GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורית נוקד: דבר שני, אני רוצה להסב את תשומת לבכם שבמקרה, אני היחידה כאן מהאופוזיציה, חברי הוועדה הנוכחים, כולם חברי קואליציה, ואני מאוד מקווה שגילה, יחד עם חבר-הכנסת סער ושאר החברים משינוי יעשו את מלאכתם נאמנה וידאגו לכם.
אורית נוקד: אני אעזור לכן גם בוועדת הכספים, ואני כבר מצהירה פה שאני אתנגד לכל פגיעה.
גדעון סער: תתחילי לדבר לעניין במקום לדבר על פוליטיקה, כבר חמש דקות את מדברת רק על פוליטיקה, אולי תתחילי לדבר על הנושא.
אורית נוקד: למדתי משהו ממך גדעון.
אורית נוקד: לנושא עצמו, אני חושבת שצריך למצוא פתרון בענין ההכשרה המקצועית.
אורית נוקד: אני חושבת שצריך לקיים שני דיונים, דיון אחד בממשלה, דיון רחב בהשתתפות האוצר, משרד הבריאות, משרד השיכון ומשרד העבודה והרווחה.
אורית נוקד: לאחר מכן - - -
ג'ודי דון: סליחה, נקודה.
ג'ודי דון: ולמקום הזה, לדיון הזה, להביא את המשפחות החד-הוריות והילדים, שהילדים יספרו מאיפה כואב להם יום יום.
אורית נוקד: במקביל, אני חושבת שצריך לקיים דיון משותף לוועדת הכספים וועדת העבודה והרווחה על מנת שהכנסת תוכל להתייחס עניינית לנושא ולחוקק או לסייע לקדם אותם חוקים שהוזכרו קודם.
אורית נוקד: והדבר האחרון, אני מאוד מסכימה שצריך למגר את התופעה הזאת של סחר באיברים.
קריאה: זה דיון בנפרד, אנחנו באים ושואלים את עצמנו למה הנשים האלה בכלל מגיעות למצב, סליחה, ואני לא מתביישת להגיד, שגם אני וגם ראלי חשבנו לעשות את זה, והתחלנו עם זה, כי אנחנו חשבנו על המצוקה האישית שלנו - - -
אורית נוקד: אבל אני רוצה לעזור לך.
ראלי בן-דוד: אתם רוצים לעזור לנו, זה הבית, זה המקום לשנות חוקים, לחוקק חוקים, לא בדיבורים.
ראלי בן-דוד: אני מאוד מכבדת את מה שהגברת אגמון אמרה שצריך תקציבים ושהמשרדים, שום דבר, חוק זה הבית הזה, מפה זה יוצא.
ראלי בן-דוד: היו"ר גילה גמליאל: ויקטור כהנא, יושב ראש "יחד", עמותה למשפחות חד-הוריות בארץ.
ראלי בן-דוד: בבקשה.
ויקטור כהנא: כשמדברים על משפחות במצוקה, מראים בטלוויזיה מקרר ריק.
ויקטור כהנא: אנחנו הנציגים בשטח שמבקרים בבתים יודעים שמקרר ריק זו בעיה קטנה - כמו המצב של אביטל עם 5 ילדים - אני מבקר בבתים, אנשים אוכלים קירות, זה המצב, ואין לנו מענה.
ויקטור כהנא: אני מתעסק בנושא הזה שנים רבות ואני מתבייש, אין לי תשובה, אין לי מה להגיד להם.
ויקטור כהנא: זהו.
גילה גמליאל: אני רוצה להזכיר לתקשורת, למי שהגיע יותר מאוחר, יש כאן שלוש נשים שלא מעונינות שיצלמו אותן, אני מבקשת לזכור זאת.
רשף חן: הרושם שלי הוא שהנושא הזה מפוזר בין הרבה משרדים ורשויות ואין לעסק הזה לא אבא ולא אמא, והאם החד-הורית, מטורטרת וצריכה ללכת ממשרד למשרד כי אין אף אחד שזה הבייבי שלו והוא מטפל בזה.
רשף חן: אני רוצה לשאול את נציגי הגופים השונים שמדברים כאן
רשף חן: אם יוכלו להתייחס לאפשרות לרכז את הזכויות האלה במסגרת, ואיזו מסגרת הכי רצויה?
ראלי בן-דוד: אני רוצה לשאול את נציג ההוצאה לפועל, אריה.
ראלי בן-דוד: לאור המצב היום, זה לא סוד שאנחנו המשפחות החד-הוריות מסובכות בחובות, בשיקים חוזרים, בהוראות קבע, אם זה לעירייה, חובות שאנשים השאירו, חובות לבנקים, כל יום דופקים לנו בדלת.
ראלי בן-דוד: נכון להיום, אני יודעת שאסור להוציא צו מאסר נגד אם חד-הורית.
ראלי בן-דוד: אבל, כן אפשר להוציא מטלטלין, כמו טלוויזיה, מערכת, מקרר, מיטות או הריהוט בסלון - - -
קריאה: לא מוציאים מהבית, ביטוח לאומי מוציא מהבית.
ראלי בן-דוד: סליחה, אני קרבן, לי באו להוציא מהבית, אל תגידי לי לא מוציאים מהבית.
ראלי בן-דוד: מוציאים לנו מהבית.
