GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יהודית פלוטקין: ומבחינה זו באמת כמובן כל הכבוד לך אתי שהשגת את התוספת התקציבית הזאת, אבל כל הכבוד לשרה ששמה את הדגש על הנושא הזה, שיש יחידה כזאת, שיש יועצת לנושא הזה והעבודה החשובה שנעשית.
יהודית פלוטקין: ויש לנו בדרך פגישה עם שר האוצר על מספר נושאים, ואחד הנושאים המרכזיים זה לבקש שיתקננו לשנת התקציב הבאה יועץ או יועצת למעמד האישה בכל המשרדים.
יהודית פלוטקין: כי אין משרד שיועצת לא יכולה לתרום בו לנושא.
יהודית פלוטקין: ואני חושבת שזה מאוד מאוד חשוב, והרי התוצאה.
יהודית פלוטקין: זו דעתי.
יהודית פלוטקין: אני חושבת שמיכל היא דוגמא טובה ואני חושבת שאם אפשר היה לטפל בעוד משרדים אז זה מצויין.
יהודית פלוטקין: יש נושאים שקשורים עם התקשורת ויש נושאים שקשורים עם החלקאות ויש נושאים שקשורים עם המוניציפלי, אם זה נושא של יועצות למעמד האישה ברשויות המקומיות שמשרד הפנים צריך לאכוף יותר.
יהודית פלוטקין: בכל משרד יש נושאים מאוד מרכזיים, ואפילו מינויים לדירקטוריונים, שהזווית הזאת יכולה מאוד לעזור שיהיה מישהו במשרד ושהוא קרוב לשר.
יהודית פלוטקין: אבל אני אשמח לשמוע דעה אחרת וללמוד ממנה.
יהודית פלוטקין: על כל פנים אני חושבת שזה מאוד חשוב.
יהודית פלוטקין: אני רוצה להזכיר עוד נושא שמשרד החינוך עושה אותו ואנחנו פה נתנו כתף.
יהודית פלוטקין: נעשתה אלינו פנייה, בעצם הפנייה היחידה מצדכם לעזרה היתה בנושא של התכנית שלכם לזוגיות מכבדת ביחד עם משרד הרווחה.
יהודית פלוטקין: זוגיות מכבדת בבתי ספר תיכוניים.
יהודית פלוטקין: וזו תכנית שהיא לא תכנית חובה וקשה מאוד להחדיר אותה ואתם עושים מאמצים מאוד גדולים להחדיר אותה, ואנחנו עשינו יום עיון עם מקבלי ההחלטות ברשויות המקומיות והצגנו להם את התכנית הזאת, ליועצות ולארגוני נשים כדי שיפעילו את הלובי וחברות מועצות ערים, כדי שהנושא הזה ייכנס גם מלמטה.
יהודית פלוטקין: אז אנחנו נשמח לשתף פעולה.
יהודית פלוטקין: וגם בנושא של התקציב של הנושא הזה אני מקווה שבשנה הבאה התקציב הזה יורחב עוד יותר כי זה פסיק לעומת מה שאפשר וצריך לעשות.
לימור לבנת: ברשותך אני רוצה להעיר לעניין הזה, כדי שאני לא אובן לא נכון, אני מתנצלת שקפצתי באמצע.
לימור לבנת: אני חולקת על הגישה ואני אומר מדוע.
לימור לבנת: לא כל שר יש לו מודעות לנושא הזה.
לימור לבנת: ותוספת של יועץ, יועצת במקרה הזה אני מניחה, בלשכה של שר, לא בהכרח תיתן את הפרי הדרוש או את התוצרת הדרושה בנושא הזה.
לימור לבנת: אני לא חושבת שתוספת של יועצת היא נחוצה בכל משרד בהכרח.
לימור לבנת: בלשכת כל שר.
לימור לבנת: יכולה להיות חגיגה שאין לה רלוונטיות לנושא הזה.
לימור לבנת: והשאלה היא אם באמת זו דרך שתביא בסופו של דבר לתוצאה.
לימור לבנת: ואולי דרך, אולי משהו שיתן איזה בריחה קלה מידי, ולא בהכרח תיתן באמת.
לימור לבנת: היתה תכנית עבודה שרלוונטית.
לימור לבנת: בכלל לא כל שר אני חושבת יש לו במשרד שלו משהו רלוונטי.
לימור לבנת: אני לא רוצה לתת כאן דוגמאות כי חבריי השרים, אני שומרת נפשי, ואני לא רוצה לתת דוגמאות לתסריטים שאין להם שום קשר לעניין.
לימור לבנת: אז אם אני כשהייתי שרת תקשורת ביקשתי מהנציבות אז, ומאז יש לי גם כשרת חינוך, תקן מיוחד לעניין הזה, בגלל שאני עסקתי גם אז והייתי גם אז יושבת ראש ועדת שרים לנושא מעמד האישה, והנציב נתן לי תקן מיוחד, גם אז היתה איתי מיכל ומאז מיכל איתי, ובוודאי כשרת חינוך, אבל אני גם אז הייתי וגם היום אני עומדת בראש ועדת שרים למעמד האישה.
לימור לבנת: ואני עוסקת בזה, אני ממש לא הייתי פמיניסטית, עד שגיליתי את האור.
