GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרינה סולודקין: היו תתי ועדות לכל מיני נושאים.
מרינה סולודקין: זה עניין שאת צריכה לחשוב ולהחליט עליו.
מרינה סולודקין: לגבי העניין של ייצוג נשים – עשינו הרבה עבודה.
מרינה סולודקין: כאשר אני נכנסתי לכנסת בשנת 96 היו בה רק 7 נשים.
מרינה סולודקין: משנת 99 רואים מהפכה.
מל פולישוק-בלוך: היא רק יותר מידי איטית.
מרינה סולודקין: אני מכירה את כל ההשלכות של העדפה מתקנת.
מרינה סולודקין: בברית המועצות היתה מכסה של 30% לנשים, אך הגברים היו אלה שבחרו את אותן נשים.
מל פולישוק-בלוך: גם בארץ.
מל פולישוק-בלוך: נשים לא בוחרות נשים.
גילה גמליאל: אני טוענת שאחת הבעיות הבסיסיות הן שמכיוון שהמקומות לנשים מוגבלים, אם יש שריון לאישה במפלגה, כבר מלכתחילה מציבים את הנשים במלחמה אחת עם השנייה, כדי להגיע להישגים סביב אותו מקום משוריין.
גילה גמליאל: מכאן, לטעמי, מתחילה הבעיה, כי המקומות הם מאד מוגבלים ומצומצמים.
גילה גמליאל: זה יוצר איזשהו דפוס לטווח ארוך, אני מסכימה.
מרינה סולודקין: אני מכירה את זה מברית המועצות.
מרינה סולודקין: 50 שנות ניסיון בברית המועצות נותנות הבנה על השיטה.
מרינה סולודקין: צריכים ללכת בשתי הדרכים, וגם צריך לחשוב איך לעשות את החברה ליותר הומניסטית.
מרינה סולודקין: אני לא בטוחה שזה צריך להיעשות דרך חינוך של בנות בלבד.
מרינה סולודקין: גם את הגברים צריך לחנך.
רשף חן: אם יש 20% של נשים במועצה, אנחנו רוצים לקבוע איזשהו מספר סגור.
רשף חן: זה יוצר מצב שהוא לא סביר מבחינה מספרית.
רשף חן: המשימה היא לגרום לזה שלא יהיו 20% במועצה, אלא יותר מכך- 40 או 50 אחוזים.
גילה גמליאל: הבחירות המוניציפאליות תהיינה המבחן הראשון, לדעתי.
גילה גמליאל: אני מודה לכם, הישיבה נעולה.
גילה גמליאל: אני מציעה שנפתח את הישיבה למרות שמאיר שפיגלר עוד לא הגיע הוא בטח ייצטרף אלינו בהמשך, או מי מטעמו ואז נתקדם.
גילה גמליאל: מדובר בישיבת המשך.
גילה גמליאל: הוועדה הראשונה שהתקיימה ניהלה אותה חברת הכנסת גילה פינקלשטיין שבאמת אני רוצה לברך אותך על היוזמה ועל העלאת הנושא, הנחישות והעקביות לאורך כל הדרך לטפל בהרבה נושאים ובפרט בעניין הזה.
גילה גמליאל: אני רק רוצה ברשותכן לשמוע אם מהישיבה שהתקיימה ב-15 למרץ משהו השתנה.
גילה גמליאל: המשכורות הגיעו?
גילה גמליאל: , טיפלו בכן לאור ההבטחות מהישיבה הקודמת, אז חשוב שנדע איך לתרגם את זה.
מינה פנטון: אני אגיד כמה משפטים ואז אתם תשלימו.
מינה פנטון: לענייננו אני אברך את גילה, אותך, וכמו שהיא אומרת אני אברך אותך בגדול בגדול על התוצאה שהיתה.
מינה פנטון: זה לענייננו על הנושא הזה שאת לוקחת וממשיכה.
מינה פנטון: אני רוצה לומר לך שאנחנו חייבים חוב לגילה פינקלשטיין כי הנושא בער.
מינה פנטון: זה היה נושא של בעירה.
