינוס של נשים, שעוררו ביקורת ציבורית רבה, כאשר השופט מציין בפסק הדין כגון "הבחורה לבשה בגד מפתה", "הבחורה הלכה עם החברה בשעה 1:00 בלילה", הערות לא מתאימות שמשקפות השקפה אישית של השופט.
גילה פינקלשטיין: ידוע פסק הדין על הנערה מקיבוץ שמרת, שהנאשמים הוזכרו בשמותיהם ובשם משפחתם, ולעומת זאת המתלוננת באונס, אפילו לא הוזכר שמה, קראו לה "המתלוננת".
קריאות: כי היא קטינה.
גילה פינקלשטיין: קיימים אין ספור ממצאים מבישים על אפליה בבתי-המשפט.
גילה פינקלשטיין: יש לנו דוגמאות ל-28 משפטים של נשים שהואשמו בעבירות פליליות חמורות, שהשופטים החמירו בעונש בהשוואה לגברים שעברו עבירות דומות.
גילה פינקלשטיין: הן לא זוכו מחמת הספק, ומספר עסקאות הטיעון שנערכו איתן היה מועט בהשוואה לאלה שנערכו עם הגברים.
גילה פינקלשטיין: ב"עבירות נגד החיים", ואני מתכוונת לפגיעות גופניות, השופטים הקלו בעונשיהם של מי שפגעו בנשים, לעומת מי שפגעו בגברים.
גילה פינקלשטיין: כשהקורבן היה אישה, גם מספר ההרשעות היה קטן בהשוואה לגברים.
גילה פינקלשטיין: כאשר מטעם התביעה הופיעה אישה, העונשים היו קלים יותר.
גילה פינקלשטיין: כאשר הסניגורית היתה אישה, העונשים היו חמורים יותר.
גילה פינקלשטיין: צריך לדעת שההפליה בבתי-המשפט חייבת להיפסק.
גילה פינקלשטיין: אני אומרת שוב, שהכוח שלנו הוא באחדותנו.
גילה פינקלשטיין: צריך יחד לצאת להפגנות, כי זאת השפה שמבינים.
גילה פינקלשטיין: שיהיה לנו בהצלחה.
גילה גמליאל: תודה רבה לחברת-הכנסת גילה פינקלשטיין.
גילה גמליאל: כל ההצעות לסדר היום שעלו כאן היום יידונו בהרחבה בוועדה.
גילה גמליאל: אני רוצה לעבור לנושא הבא: נשים ערביות בעסקים.
גילה גמליאל: תציג בפנינו ממצאי סקר, שנערך על-ידי מכון יאפא בנצרת ביולי 2002, הגברת כיראם בלעום, מנהלת אגף נשים בעסקים מהמרכז היהודי-ערבי לפיתוח כלכלי.
כיראם בלעום: גברתי יושבת-ראש הוועדה, חברי-הכנסת, חברות הכנסת, משתתפות ומשתתפים, אני מברכת אתכם בהצלחה ובשיתוף פעולה.
כיראם בלעום: המרכז היהודי-ערבי לפיתוח כלכלי בשיתוף עם הג'וינט בישראל והרשות לעסקים קטנים, בביצוע מכון יאפא בנצרת, לראשונה ביצעו סקר בקרב נשים שהן בעלות עסקים ומנהלות עסקיות ערביות.
כיראם בלעום: ערכנו את הסקר בנובמבר 2002 עד יוני 2002.
כיראם בלעום: כ-1,5000 עסקים רשומים בקרב נשים ערביות.
כיראם בלעום: סקרנו מדגם מייצג של 300 נשים בעסקים מאזור המשולש, המרכז והצפון.
כיראם בלעום: המטרה במרכז היהודי-ערבי לפיתוח כלכלי היתה עידוד יזמות עסקית בקרב נשים, וגם חיזוק נשים שנמצאות עכשיו בעסקים.
כיראם בלעום: יש תופעה במגזר הערבי לגבי עסקים שמנוהלים על-ידי נשים.
כיראם בלעום: הנשים מגיעות עד נקודה מסוימת בניהול העסק, והן נתקעות שם.
