GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שגיא בלשה: מעבר לזה, כשחבר הכנסת שטרן לא היה הכנסנו גם את משרד הקליטה לוועדת החריגים.
שגיא בלשה: אני מקווה שקלאודיה, שעוסקת בנושא, תשב שם.
שגיא בלשה: היא תדע לומר מה ההבדל בין הנדסת רכבות להנדסת בניין, למשל, כי זה לדעתי הגבול שבו לא צריך לתת אפשרות.
שגיא בלשה: אבל לא אני אקבע את זה, אלא ועדת החריגים.
יורי שטרן: שוב, המטרה שלנו היא לאפשר לאנשים האלה לצאת לדרך, ולא להיתקע בעוני, הם וילדיהם.
יורי שטרן: אנחנו מכירים בקושי המיוחד שיש להם, משום שהם צריכים או צריכות לטפל בילדים קטנים.
יורי שטרן: המטרה אינה מצומצמת לקבלת תואר ראשון, כי היא מתייחסת לכמה מצבים: תואר ראשון, תעודת הנדסאי, תואר שני.
יורי שטרן: כשאתה מגדיר זאת כחריגים, אפילו מבחינה כמותית זה במסגרת צרה בהרבה.
שגיא בלשה: זאת המטרה.
יורי שטרן: אם בתוך המהלך הזה תהיה ועדה מיוחדת לקביעת זכאות לתואר שני, לעומת המסה הגדולה של תואר ראשון, זה יהיה נכון יותר מוועדת חריגים.
שגיא בלשה: לוועדת החריגים קוראים כך כי יכולים להיות גם חריגים לעניינים אחרים, וזה דווקא משרת את המטרה.
שגיא בלשה: לכל כלל יש יוצאים מן הכלל.
אתי לבני: אנחנו אומרים שתואר שני זה לא חריג.
יורי שטרן: כשאתה מגדיר את זה כחריג אתה מצמצם את זה מאוד.
יורי שטרן: יש דברים שהם חריגים.
יורי שטרן: נגיד שלגבי תואר שני תהיה אינסטנציה אחרת, זו לא קבלת זכאות כמעט מובנת מאליה כמו בתואר הראשון, אלא יש ועדה מיוחדת למיון ולהמלצות.
יורי שטרן: אבל היא לא צריכה להיקרא "ועדת חריגים".
יורי שטרן: ועדת חריגים היא ממש לחריגים.
שגיא בלשה: קודם כול, לא צריך להסתיר: הרעיון הוא לתת אפשרות למי שאין לו תואר בכלל.
יורי שטרן: זה לא הרעיון שלי.
יורי שטרן: אולי זה הרעיון שלך.
שגיא בלשה: זאת תפיסת העולם.
יורי שטרן: לא, אני קוטע אותך כי זאת לא תפיסת העולם של המציעים של החוק.
שגיא בלשה: אני מייצג את מה שכתוב כאן.
שגיא בלשה: זה מה שמאחורי ההצעה הזאת.
שגיא בלשה: אני לא מייצג אותך.
יורי שטרן: אנחנו מבקשים לשנות זאת.
שגיא בלשה: אנחנו מתאמים הכול אתכם, ובעקבות זה הכנסנו את הסעיף הזה.
שגיא בלשה: זה לא היה בטיוטות קודמות.
שגיא בלשה: ועדת החריגים נותנת מענה כך שכולם יהיו מרוצים.
שגיא בלשה: מבחינתנו המטרה המרכזית עדיין תהיה תואר ראשון, אבל זה נותן אופציה למצבים חריגים, לעניין מקצועות בלתי שימושיים בישראל.
שגיא בלשה: זה כן מאפשר להיכנס לשם.
שגיא בלשה: אני לא רוצה ליצור מצב שבו אדם שיש לו מקצוע שאפשר ללמוד אותו בישראל ואפשר למצוא באמצעותו עבודה בישראל ייכנס פנימה.
שגיא בלשה: אני לא רוצה שהנדסת בניין תיכנס.
יורי שטרן: איך תסביר את זה?
יורי שטרן: אישה, יש לה תואר ראשון או שני במקצוע רלוונטי, והיא מקבלת הבטחת הכנסה.
יורי שטרן: מה, זה מרצונה החופשי?
יורי שטרן: היא רוצה להתבטל ותמורת 2,000 ללמוד עוד משהו?
יורי שטרן: יש לה ילדים קטנים.
שגיא בלשה: אני מכיר אישה שיש לה תואר ראשון בכלכלה ובמינהל עסקים, בהצטיינות וגם תעודה בהנהלת חשבונות.
שגיא בלשה: היא לא מוצאת עבודה משנת 1999.
שגיא בלשה: יש מקרים.
יורי שטרן: מה אתה מסיק מהסיפור הזה?
שגיא בלשה: אני מסיק שאי-מציאת עבודה לא נובעת בהכרח מהמקצוע.
שגיא בלשה: נתתי דוגמה למקצוע דרוש.
שגיא בלשה: לא תמיד זה תלוי במקצוע, זה תלוי באדם, זה תלוי בהמון דברים.
יורי שטרן: תחזור למתכונת שלנו.
יורי שטרן: אישה כזאת, שיש לה מקצועות מצוינים, ולא מוצאת עבודה בשוק, איך היא חיה?
יורי שטרן: אם היא חיה מהבטחת הכנסה, זה אומר שבמקרה שלה משהו לא בסדר.