מינה פנטון: זה לא היה נושא שצריך טיפול מהיר, דחוף, אלא זה היה נושא של בעירה.
מינה פנטון: היא קיבלה את הנושא הזה בצורה מיידית.
מינה פנטון: את כל הגורמים הממשלתיים.
מינה פנטון: היה לנו שולחן מלא של גורמים ממשלתיים שבאמת כיסו את המקסימות האפשרי, ואני חושבת שזה נתן, היא נתנה גם לוועדה וגם לפורום שיושב פה והנושא , את הפור הכי חושב.
מינה פנטון: לעניינו , אנחנו מתחילות, ואני מדגישה את זה, אנחנו מתחילות בנושא הבלניות, כשהנושא האקוטי היה השכר.
מינה פנטון: ומדוע אני מדגישה את הנושא של "מתחילות"?, כי יש לנו עוד כמה נושאים שדורשים תיקון, קידום ופיתוח, ואנחנו נעבוד על זה אחרי שנתקן את נושא השכר.
מינה פנטון: אנחנו כבר דיברנו איתם, העלנו כמה נושאים.
מינה פנטון: לעניינו לנושא השכר.
מינה פנטון: הנושא התחיל לקרטע בחצי השנה האחרונה שלפנמי ינואר כאשר היו איחורים במשכורות.
מינה פנטון: כל איחור במשכורת משמעותו מינוס, משמעותו כסף שהן מפסידות.
גילה גמליאל: כל איחור במשכורת משמעותו לפי חוק מדינת ישראל – הלנת שכר.
גילה גמליאל: מכאן, איך ממשיכים לתרגם את זה הלאה, וזה לא משנה כרגע אם התפקיד היא בלנית, או התפקיד היא פקידה או אם התפקיד היא ראש הממשלה לעניין הזה.
גילה גמליאל: מכאן, עצם התפיסה שצריכה להיות על עצם הבסיס של הטיפול בסוגיה הזאת.
גילה גמליאל: בסדר?
מינה פנטון: הגענו לחודש ינואר, סוף החודש – קיבלו משכורת, הכל באיחור, בחצי שנה של איחורים.
מינה פנטון: מגיע חודש פברואר – אפס.
מינה פנטון: לא מקבלים!.
מינה פנטון: ואז מתחיל משא ומתן ואז מתחילות הפגישות והמפגשים, הדיונים, ההבטחות.
מינה פנטון: הנושא סוכם לקראת סוף חודש מרץ, של העברת כספים עיריות – משרד ראש הממשלה לחודשיים, קרי, בעצם לכסות את פברואר ואת מרץ.
מינה פנטון: הם מקבלים משכורת אחת שזה כיסוי משכורת פברואר, קיבלתן משכורת בתחילת חודש מאי לחודש אפריל?
מינה פנטון: התשובה היא לא.
גילה גמליאל: סליחה רגע, חברי הכנסת פה צריכים להבין את הדברים, אז בואו רק נראה את הענינים.
קריאה: מינה, משכורת נטו, לא משכורת ברוטו.
מינה פנטון: אנחנו על זה עוד נדבר, חכי, אני עוד בינתיים נותנת רק את התמונה.
גילה גמליאל: סליחה רגע ברשותכן.
גילה גמליאל: אני רוצה להתמקד בעניינים.
גילה גמליאל: הובטח שהכספים יועברו.
גילה גמליאל: שהמשכורות תגענה אליכן.
גילה גמליאל: חודש פברואר לא קיבלתן משכורת, העבירו לכן את המשכורת של פברואר באיזה חודש?
מינה פנטון: סוף מרץ, תחילת אפריל.
גילה גמליאל: בסוף מרץ העבירו לכן את המשכורות של?
גילה גמליאל: חודש פברואר.
גילה גמליאל: משכורת מלאה?
בלנית: השאלה למה את קוראת מלאה?
גילה גמליאל: אז אני אומר.
גילה גמליאל: במהלך תקופה מסויימת קיבלתן משכורת, בינואר, בדצמבר, בנובמבר ובאוקטובר.
גילה גמליאל: האם בפברואר קיבלתן את המשכורת כמו שקיבלתן בינואר, בדצמבר, באוקטובר?