כיראם בלעום: רצינו בסקר הזה גם רצינו לדעת מקרוב מה הצרכים של נשים ערביות בעסקים, שאנחנו כמרכז נוכל לקדם.
כיראם בלעום: רציתי להציג בפניכם את תוצאות הסקר, כולל המלצות.
כיראם בלעום: השתמשנו בשיטת איסוף נתונים כמותיים ואיכותיים.
כיראם בלעום: הסקר נערך בשיטת פנים אל פנים באמצעות שאלון מובנה.
כיראם בלעום: השאלה הראשונה נגעה להתפלגות לפי גיל בעת הקמת העסק לפי קבוצות.
כיראם בלעום: התוצאה היתה: 44.8% מנשות העסקים היו בגילאים 25 עד 34.
כיראם בלעום: 25.1% מהנשים – היו בגילאים 35-44.
כיראם בלעום: 24.4% - היו בגילאי 18-24.
כיראם בלעום: המצב המשפחתי של אותן נשות עסקים – 67% נשואות, 21% גרושות, ו-12% רווקות.
כיראם בלעום: ההתפלגות לפי מספר הילדים בבית: 43.8% יש להן שלושה או ארבעה ילדים; 23.5% יש להן ילד אחד או שני ילדים; 20.7% יש להן חמישה או שישה ילדים.
כיראם בלעום: התפלגות לפי שנות לימוד: 32% סיימו 11-12 שנות לימוד, 22.2% סיימו 13-15 שנות לימוד, 18.9% סיימו כיתה ח'.
כיראם בלעום: 16 שנות לימוד סיימו כ-10.6%.
כיראם בלעום: התפלגות לפי מוסד השכלה: נשים שנמצאות בעסקים שסקרנו – 39.4% סיימו תיכון, 26.8% סיימו חטיבת ביניים, 13.9% סיימו השכלה על-תיכונית ללא תואר, 13.2% סיימו אקדמיה.
כיראם בלעום: שאלנו האם הבעל עובד, והתשובה של 76% מהן היתה שהבעל עובד, ושל 24% מהנשים שהבעל לא עובד.
כיראם בלעום: גם שאלנו מה מעמדו של הבעל בעבודה.
כיראם בלעום: התוצאה היתה שב-56% מהמקרים הוא שכיר, וב-17% מהמקרים הוא עצמאי ומעסיק עובדים.
כיראם בלעום: ב-27% מהמקרים הוא עצמאי ולא מעסיק עובדים.
כיראם בלעום: התפלגות לפי שנות לימוד והשכלת הבעל – כאן יש שוני בין השכלת הנשים לבין השכלת הבעל.
כיראם בלעום: 33.2% מהם סיימו 11-12 שנים, וההבדל כאן הוא שקבוצת הגברים שסיימו 13-15 שנות לימוד מהווה 11.5%.
כיראם בלעום: לגבי מצבן הכלכלי במשפחה – של 72% מהם הוא בינוני, 10% עניים, ו-18% עשירים.
כיראם בלעום: כאן יש תופעה שרוב בעלות העסקים קיבלו את העסק מהמשפחה והאבא שלהן היה עצמאי: 51% מהנשים – האבא שלהן היה עצמאי וניהל עסקים, ולגבי 49% - האבא שלהן עבד כשכיר.
כיראם בלעום: נשאלה גם השאלה "מה העיסוק האחרון שלך בטרם הקמת או ניהלת את העסק הנוכחי?
כיראם בלעום: " 50% מהנשים אמרו שלא עבדו קודם.
כיראם בלעום: 12.6% עבדו בתפקיד בתחום השירותים, 10.3% עבדו במקצועות חופשיים.
כיראם בלעום: שאלנו מה מעמדן של הנשים בעבודה הקודמת – 40% עבדו כשכירות, ו-10% עבדו כעצמאיות.
כיראם בלעום: גם שאלנו האם הן ממשיכות לעבוד גם כבעלות עסקים וגם כשכירות.
כיראם בלעום: 93% מהנשים רק התמקדו בניהול העסק.
כיראם בלעום: 7% עבדו גם כשכירות וגם כבעלות עסקים, כשבעלות עסקים התמקדו בתחומי חינוך ועבודה קהילתית.