לימור לבנת: לא הייתי פמיניסטית, עד שהבנתי, בניגוד לנערות הצעירות האלה, לא הייתי חשופה, לא לתכניות של נערות מובילות שינוי ולא לשום תכנית ולקח לי זמן בחיי הבוגרים כבר, מאוד אפילו, כדי להבין שבכלל יש פה באמת בעיה.
לימור לבנת: לא הייתי חשופה לזה.
לימור לבנת: מיכל היתה הראשונה, כשכבר הייתי בכלל אדם מבוגר, ונשוי בכלל, עד שקלטתי שיש בעיה.
לימור לבנת: באיחור, אני מודה.
לימור לבנת: מכל מקום לקח לי הרבה שנים, יותר מידי.
לימור לבנת: אבל שגיליתי הפכתי לשליחה.
לימור לבנת: צריך לגייר קודם את השרים עצמם, אחרת מה הם יעשו עם היועצות, הם יהפכו לעוד יועצות בלשכה.
לימור לבנת: ולבי לא כואב שיהיו עוד יועצים בלשכות של השרים, אבל אם אנחנו רוצים באמת שהיועצות האלה יעשו את העבודה שאנחנו רוצים שיעשו לצורך העניין שלנו אז מה זה יתן.
לימור לבנת: נאמר כאן קודם על מורות שצריך קודם כל לתת להם את הכלים כדי שיוכלו באמת להשתמש בהם, אז קל וחומר לגבי שרים.
לימור לבנת: מה נעשה בזה.
יעל רום: בכל מדינה צריכים לבוא ולומר שההשלכות על מעמד האישה יהיו כאלה וכאלה, ואז בכל מדינה יש מישהי שזו האחריות שלה, ורק אז זה חוזר חזרה לקבלת מעמד של חקיקה.
לימור לבנת: זה צריך להיות מדיד.
לימור לבנת: צריך להיות מודל שייקבע אם תוצאות שצריכות להיות, אם אם אבני דרך שצריכים להיקבע, אחרת, סליחה, אני לא רואה תועלת אמיתית בכך שתהיה יועצת.
לימור לבנת: אדרבא, אני חושבת שזו תהיה בריחה קלה לשרים, משום שהנה, הם יעשו וי.
לימור לבנת: יש להם יועצת למעמד האישה אז הנה הם שילמו את המס למחוייבות שלהם, הם שילמו את המס לפוליטיקלי-קורסט שלהם, יש להם יועצת למעמד האישה.
לימור לבנת: לפני שהם מקבלים יועצת למעמד האישה אני רוצה לראות אותם עולים בעוד שעה ומצביעים, אחד אחד, בעד הצעת החוק שתהיה עוד מעט למעלה.
לימור לבנת: אני עוד לא רואה את זה.
לימור לבנת: אולי הם יעלו כי לא נעים להם, אבל לא זה המבחן היחידי.
לימור לבנת: סליחה, אני מתנצלת שאולי אני מקלקלת את החגיגה אבל אני רואה בזה, זה עלול לתת פתח מילוט לשרים.
לימור לבנת: קודם כל צריך לקבוע אבני דרך, צריך לקבוע תכנית עבודה.
לימור לבנת: צריך לראות שיועצת כזאת תהיה כזאת או הדרך תהיה כזאת ששר יהיה חייב לעמוד ביעדים מדידים שיקבלו את הגושפנקא ויהיו כאלה שייקבעו לא על ידו בלבד.
אתי לבני: טוב, אנחנו לא נכנסים לנושא הזה.
אתי לבני: החגיגה שלנו היא לימודי המגדר ושוויון בין המינים.
אתי לבני: אני מאוד הייתי רוצה לשמוע אותך דווקא.
טל שחף: אני נמצא כאן בתור נציג של גוף שנקרא הורות שווה.
טל שחף: הורות שווה מתעסקת היום חלק גדול מהזמן בתפיסה שאנחנו מנסים מאוד לקדם אותה והיא תפיסת ההורות המשותפת.
טל שחף: ואני לא שמעתי פה מספיק את הקול הזה.
טל שחף: אני יושב פה מהצד של כל האנשים שיושבים פה.
טל שחף: אני רואה את עצמי כפמיניסט, אני חושב ששוויון ההזדמנויות מאוד חשוב, ואני חושב שאנחנו לפחות בדיון הזה עד עכשיו שכחנו אלמנט אחד, והוא האלמנט של מה קורה אחרי שגומרים להכשיר וגומרים להתכונן וללמד ויוצאים לחיים האמיתיים, וברוב המקרים הנשים נשארות אחראיות למשפחה.
טל שחף: ויש מספיק מחקרים שמדברים על כמה זה לא הוגן כלפי אישה שמנסה מצד אחד למלא את כל המחוייבויות והתכניות שהיא תכננה לעצמה, ומצד שני היא עדיין זאת שאחראית במלוא מובן המלה למשפחה, צריכה לחשוב כל הזמן מה קורה עם הילדים ומי ידאג לכל דבר ודבר.
טל שחף: וגם הגברים, הבנים כמו שאתם קוראים להם, שעברו את כל ההכשרות, בסופו של דבר נוח להם שנשותיהם אלה שיעשו את העבודה הזאת, למרות שאולי בעבודה שלהם האישית הם מאוד אחראים ומאוד רציניים, בנושא המשפחה הם כאילו העוזרים של האמא.
אתי לבני: זה רק תלוי בהם.