שגיא בלשה: אז מה ההצעה?
שגיא בלשה: לשלוח אותה ללמוד עוד משהו?
שגיא בלשה: מה יותר שימושי מזה?
יורי שטרן: אתה צריך לסייע לה.
יורי שטרן: אתה מעדיף שהיא תקבל הבטחת הכנסה כל החיים?
מאירה בסוק: טוב, זה מקרה פרטי.
יורי שטרן: אני רוצה לקחת את המקרה הזה.
יורי שטרן: אני לא מכיר אותה, אבל כנראה משהו לא בסדר.
יורי שטרן: כנראה שלתפקידים שהמקצוע הזה מפנה אליהם לא מקבלים בחורה כזאת.
יורי שטרן: אני לא יודע למה, אני רק קובע עובדה.
יורי שטרן: אם כמה שנים היא לא מוצאת עבודה, זו כבר לא בעיה פרטית שלה, זו גם בעיה שלנו.
יורי שטרן: יש שתי אפשרויות: שהיא תמשיך כל החיים לקבל הבטחת הכנסה, למרות המקצוע הטוב שיש לה תיאורטית – כי על זה אנחנו מדברים; או סוללים לה מסלול של כמה שנים, שמאפשר לה סיכוי נוסף.
יורי שטרן: מה האינטרס הציבורי שהיא תמשיך לקבל הבטחת הכנסה?
יורי שטרן: הרי זאת האפשרות.
יורי שטרן: או הבטחת הכנסה או מלגה כזאת, שנותנת סיכוי לצאת.
שגיא בלשה: אם היא במקצוע מאוד נדרש ולא מצאה עבודה, אולי יש לזה סיבות אחרות.
אתי לבני: היא צריכה מבחן תעסוקה.
אתי לבני: איך היא יכולה לשבת ולקבל?
כרמית נאור: יש כאלה שעובדות בשכר נמוך, אסור לשכוח את זה.
כרמית נאור: לא כל אוכלוסיית האימהות החד-הוריות הן נשים שלא מוצאות עבודה.
כרמית נאור: נהפוך הוא: דווקא אחוז גבוה מהאימהות החד-הוריות שמקבלות הבטחת הכנסה עובדות בשכר מאוד נמוך.
כרמית נאור: יש להן השלמה.
אורנה וירקוביצקי: הן לא יושבות בבית, הרוב עובדות.
אורנה וירקוביצקי: אבל לא תמיד במשרה שמקנה להן כבוד.
יורי שטרן: הנימוק שלך לא משכנע.
יורי שטרן: אתה דן בשני מסלולים, לא בשלושה מסלולים.
יורי שטרן: זה לא מסלול עבודה נורמלי – או המלגה הזאת או קבלת הבטחת הכנסה.
יורי שטרן: זה שני מסלולים: או קבלת הבטחת הכנסה או יציאה מהמעגל, מתן סיכוי ליציאה מהמעגל.
יורי שטרן: איזה תיעדוף יש כאן?
יורי שטרן: ברור שעדיף לצאת ממעגל העוני, ממעגל הגטו הזה.
שגיא בלשה: או כן או לא.
שגיא בלשה: לא כולן תצאנה, זה לא מובטח שהיא תגמור את הלימודים.
שגיא בלשה: מעבר לכך, זה עניין של העדפה.
יורי שטרן: של מי ההעדפה?
שגיא בלשה: זה עניין של תפיסת עולם.
שגיא בלשה: אני נותן לה, כאילו, מתקציב המדינה, שלוש שנים.
יורי שטרן: לא, זאת הטעות הבסיסית.
יורי שטרן: אני חוזר בי לגמרי מהאופציה שזה יהיה תקציב מיוחד.
יורי שטרן: זה יהיה תקציב שמעבירים מהביטוח הלאומי.
יורי שטרן: כך תבינו חד-משמעית שזה לא מתקציב המדינה במובן של הוצאה נוספת, זה תחליף להבטחת הכנסה.
יורי שטרן: לכן תואר שני, תואר הנדסאי, תואר ראשון – אין עדיפויות.
יורי שטרן: העדיפות ניתנת לאישה עצמה, ואני מסכים שבתואר שני צריכה להיות מסננת נוספת.
חנוך צמיר: אז ועדה מיוחדת שתדון בענייני תואר שני, זה הכול.
חנוך צמיר: לא ועדת חריגים.
יורי שטרן: כעיקרון האישה מקבלת מהמדינה, והשאלה היא רק איך היא מקבלת את הכסף: כהשלמת הכנסה, כדי להמשיך לחיות בעוני, או כמלגת לימוד, כדי שיהיה לה סיכוי לצאת מזה.
יורי שטרן: אין כאן שום עדיפויות.
יורי שטרן: העדיפות שלכם שרירותית לחלוטין.
יורי שטרן: סתם קבעתם שאתם חושבים שתואר ראשון עדיף.
יורי שטרן: זה תנאי השוק?
יורי שטרן: מי אמר?
יורי שטרן: זו לא עזרה סוציאלית, זו לא הוצאה תקציבית, זה מסלול שמאפשר למקבלי הבטחת הכנסה, ורק להם, להגדיל את הסיכויים שלהם להיות פרודוקטיביים ולהרוויח יותר.
יורי שטרן: במסגרת הזאת אין שום תיעדוף לא להשכלה כזאת ולא להשכלה אחרת, רק להשכלה שמאפשרת מציאת פתרון טוב יותר ממה שיש להם.