כיראם בלעום: כשהן נשאלו האם העסק הנוכחי הוקם ביוזמתן האישית, 80% אמרו לנו שכן ושזאת היוזמה האישית שלהן, 17% אמרו שלא, ו-3% אמרו שהן רק מנהלות את העסק.
כיראם בלעום: שאלנו איך הן מסווגות את העסק הנוכחי.
כיראם בלעום: 73.7% מסחרי – וזה הרוב, וזה המייחד את העסקים שמנוהלים על-ידי נשים ערביות, בתחום המסחר והשיווק ומתן שירותים, שכוללים מקצועות חופשיים, כמו: עריכת דין, ראיית חשבון, תיירות, מסעדנות.
כיראם בלעום: אלה הם שני הענפים המובילים, שנשים הובילו בענפי העסקים.
כיראם בלעום: אני רוצה לציין נקודה מאד חשובה, שהעסקים בקרב נשים התחילו בשנת 1991 עד שנת 2000 והגיעו ל-38.3%.
כיראם בלעום: בשנת 2001 היתה עלייה באחוזי הנשים שהקימו עסקים ב-14%.
כיראם בלעום: כאן רציתי לציין את הצורך הכלכלי של נשים לפנות לעסקים, שראו בזה אופציה יחידה, כי לא היו להן אופציות אחרות.
כיראם בלעום: לכן נשים ניהלו עסקים.
כיראם בלעום: מלבד זאת, כאשר המגזר היהודי והרשות הפלסטינית סגרו את הגבולות, היתה צמיחה פנימית ביישובים שהקימו עסקים רבים.
כיראם בלעום: 90% מהעסקים מוקמים ומנוהלים על-ידי נשים.
כיראם בלעום: אני רוצה לציין שני נתונים נוספים.
כיראם בלעום: שאלנו לגבי ההשקעה – 37.4% מהן השקיעו השקעה של 5000 דולר, 25.5% - השקיעו השקעה ראשונה של 5,000 עד 10,000 דולר.
כיראם בלעום: לגבי מחזור המכירות של העסק בשנה האחרונה – לגבי 28% מהנשים מדובר על מחזור של 100,000 שקל, לגבי 26% 100,000 עד 200,000 שקל, ולגבי 20.2% מחזור של 200,000 עד 300,000 שקל.
כיראם בלעום: אני רוצה לדבר על ההמלצות, וזה הסיכום של הסקר.
כיראם בלעום: על מנת לקדם את הנשים בעסקים וכדי לחזק את התופעה של העסקת נשים בעסקים, צריך להכשיר את הנשים בתחום היזמות באמצעות עריכת קורסים בתחום זה בצורה מסיבית ביישובים ערביים והקמת קרן מימון לעסקים בבעלות נשים.
כיראם בלעום: קרן זו תעניק הלוואות בריבית נמוכה, וחלק מההלוואות האלה יהפכו למענק לאחר מספר שנים.
כיראם בלעום: צריך להקים רשות ממשלתית, אשר מטרתה ללוות יזמיות ערביות בשלבי הקמת ותפעול העסק, במטרה לדאוג להמשכיות העסקים ולפיתוח מודלים של חיקוי על-ידי נשים אחרות.
כיראם בלעום: צריך לדאוג להקלות בארנונה ובמסים לנשות עסקים למשך תקופת זמן מוגבלת, בהתאם לרמתו הסוציו כלכלי של כל היישוב; להמשיך בהשקעה בשיפור רמת ההון האנושי במגזר הערבי; להקים קרן מלגות מיוחדת לנשים, אשר ממשיכות את לימודיהן האקדמיים; לתמוך בפעולות חברתיות ותרבותיות בקרב הנשים.
כיראם בלעום: פעולות אלה ייערבו את האישה בחיי החברה והכלכלה, ויניעו את הנשים להשתתף בשוק העבודה.
כיראם בלעום: תודה.
גילה גמליאל: אני רוצה להודות שוב לגברת כיראם בלעום, מנהלת אגף נשים בעסקים במרכז היהודי-ערבי לפיתוח כלכלי, שהציגה בפנינו את ממצאי הסקר שנערך על-ידי מכון יאפא בנצרת.
גילה גמליאל: אני רוצה לציין שדיברנו קודם על בעיית הייצוג של הנשים בתחום המוניציפלי.