טל שחף: כן, אבל השאלה מה אנחנו עושים כדי שזה לא יהיה רק תלוי בהם או לפחות לעורר בהם את המודעות.
טל שחף: לכן גם התעניינתי לשמוע אם יש בנים בתכנית נמ"ש.
מרים שכטר: יש.
מרים שכטר: בנים ובנות וכל הכיתה.
טל שחף: אני רוצה להזכיר לכולנו שאם הבנים לא יהיו חלק מהתפיסה הזאת אני לא חושב שנגיע לשוויון.
מרים שכטר: הם חלק מהתפיסה כי הם מבינים שהם מרוויחים מהתפיסה.
מרים שכטר: הם לא מפסידים כמו שנאמר כאן שמפסידים מקום, אלא הם מרוויחים.
מרים שכטר: וכשהם מבינים שהם מרוויחים הם נכנסים פנימה.
מרים שכטר: וזה היה השינוי שגם בגינו המשוב הוא כל כך שונה.
מרים שכטר: כי עברנו מ"תוותרו ותתנו ותהיו שוויוניים" ל"תראו מה אתם מרוויחים".
מרים שכטר: כשהם ראו את הרווח הם הלכו עם זה.
טל שחף: מה שאני רוצה להביא לידיעת
טל שחף: כם, רק בתור דוגמא לכיוון מחשבה, וזה חשוב שהשרה נמצאת פה ושומעת את זה.
טל שחף: ישבה ועדה בניו-המפשייר על נושא חוק המשפחה, בעיקר בנושאי גירושים, שמעסיקים אותנו בהורות שווה הרבה מאוד, חלוקת אחריות בין ההורים אחרי שההורים מתגרשים.
טל שחף: ואחת ההמלצות שלה, מלבד כל הדברים שקשורים למה לעשות בנושאים ספציפיים זה שילוב קורס באחריות מבוגרים ותפקודם במסגרת תכנית הלימודים בבתי הספר.
טל שחף: מוצע שקורס כזה, שיחנך לתפקוד כהורה וכבן זוג יהיה קורס חובה לבגרות.
טל שחף: זאת אומרת לא רק שוויון הזדמנויות ודברים מהסוג הזה אלא גם שוויון בחיי המשפחה וגם חשיבות של שני בני הזוג בחיי המשפחה.
טל שחף: אני חושב שזה בסיס שעליו הכל יכול להיראות אחרת.
טל שחף: אני רוצה להגיד עוד אלמנט אחד שמאוד חשוב לנו, אני חושב שהוא לא בתחום משרד החינוך אבל הוא בהחלט בתחום מה שהממשלה יכולה לעשות, וזה נושא של מקום עבודה ידידותי להורה.
טל שחף: היום נשים נאלצות למצוא את הדרך להסתדר בין עבודה לבין משפחה.
טל שחף: אם יהיו מקומות עבודה ידידותיים להורה, שיאפשרו לשני ההורים, גם גברים וגם נשים, לשלב יותר, להיות יותר הורים פעילים ועדיין לעשות את העבודה שלהם, על ידי חלוקת שעות עבודה, על ידי עבודה חלקית מהבית, עוד פעם, הזדמנויות לשני ההורים, אנחנו נצא מזה במצב שבו ילדים מרוויחים הרבה יותר מההורים שלהם, שני ההורים מתחלקים באחריות לילדים, ואני חושב שזה יהיה טוב לכל הצדדים.
טל שחף: זה פרוייקט שבמדינות כמו ארצות הברית נמצא באחריות הממשלה.
טל שחף: קיים חזון שמקדם מקום עבודה ידידותי למשפחה.
אתי גלעד: אני מברכת ומודה על ההזדמנות שניתנה לי להופיע בפני הוועדה.
אתי גלעד: אני מודה ומעריכה את שיתופי הפעולה ואת העבודה המשותפת עם המשרד ועם הצוות, אנחנו לאורך השנתיים האחרונות באמת הלכנו יד ביד ועשינו הרבה דברים ברמה של בית ספר ומכללה ומורים.
אתי גלעד: אני רוצה למקד את הפעילות שלנו במכללה להכשרת מורים אחווה, שנמצאת בדרום, בצומת קסטינה, מועצה איזורית באר טוביה בעבר.
אתי גלעד: המכללה מאוד פתוחה ומאוד מקדמת את לימודי המגדר.
אתי גלעד: אני עומדת בראש המכון ללימודי מגדר, שהוא באמת הולך ומתהווה, ואנחנו עושים עבודה נפלאה עם מרים והצוות החינוכי בכל הנושא של קידום.
אתי גלעד: ברמה של הכשרת מורים, ספרתי לכבוד הישיבה היום כשישה עשר קורסים שניתנים, לא בצורה מסודרת ושיטתית אבל כשאתה לוקח את הסילבוסים אתה רואה שבאמת ניתנים הרבה מאוד קורסים, כמו נשים במדע, נשים באומנות, נשים בספרות, נשים ביהדות, אבל לא קוראים לזה בשם.
אתי גלעד: אני זוכרת שלפני כארבע שנים נתתי קורס בחוג לניהול מערכות חינוך, בחוג לחינוך, נתתי את הקורס מגדר, ואני רוצה לומר כאן שאף סטודנט לא נרשם, כי פשוט הם לא ידעו מה זה מגדר.