יורי שטרן: ומה שיש להם זה הבטחת הכנסה.
שגיא בלשה: אני מוכן לבדוק הכול.
שגיא בלשה: זו לא החלטה אישית שלי, זו החלטה משותפת.
אתי לבני: אני מציעה לא לקרוא לוועדה הזאת בשם "ועדת חריגים".
אתי לבני: יש ועדה, והיא תדון בשני מסלולים: מקרים חריגים לכל העניין, ומסלולי תואר שני, זה ייתן את הפתרון.
אתי לבני: תואר שני הוא לא חריג, אלא הבדיקה תהיה לאור הנתונים, אם אפשר למצוא עבודה או לא.
אתי לבני: לא נקרא לזה ועדת חריגים.
אתי לבני: הבעיה היא בעיקר בסכום, תקציב המיזם.
אתי לבני: התקציב לא יכול להיות תקציב סגור.
אתי לבני: אם כן, אתה עשוי לזרוק מהמערכת הזאת הרבה מאוד אנשים, למשל את כל התואר השני, למשל כל מיני סוגים של רכישת השכלה.
אתי לבני: התקציב צריך להיות תקציב פתוח.
יורי שטרן: יש מקרים אחרים שבהם מתקציבי המוסד לביטוח לאומי מעבירים כסף למערכת חיצונית?
אורנה וירקוביצקי: לא בהבטחת הכנסה.
אורנה וירקוביצקי: הגמלה הזאת היא לא ביטוחית, היא ממומנת כולה על-ידי האוצר.
אתי לבני: זה אותו כיס, זה אפילו לא שני כיסים.
אורנה וירקוביצקי: זה לא כמו קצבת זקנה או קצבת נכות, שהן גמלאות ביטוחיות.
יורי שטרן: אבל יכולה להיות שיטה של זיכוי, והתקציב שלכם יצטמצם לפי מספר מקבלי המלגות.
כרמית נאור: את זה האוצר צריך לעשות.
אתי לבני: לגבי סעיף 1, אחרי "השכלה אקדמית" הייתי כותבת "או השכלה אחרת, המקנה תעודה המוכרת על-ידי מה"ט או משרד ממשלתי אחר, ונעשית במתכונת לימודים מלאה".
שגיא בלשה: אני לא מכיר את נושא מה"ט.
שגיא בלשה: אני מוכן לבדוק את זה, וגם להיפגש עם מישהו שמתמצא, מישהו ממה"ט.
חנוך צמיר: יש הנהלה למה"ט.
חנוך צמיר: שאול בן משה.
מרב ישראלי: בתקנות הבטחת הכנסה, כשכותבים מה לא ייחשב, יש הגדרה: "מוסד שבמטרותיו להכשיר את תלמידיו לבחינות ממשלתיות או למתן השכלה מוכרת על-ידי משרד ממשלתי או לפי כל דין".
אורנה וירקוביצקי: לזה התכוונתי.
מרב ישראלי: זה בתקנה 6א(5)(א).
אתי לבני: יש כאן הערות.
אתי לבני: למה צריך את סעיף 13?
שגיא בלשה: כדי שלא ישללו לו.
אתי לבני: אפשר למחוק, ולכתוב שקבלת הלוואה נחשבת משהו שלא גורע מהזכאות.
אתי לבני: זה מובן מאליו.
אתי לבני: וכמובן נקבע חמש שנים, עם אתנחתא אחרי שנתיים, אם אתם רוצים, כדי לראות מה קורה.
אתי לבני: פחות מחמש שנים זו עבודה בעיניים.
מרב ישראלי: צריך גם להבהיר שזה ימשיך לאלו שהתחילו לקבל.
אתי לבני: כן, יסתיים למי שהתחילו לקבל במהלך חמש השנים.
יורי שטרן: עוד משהו: מה זה "תוכנית לימודים מלאה"?
יורי שטרן: כמובן לא פעם בשבוע, אבל אישה עם ילדים קטנים תצטרך לפרוס את הלימודים.
יורי שטרן: צריך גמישות מסוימת.
שגיא בלשה: תוכנית לימודים מלאה היא 20 שעות בשבוע מקסימום.
שגיא בלשה: זה כמו חצי משרה.
שגיא בלשה: לא נסכים בשום פנים לרדת מזה.
אתי לבני: זה מקובל עלי.
מאירה בסוק: יש נשים נשואות שלא יקבלו את האפשרות הזאת.
מאירה בסוק: אני לא בטוחה שזה יעמוד במבחן בג"ץ.
אתי לבני: בואי נתמודד עם זה אחר כך.
שגיא בלשה: זכות המדינה לעצב כלי מדיניות מיוחדים לאוכלוסיות חלשות.
שגיא בלשה: אימהות חד-הוריות נהנות מעוד זכויות, ואין עתירה לבג"ץ.
יורי שטרן: קודם כול, האפשרות להיות חד-הורית פתוחה בפני כל אישה נשואה.
קריאה: יש נשים שעושות את זה.
שגיא בלשה: וזה יעודד אותן לעשות את זה.
יורי שטרן: אתה יודע מה הפתרון היחיד?
יורי שטרן: קצבת ילדים גבוהה.
יורי שטרן: זה מאפשר לאישה חד-הורית להתקיים גם לבד, ואז כל הדברים האלה הרבה פחות נחוצים.
יורי שטרן: במערכת שיש לנו, אם לא נותנים לנשים עזרה במצב של חד-הוריות, פשוט עושים עוול לדור שלם של ילדים.