ראלי בן-דוד: אני דורשת, אם אפשר, לא יודעת איך, כמו שלא אוסרים נשים חד-הוריות, לא להוציא מטלטלין מהבית, אתה מוציא לנו מיטה, אין לנו איפה לשים את הראש.
ראלי בן-דוד: לא מזמן היו מהוצאה לפועל אצלי, אצל ראלי בן דוד, חברת מועצת העיר ירושלים, באו להוציא לי דברים מהבית, אל תגידו לי לא.
ראלי בן-דוד: אל תגידו לי לא.
רשף חן: הם רק מאיימים עליכן.
ראלי בן-דוד: שלילי, עברתי את שלבי האיום.
ראלי בן-דוד: לא להוציא מטלטלין מהבית של נשים חד-הוריות.
ראלי בן-דוד: היו"ר גילה גמליאל:
אריה כהן: ההוצאה לפועל פועלת מכוח סמכות החוק והתקנות.
אריה כהן: את החוק אפשר לשנות, ואם יש דברים שיש צורך לתקן אותם, אפשר לבוא ולתקן.
אריה כהן: לגבי הוצאת מטלטלין - לא משנה אם מדובר באם חד-הורית או מישהו אחר - החוק קובע כמה דברים.
אריה כהן: דבר ראשון, לא ניתן ואסור להוציא מטלטלין שהם לצרכי מחיה וצרכי עבודה של האדם.
אריה כהן: איש הוצאה לפועל שביצע הליך כזה, למעשה, עבר על החוק ועשה עבודה לא תקינה.
אריה כהן: אפשר לבוא להוצאה לפועל, לבקש להופיע בפני שופט בבית משפט השלום היושב, כוועדה, לצורך הנושא הזה, ותפקידו לדון באותם בעלי תפקיד שעשו את העבודה לא על פי החוק.
אביטל מיכאלוב: סליחה שאני קוטעת אותך, למה אני לא יודעת שדבר כזה קיים?
אביטל מיכאלוב: למה אין לי פתק מול עיני שאומר: גברת כשמגיעים אליך מהוצאה לפועל, לא יבוא שוטר אתו, ולא יבוא אתו נציג של בית משפט, ולא יבוא איש שייקח את החוק לידיים וייקח כסא של ילד בן שנתיים שיושב על הכסא הזה ואוכל.
אריה כהן: אז אני אומר, בחוק כתוב חד-משמעית שיש ועדת אישורים בראשותו של שופט בית משפט שלום.
אריה כהן: נכון, יש עוד הרבה דברים שאולי את לא יודעת, אפשר לבוא ולספר.
אריה כהן: אבל, הזכות להגיש תלונה נגד בעל תפקיד שלקח ציוד כזה, עומדת לך.
רשף חן: אתה בוודאי מבין שהפתרון הוא שזה לא יקרה מלכתחילה.
רשף חן: ורד רביבו אולי נבקש ממנו רשימה של הפריטים שאסור להם להוציא.
ראלי בן-דוד: סלון הוא לא צורך קיומי, פינת אוכל היא לא צורך קיומי אבל היא חלק מהבית.
אריה כהן: דבר נוסף לגבי ציוד.
אריה כהן: החוק קובע שציוד מסכום מסוים - והיום מדובר על סכום של 500 שקל – לא מעקלים ציוד בערך הזה.
אריה כהן: לגופו של עניין, אין שום בעיה להגדיר את זה בחוק ובתקנות.
אריה כהן: אם החוק יתוקן וייאמר בו שלגבי אם חד-הורית לא ניתן לעקל - כל ציוד שיגדירו בחוק, כל דבר שיופיע בתקנות - אנחנו הראשונים שנקיים את החוק ונעבוד לפיו.
אריה כהן: לגבי נושא החובות.
אריה כהן: בנושא של מזונות, המערכת המשפטית הלכה הרבה מאוד, בהרבה תחומים.
אריה כהן: אם יש מקום לשפר, נבוא ונשפר, אבל בנושא הזה של מזונות ואם חד-הורית, יש דברים שלא קיימים לגבי שום אשה אחרת ולאף אחד אחר בבית משפט.
אריה כהן: זה מתחיל באגרה, גם אגרה למאסר, גם לפתיחת תיק, אין אגרה של פתיחת תיק, אין אגרה של מאסר - - -
ראלי בן-דוד: אין אגרה לאם חד-הורית בפתיחת תיק?
ויקטור כהנא: מי שמביאה דו"ח סוציאלי לא משלמת.
ראלי בן-דוד: זאת אומרת, אני צריכה להיות בתחתית, כי אני שילמתי אגרה.
אביטל מיכאלוב: מה קורה עם אחת כמוני שהגרוש שלי ברח לחו"ל, ואני מגדלת שני ילדים על פת לחם.
אביטל מיכאלוב: שהבאתי אותם מקנדה, על מנת שיגדלו פה, כחול לבן, והוא ברח.
אביטל מיכאלוב: והיום, אומרים לי, גברת, את לא נכה, לא מכירים בי.
אביטל מיכאלוב: למה?
אביטל מיכאלוב: אני יכולה לקבל תשובה?
אביטל מיכאלוב: למה ילדי לא ילכו גאים לבית הספר עם כל הילדים כשהם מחופשים, ועם משלוח מנות?
אביטל מיכאלוב: למה אני צריכה להגיע לדברים האלה?
אביטל מיכאלוב: את הולכת לרווחה, את לא מוכרת נכה בגלל שאת לא חולת דיאליזה.