אתי גלעד: אז אני גם מציעה שאנחנו נשתמש יותר במושג הזה, שהוא באמת נכנס להוויה החינוכית ברמה של הכשרת מורים אבל גם בבתי הספר ופחות במובן של שוויון בין המינים, משום שיש לזה קונוטציות אחרות.
אתי גלעד: מעבר לזה, מעבר לקורסים שניתנים, ומשנה לשנה, בגלל מרצים משוגעים לדבר, אנחנו נותנים יותר קורסים, סטודנטים להכשרה, כי מישהו קודם דיבר שאם אנחנו צריכים להתחיל בגני ילדים אז בוודאי שאנחנו צריכים להתחיל בהכשרת המורים, כי הם המורים של המחר, והם ייכנסו למערכת החינוך.
אתי גלעד: אז אני חושבת שכן צריך להכניס קורסי חובה למערכת ההכשרה, מה שהיום זה קורסי בחירה.
אתי גלעד: ואני לא רוצה לומר כאן שבמעבר מ-BED ל-BA ובקיצוצים שיש בהכשרת מורים כמעט ואין קורסי בחירה שעומדים לרשות הסטודנטים.
אתי גלעד: ואני רוצה לומר שזה סטודנטיות כי מרבית הסטודנטים הם סטודנטיות להוראה.
אתי גלעד: וזה גם כן איזה שהוא דיון נפרד שסטודנטיות להוראה שלמעשה לכאורה הולכות ללמד בכוח נשי שנכנס לבתי הספר, אבל זה באמת לדיון אחר, כי אנחנו גם בזה עושים מחקרים, למה גברים לא באים להוראה ולמה נשים בוחרות במקצוע ההוראה.
אתי גלעד: בשנה האחרונה אנחנו פיתחנו כאחת עשרה יחידות לימוד במגדר, בשיתוף עם מרים שכטר.
אתי גלעד: הם נמצאים, כל החומרים נמצאים באתר שנמצא במכון, מי שרוצה יכול להיכנס לאתר של המכללה ולהוריד את זה, יש הרבה מאוד מצגות, הרבה מאוד חומרים שפיתחנו, והם עומדים לרשות הכלל.
אתי גלעד: אני מאוד מתחברת לתפיסה של הנרייטה שבאמת גם בהכשרה, לא רק באוניברסיטה, גם בהכשרה החלום שלי באמת להפוך את המגדר כפרופסיה ובאמת שיעמוד בזכות עצמו כמקצוע.
אתי גלעד: כי במתח הזה בין הוראה דיסציפלינרית והוראה אינטרדיסציפלינרית יש לנו הרבה מאוד.
אתי גלעד: כאחת שעבדה שנים בתוך המשרד אני זוכרת את כל הנושא של יישומי המחשב, שזה נושק לכל תחומי הדעת.
אתי גלעד: חינוך לבריאות אותו דבר, זה כביכול נושא אינטרדיסציפלינרי ואיפה הוא עומד היום.
אתי גלעד: ולכן אם אנחנו באמת נעמיד את זה כפרופסיה, שיש על זה הרבה מאוד עבודה והרבה ויכוחים, אני בטוחה שהמל"ג לא יאפשר את זה בקלות, כי המל"ג חושב דיסציפלינות ואנחנו חושבים בין תחומי ורב תחומי.
אתי גלעד: אבל בהחלט אני חושבת שאחד הדברים שאנחנו כן צריכים לעשות זה לקדם את המגדר כפרופסיה על מנת שיהיה גוף ידע שעומד בזכות עצמו ושלא ניתן לערער על זה.
אתי גלעד: כל עוד לא נהפוך את זה אז כמובן שלא נוכל לקדם את זה.
אתי גלעד: כי שגעונות של מרצים בודדים כאלה או אחרים לא יכולים לקדם מבחינה מערכתית מובנית ושיטתית.
אתי גלעד: אז זה ברמה של מכללה.
אתי גלעד: וכמובן אנחנו עושים ימי עיון וכנסים, והרבה מאוד מחקרים, ראיתי שבשנה שנתיים האחרונות הסגל האקדמי שלנו, למעשה מבין המכללות להכשרה במקום ראשון במחקרים, כנסים בחו"ל וגם בארץ, והרבה מאוד מתוך הרשימה בנושאים של מגדר.
אתי גלעד: אז זה ככה על קצה המזלג ברמה של מכללה.
אתי גלעד: ברמה של השתלמויות מורים אנחנו גם מקיימים לימודי תעודה במגדר למורים בפועל, ואני רוצה משפט אחד לומר, אפשר לעשות הרבה מאוד השתלמויות, ודאי שהם משנות תפיסות ועמדות של מורים.
אתי גלעד: אבל אנחנו בחשיבה משותפת מאמינים שצריך לעשות איזה שהוא תהליך ארוך ולא אפיזודה שנותנים השתלמות והולכים הביתה.
אתי גלעד: כי מה הבעיה, גם אם השתלמויות המורים הם באמת המעניינות והטובות ביותר כשהמורה הזה מגיע לבית הספר אז הוא בפני שוקת שבורה.
אתי גלעד: לא רק שאין לו את הכלים איך להטמיע את זה, כלומר זה לא עריכת ההשתלמות, זה באמת איך אני מיישם ומעבר לזה איך אני מטמיע את זה כאורח חיים בתרבות הארגונית של בית הספר.