גילה גמליאל: אני רוצה לקדם בברכה את סגנית ראש עיריית נתניה, ורד סוויד, שהגיעה לכאן היום, וגם את גבי בר זכאי ממעלה אדומים.
גילה גמליאל: תודה שהגעתם לכאן.
גילה גמליאל: נצטרך לייחד ישיבה ספציפית לתחום המוניציפלי, כדי שהייצוג יהיה הולם ולא נצטרך לספור בשתי אצבעות את הנשים שמכהנות כראשי ערים במדינת-ישראל.
ורד סויד: אני רוצה להודות לך.
ורד סויד: נמצאת אתנו גם אלה גרא, שהיא מנכ"ל שדולת הנשים, והיא סגנית ראש המועצה בכפר שמריהו.
ורד סויד: הקמנו את הפורום של סגניות ראשי ערים וראשי מועצות.
ורד סויד: אנחנו מאד שמחות להשתתף כאן בישיבה.
ורד סויד: אנחנו מקוות ומרגישות, שהתוצאות של הפעילות שלכם בכנסת – של כל אחת בתחום שלה בשירות המדינה – משיקות ומשפיעות על היכולת שלנו.
ורד סויד: אני מקווה שלקראת הבחירות המוניציפליות כוחנו באמת יילך ויגדל.
ורד סויד: תודה.
גילה גמליאל: אנחנו מאחלים לך בהצלחה.
גילה גמליאל: הגברת מלי פינטו, יושבת-ראש סיעת הליכוד בנעמ"ת, בבקשה.
מלי פינטו: תודה גילה חברתי, יושבת-ראש הוועדה.
מלי פינטו: אני מאחלת לך בהצלחה.
מלי פינטו: אני מגיעה לפה מדי שנה, ותראו איזה פלא – אני חושבת ושואלת את עצמי, האם אנחנו חוזרות אחורה או שאנחנו מתקדמות.
מלי פינטו: אני אומרת: תראו, בכל זאת יש יותר חברות-כנסת, יש יותר נשים שהגיעו לכל מיני משרות בכירות.
מלי פינטו: כשאני מסתכלת ורואה את הנתונים שחיה ג'משי וציונה קניג יאיר הביאו, אני אומרת שאנחנו חוזרים אחורה ולא הולכים קדימה.
מלי פינטו: אני שואלת איפה הטעות שלנו הנשים.
מלי פינטו: האם אנחנו פוחדות מהגברים?
מלי פינטו: נכון שלגברים מבחינה עובדתית יש מוח יותר גדול, אין מה לעשות.
יעל שמרגד: מה פתאום.
מלי פינטו: זה נמצא במחקרים.
מלי פינטו: אבל זה לא אומר שלגברים יש יותר שכל או שיש להם פוטנציאל יותר גדול מנשים.
מלי פינטו: אנחנו צריכות להיות, לפי דעתי, יותר אפקטיביות בנושאים הללו.
מלי פינטו: גילה נגעה בנושא שרציתי מאד לגעת בו – בנושא הרשויות המקומיות.
מלי פינטו: בעוד שנה יתקיימו בחירות לרשויות המקומיות.
מלי פינטו: אני מאד רוצה שגילה גם בשנה הזאת תתעסק בנושא של נשים והרשימות המקומיות.
מלי פינטו: אחרי ששמעתי את הנתונים של ציונה קניג יאיר, הייתי מאד שמחה אם היה קם גוף לעניין הזה.
מלי פינטו: יכול להיות שאת צודקת.
מלי פינטו: את אומרת שנשים אינן יכולות להתלונן על המשכורת שלהן, כי הן פוחדות לשאול למה הן מרוויחות פחות מהגבר שיושב לידן ועושה את אותה עבודה.
מלי פינטו: צריך שיהיה חוק שיאכוף את זה, כמו שיש גוף של מס הכנסה וגופים אחרים.
מלי פינטו: רק כך תהיה איזושהי רתיעה בנושא הזה.
מלי פינטו: מאחר שאני מתעסקת בהכשרה מקצועית, אני רוצה להעביר מסר לנשים רבות שלא יכולות להתלונן ולא יכולות להציג את עצמן.