אביטל מיכאלוב: אני חולת - - - אני אחרי ניתוחים קשים שעברתי ואני שורדת.
אביטל מיכאלוב: ואני לא אחזור לקנדה, לא אוותר, אני הבאתי אותם הנה שיגדלו כחול לבן, שיקבלו את החינוך שלנו, שישרתו כמו שההורים שלהם שירתו.
אביטל מיכאלוב: למה לא נטפלים אליהם?
אביטל מיכאלוב: למה אתה, כאיש הוצאה לפועל לא נותן את הדין?
אביטל מיכאלוב: יש לי כתובת, יש לי לאן, יש לי הכל, כמו שהוא אזרח קנדה, אני אזרחית קנדית, כמו שהוא ישראלי, גם אני ישראלית.
אביטל מיכאלוב: למה היום אתם מורידים ממכם את העול ודופקים לי בדלת?
אריה כהן: צריך להבדיל, יש פה דברים שמדברים על הוצאה לפועל של ביטוח לאומי, זה לא שייך להוצאה לפועל של בתי המשפט.
אריה כהן: יש בארץ כמה גופים של הוצאה לפועל, כמו: ביטוח לאומי, מע"מ, מס הכנסה, הפועלים לפי חוקים שונים.
אריה כהן: הם עובדים על פי חוק מסים (גבייה), ואנחנו עובדים על פי חוק ההוצאה לפועל.
אריה כהן: אם רוצים לשנות, צריך לבדוק איזה חוק רוצים לשנות, כל בעיה לגופה.
אריה כהן: בהוצאה לפועל יש מערכת שיפוטית, יש ראש הוצאה לפועל, כל בעיה כזו, כל בקשה לחקירת יכולת מובאת לפני ראש ההוצאה לפועל שהוא הסמכות השיפוטית, והוא הקובע והמחליט, ויש אפשרות לכל אחת ואחד להגיע להוצאה לפועל, לבקש חקירת יכולת, ובמסגרת חקירת היכולת אפשר להגיע - - -
אביטל מיכאלוב: בוא ואגיד לך משהו, עכשיו זכיתי במשפט שיהיה תקדים, והוא יופיע השבוע בעיתון.
אביטל מיכאלוב: תבעתי את חמתי וחמי שנפטר, זכרונו לברכה.
אביטל מיכאלוב: זכיתי במשפט.
אביטל מיכאלוב: התיק אצלכם בהוצאה לפועל.
אביטל מיכאלוב: 3 חודשים לחמתי, עד היום שקל לא ראיתי, וטלפונים הולכים לי, ואין לי כסף לטלפונים, ואין מענה.
אביטל מיכאלוב: ב-31 לחודש אני נפגשת עם השופטת, מה עלי להגיד לה?
אביטל מיכאלוב: הוצאה לפועל מזלזלים בי?
אביטל מיכאלוב: הוצאה לפועל לא מסתכלים עלי?
אביטל מיכאלוב: יש לי את הדו"ח של הטלפונים אליה.
אביטל מיכאלוב: תתנו לי תשובה על זה.
אביטל מיכאלוב: היו"ר גילה גמליאל: אריה תודה רבה.
אביטל מיכאלוב: חברת-הכנסת אתי לבני, בבקשה.
אתי לבני: האמת היא שאני לא כל כך יודעת מאיפה להתחיל, החשיפה הפרטית היא מאוד קשה, ואם אנחנו רוצים לפתור משהו ברמה הציבורית, אנחנו צריכים לחשוב ברמה יותר כללית.
אתי לבני: אני מציעה שהוועדה לקידום מעמד האשה תיקח על עצמה את הנושא של האמהות החד-הוריות, כמו שאמר חן רשף, זה מפוזר.
אתי לבני: כל אחד מאתנו יקח תחום אחד שהוא יהיה אחראי עליו, שיתמחה בו וידע מה קורה שם.
אתי לבני: שמעתי כל מיני דברים ואני לא עד הסוף מבינה, ואני מציעה שנתחיל להיות הכתובות לוועדות האחרות ולמשרדים השונים בנושאים המסוימים האלה.
אתי לבני: יש בציבור הרבה עמותות שיכולות לשמש עזרה גם למקרים הפרטיים.
אתי לבני: את דיברת על הסתבכות בשוק האפור.
אתי לבני: אז אני יכולה לומר לך שלשכת עורכי הדין הקימה מערכת של עזרה ללא שכר למעוטי יכולת, זה נקרא "פרובונו" - זו מלה לטינית, היינו, שכר מצווה – אני מכירה את זה, אני מקושרת לגופים האלה.
אתי לבני: אתן מקבלות את עורכי הדין הכי טובים שיש, בחינם, והם נותנים את זה כתרומה לקהילה.
אתי לבני: צריך לדעת ולהעביר את האינפורמציה הזאת, ובמקרים של הסתבכויות, אנחנו יכולים להפנות ולתת פתרונות למצוקות הפרטיות במקרים כאלה.
גילה גמליאל: לאחר שנרכז אותם, נוכל להעביר את זה לגופים שאמרת.
אתי לבני: בדיוק.
אתי לבני: עכשיו, יש את בתי התמחוי שדיברת עליהם.