גילה גמליאל: קיבלתן את אותה משכורת?
בלנית: כן.
גילה גמליאל: כלומר, את המשכורת שקיבלתן קיבלתן על בסיס אותה משכורת שקיבלתן קודם את המשכורות.
גילה גמליאל: עכשיו, אם יש בעיה לגבי המשכורות, זה עניין אחר.
גילה גמליאל: תכף ניגע בו, זה לא קשור כרגע.
משה גפני: אתם ממועצת ירושלים?
גילה גמליאל: הן הבלניות עצמן.
משה גפני: הבנתי, אבל הדיון על הבלניות צריך להיות דיון ארצי.
משה גפני: ויש בלניות בארץ שלא מקבלות משכורת כבר הרבה יותר חודשים.
גילה גמליאל: אז את זה אנחנו צריכים לקבל.
משה גפני: אם את רוצה אני יכול לתת לך במשפט מה קרה.
משה גפני: מה שקרה זה, אתם, גם את גבירתי היושבת-ראש, וגם את חברת הכנסת גילה פינקלשטיין שבאמת אני גם מברך אותה על היוזמה הזאת, אבל אתן חברות בקואליציה.
משה גפני: מה שהממשלה עשתה, היא עשתה מעשה חסר אחריות.
משה גפני: אני עכשיו לא אומר את זה בתור אופוזיציה, כי אני כל הזמן בדיונים בממשלה.
גילה גמליאל: וגם מכיוון שיש לנו את אותה מטרה לפתור את הבעיה הזאת.
משה גפני: כן בדיוק.
משה גפני: אני בדיונים.
משה גפני: אני לא באופוזיציה עם הממשלה בנושא הזה, כי אני בדיונים איתם כל הזמן, וזה נכון ששר האוצר אמר "אני מעביר לחודשיים כדי לשלם".
משה גפני: עכשיו, זה היה הטעייה.
משה גפני: מכיוון שזה לא חודשיים.
משה גפני: היה קיצוץ.
משה גפני: בעצם נתנו 1.68 ומה שהבלניות בסופו של דבר קיבלו, הן קיבלו רק חודש אחד במקרה הטוב.
משה גפני: יש מיקרים שלא קיבלו בכלל, והבנקים עיקלו.
גילה גמליאל: חבר הכנסת גפני, ברשותכם, אני באמת רוצה ללכת בקצב שלי.
משה גפני: בסדר, משפט אחרון.
משה גפני: אני רק רוצה שתדעי, שתדענה שמה שקרה בינתיים, שעכשיו המועצות הדתיות כבר לא חוקיות, ומכיוון שהן לא חוקיות, בשני במאי צריך למנות מועצות דתיות חדשות וברוב המקומות לא מינו.
משה גפני: גם אם האוצר כבר יעביר כסף, מה שלא נראה כרגע, לא יהיה מי שישלם להם.
משה גפני: זאת אומרת, עשו פה גבירתי היושבת ראש, אני רוצה שתיקחי את זה בחשבון, בגלל שאת חברה בכירה בקואליציה.
משה גפני: מה שקרה זה שפירוק את משרד הדתות מבלי לתת מענה לעובדות הללו.
משה גפני: לא נתנו מענה.
משה גפני: אמרו "ה' יעזור".
משה גפני: פתאום הקואליציה בוטחת בקדוש-ברוך-הוא, וזה בסדר, אבל זה לא הפתרון, והעברתם חוק, שהחוק אומר שבשני למאי אין מועצות דתיות, אלא צריך למנות מועצות דתיות חדשות, מה שבארץ לא קרה.
גילה גמליאל: למה האוצר מינו את המועצות הדתיות?
משה גפני: בגלל שעוד לא נגמרו הדיונים בין עומרי שרון לבין יצחק לוי לבין סיעות הקואליציה.
משה גפני: עוד לא נגמרו הדיונים.
משה גפני: מה, אנחנו אנשים פוליטיים.
משה גפני: אני אתן לך את הרשימה אם את רוצה, אני הרי שותף לדיונים האלה, אז אני יכול לתת לך את הרשימה, איפה מינו בכל הארץ.