יורי שטרן: נכון שזה מעודד גירושים פיקטיביים.
יורי שטרן: מה לעשות?
יורי שטרן: המחיר כבד מדי לאכזריות.
אתי לבני: עד איזה גיל הילדים צריכים להיות?
כרמית נאור: לפי ההצעה כאן זה עד גיל 18.
אורנה וירקוביצקי: אצלנו זה עד גיל 20-21, אם הילדים בצבא או בשירות לאומי.
אורנה וירקוביצקי: אין הגבלה לגיל האישה אצלנו.
כרמית נאור: לפי המתכונת הזאת, אין הגבלה לגיל האישה.
כרמית נאור: אבל יש הגבלה אחרת: ילד אחד או יותר עד גיל 18.
יורי שטרן: זה הקריטריון הרגיל לקבלת הבטחת הכנסה.
אורנה וירקוביצקי: לא, אצלנו גם אם יש ילד בן 20 ומקבלים הבטחת הכנסה, חשבנו שאין מקום לשלול זכאות בגין לימודים.
אורנה וירקוביצקי: אנחנו רצינו תיקון חקיקה שיהיה הוגן כלפי האוכלוסייה, שיקיף את כל מי שזכאי להבטחת הכנסה ונמצא לפחות שנתיים במערכת.
אורנה וירקוביצקי: מה זה משנה אם זו אישה חד-הורית, אשתו של נרקומן או מישהי שעובדת בשכר נמוך ויש לה ילדים בוגרים?
אורנה וירקוביצקי: עצם זה שהיא בהבטחת הכנסה ונמצאת במערכת שנתיים ועדיין זכאית, בין שהיא עובדת ובין שהיא לא עובדת.
אורנה וירקוביצקי: חשבנו שנכון יותר, בשנת 2005, להחליט שלימודים לא שוללים זכאות ובתנאי שהאישה מקיימת את כללי הזכאות: עובדת כשהיא צריכה, מתייצבת בלשכה אם היא חייבת.
אורנה וירקוביצקי: זה לא תענוג גדול לקבל הבטחת הכנסה.
אתי לבני: כמה נשים נכנסות כך?
אורנה וירקוביצקי: אין לי הנתון.
אורנה וירקוביצקי: אביא לכם בפעם הבאה נתון: לכמה אנשים הפסקנו גמלה בגין לימודים בשנתיים האחרונות.
אורנה וירקוביצקי: יש לי נתון כזה.
יורי שטרן: אני חושב שעמדתכם נכונה וצודקת.
יורי שטרן: אבל אם נוכל לקבוע כאן פתרון, מסלול, אפילו לחד-הוריים, ובעוד שלוש שנים נעשה בדיקה ונראה שזה מוציא את האנשים מהבטחת הכנסה – אולי גם העמדה לגבי האוכלוסיות האחרות תתחזק.
יורי שטרן: אפשרות אחרת היא שאתם כמוסד ממשלתי, דרך השר הרלוונטי, שהיום הוא גם ראש הממשלה, תעבירו את זה בממשלה.
כרמית נאור: התחלנו להריץ את זה.
כרמית נאור: זה עבר אישור של מועצת המוסד, אבל עוד לא התקבל אישור של מנהלת המוסד.
כרמית נאור: אנחנו פועלים לקידום החקיקה הזאת במקביל.
כרמית נאור: מדיונים שהיו אנחנו יודעים שיש התנגדות של האוצר.
אתי לבני: אתם צריכים להביא מספרים.
כרמית נאור: יש מספרים, העלות גבוהה בהרבה.
כרמית נאור: אין מה לומר.
אתי לבני: אתם לא מסתכלים על הכנסת בן הזוג?
אורנה וירקוביצקי: אנחנו תמיד מסתכלים.
אורנה וירקוביצקי: אנחנו מדברים רק על מי שבתוך המערכת שלנו, ושם בודקים את ההכנסות של שני בני הזוג.
יורי שטרן: כמובן, אם המדינה רוצה להיות מתקדמת, היא צריכה לעודד לימודים.
יורי שטרן: אבל משרד האוצר בעד קדמה, אבל במדינות אחרות, לא אצלנו.
דריה חזקין: אני ממשרד ראש הממשלה, אנחנו מייצגים הרשות לקידום מעמד האישה.
דריה חזקין: אני רוצה להצטרף לעמדה של המוסד לביטוח לאומי.
דריה חזקין: לדעתי הפתרון הזה, שהוא חיצוני לחוק, הוא לא פתרון נכון, בפרט כאשר הוא כפוף למגבלת תקציב.
דריה חזקין: הוא תמיד יהיה נושא לדיון מהסוג הזה.
דריה חזקין: אולי במשך שנתיים יהיה תקציב, וקובעי סדר העדיפויות יקיימו את הדברים, אבל בשנה השלישית לא יהיה תקציב – והפרויקט ייעלם.
דריה חזקין: לכן זה רעיון טוב שזה יהיה בחקיקה.
מרב ישראלי: תנסו.
אתי לבני: התחלנו מחקיקה, לא קיבלנו תמיכה.
אתי לבני: קיבלנו הצעה להסדר.
אתי לבני: ההסדר צריך להיות לחמש שנים, וננסה להעביר אותו כהחלטת ממשלה.
אתי לבני: זה מה שיש לנו, זה הכלי.
אתי לבני: אחרת תהיה התנגדות, וזה לא יעבור.