אתי לבני: גם הגופים האלה קיימים, אפשר לראות את מקומות המצוקה שדורשים פתרון מיידי, אפשר לחבר את זה, אפשר לגרום לכך שיהיו פתרונות מקומיים ברמה של בתי התמחוי - - -
אביטל מיכאלוב: לא צריך בתי תמחוי, יש לנו בעיה עם הילדים שלא מוכנים לגשת לשם מעלבונות של החברים בבית הספר ובגנים.
אתי לבני: אז בואו נמצא פתרון אחר שהאוכל החם יהיה במקום אחר, אתם לא מוכנים.
אתי לבני: גמרנו.
ויקטור כהנא: אנשים מתביישים לגשת לשם, לא כולם מוכנים ללכת.
אתי לבני: בסדר, אז לא יקראו לזה בית תמחוי, יקראו לזה שירות האכלה.
אביטל מיכאלוב: לא יקראו לזה כלום, צריך להגדיל את התקציבים למשפחות החד-הוריות, לתת קצבאות הרבה יותר גבוהות.
אתי לבני: קצבאות יותר גבוהות, הלא רק עכשיו קיצצו את הקצבאות, האם מצבן היה יותר טוב?
אתי לבני: גם כן המצב היה על הפנים.
אתי לבני: המצב הוא קשה, אין לזה פתרונות.
אתי לבני: ננסה למצוא פתרונות מערכתיים.
אתי לבני: אנחנו כוועדה ננסה ונהיה כתובת.
אתי לבני: חוץ ממלים, אני מצטערת, אין לי פתרון.
אביטל מיכאלוב: זו לא תשובה, אין פתרונות.
אביטל מיכאלוב: זו לא תשובה.
אתי לבני: אני מבקשת את השם של האיש מההוצאה לפועל, ואתה תפטר אותו, היא לא צריכה לדעת מה כתוב בחוק, הוא צריך לדעת מה כתוב בחוק, ואם אתם לא מלמדים אותם ומחנכים אותם, ואתם מקבלים משכורת מהמדינה, זה פשוט לא בא בחשבון.
אתי לבני: את תתני לי את השם, ואם האיש הזה לא ישלם את הדין על הדברים האלה, זה לא בא בחשבון.
אתי לבני: אני אקבל ממנה את השם, אעביר אותו אליך ואעקוב לראות מה עשית.
גילה גמליאל: חברת-הכנסת מלי פולישוק-בלוך, בבקשה.
מל פולישוק-בלוך: אני רוצה למקד מספר דברים.
מל פולישוק-בלוך: לא אחזור על כל המצוקות, אני חושבת שזה מאוד ברור וכואב.
מל פולישוק-בלוך: אגב, אני לא חושבת שמכירת חלקים מהגוף זה פחות קשה ממכירת הגוף עצמו, כשאת מוכרת את הנשמה שלך והופכת להיות זונה בשביל להביא כסף לילדים, מבחינתי זה היינו הך.
מל פולישוק-בלוך: שני הדברים חמורים.
מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שאנחנו צריכים להתמקד בשני נושאים.
מל פולישוק-בלוך: קודם כל, הדיור, זו הבעיה העיקרית.
מל פולישוק-בלוך: כבר בשנת 2002, באחת התכניות הכלכליות שהיו, הורידו כמעט בחצי את הסיוע בשכר דירה, ואני לא יודעת כמה עוזרים 100 דולר למי שאין לו בית.
מל פולישוק-בלוך: לא שאני מזלזלת ב-100 דולר אבל בוודאי זה לא מספיק.
מל פולישוק-בלוך: אז צריכים להתמקד בנושא הזה, איך פותרים את בעיית הדיור.
מל פולישוק-בלוך: זה נושא אחד.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו צריכים להיכנס לזה יותר לעומק.
מל פולישוק-בלוך: דבר שני, אני לא חושבת שהגדלת קצבאות זה הפתרון.
מל פולישוק-בלוך: זה אולי נותן עוד כמה גרושים לכיס, בטווח הקצר, אבל זה בטח לא יהיה פתרון.
מל פולישוק-בלוך: זה לא מוציא את האנשים מהמצוקה.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו רואים, בשנים האחרונות, וזה לא רק בהקשר של אמהות חד-הוריות, זה בכל הציבור שזקוק לעזרה, ככל שיש יותר קצבאות, יש יותר עניים במדינת ישראל.
מל פולישוק-בלוך: זאת לא הדרך.
מל פולישוק-בלוך: מה כן הפתרון?
מל פולישוק-בלוך: דברים שאמרה אביטל בהתחלת הישיבה שאין לה עבודה והיא לא מסוגלת למצוא עבודה.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו צריכים לשים את הדגש על איך אנחנו מאפשרים שלנשים האלה תהיה תעסוקה שתוכלנה להתפרנס, גם הכבוד יחזור אליהן, וגם הכסף.
מל פולישוק-בלוך: זאת הדרך היחידה להוציא אותן מהמצוקה, ועל זה צריכים לשים את הדגש, ולמצוא את הדרכים, בהכשרה מקצועית רלבנטית, בהשכלה, ופשוט לעזור להן למצוא עבודה.
מל פולישוק-בלוך: זאת הדרך היחידה שאני מכירה.
מל פולישוק-בלוך: על שני המוקדים האלה אנחנו צריכים לשים את הדגש.