מלי פינטו: לגבי הסקר שעשתה נעמ"ת לפני חודשיים - אני הייתי יושבת-ראש האגף להכשרה מקצועית בנעמ"ת – נתון אחד אני רוצה להביא לכם, והוא מתקשר לדברים שאמרה הגברת חיה ג'משי.
מלי פינטו: 85% מהנשים עדיין מתעסקות בענייני בית, וזה אומר שגם כשהן הולכות לעבודה, הן חושבות האם הילד חזר מבית-הספר, האם הוא אכל או לא אכל, האם הוא הלך לחוג או לא.
מלי פינטו: בזה הבעל לא מתעסק.
מלי פינטו: אני מאד מקווה שהנושא של הרשויות המקומיות יעלה לסדר היום.
גילה גמליאל: תודה רבה למלי פינטו, יושבת-ראש סיעת הליכוד בנעמ"ת.
גילה גמליאל: אנחנו עוברים לנושא תעסוקת נשים בישראל.
גילה גמליאל: הגברת אביבה בטאט, ראש תחום באגף עבודה ושכר בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה תציג לנו כרגע נתונים עדכניים.
אביבה בטאט: הנתונים שעליהם אני מדברת מבוססים על סקרי כוח אדם, שנערכים בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מאז 1955.
אביבה בטאט: בסקירה אני אתרכז בהתפתחות של כוח העבודה הנשי בישראל, כשאני מפעם לפעם אתייחס לנושאים העדכניים בשנת 2002.
אביבה בטאט: את ההרצאה הזאת היתה אמורה להעביר הגברת מרב פסטרנק, שלצערי חלתה, ולכן אני אמלא את מקומה.
אביבה בטאט: זה גרף שמראה מה שיעור ההשתתפות של נשים וגברים בכוח העבודה.
אביבה בטאט: אנחנו רואים שבכל התקופה אחוז הנשים - שהוא הקו התחתון - הולך ועולה, ואילו אחוז הגברים יורד, כלומר: יש לנו התכנסות לאיזשהו אחוז זהה בהשתתפות בכוח העבודה של גברים ונשים.
אביבה בטאט: אם תשימו לב, הנשים היהודיות משתתפות יותר בכוח העבודה מאשר כלל הנשים.
אביבה בטאט: הגידול בשיעורי ההשתתפות בכוח העבודה של הנשים מתחיל בשנות ה-60, אז היה מדובר על 28% השתתפות בכוח העבודה והיום הגענו ל-48.4%, שזה גידול משמעותי.
אביבה בטאט: מה משפיע על ההשתתפות בכוח העבודה של נשים?
אביבה בטאט: אחד הדברים שמשפיע הוא ההשכלה.
אביבה בטאט: אנחנו יודעים שבהשכלה של 16 שנות לימוד ויותר נשים וגברים משתתפים באופן דומה בכוח העבודה, והאחוז מגיע לשמונים ומשהו אחוז מכלל האוכלוסייה בעלת 16 שנות לימוד ויותר.
אביבה בטאט: אם נראה מה קרה בשבע השנים האחרונות להשכלה, נראה שיש גידול מ-12% עד קרוב ל-20% מקרב כלל הנשים שהן בעלות השכלה של 16 שנות לימוד ויותר, כלומר: יש גידול מאד גדול בהשכלה, ויש גידול מקביל כשאנחנו רואים את ההשכלה הקצת יותר נמוכה של 13 פלוס שנות לימוד.
אביבה בטאט: במקביל, אנחנו רואים את הקו האדום עוקב אחריהן בגובה זהה, שהוא הגידול בהשתתפות בכוח העבודה בכלל האוכלוסייה.
אביבה בטאט: זה אומר שהשינוי בהשכלה הוא אחד הגורמים החשובים ביותר להשתתפות יותר גדולה בכוח העבודה.
אביבה בטאט: דבר שני שמשפיע הוא מספר ילדים.
אביבה בטאט: כמו שאנחנו רואים, מספר הילדים הולך ויורד במשק הבית.
אביבה בטאט: הוא היה בסביבות קצת יותר מ-2.5 ילדים למשפחה בשנת 1987 ועכשיו הוא מגיע ל-2.18.