אתי לבני: אני חושבת שצריך לנצל את הכלי הזה, עם כל ההערות שהערנו.
אתי לבני: לא קיבלנו עליהן תשובות.
אתי לבני: כמובן, לא צריכה להיות מגבלה.
שגיא בלשה: קיבלתם תשובות על רוב ההערות.
שגיא בלשה: אתם רוצים יותר מהתשובות שקיבלתם.
אתי לבני: בוא נסכם, איך סוגרים את המסלול הזה?
שגיא בלשה: קשה לי עם זה שאנחנו נפגשים בכל פעם, אתם נותנים הערות, אנחנו נותנים תשובות, הולכים לקראת, ושוב יש דיון ושוב צריך ללכת עוד לקראת.
אתי לבני: המילה "ללכת לקראת" לא מקובלת כאן, זה אפילו נשמע לי צורם.
שגיא בלשה: יש כאן שני גופים בסוג של משא ומתן, לכם יש הכלים שלכם.
אתי לבני: אתה חוזר אלינו עם שנתיים – זה פשוט לא לעניין.
שגיא בלשה: חזרתי עם שנתיים, חזרתי עם ועדת חריגים.
אתי לבני: איך בשנתיים אפשר להגיע למשהו?
שגיא בלשה: חזרתי עם כמה דברים.
שגיא בלשה: עכשיו אתם רוצים יותר משנתיים, וגם להכניס דברים שלא היו.
יורי שטרן: צריך להיות מדויקים.
יורי שטרן: מעולם לא הסכמנו לשנתיים, גם לא בשיחה הקודמת.
שגיא בלשה: לא טענתי.
שגיא בלשה: עכשיו גם עלו דברים שלא עלו בישיבות הקודמות, כמו להכניס לימודים אחרים.
יורי שטרן: נכון, כי לא היו מומחים שאמרו את זה.
שגיא בלשה: לימודים שלא לתואר, ה"זנב", החלטת ממשלה.
יורי שטרן: ה"זנב" היה בישיבה הקודמת.
שגיא בלשה: אני מוכן לבדוק.
אתי לבני: נסכם את הנקודות שבהן אנחנו מבקשים ממך תשובה: חמש שנים; תואר ממוסדות לימוד אחרים, לא רק אוניברסיטאיים; תקציב לפי הצורך; מסלולי תואר שני שיהיו חלק מוועדה, לא חריגים, שיהיה מסלול של תואר שני.
יורי שטרן: ועדה לתואר שני ולחריגים.
אתי לבני: הוועדה תכלול כמובן גם את משרד הקליטה.
אתי לבני: זה ממש פשוט.
אתי לבני: מתי נשמע תשובות?
אתי לבני: אנחנו כן רוצים החלטה שתעגן את הסיכומים האלה.
שגיא בלשה: אדבר אתכם בימים הקרובים.
שגיא בלשה: אפשר ליזום החלטת ממשלה.
אתי לבני: ניזום.
אתי לבני: אבל בהסכמה אתכם, אתם תתמכו.
אתי לבני: הלוא כולנו רוצים שיהיה קיים.
שגיא בלשה: אבדוק את זה.
יורי שטרן: הכי טוב שתהיה החלטת ממשלה על בסיס ההצעה של משרד האוצר.
יורי שטרן: אני חושב שמבחינה פוליטית זה טוב לשר האוצר.
יורי שטרן: אין שום סיבה שהמשרד שהכין את זה לא יהיה זה שייזום זאת בממשלה.
אתי לבני: אפשר לקבל תשובות מחר?
שגיא בלשה: אני יודע שהמושב נגמר, אני צריך לשבת עם כמה אנשים.
יורי שטרן: השבוע, בבקשה.
אתי לבני: יום רביעי הוא היום האחרון.
אתי לבני: אנחנו רוצים שאז יהיו לנו כל ההסכמות שלכם.
אתי לבני: קח בחשבון את לוח הזמנים.
שגיא בלשה: זה לא תלוי רק בי.
שגיא בלשה: אשב עם הממונים עלי, אבדוק את זה.
שגיא בלשה: אחזור אליכם בהקדם האפשרי, כמו בפעם הקודמת.
יורי שטרן: אבל תחזור אלינו לקראת יום רביעי.
שגיא בלשה: גם בפעם הקודמת שלחתי תשובות מייד, בלי שישבתם לי על הראש.
שגיא בלשה: כך יהיה גם עכשיו.
ורה אופיר: אני רוצה לחזק את עניין התואר השני.
ורה אופיר: רוב הנשים מגיעות עם תואר ראשון ותואר שני, אבל לא מצליחות למצוא עבודה.
ורה אופיר: כלכלנית שלמדה ברוסיה לא יכולה למצוא כאן עבודה.
ורה אופיר: היא עושה קורס בהנהלת חשבונות וזהו, זה המקסימום.
ורה אופיר: תואר שני היא צריכה לקבל כאן בארץ.
ורה אופיר: אני חושבת שבכלל לא צריך להכניסן לוועדה.
ורה אופיר: למה צריך ועדה מיוחדת?
שגיא בלשה: מי יחליט מי כן ומי לא?
ורה אופיר: בטוח לא ועדת חריגים.
אתי לבני: תודה.
ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה.
ראובן ריבלין: יחד אתי נמצאים כאן גם גורמים שיצרו מצב שבו אנו מביאים בפניכם היום הצעה למנות את גילה גמליאל כיושבת ראש הוועדה.