מל פולישוק-בלוך: יש עכשיו תכנית כלכלית חדשה.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו צריכים להיכנס לנישה הזאת, ולצאת בדרישה להקים מיידית – כאן לא יפתרו את הבעיות הכלכליות, אנחנו יודעים את זה – ועדה משותפת של ועדת הכספים והוועדה למעמד האשה שתתמקד בהקשר של התכנית הכלכלית החדשה בשני הנושאים האלה שדיברתי עליהם.
אורית נוקד: אני אמרתי ועדת העבודה והרווחה, אני חושבת שצריך להוסיף גם את ועדת הכספים.
מל פולישוק-בלוך: וצריכים לשים את הדגש, ההתמקדות היא ועדת כספים והוועדה שלנו כדי לתקן את העוול הזה.
מל פולישוק-בלוך: בהקשר, כמו שאמרתי, עבודה והכשרה מקצועית.
מל פולישוק-בלוך: ומשפט אחרון מתקשר למה שאמרה קודם אתי.
מל פולישוק-בלוך: נכון שצריך למצוא את אלה שלא יודעים לעשות את העבודה שלהם ולהעניש אותם.
מל פולישוק-בלוך: אבל, אני חושבת שהוועדה הזאת צריכה להכין חוברת או איזה שהוא נייר שיגיד לאנשים שלא אמונים על החוק, מה הזכויות שלהם.
מל פולישוק-בלוך: פשוט לא יודעים מה הזכויות שלהם.
ורד רביבו: שלא אקבל תשובה מראש לשכת רווחה בעכו, סליחה, אני לא חייב להגיד לך את החובות, ולהגיד לך מה מותר לך ומה אסור לך, עד שתגיעי למנהל והוא בעצמו - - -
גילה גמליאל: אנחנו נדאג להוציא חוברת שתעגן את כל הזכויות של האמהות החד-הוריות, ונעביר אותה דרך המוסדות.
גילה גמליאל: סיגל בן-שמעון, יושבת ראש אגודת הסטודנטים במכללת בית ברל, בבקשה.
סיגל בן-שמעון: אני מורה לחינוך מיוחד ואני רוצה להגיד לכם שמצבן של האוכלוסיות שאני עובדת איתן, ומצבם של הילדים בפרט, קשה יותר ויותר משנה לשנה, וזה כואב לי מאוד.
סיגל בן-שמעון: אתם לא יודעים כמה שהמצב בחינוך, ובחינוך המיוחד בפרט, קשה.
סיגל בן-שמעון: ועכשיו, עם כל הקיצוצים שיבואו בחינוך, הילדים פשוט מתדרדרים לפשע.
סיגל בן-שמעון: אני יכולה להגיד לכם שתוך שנה המצב הנפשי של הילדים, בעקבות מה שקורה במשפחות שלהם הוא קשה ביותר.
סיגל בן-שמעון: חברי הכנסת, אתם צריכים לחשוב איפה אתם רואים את החברה שלנו בעוד כמה שנים?
סיגל בן-שמעון: תראו את המצב.
סיגל בן-שמעון: הכנסת מלאה ועדות, ולדעתי, כל אחד צריך להתחיל לעשות ולשנות.
סיגל בן-שמעון: להצביע נגד קיצוץ בתקציבים ולהעלות את נושא החברה על סדר היום.
סיגל בן-שמעון: בטחון, נכון, אני מסכימה, אבל אני מפחדת לצאת החוצה, אני רואה את הפשע ואת הילדים.
סיגל בן-שמעון: בתוך כמה שנים אנחנו נפחד לצאת החוצה.
סיגל בן-שמעון: אז אני מציעה שנתחיל לעשות.
סיגל בן-שמעון: מספיק עם ועדות, ועדות ודיבורים.
סיגל בן-שמעון: צריך להתחיל במעשים, וזה גם תקציבים, זה גם הכשרה, זה גם הרבה דברים שדיברו כאן ביחד, אבל להתחיל לעבוד ולעשות.
סיגל בן-שמעון: ואתם יודעים מה?
סיגל בן-שמעון: את מבחן התוצאה, נראה גם בקיצוצים שהולכים להיות עכשיו.
גילה גמליאל: גברת הניה ששון ממשרד השיכון, בבקשה.
גילה גמליאל: הניה ששון: לצערי, הדף שהעברתם פה בהחלט משקף את מה שקרה במשרד השיכון בקיצוץ המאוד משמעותי בסיוע בשכר דירה.
גילה גמליאל: עלתה פה דרישה, ושמעתי את זה מכמה אנשים, לגבי ההבחנה בין אלמנות לבין חד-הוריות, גרושות או רווקות.
גילה גמליאל: אני רוצה להבהיר שבמשרד השיכון אין הבחנה כזאת בחוק, ולא משנה מה מעמדה האישי.
גילה גמליאל: כמובן שראינו את הקיצוצים ולצערי הקיצוצים הולכים וממשיכים, ואת זה כולם חייבים לדעת, משום ששכר דירה, כפי שאמרה פה חברת-הכנסת פולישוק, 576 שקלים לאם חד-הורית נתמכת הוא ממש סמלי.
גילה גמליאל: מצד שני, אני רוצה גם לציין שעל פי החלטת הממשלה, כל אם חד-הורית, חסרת דירה, זכאית לסיוע בשכר דירה.
גילה גמליאל: כלומר, לא רק הנתמכות אלא כל האמהות החד-הוריות.
רשף חן: מה קורה אם היא מתחילה לחיות עם מישהו?
הניה ששון: יש פה חוק אמהות חד-הוריות שחל לטוב ולרע.