אתי גלעד: ובארגון אנחנו לא רואים את זה.
אתי גלעד: אני פונה אליך השרה לימור לבנת וח"כ אתי לבני, שאם אנחנו רוצים באמת להטמיע את זה בתוך בית הספר אנחנו גם צריכים לבנות פונקציות חדשות בבית הספר.
אתי גלעד: כי אם אין לי את המוביל או את הרכז מגדר, ואנחנו ניקח את זה כבר כדיסציפלינה ולא כמשהו רוחבי, אז זה לא יעזור.
אתי גלעד: אני הצעתי למרים, אני רוצה מפמ"ר למגדר במשרד החינוך.
אתי גלעד: כאחת שהתחלתי מבית ספר יסודי, חטיבת הביניים, חטיבה עליונה ומכללה וגם עבדתי בתוך המשרד שנים, כל דבר שהוא לא מקובע, בסמל מוסד, במפקח, במפמ"רות, זה מתמוסס.
אתי גלעד: ואם השרה לבנת, אני מאחלת לך שנים ארוכות כשרת חינוך, כדאי לקחת בחשבון שאם אנחנו רוצים להטמיע, באמת במובן האמיתי של להטמיע, לא במובן ההצהרתי, אנחנו צריכים לבנות, כדי להגדיר פונקציות חדשות, גם בבית הספר וגם במטה.
אתי גלעד: ומשפט אחרון אני מוכרחה לומר לגבי בחינת הבגרות, וזה ברמה הבית ספרית, אנחנו תמיד עם הפנים לבית הספר.
אתי גלעד: יש לנו מודלים של עבודה מעשית שבאמת מקדמים מגדר בכלול בית ספרי, אבל אני רוצה שני משפטים לגבי התכנית שפיתחנו בבית ספר התיכון אשל הנשיא בהנחייה שלי וצוות נוסף במכללה, תכנית מדהימה.
אתי גלעד: אני מורידה לצוות החינוכי של אשל הנשיא סגנית מנהלת שהיא הובילה את זה.
אתי גלעד: זו באמת תכנית מעמיקה, מדהימה, עם הרבה הרבה גם תיאוריות וגם עשייה, ואני חושבת שגם בקטע הזה, שהצוות החינוכי של בית הספר עבד שעות אין ספור, ואני חושבת שהגיע הזמן שאנחנו כנשים שעובדות במערכת החינוך רגע נעצור, נשים נקודה ונשאל עד כמה אנחנו נעבוד בהתנדבות.
סמדר סיני: בשני כובעים, כובע אחד אני דוקטורנטית ללימודי מגדר והיסטוריה באונ' בר אילן.
סמדר סיני: בכובע השני אני אחראית על כל נושא מעמד האישה בתנועה הקיבוצית.
סמדר סיני: אני מברכת על כל מה ששמענו סביב השולחן, ועוד הדרך כמובן ארוכה.
סמדר סיני: שני דברים אני רוצה לומר.
סמדר סיני: האחד הוא שתכנית ייחודית לנושא מגדר איננה נכונה בעיני.
סמדר סיני: אנחנו מכירים מה קורה במערכות בתי הספר.
סמדר סיני: בוודאי עם כל הקשיים שמצטברים היום.
סמדר סיני: ברגע שזה נתון לבחירה כזאת או אחרת בעיני נפספס את המטרה.
סמדר סיני: אני הייתי רוצה, מאווית נפש, שלימודי מגדר יוטבעו, יוטמעו ויהיו חלק בילד-אין בתכנית לימודי האזרחות.
סמדר סיני: בעיני זאת אזרחות.
הנרייטה כלב: ורפואה לא?
סמדר סיני: הדבר השני שאני רוצה לומר זה שאני לא ראיתי עדיין, בוודאי סביב הדברים שנשמעו פה, כיצד האוניברסיטאות שמובילות את הנושא של לימודי מגדר כקונספציה, וזה לא חשוב לי עכשיו אם זה יהיה דיסציפלינרי או אינטרדיסציפלינרי, זה כבר ויכוח למקום אחר, אבל יש בחמש האוניברסיטאות ובחלק מהמכללות לימודי מגדר או לימודי נשים או באיזה כובע שלא יקראו להם, כיצד זה יתכן שמי שמוביל או מי שלוקח חלק בהכנת תכנית לימודים שאמורה לכסות כתכנית הוליסטית מגיל הרך ועד כמובן לגילאים המבוגרים של הלימודים האקדמיים איננו שותף בכתיבת התכניות הקיימות או ביצירת תכניות אחרות.
סמדר סיני: ואני רואה חובה של האוניברסיטאות להיות מוליכות, מובילות או איזה שהוא מצפון ואיזה שהם עיניים בתחום הזה.
הנרייטה כלב: סליחה, את לא בדקת את זה.
הנרייטה כלב: תל אביב כן עבדו במשותף, באר שבע כן עבדו במשותף.
הנרייטה כלב: ירושלים שאין להם עדיין עובדים.
הנרייטה כלב: חיפה עובדים.
הנרייטה כלב: עם כל אנשי החינוך.
הנרייטה כלב: אני באופן אישי כתבתי תכניות, יצרתי קשרים עם אנשים.
הנרייטה כלב: אני יכולה לומר לך על תל אביב.