ראובן ריבלין: הוועדה המסדרת, בראשותו של חבר הכנסת גדעון סער המליצה למנות את חברת הכנסת גילה גמליאל כיושבת ראש הוועדה.
ראובן ריבלין: לאחר מכן, כאשר חבר הכנסת רוני בר-און התמנה כיושב ראש ועדת הכנסת הוא אימץ את מסקנותיה ואת המלצותיה של הוועדה המסדרת.
ראובן ריבלין: אנו מביאים בפניכם את ההצעה למנות את חברת הכנסת גילה גמליאל לראשות הוועדה, שהפכה להיות ועדה סטטוטורית של הכנסת, בעלת מעמד נכבד ביותר, גם בעיני הכנסת וגם בעיני הציבור.
ראובן ריבלין: הוועדה השאירה עקבות בציבוריות הישראלית, והפכה לגורם מכוון, גורם בודק ועוקב, וגם גורם מחוקק.
ראובן ריבלין: למרות שלפי חוק יסוד: הכנסת, מספר לא מועט של חוקים היו צריכים להיות נדונים בוועדת החוקה, חוק ומשפט, החלטנו בוועדות הכנסת להעביר אותם לדיון ולהכנה לקריאות שונות, בהתאם לנדרש, לדיונים בוועדה זו.
ראובן ריבלין: ועדה זו, על כן, הפכה להיות אחת הוועדות היותר פוריות, מבחינת חקיקה.
ראובן ריבלין: זה דבר שצריך להיות ציון לשבח לוועדה, ולאלה שנשאו על כתפם את הוועדה הזו במשך שנים רבות, ואני מכוון לגורם המינהלי.
ראובן ריבלין: אני מברך, בהזדמנות זו, את מזכיר הכנסת שאיפשר את קידום הוועדה ואת הפיכתה לעובדה.
ראובן ריבלין: אני, כאחד מראשוני החברים בוועדה, הייתי פעמים רבות בוועדה כגבר יחיד, שכן אז גברים לא הבינו את החשיבות להיות בצל הנשים.
ראובן ריבלין: אני שמח שחברים רבים נמצאים היום כאן, והגברים הם רוב רציני ביותר.
ראובן ריבלין: יחד עם זאת, ומבלי להתחשב במיניותה של היושבת ראש המוצעת, אנחנו בהחלט חושבים שחברת הכנסת גילה גמליאל יכולה לשאת על כתפיה את התפקיד הנכבד.
ראובן ריבלין: למרות שזו לה הקדנציה הראשונה כאן, יש לה עבר של פעילות ציבורית רבת שנים.
ראובן ריבלין: אני מביא להצבעה את ההצעה למנות את חברת הכנסת גילה גמליאל לתפקיד יושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האישה.
ראובן ריבלין: 5 בעד.
ראובן ריבלין: - אין.
ראובן ריבלין: נמנעים - אין.
ראובן ריבלין: ובכן, אני קובע שחברת הכנסת גילה גמליאל נבחרה פה אחד לתפקיד יושבת ראש הוועדה.
גילה גמליאל: ראשית, אני רוצה להודות על התמיכה בי, ועל הבחירה.
גילה גמליאל: אני רוצה לברך את יושב ראש הכנסת, את יושב ראש ועדת הכנסת ואת כל החברים שנמצאים כאן.
גילה גמליאל: במהלך כל התקופה של המגעים הקואליציוניים ביקשתי מידידי, חבר הכנסת גדעון סער, שיכוון את הדברים כך שהוועדה הזו תהיה בראשותנו.
גילה גמליאל: אני רואה את הוועדה כוועדה מאד חשובה, לאור הנתונים שאנו עדים להם.
גילה גמליאל: אנו רואים אפליה של נשים בכל הרבדים.
גילה גמליאל: טרם כניסתי לתפקיד חברת הכנסת בדקתי ומצאתי שהוועדה פעלה רבות למען קידום נשים.
גילה גמליאל: עברו הצעות חוק שחלק מהן היום מקבלות ביטוי, כמו החוק נגד הטרדה מינית, שחוקק בשנת 98, והחוק שבו בכל רשות מקומית תהיינה נשים שממונות על קידום מעמד האישה.
גילה גמליאל: זה נעשה בהתנדבות.
גילה גמליאל: בכל הרשויות המוניציפאליות בהן פועלות נשים הן עושות זאת בהתנדבות, וגם לזה נצטרך להידרש בעתיד.
גילה גמליאל: יש תחומים שונים ומגוונים - הן בתחום האקדמיה, הן בתחום בריאות הנשים, קידום נשים בספורט, אלימות במשפחה, קידום נשים במדע ובטכנולוגיה.
גילה גמליאל: היום ניקח חלק בישיבה משותפת שלנו ושל הוועדה לקידום המדע והטכנולוגיה.
גילה גמליאל: אני, מבחינתי, ארצה שבישיבה הראשונה שלנו נשמע את כל אחד מהחברים, לראות את הכיוונים והיעדים שכל אחד מאתנו רוצה לקחת בהם חלק, ולבנות איזושהי תוכנית פעולה, כדי שנציב לפנינו יעדים לתקופת המושב.
גילה גמליאל: בקדנציה הזו היו מספר תתי ועדות לוועדה וארצה לדעת מה עמדתכם.
גילה גמליאל: בינתיים פנה אלי רק חבר הכנסת ואסל טאהא שרוצה להיות יושב ראש תת הוועדה בנושא קידומן של נשים ערביות.