הניה ששון: לכן, כאשר היא מתחילה לחיות עם מישהו, והוא ידוע בציבור שלה, היא כבר משפחה, היא לא חד-הורית.
רשף חן: גם אם הוא לא אבא של הילדים.
הניה ששון: גם אם הוא לא אבא של הילדים.
רשף חן: ומה ההגיון בזה?
הניה ששון: משום שאם היא מקיימת משק בית משותף, אדם נוסף, אז היא כבר משפחה, היא כבר לא חד-הורית.
רשף חן: אבל אין עליו שום נטל חוקי לפרנס את הילדים האלה, את לא חושבת שזו בעיה?
רשף חן: אנחנו גם מאלצים אותן לחיות בשקר ולהתחבא.
הניה ששון: זה לא נוח, אבל זה החוק.
הניה ששון: היו"ר גילה גמליאל: אנה גלוק, ממונה על הכשרת מבוגרים באגף להכשרה מקצועית של משרד העבודה, בבקשה, תתמקדי באמהות החד-הוריות.
אנה גלוק: בוועדות קבלה להסבה מקצועית אנחנו נותנים עדיפות לנשים חד-הוריות.
אנה גלוק: יש הנחיות, ועדת קבלה יודעת, אם באה אם חד-הורית, יש לה עדיפות על פני אחרים להתקבל לקורסים להכשרה מקצועית.
אנה גלוק: אין לנו נתונים כי בקורסים שלנו אנחנו לא סופרים את האמהות החד-הוריות.
אנה גלוק: עכשיו, אנחנו חושבים לעשות זאת כדי שנוכל לעמוד יותר לקראת האוכלוסייה שפונה אלינו.
אנה גלוק: השנה, עם חוק ההסדרים החדש, אנחנו חושבים שיהיו אלינו יותר פניות בגלל שכבר עברו שנתיים, ואמהות חד-הוריות רבות חייבות לעבור את מבחן התעסוקה, כך שאנחנו מתארגנים לתת פתרונות לקבוצות האלה.
ורד רביבו: מדוע אין נציגה אחת שלנו בוועדה?
ורד רביבו: את יודעת כמה נשים פנו אלי שהוועדה הזאת עושה ניפוי משפיל.
גילה גמליאל: בהמשך עבודת הוועדה, כשנדון יותר לעומק על הנושאים השונים, עם נציגי האוצר, משרד הבריאות, ועדת הכספים, וועדת העבודה, ונציגים של מוסדות אחרים.
גילה גמליאל: ברשותכם, אנה גלוק לא סיימה את דבריה.
גילה גמליאל: אז בבקשה.
אנה גלוק: שמעתי תלונות על יחס לא יפה בוועדות קבלה.
אנה גלוק: אתן לכן את שמי ומספר הטלפון שלי, ותפנו אלי בכל תלונה, אסור שיהיה דבר כזה.
אנה גלוק: כל תלונה שתגיע אלי אטפל בה אישית.
גילה גמליאל: בתום הישיבה תפנו אליה והיא תיתן לכן את מספר הטלפון שלה.
גילה גמליאל: שרי כהן, מנהלת המחלקה לקידום נשים וכישורי עבודה במשרד העבודה, בבקשה.
שרי כהן: בתשובה לדברים שנאמרו כאן, אני רוצה לציין שבאגף להכשרה מקצועית במשרד העבודה יש יחידה שממונה על נושא קידום נשים ופיתוח כישורי עבודה.
שרי כהן: כידוע, יש בעיות קשות בלהיות אשה בגיל 40, עם כל המשמעויות ופערי שכר, אבל גם כדגש על נשים, ולגבי נשים חד-הוריות, משתדלים לתת תשומות נוספות של הכוונה לחזרה לעבודה וזה המכסימום שאנחנו יכולים לתת.
שרי כהן: כחלק מהכשרה מקצועית, זה לא רק ללמד מקצוע, גמרתי ללמוד מקצוע, מה היא עושה עם זה אחר כך?
שרי כהן: וזאת התשומה הנוספת שאנחנו נותנים באמצעות היחידה הזאת, לנשים בעיקר, איך להיערך ולצאת לשוק העבודה, לבוא מול מעסיק, להתמודד עם כל הקשיים שיש ולעשות את זה בצורה הטובה ביותר לנשים שנמצאות אצלנו בקורסים.
שרי כהן: אנחנו עושים גם הרבה מאוד לציבור גדול של אמהות חד-הוריות שמשתתפות בסדנאות בקהילה , נשים שמכל מיני סיבות, בעיקר חד-הוריות, כי הן לא רשומות בלשכה וקשה להן לצאת לעבודה, לתת להן את המשאבים עוד לפני השלב הזה.
שרי כהן: וכמו שאמרה אנה, עם חוק ההסדרים החדש, הרבה יותר נשים חד-הוריות תחויבנה להיכנס למעגל העבודה בגלל מבחן תעסוקה, אנחנו נערכים להגדיל את המשאבים האלה.
גילה גמליאל: תמר מיארה-הרטוב, מנכ"לית עמידר, בבקשה.
תמר מיארה-הרטוב: אני חושבת שחסר פה נציג עיקרי לכל הדיון, וזה נציג האוצר.
תמר מיארה-הרטוב: הכל מתחיל ונגמר במסגרות של היכולות התקציביות שאנחנו מקבלים מהאוצר.