הנרייטה כלב: אני גם יכולה לומר לך על דפנה יזרעאלי ז"ל.
הנרייטה כלב: אז נראה לי שאת אומרת דברים לא בדוקים.
סמדר סיני: לא, אני קוראת לאוניברסיטאות להיות מעורבות בתכנית אצל מרים שכטר ואולי בתכניות אחרות.
הנרייטה כלב: היוזמים צריכים לפנות.
יהודית אברהמי עינת: שלום, שמי ד"ר יהודית אברהמי עינת, אני עוסקת בנושא של חינוך שוויוני מעל עשרים שנה, בתפקידים שונים.
יהודית אברהמי עינת: כיום אני בראש מחלקה להוראה לימודים כלליים בכרמיאל.
יהודית אברהמי עינת: אני אתחיל במשהו שנוגע לשם ואחר כך אני רוצה לעבור למשהו יותר עקרוני.
יהודית אברהמי עינת: אני רוצה לקחת את המכללה שאני עובדת בה, שהיא מכללה להנדסה, אני רוצה לציין את המכללה כדוגמא של מקומות שעובדים מלמטה.
יהודית אברהמי עינת: מה שנאמר פה זה הרבה מאוד מה שנקרא TOP DWON.
יהודית אברהמי עינת: הכל הולך מלמעלה, ושמחתי על ההערה של רינה שאם מלמטה אצל המורות והמנהלות והמורים והמנהלים לא יהיה שינוי אז לא עשינו שום דבר.
יהודית אברהמי עינת: אז מה שאני מראה פה זה דוגמא של פעילות מקומית במכללה, שאני הובלתי, זה תחום שלי, וזה אני קוראת BOTOM UP, זו עבודת שטח, ואני אומרת שצריך לעודד גופים שונים ששם יש משוגעים לדבר.
יהודית אברהמי עינת: הפצתי בזמנו הזמנות, לא ראיתי נוכחות של משרד החינוך.
יהודית אברהמי עינת: הצעתי לכל המנחות של התכניות להיות.
יהודית אברהמי עינת: כלומר בואו נחבר את אלה שמלמטה.
יהודית אברהמי עינת: כי אם לא יהיה מלמטה לא יהיה.
יהודית אברהמי עינת: וברוב הארצות ששם התחילו דברים הם התחילו מלמטה ולא מלמעלה.
יהודית אברהמי עינת: זה דבר אחד.
יהודית אברהמי עינת: עכשיו בהקשר אחר.
יהודית אברהמי עינת: לדעתי אחת הפונקציות שחסרות, ואני יכולה לומר שכשהייתי רכזת פורום בין מכללתי בנושא שיוויון בין המינים נלחמנו על זה שנים ולא השגנו, זה פונקציה שבהעדר שם אחר הייתי קוראת לזה איזו שהיא נציבת תלונות בנושא של שוויון או העדר שוויון.
יהודית אברהמי עינת: בדרך כלל אין תלונות על שוויון אלא על ההיפך.
יהודית אברהמי עינת: אני רוצה להסביר את הנקודה.
יהודית אברהמי עינת: נאמר פה, ואני יודעת מנסיון של הרבה שנים של העברת השתלמויות, שגם הרבה מהאנשים שעוברים השתלמויות בשטח אין להם מה לעשות עם הידע.
יהודית אברהמי עינת: קשה להם לגייס תמיכה.
יהודית אברהמי עינת: כשהם אומרות לעמיתותיהם או לתלמידותיהם אל תסכמנה לתנאים מסויימים הנשים חוות דברים מסויימים ואין להם לאן לפנות.
יהודית אברהמי עינת: ואם בכל מכללה היתה ספציפית נציבת תלונות, שכמובן חובתה גם להעביר מידע, כמו שנעשה היום על הטרדה מינית, מה זאת התייחסות סקסיסטית, מה זה התנהגות שהיא פוגעת בי, מה זו אמירה שהיא לא לעניין.
יהודית אברהמי עינת: נכון להיום, ואני מלמדת על התחומים האלה, מתוך השטח, לכל הסטודנטים להנדסה, אנשים לא יודעים מה זה, לא יודעים להגדיר, ואם הם שמעו את המושג הם לא יעזו להשתמש בזה, לא מבינים את זה.
יהודית אברהמי עינת: ולהערכתי אם לא תהיה פונקציה של פיקוח אז גם לא תהיה העצמה לאלה שעברו את ההשתלמות.
יהודית אברהמי עינת: כי גם אם אנחנו מעבירות לתלמידות, ולצורך זה גם תלמידות להכשרת מורים, אין להם לאן לפנות וממילא זה נעצר שם.
יהודית אברהמי עינת: אז הרבה אנשים והרבה סטודנטיות, גם באוניברסיטה, מסתובבות עם תחושות קשות, ואין לזה שום מקום בצנרת.
יהודית אברהמי עינת: והפונקציה הזאת אנחנו מבקשות שנים, עדיין איננה.
יהודית אברהמי עינת: אני הייתי מציעה לראות את זה בכל אוניברסיטה ובכל מכללה ובוודאי שבמשרד החינוך הדבר הזה כדאי.
יהודית אברהמי עינת: בזמנו בסמינר הקיבוצים היה לנו מרכז לשוויון בין המינים והצעתי אז לעשות קו טלפון חירום.