אביבה בטאט: אנחנו רואים שני כוחות: פחות ילדים בבית והשכלה יותר גבוהה.
אביבה בטאט: כל זה מביא לגידול בהשתתפות בכוח העבודה.
אביבה בטאט: אם אנחנו מדברים על נשים נשואות, עד שנת 1973 היה מקובל שנשים נשואות יושבות בבית יותר מאשר נשים לא נשואות.
אביבה בטאט: בשנה הזאת התהפך הגלגל, והנשים הנשואות מתחילות להשתתף הרבה יותר בכוח העבודה.
אביבה בטאט: כשאנחנו מדברים על היקף העבודה, אנחנו מדברים על מעורבות בעבודה.
אביבה בטאט: ככל שהיקף העבודה או מספר השעות שהנשים עובדות הוא יותר גדול, כך המעורבות היא יותר גדולה.
אביבה בטאט: אם תזכרו, ראינו עלייה לגבי נשים נשואות עד שנת 1973 – זאת בעצם העלייה באחוז השייכות לכוח העבודה.
אביבה בטאט: אנחנו רואים ירידה באחוז העובדות חלקית.
אביבה בטאט: אם אנחנו מסתכלים איך הנשים עובדות, נראה ש"בדרך כלל מלא" גדל מאד במשך השנים, וה"בדרך כלל חלקי" יורד.
אביבה בטאט: אם נסתכל על הסיבות לכך שנשים בכלל לא רוצות לצאת לעבודה, ניזכר שפה דיברו על הבית.
אביבה בטאט: אנחנו רואים את הקו האדום שצונח לו מ-30% ל-15%, ואלה נשים שאומרות שהן לא יכולות לעבוד עבודה מלאה, בגלל שהן צריכות לטפל בילדים.
אביבה בטאט: לעומת זה, גדל אחוז הנשים שעובדות במשרה חלקית בגלל שהן לומדות.
אביבה בטאט: הקו הוורוד מראה נשים שמחפשות עבודה מלאה ולא מוצאות, והוא מושפע מרמת האבטלה בתקופה הזאת.
אביבה בטאט: אם נסתכל על ממוצע שעות עבודה של נשים וגברים, נראה הפרש גדול ביניהם.
אביבה בטאט: אנחנו נבדוק ממה נובע ההפרש הזה.
אביבה בטאט: ההפרש הזה נובע משתי סיבות.
אביבה בטאט: בואו נראה מה קורה במשרה חלקית – שם גברים ונשים עובדים אותו דבר.
אביבה בטאט: במשרה מלאה – יש הבדל של כחמש-שש שעות.
אביבה בטאט: הוא כנראה נובע מכך שהן עובדות פחות שעות נוספות וגם מהטבות שיש לנשים אמהות לילדים שעובדות בכל מיני מגזרים.
אביבה בטאט: אם אנחנו שואלים במה עובדות נשים, נראה ששום דבר לא השתנה.
אביבה בטאט: הנשים עם צווארונים ורודים הן עדיין מורות ומזכירות.
אביבה בטאט: אנחנו מדברים פה על תקופה של כ-13 או 15 שנה, ותאמינו לי שבשנת 2002 הנתונים האלה לא השתנו.
אביבה בטאט: אבל בכל זאת יש תקווה.
אביבה בטאט: אנחנו לקחנו כמה משלחי יד גבריים, ובדקנו מה קרה שם.
אביבה בטאט: ראינו שבכל זאת יש חדירה של נשים למקצוע הניהול.
אביבה בטאט: אנחנו רואים שהאחוז שלהן עלה מ-15% מכלל המנהלים ל-30% מכלל המנהלים, שזה שיפור משמעותי.
אביבה בטאט: אם ניקח את השופטות ואת עורכות-הדין, אנחנו רואים שיש גם שיפור שם, אבל מצד שני שמעתי את הגברת שקד, שאמרה שיש עם זה בעיה, כי יש שם יותר מדי נשים, ואז השכר יורד.
אביבה בטאט: אנחנו רואים שבהנדסה יש עוד הרבה מה לעשות.