תמר מיארה-הרטוב: במסגרת שלי, אני, כמנהלת חברה שמנהלת 80 אלף יחידות דיור, לפעמים אני חורגת מהחוק, לאור המצוקה הנוראית שאני חווה ביום יום.
תמר מיארה-הרטוב: רק לאחרונה עמדנו לפני פינוי של משפחה חד-הורית עם 4 ילדים קטנים, זה נעשה כשהאמא הלכה לעבודה, קבלן הפינויים פינה את החפצים והילדים הגיעו מבית הספר.
תמר מיארה-הרטוב: זה היה מראה קורע לב.
תמר מיארה-הרטוב: ברגע שנחשפתי לזה, נתתי הוראה להחזיר מיד את החפצים לבית.
תמר מיארה-הרטוב: פעלתי מול משרד השיכון באופן אישי, על מנת לבדוק את הזכאות שלה, למרות שהיתה פולשת טרייה ומכוח החוק הייתי חייבת לפנות אותה.
תמר מיארה-הרטוב: עוד הוריתי לאנשים שלי, בדרגה האחרונה, בעת גביית חובות שכר דירה, לטפל בחד-הוריות ממש בסדר האחרון ולא להעמיד אותן כשווה בין שווים לזוגות בעלי הכנסה וכן הלאה.
תמר מיארה-הרטוב: כיוון שאנחנו, החברות הממשלתיות, נתונות לביקורת, גם ביקורת המדינה, ואם החוק לא ישונה, יימצאו שאנחנו פועלים בניגוד לחוק ונחשפים לאחר מכן לביקורות ולכל ההשלכות.
תמר מיארה-הרטוב: לכן, אם רוצים לשנות, צריך לשנות את החוק.
גילה גמליאל: יש לך הצעות קונקרטיות בנקודות מסויימות.
רשף חן: יש לכם מספיק דירות במאגר?
תמרה מיארה –הרטוב: יש היום דירות בקרית שמונה, בדימונה, בירוחם, במצפה רמון.
רשף חן: וזה תוצאה של חוק הדיור הציבורי.
תמר מיארה-הרטוב: לעניות דעתי ולפי תפיסתי, חוק הדיור הציבורי היה די אומלל.
תמר מיארה-הרטוב: יש היום אלפי דיירים שזכאים להנחה מירבית של 90% והם לא מממשים את זכות הרכישה שלהם כיוון שהם רואים מה קורה לשכן שרכש את הבית.
תמר מיארה-הרטוב: כיוון שזו ירושה לילדים, הוא סמך עליהם, אבל מסתבר לו שאין מי שיתחזק לו את הדירה, אין מי שיטפל בו, וזה אסון נוראי.
תמר מיארה-הרטוב: בקרוב מאוד יתנו על כך את הדעת.
תמר מיארה-הרטוב: ג'ודי דון: שמי ג'ודי דון, אני מהפורום הארצי של משפחות חד-הוריות.
תמר מיארה-הרטוב: אני רוצה לדבר על כמה דברים מאוד חשובים.
תמר מיארה-הרטוב: במשך שנים אנחנו שומעים שיש המון זכויות לחד-הוריות, אבל בשורה התחתונה אין לנו זכויות, וכל בחירות מורידים לנו, יותר ויותר, את הזכויות.
תמר מיארה-הרטוב: מה זאת אומרת?
תמר מיארה-הרטוב: פעם הסיוע בשכר דירה היה 1,200 שקל למשפחה עם שני ילדים, היום זה 600 שקל, וגם את זה עומדים להוריד, כי היום יש קריטריונים, וילד מגיל 16 האם כבר לא זכאית לקבל סיוע בשכר דירה, זה עומד להיכנס.
גילה גמליאל: ג'ודי, אם אפשר באופן כללי, כי קיבלנו את הפירוט של כל התנאים.
ג'ודי דון: עידוד יציאה לעבודה.
ג'ודי דון: אין עידוד יציאה לעבודה.
ג'ודי דון: חד-הורית מאוד רוצה לצאת לעבודה, לא מפרגנים, לא מוציאים, אם זה לעזור לה למועדוניות, צהרונים, גנים.
רשף חן: מה המצב עם מעונות יום, יש אפשרות לשים את הילדים במעונות יום?
רחל אגמון: אם אם חד-הורית יוצאת לעבודה, כל הכסף יוצא למעונות - - -
גילה גמליאל: ג'ודי, לקחנו את זה לתשומת הלב, ואמרנו שנקים ועדה משותפת.
גילה גמליאל: אז ברשותכן, אנחנו צריכים להתקדם.
אביטל מיכאלוב: נושא המעונות, איפה זה תקוע.
אביטל מיכאלוב: אתן לך דוגמה מבאר שבע.
אביטל מיכאלוב: זה נקרא הועדה.
אביטל מיכאלוב: ברגע שילד הולך למעון יום בסיוע הרווחה, צריך להביא הועדה למעון, כלומר דרגה אחת או שתיים, דרגה שקובעים לך.
אביטל מיכאלוב: יש הרבה מאוד ילדים שההועדה הזאת תקועה אצל גזבר העיר כי אין כסף.
רשף חן: זה חוזר על מה שאמרתי קודם, יש 17 אלף גופים שאף אחד לא יודע מה עושה השני.
רשף חן: אני צודק שאני מניח שכדאי שמשרד העבודה והרווחה יטפל בכל?