גדעון סער: איזה ועדות משנה קיימות?
גילה גמליאל: יש את נושא הקהילה ההומו-לסבית, נושא בריאות נשים - שלפעמים הוא נדון בשיתוף ועדות אחרות, קידום נשים בספורט.
גילה גמליאל: כל אחד מכם שיראה לנכון להציע נושא, יכול לעשות זאת.
גילה גמליאל: כל אחד יצטרך לראות איזו נישה הוא מעוניין לקדם, ויחד נציב את היעדים ולבוא עם בשורה אמיתית לקידומן של נשים.
גילה גמליאל: אני רוצה לברך את דנה, מנהלת הוועדה, שאני עובדת אתה בשיתוף פעולה עוד טרם כניסתי לתפקיד באופן רשמי.
גילה גמליאל: אין לי ספק שהעבודה המשותפת והניסיון העצום שבידיה יסייעו לנו בקידום העניינים.
גילה גמליאל: זו גם הזדמנות להציג את שתי מזכירות הוועדה - איילת ואריאלה, שנמצאות כאן, ואת היועצת המשפטית - הלית מגידו.
גילה גמליאל: יפעת שחק היא עוזרת מחקר ומידע בוועדה, אך היום היא לא תוכל להגיע.
גילה גמליאל: אני רוצה לאחל לכולנו הצלחה.
גילה גמליאל: יש הרבה עבודה, ואני מאמינה שנעשה אותה בצורה טובה.
גילה גמליאל: אני רוצה להודות לאדם שמלווה אותנו לאורך כל הדרך, ליווי שבא לידי ביטוי בכל דבר ועניין, אריה האן.
גילה גמליאל: אנחנו עוד ניעזר בך.
ראובן ריבלין: אתמול הייתי בסקירה ודיון ממושך על תקציב הכנסת.
ראובן ריבלין: אני רוצה להדגיש גם כאן, כי זו הוועדה היותר חשובה לנושא הזה - את התפיסה שלי לגבי הצורך בכמה שיותר מפגשים של הכנסת עם הציבור.
ראובן ריבלין: הנושאים שבהם עוסקת הוועדה לקידום מעמד האישה הם נושאים חברתיים בעליל.
ראובן ריבלין: יש לנו את כל אותם נושאים של רצח נשים – תופעה שהיא מדאיגה, ואנחנו לא מצליחים להתגבר עליה בחברה הישראלית.
ראובן ריבלין: גם הילדים, כתוצאה ממעמד האישה, יוצאים נפגעים.
ראובן ריבלין: בכל הנושאים האלה אני ממליץ לך לא להסס, ולצאת לשטח יחד עם חברי הוועדה.
ראובן ריבלין: התקשורת גם היא אוהבת את ביקורי הוועדות מחוץ לכנסת ונותנת לכך תהודה רבה וחשיפה גדולה ביותר.
ראובן ריבלין: לכן, גם מבחינת הצורך של קירוב הכנסת לציבור וקירוב הציבור לכנסת, זה לא רק ירידת הכנסת לציבור ועלית הציבור לכנסת, אלא עשיית עבודה בלתי אמצעית.
ראובן ריבלין: ועדת הכנסת, למשל, לא יכולה לעשות זאת.
ראובן ריבלין: היא דנה באותם מקרים שנוגעים לחיינו ומאפשרים לנו לעשות את העבודה.
ראובן ריבלין: אתם, כאן, מהווים את אחת מועדות השטח היותר חשובות.
ראובן ריבלין: יש דברים שמחייבים מגע בלתי פוסק עם הציבור ועם הקהל שבשמו הוועדה פועלת ועושה.
ראובן ריבלין: אני אתן לך את כל הגיבוי הנדרש.
רשף חן: אני מאחל הצלחה ליושבת הראש, שכבר התרשמתי ממנה עוד במהלך מערכת הבחירות.
רשף חן: אני, כפמיניסט, ביקשתי במיוחד להיות בוועדה.
רשף חן: הנושא של שוויון בין גברים ונשים הוא מאד חשוב לי.
רשף חן: יש משהו שמפריע לי והוא התפיסה כאילו המאבק הפמיניסטי הוא מאבק בין נשים לגברים.
רשף חן: זו תפיסה שלא רק מתארת נכון את המציאות, אלא היא תפיסה שממש מזיקה, כי היא לא מזהה נכון את הבעיה.
רשף חן: הבעיה היא שאנחנו חיים בחברה שובניסטית.
רשף חן: זו עובדה.
רשף חן: הבעיה היא שהשובניזם הוא משהו שאנחנו מחונכים אליו, ו"אנחנו" זה נשים וגברים, בדיוק באותה מידה.
רשף חן: האישה מחונכת להיות שובניסטית, או להניח לעצמה כל מיני הנחות, בדיוק באותה מידה בה הגבר מחונך להניח אותן.
רשף חן: הדבר הנכון הוא שאת האישה זה יותר מקומם מאשר את הגבר, אבל הבעיה היא, בראש ובראשונה, שאנחנו מחנכים את הילדות שלנו לעולם שובניסטי.
רשף חן: הפתרון הוא, בעיניי, בראש ובראשונה לחנך את הילדות שהן שוות.
רשף חן: אם נצליח לעשות את זה אז עשינו הרבה יותר מאשר חצי מהמאבק.