משה גפני: למשל, בבאר שבע מינו כבר.
משה גפני: אבל המפד"ל איימה בפרישה מהקואליציה, בגלל שאת המפד"ל הוציאו משם.
משה גפני: אין נציג למפד"ל בבאר שבע.
משה גפני: בבאר שבע יש מינוי.
משה גפני: אז אם העבירו כסף לבאר שבע, יוכלו שם לשלם כסף.
משה גפני: אבל ברוב הארץ אין מינוי.
גילה גמליאל: קודם כל, אפשר להגיש שאילתה.
משה גפני: שאילתה לא תעזור.
משה גפני: מכיוון שאין מנכ"ל ראש ממשלה שיטפל בזה, בגלל שגם הוא עזב ואילן כהן שנכנס עכשיו לא יודע במה מדובר בגלל שהוא לא יודע מה זה מועצה דתית.
משה גפני: זאת אומרת, המצב הוא, ואתן חברות כנסת פעילות בקואליציה וזה באמת מאוד חשוב.
משה גפני: לא יודע, צריך להגיד להם שאם לא פותרים את הבעיה הזאת באופן מיידי ולא משלמים את המשכורות העלובות האלה שנותנים לבלניות.
משה גפני: לא יודע, מה שהממשלה תחליט, תצביעו נגד.
משה גפני: זה פשוט הפקרות.
משה גפני: שמפרקים את משרד הביטחון ואומרים: יש מלחמה בגולן, אבל אין מי שיחתום שם על דלק לטנקים.
משה גפני: איך אמר מבקר המדינה?
משה גפני: "הממשלה הזאת, אין בה רצף שלטוני" היא לא לוקחת את האחריות על דבר כל כך פשוט.
גילה גמליאל: חבר כנסת גפני.
גילה גמליאל: אני מבינה את המטענים שיש לך.
משה גפני: אם אני נפגש עם ראש הממשלה מחר.
גילה גמליאל: בואו נראה איך אנחנו מקדמים את העניין.
גילה גמליאל: ברשותכם דקה.
גילה גמליאל: זה לא יעזור שכל אחד יפרוק את המטענים.
משה גפני: אני בעניין הזה בקואליציה.
משה גפני: אני בדיונים עם לשכת ראש הממשלה, עם משרד האוצר, עם כולם.
גילה גמליאל: אז בואו נראה מה הבעיות.
גילה גמליאל: אנחנו בוועדה לקידום מעמד האישה לא יכולות לפתור את הבעיות של המועצות הדתיות.
גילה גמליאל: בתו חברת כנסת אני אקח את זה לתשומת הלב ונראה איך מקדמים את זה הלאה, וזה לא תפקיד הוועדה, מה לעשות?!.
גילה גמליאל: תפקיד הוועדה מה שכן, הוא שאם יש מקרה שנפגעות נשים, במקרה הזה הבלניות, אז בוודאי נקבל את כל תשומת הלב על כך, להאיר ולהעביר את המשכורות, כי זה הדבר הכי חשוב.
משה גפני: אני מברך על כך.
גילה גמליאל: אני רק ברשות
גילה גמליאל: כם רוצה לראות איך אנחנו מתקדמים.
גילה גמליאל: מצטערת, אני חוזרת לנקודות בחזרה.
גילה גמליאל: משכורת פברואר קיבלתן אותה על בסיס המשכורות הקודמות שקיבלתן.
גילה גמליאל: ברגע שקיבלתן את המשכורות של פברואר, את המשכורת של מרץ לא קיבלתן?
בלנית: לא.
גילה גמליאל: משכורת מרץ ומשכורת אפריל לא קיבלתן.
גילה גמליאל: עכשיו, באיזה תאריך בחודש בדרך כלל אתן מקבלות את המשכורת, בעשירי?
קריאה: בשישי-שביעי לחודש זה תמיד ככה.
גילה גמליאל: בשישי-שביעי לחודש.
גילה גמליאל: או.
גילה גמליאל: קי., זאת אומרת שאפריל אנחנו עדיין לא באינדיקציה של קבלה או לא, ומרץ עוד לא קיבלתן את המשכורות.