קריאות: ג'ודי דון: סל בריאות.
קריאות: יש סל בריאות.
קריאות: נניח שמשלמים לקופת חולים, ברור מאליו, כל אדם צריך לשלם קופת חולים, ויש קופת חולים, אם את לא יכולה, ביטוח לאומי משלם.
קריאות: מה קורה עם בעיות שיניים של ילדים שהכל רקוב ונפוח להם והם לא יכולים לטפל בדבר כזה.
אורית נוקד: לפני שבועיים הגשתי שאילתה לשר הבריאות בנושא הזה.
גילה גמליאל: ג'ודי אמרתי בתחילת דברי שנחזור ונקיים דיון של ארבע שעות עם נציגים ממשרד הבריאות, משרד האוצר, העבודה והרווחה, ביחד עם ההקמה של ועדה משותפת עם ועדת הכספים והוועדה לקידום מעמד האשה.
גילה גמליאל: מההיענות שאני רואה בקרב החברים בוועדה, אני מאמינה שהוועדה שלנו תיקח כפרוייקט את כל הנושא של הנשים החד-הוריות ונאמץ אותו כאחד מהיעדים המרכזיים שלנו כאן בוועדה, ואז נשב בצורה יותר רצינית בנושאים האלה.
ג'ודי דון: את יכולה לכלול גם את משרד השיכון לאותו פרוייקט, בשביל ילדים זה קורת גג.
גילה גמליאל: נכלול את כל מי שצריך, כל המשרדים שצריך, ונקיים דיון מקיף עם שאלות יותר ממוקדות, עם עבודה מקדימה שנעשה ונעלה את זה בדיון שתוזמנו אליו, ונראה איך נתקדם הלאה.
גילה גמליאל: עורכת הדין אדית בר-יוסף מההסתדרות הרפואית, בבקשה.
אדית בר-יוסף: אני מנהלת הלשכה לאתיקה של ההסתדרות הרפואית.
אדית בר-יוסף: ניהלנו דיון בלשכה על הנושא הזה של סחר באיברים.
אדית בר-יוסף: עם כל הסימפתיה וההבנה למצבן של האמהות החד-הוריות, העמדה היתה שאין להתיר סחר באיברים מכל סיבה שהיא.
אדית בר-יוסף: במצב המשפטי הקיים היום אין הגיון.
אדית בר-יוסף: כיום, מותרת תרומה של כליה רק בין קירבה ראשונה.
אדית בר-יוסף: דרך אגב, עשינו עבודה מאוד מקיפה ובדקנו, כמעט בכל העולם, את המצב הנוהג לגבי תרומות איברים.
אדית בר-יוסף: מצאנו שתרומת איברים מותרת, בכל העולם, מקירבה ראשונה בלבד.
אדית בר-יוסף: רק במספר מצומצם של מדינות בעולם מותרת תרומת איברים שאין קירבה ראשונה.
רשף חן: אתם מאפשרים חילופי תורמים?
אדית בר-יוסף: יש הצעה שעומדת כרגע, זה עדיין נמצא בדיון.
אדית בר-יוסף: בכל אופן, כרגע, מבחינת המצב המשפטי, לפי הנחייה של מנכ"ל משרד הבריאות, אסור לרופא ליטול איבר או להשתיל איבר אם הוא יודע שזה היה מעורב בסחר.
אדית בר-יוסף: אני רוצה לציין שגם אם עוברים ויוצאים החוצה במדינות אחרות בעולם, יש עוד משוכות שצריכים לעבור בשביל לאפשר זאת, כמו, התאמה מבחינה גנטית וגם שלא ייגרם סיכון לחיים של התורם.
אדית בר-יוסף: כל מדינה, גם אם היא התירה את התרומה שלא בין קרובים, מאוד הגבילה, החמירה ודרשה קיומם של מספר תנאים שמאוד מקשים על העניין הזה של תרומה.
גילה גמליאל: גברת עדה הרצברג מהדסה ישראל, בבקשה.
עדה הרצברג: אנחנו הולכים תמיד לקראת חוקים חדשים ודווקא את החוקים הוותיקים לפעמים שוכחים לרענן.
עדה הרצברג: אני אמנם לא עורכת דין, אבל אני חושבת שחוק אחד נרמס כאן מבלי שבכלל שמו לב אליו, ואני מדברת על אחד מהחוקים הכי ותיקים שהבית הזה חוקק, וזה חוק לימוד חובה חינם, תש"ט-1949, החוק הזה מבוזה כיום בראש חוצות.
עדה הרצברג: הבית הזה צריך לעשות רגע חושבים.
עדה הרצברג: איך יכול להיות שבמשך יותר מ-50 שנה קיימת מדינת ישראל ובתוכה חוק שנקרא חוק לימוד חובה חינם והוא נרמס בראש חוצות?
עדה הרצברג: איך יכול להיות שמורים יכולים להטיל כל מיני אנגריות על הורים.
עדה הרצברג: אמרה אנה שנשים בנות 40 שרוצות לעבוד זאת בעיה ידועה.
עדה הרצברג: מה זה בעיה ידועה?
עדה הרצברג: אני חושבת שאלה נושאים שצריך לדון בהם.
גילה גמליאל: עורכת הדין תגריד ג'השאן, משדולת הנשים בישראל, בבקשה.
תגדיר ג'השאן: אני מרגישה שחסר פה קולה של האשה הערבייה.