רשף חן: המאבק הוא על ליבן של הנשים יותר מאשר של הגברים.
גילה גמליאל: גם לתפיסתי הכל מתחיל ונגמר בחינוך.
מל פולישוק-בלוך: מתחיל, אבל לא נגמר, כי יש עוד הרבה דברים שאנחנו צריכות לעשות.
גילה גמליאל: התכוונתי שבאופן כללי, כל דבר בדפוסי ההתנהגות הוא נגזרת של החינוך.
מל פולישוק-בלוך: גם אני נפגשתי בך לפני הבחירות, והיה ברור שאי אפשר יהיה לעמוד בדרכך, וטוב שכך, כי אני חושבת שצריכים כאן רוח צעירה ורעננה.
מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שנעשה המון כאן בוועדה בנושא חקיקה.
מל פולישוק-בלוך: בסך הכל, חוץ מהדבר המהותי שעדיין אין לנו שוויון בחוקי היסוד, וזה שורש הבעיה, יש לנו חקיקה טובה במדינת ישראל, ומאד מתקדמת.
מל פולישוק-בלוך: הבעיה העיקרית היא ביישום, בחינוך ובהפנמה של השוויון.
מל פולישוק-בלוך: זו בעיה של הנשים עצמן.
מל פולישוק-בלוך: לכן אני מציעה, בנוסף לכל מה שאנו עוסקים בו – חינוך, מודעות, ובכל התוכניות הטובות שהתחילו בהן ואנו נמשיך, אני מציעה שנעבוד חזק עם הנשים עצמן.
מל פולישוק-בלוך: אני מציעה להקים תת ועדה שאני מוכנה לעמוד בראשה.
מל פולישוק-בלוך: יש לנו השנה בחירות מוניציפאליות.
מל פולישוק-בלוך: אם אני רוצה לעודד נשים להצטרף לפוליטיקה, נקרא לזה ועדה לקידום נשים בפוליטיקה, או ועדה לייצוג נשים.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו צריכים לעשות הרבה פעולות כדי לחזק אותן, לעודד אותן להצטרף למפלגות – כל המפלגות, לעודד אותן להתמודד, ולעזור להן להיבחר.
מל פולישוק-בלוך: אני, אישית, הקמתי לפני שנתיים, בערך, פורום לקידום נשים בפוליטיקה בשרון.
מל פולישוק-בלוך: הפורום חצה מפלגות.
מל פולישוק-בלוך: חלק מהמשתתפות בו תהיינה כאן היום בצהריים.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו ממשיכות בפעילות לקראת הבחירות המוניציפאליות, ואני חושבת שזה מקום מצוין להמשיך ולעשות את זה.
גילה גמליאל: בימים אלה אני שוקדת על בחינה של הצעת חוק לגבי הבחירות המוניציפאליות הקרובות, לעודד מפלגות עם ייצוג נשים.
מל פולישוק-בלוך: זה חוק השוויון.
מל פולישוק-בלוך: חבר הכנסת גדעון סער, כאשר הוא היה מזכיר הממשלה, היה מאד בעד.
גילה גמליאל: אז היה מדובר על הבחירות לכנסת.
גילה גמליאל: אני רוצה לא לחייב אלא לעודד.
גילה גמליאל: לתגמל את זה.
גילה גמליאל: אנחנו בוחנים את הדברים עכשיו.
מל פולישוק-בלוך: יש חוק בצרפת, חוק השוויון, שמפלגה שמשלבת נשים באופן שווה את נבחריה, מקבלת תגמול רציני.
מל פולישוק-בלוך: זה עבד חזק מאד בבחירות המוניציפאליות בצרפת, שהיו לפני שנתיים או שלוש.
מל פולישוק-בלוך: הם הגיעו ל-47% של ייצוג נשים.
מל פולישוק-בלוך: זה לא עבד בפרלמנט עכשיו.
גילה גמליאל: לדעתי, בתחום המוניציפאלי זה יכול לעבוד מצוין.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו צריכים להתחיל את המהפכה שלנו דרך הבחירות המוניציפאליות.
מרינה סולודקין: גם אני רוצה לברך, ואני חושבת שאת, בגילך, יכולה לתרום הרבה כיושבת ראש הוועדה.
מרינה סולודקין: אני נולדתי וחונכתי בארץ אחרת לגמרי.
מרינה סולודקין: כאשר הגעתי לישראל הופתעתי מאד מהפמיניזם המערבי.
מרינה סולודקין: הרבה דברים לא אהבתי בכלל, מתוך החינוך לפמיניזם סוציאליסטי, שהוא דבר אחר לגמרי.
מרינה סולודקין: בשנות ה-30 כל עניין הנשים הטייסות היה מפותח בברית המועצות.
מרינה סולודקין: בשנות ה-60 נשלחה אישה לחלל שם.
מרינה סולודקין: היו לכך גם השפעות פוליטיות.
מרינה סולודקין: אני מסכימה שלא מדובר במאבק של נשים נגד גברים, אלא מאבק של החברה כולה עבור ההומניזם, על כל תפיסותיו ומרכיביו.
מרינה סולודקין: אני הייתי יושבת ראש הוועדה הזו במשך שנה.
מרינה סולודקין: אז היתה צורה אחרת לעבודה בוועדה הזו.
מרינה סולודקין: אני לא יודעת אם שיטת עבודה של תת ועדות היא טובה יותר.
מרינה סולודקין: לא הרגשנו איזה זרם ראשי של עבודת ועדה.