יהודית אברהמי עינת: שתהיה איזו שהיא כתובת, ועשינו את זה.
יהודית אברהמי עינת: אבל קשה לעורר מודעות.
יהודית אברהמי עינת: שתהיה איזו שהיא כתובת, כמו שהשדולה היא כתובת לתלונות משפטיות, הפכה לשם דבר, שתהיה כתובת גם לחוסר שוויון הזדמנויות בחינוך.
יהודית אברהמי עינת: זאת ההצעה שלי.
לימור לבנת: מה שאת מציעה, כך אני מרגישה לפחות, כמו שהיה מוסד שבוטל קצינת ח"ן ראשית, מוסד שבוטל דווקא, ואת מציעה לכאורה להחזיר מוסד כזה לאוניברסיטאות ולמכללות.
לימור לבנת: צריך לשקול את זה.
יהודית אברהמי עינת: יכול להיות שהדבר הזה נחוץ לתקופת ביניים.
יהודית אברהמי עינת: כדי שיהיה מקום לתעל את התלונות, לרשום, שגם אנשים יוכלו לדווח, מתוך תקווה שבסוף יהיה פחות צורך בזה.
יהודית אברהמי עינת: קודם כל לקלוט את המידע.
יהודית אברהמי עינת: אם סטודנטית בתיכון,
יעל רום: השרה אמרה שיש לי כאן סטודנטים, זה נכון.
יעל רום: בטכניון אני בניתי משהו שנקרא היחידה לקידום סטודנטים.
יעל רום: ורמת האמון שמתפתחת היום בטכניון יש שש יועצות ומטפלים באלפיים סטודנטים לשנה.
יעל רום: השלל של כל הדברים שלוחצים את הסטודנטים זה החדר.
יעל רום: והסמיכות של מנהלת היחידה אל הצמרת של המוסד מבטיחה שהערות מהסוג הזה נקלטות והם לא נצבעות בצבע שוביניסטי כזה או אחר, שמזה צריך להיזהר, אלא הם באות כהערות על דרכי הלמידה וההשתלמות והזכויות הכלליות של תלמיד שלומד במוסד.
יעל רום: ואז מונעים את הצדדים הלא נאים של העסק הזה.
יעל רום: ניסינו, אין במוסדות האחרים יחידה דומה, אבל הגברת שעומדת היום בראש היחידה, אפשר להזמין אותה, שרה קציר, עושים עבודה יוצאת מן הכלל.
רחל שילה: אני רחל שילה, מנהלת תכנית ההקצבות בסוכנות היהודית.
רחל שילה: השרה התייחסה לנושא של ספרי לימוד, שזה תהליך עד שזה יצא.
רחל שילה: אני יודעת מניסיון אישי שלי, ואני בטוחה שאחרת גם יודעות, שהיום הילדים לומדים מחוברי למידה, שכל שנה מחליפים להם את החוברי למידה.
רחל שילה: השאלה אם אפשר להתחיל כבר עכשיו בשינוי של החוברות למידה וחוברות עבודה, שאם זה לא בדיוק עונה על הצרכים פשוט פוסלים אותם.
מנחה בנמ"ש: אני רק אציג את הצד של הבנים.
מנחה בנמ"ש: אני חושב שזה חשוב, בעיקר מאחר ואני שומע הרבה, אני שומע ומאוד חסר באמת הצד של הבנים שמועבר בתכנית.
מנחה בנמ"ש: הוא מאוד שונה מהקולות שנשמעים כאן.
מנחה בנמ"ש: הכיוונים שלפחות אתם מכוונות, בהקשר של פמיניזם, אחרים לגמרי, ואצל הבנים זה מאוד לא נתפס ככה.
מנחה בנמ"ש: אני בכלל חשבתי, עבר לי משפט בראש, יש איזה שהוא צורך בעיני לפחות, אם אני מייצג איזה שהוא קול גברי בסיפור הזה להפקיע את לימודי המגדר מהידיים של הנשים, לא לטובת גברים אלא לטובת מגדריסטיים.
מנחה בנמ"ש: כי המונופול שיש לתחום הזה, לא משנה מאיזו דיסיפלינה, אבל המונופול שיש לתחום הזה אצל הנשים גורם לרתיעה אצל הגברים.
מנחה בנמ"ש: מהעבודה עם הבנים זה אחד השיעורים הכי חשובים שלמדתי מהסיפור הזה, אין פה העצמה או קידום של נשים, יש פה עבודה לקראת שיוויון, עבודה לקראת צדק, להפנות את הזרקור בכלל מההבדלים בין המינים או השוויון בין המינים לצדק חברתי, לאיזו שהיא עשייה שהיא משותפת.
הנרייטה כלב: רק במשפט אחד קצר לומר לך שאני מאוד מסכימה עם מה שאתה אומר.
הנרייטה כלב: האוניברסיטה שלנו עושה מאמץ מאוד גדול לפתח לימודי MASCULINITY, אין לזה אפילו שם כי גבריות לא נשמע טוב, אבל אנחנו נקדם את זה, ואני חושבת שבהחלט זו דיסיפלינה שצריך להודות לפמיניזם שתודות לה היא מתפתחת עכשיו בפני עצמה.
גב' יערי: אני מרכזת תכנית חינוך של עמותת כ"ן.
גב' יערי: אני מאמינה בשלושה ממים, וזה מה שמנחה אותי.