אביבה בטאט: אם נסתכל על אחוז הבלתי מועסקות, נראה תופעה מעניינת – הקווים עוברים פחות או יותר אותו דבר, כשאנחנו רואים שבסוף ההבדל באחוז הבלתי מועסקים, הגברים והנשים, מצטמצם.
אביבה בטאט: בדרך כלל האחוז היה דומה מאד.
אביבה בטאט: אם נסתכל מה הן הסיבות, ונראה מה הוא אחוז הבלתי מועסקות לפי שנות לימוד, נראה שאחוז הבלתי מועסקות יורד ככל שההשכלה היא גבוהה.
אביבה בטאט: בואו נראה את ההבדל בין גברים לנשים – אנחנו רואים שההבדלים הגדולים באחוזי האבטלה בין גברים לנשים הם בשנות הלימוד הבינוניות – 10-11 עד 13-15.
אביבה בטאט: נשים שלמדו 16 פלוס שנים הן פחות מובטלות מאשר הגברים.
אביבה בטאט: אני רוצה להסתכל על ענף שנחשב לענף הגבוה ביותר, ולראות מה קורה בהיי-טק ואיך הנשים נכנסות להיי-טק.
אביבה בטאט: בניגוד למה שקורה בכלל המשק, שאחוז הנשים הולך וגדל בכלל המועסקים במשק, בכל התקופה הזאת האחוז הזה פחות או יותר נשאר קבוע בענף ההיי-טק, כלומר: נשים מועסקות מעט מאד בענף ההיי-טק לעומת גברים, והן שומרות על המצב הזה, כנראה בגלל חוסר היכולת להיות מחויבות מאד למקום העבודה.
אביבה בטאט: הקצה השני הוא המקום שבו לנשים יש פחות זכויות, שזה חברות כוח אדם.
אביבה בטאט: אנחנו רואים ששיעור הנשים שעובדות באמצעות חברות כוח אדם הוא הרבה יותר גדול מאשר הגברים והרבה יותר גדול מאשר השיעור שלהן בכלל המשק.
אביבה בטאט: אם אני אנסה לסכם את מה שאמרתי, השינויים הם אמיתיים, ואנחנו רואים אותם לאורך תקופות ארוכות.
אביבה בטאט: העלייה בהשתתפות כוח אדם ונגישות השוק נובעת מעלייה בהשכלה, ירידה במספר הילדים, בנייה של כל מיני אפשרויות, כמו: מעונות, חוקים סוציאליים וכו', וגם שינוי חברתי שאומר שנשים צריכות לממש את עצמיותן.
גילה גמליאל: אני רוצה להודות לגברת אביבה בטאט, ראש תחום אגף עבודה ושכר בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שהציגה בפנינו את הנתונים העדכניים בנושא תעסוקת נשים בישראל.
גילה גמליאל: הגברת פנינה רוזנבלום הוזמנה לכאן כאשת עסקים, והיא רוצה לומר מספר מילים.
פנינה רוזנבלום: קודם כל, אני רוצה לאחל לך בהצלחה ולהודות לך שהזמנת אותי, גילה.
פנינה רוזנבלום: אני רואה שמהר מאד השתלבת ואת משתלבת בכנסת – בהצלחה.
פנינה רוזנבלום: אני רוצה לומר לכם שאני באה מהמגזר העסקי.
פנינה רוזנבלום: אני רוצה להודות על האפשרות שהיתה לי קודם כל להעסיק כל כך הרבה נשים – ומועסקות אצלי לפחות 80% נשים.
פנינה רוזנבלום: אני רוצה לומר לכם כאחת ש"עשתה את זה", שאין אישה שלא יכולה "לעשות את זה".
פנינה רוזנבלום: זה כל-כך תלוי בנו.
פנינה רוזנבלום: אני יודעת שיש פערים בשכר, אני יודעת שיש פערים בין גבר לאישה, אבל בסך הכל בגדול, כשאישה רוצה להצליח, היא מצליחה ואף אחד לא יכול לעצור אותה.
פנינה רוזנבלום: אנחנו צריכים לעשות הרבה מאד דברים ולעזור לנשים, כי לא לכל אחד יש מזל ויכולת להצליח, אולי כמו שאני הצלחתי, אבל בהחלט אני מאמינה שהוועדות האלה הן חשובות.