גב' יערי: אחד זה מידע, אינפורמציה.
גב' יערי: שניים זה מודעות, האינפורמציה, המידע גורם לזה שאני מודעת למצב.
גב' יערי: ומכאן אני גם מעורבת.
אתי לבני: אני מזמינה את כולם להתפזר בכנסת ולדבר עם כל חברי הכנסת שאתם מכירות או קרובות אליהם ולהשפיע עליהם.
אתי לבני: ותודה רבה לשרת החינוך והתרבות, ואנחנו על דרך חדשה בנושא של שוויון בין המינים.
אתי לבני: שלום לכולם, לכולן, אנחנו מקיימים היום דיון לרגל יום העגונה הבין-לאומי, תענית אסתר, ה-23 במרץ 2005.
אתי לבני: אנחנו חוזרים ודנים בנושא העגונות בוועדה הזאת.
אתי לבני: לישיבה הזאת קראתי את הפרוטוקולים, ואחת לכמה חודשים אנחנו מקיימים ישיבה בנושא הזה, ומנסים לבדוק אם אנחנו מקדמים אי אלו דברים.
אתי לבני: אני רוצה לומר לכם, שקראתי את החומר כשנסעתי עכשיו לירושלים, ואתמול.
אתי לבני: זה דבר כל כך מקומם הסיטואציה הזאת של העגינות, מסורבות הגט ומעוכבות הגט.
אתי לבני: זה אחד המקומות שבהן נשים מקובעות במקום שהן נמצאות.
אתי לבני: הן מושפלות, הן נסחטות.
אתי לבני: חוסר השיוויון, הכוחניות הגברית בנושא הזה היא הקשה והעמוקה ביותר, ומקבלת שיתוף פעולה על ידי בתי הדין הרבניים, וכמובן הלכה יהודית שמאפשרת רק לבעל לתת גט לאשה.
אתי לבני: החשיבות של הישיבה הזאת כי בכך שהפעם אנחנו מעלים מספרים.
אתי לבני: ומספרים – אנשים מבינים על מה אנחנו מדברים.
אתי לבני: המספר 100 אלף מעוכבות ומסורבות גט, שמייד ד"ר רות הלפרין-קדרי תציג בפנינו, זה המספר שמהיום והלאה ילווה אותנו כשאנחנו מדברים בסוגייה האיומה והנוראה הזאת.
אתי לבני: יש כאן קצת הצעות לשיפור המצב, כמובן שההצעה האמיתית והעמוקה זה נישואין אזרחיים בישראל, שכל אחד יוכל לבחור את המסלול בו הוא רוצה ללכת.
אתי לבני: אבל זה לא יפטור את אלה שנישאו בנישואין על-פי ההלכה, ולא יפטור את אלה שיבחרו בדרך הזאת.
אתי לבני: לגבי הצעות לתיקונים שחלקם יישמנו, חברת הכנסת פינקלשטיין ודאי תגיד מלה על הנושא הזה, על אכיפה יותר קשה, וצינוק לאורך זמן יותר ארוך.
אתי לבני: אבל זה טיפה בים.
גילה פינקלשטיין: אני רוצה לומר לכם שהזעקה הזאת של נשים מסורבות הגט, זו לא זעקה אישית שלהן.
גילה פינקלשטיין: זו זעקה של עם ישראל כולו.
גילה פינקלשטיין: קיימתי בכנסת שלושה כנסים בנדון, בשיתוף עם בתי הדין, והתוצאה היתה שיזמנו חוק יחד עם יושבת ראש הוועדה אתי לבני, יחד עם בתי הדין, להחרפת הסנקציות 14 יום בצינוק.
גילה פינקלשטיין: שאלה אותי חברת הכנסת אתי לבני מדוע 14 יום בצינוק, מדוע לא כל החיים בצינוק.
גילה פינקלשטיין: אבל לצערי את זה לא יכולנו לעשות, אבל בהחלט בדרך הנחתי כבר על שולחן הכנסת חוק נוסף ששולל ממנו גימלה, קיצבה, לעקל את הנכסים של הבעל הסרבן, את המקרקעין, את המטלטלין, וכך לשבש את החיים השיגרתיים שלו, להכניס אותו לכלא כשם שהוא מכניס את אותה מסורבת גט לכלא.
גילה פינקלשטיין: אנחנו מקווים בעזרת בתי-הדין, בשיתוף פעולה איתם יחד לקדם את הנושא הזה.
גילה פינקלשטיין: תראו את החולצה הזאת שעליי, קיימנו הפגנה מאוד מוצלחת בכניסה לכנסת, אנשים עצרו והצטרפו.
גילה פינקלשטיין: אני חושבת שאת ההפגנות האלה צריך לעשות ברחבי הארץ, ולהתקדם עם הנושא הזה, אני לא מציעה נישואין אזרחיים, אני מציעה נישואין בהתאם להלכה.
גילה פינקלשטיין: במדינת ישראל הקמנו יחד מפעל משותף וצריך להמשיך עם אותם רעיונות שהתחלנו, וכמובן נישואין בהתאם להלכה.
גילה פינקלשטיין: יחד לפתור ולהחריף את הסנקציות, ולהגיע למסקנות בשיתוף פעולה של כולנו.
גילה פינקלשטיין: מחריפים את הסנקציות, משחררים את הנשים האלה.