גילה גמליאל: עד כאן מלינים לכן את השכר.
גילה גמליאל: ניגשתן לבית דין לעבודה?
בלנית: עדיין לא.
בלנית: עשו לנו תרגיל.
בלנית: אנחנו חשבנו שניגשנו, אבל בסוף התברר שהשתמשו בבלניות בתור קלף וזה לא היה לטובתינו בכלל, כמו שהיה הרבה פעמים.
גילה גמליאל: כלומר, מי זה השתמשו?
בלנית: הוועד של המועצה.
בלנית: שלחו את הבלניות להגיש את התביעה.
בלנית: בסוף התברר לנו שלא היו דובים ןלא יער ולא כלום.
גילה גמליאל: לא הוגשה תביעה לבית הדין לעבודה?
קריאה: בשורה התחתונה – לא.
גילה גמליאל: אז אני אומר לכם.
גילה גמליאל: מה שקורה הרבה במועצות מקומיות של המועצות הערביות, לא משלמים להם משכורת, הם הולכים לבית הדין לעבודה, ואחר כך הם גם מקבלים ריבית דריבית על ההלנת שכר.
גילה גמליאל: רק שתדעו את זה.
קריאה: רגע, את מי לתבוע?
גילה גמליאל: לתבוע את המדינה, היא לא נותנת לכן את הכספים, זו אופציה.
גילה גמליאל: המועצה הדתית תגיד שאין להם כסף, ואז בית הדין יכול לכפות על האוצר להעביר את הכסף הזה למועצה הדתית.
מינה פנטון: גילה, אין מועצות דתיות.
מינה פנטון: מה אנחנו עושים?
גילה גמליאל: מצויין, זאת הבעיה.
גילה גמליאל: אולי זה יפתור לך גפני את הבעיה של המועצות הדתיות.
מינה פנטון: אין לנו את מי לתבוע.
מינה פנטון: אין מועצות דתיות.
מינה פנטון: את מי תובעים?
משה גפני: אני לא יודע אם הוא משפטי אבל יש ויכוח.
משה גפני: משרד האוצר אומר שהמועצות הדתיות הוא תאגיד והוא איננו מחוייב להם.
משה גפני: זה אמר הממונה על התקציבים בדיונים.
משה גפני: משרד המשטים אומר שהמדינה כן מחוייבת, מכיוון שזה תאגיד שהוקם על פי חוק והמדינה כן מעורבת בתהליך המינויים, גם מבחינת החקיקה וגם מבחינת החלטות ממשלה.
משה גפני: יש ויכוח בין שני המשרדים הללו.
משה גפני: וצודקת היושבת ראש שאם תוגש תביעה לבית הדין לעבודה, קודם כל הבלניות יקבלו, אחרי ה יהיה דיון מי צריך לתת את הכסף הזה, אבל קודם כל יהיה להן, ברגע שיהיה הסדר, וסביר להניח שבסופו של תהליך יהיה הסדר, יהיו גם שינויים פוליטיים, הרי המערכת הפוליטית היא בסופו של דבר קובעת בעניין הזה.
משה גפני: מכיוון שיהיו שינויים פוליטיים, יהיה הסדר, ואז – צודקת היושבת ראש שברגע שתהיה תביעה בבית הדין לעבודה ובית הדין לעבודה יגיד שצריך לשלם להם ותבוא המדינה ותתחיל להתווכח מי צריך לשלם, זה כבר ויכוח משני.
גילה גמליאל: נכון, אבל את הכסף תקבלנה.
גילה גמליאל: זאת אופציה אחת.
גילה גמליאל: אנחנו בישיבה הזאת ננסה לתרגם קודם כל בדיוק איפה המצב עומד מבחינתכן ואז להעביר את הדרישות האלה לאוצר, ואז שהאוצר ישבור את הראש מאיפה להעביר את הכסף, זאת אומרת, דרך הצינורות של המועצות הדתיות שלא מומנו או דרך משרד ראש הממשלה שלא החליט או כן החליט או יש נציג מטעמו או לא.
משה גפני: מי שאחראי לזה הוא משרד ראש הממשלה.
גילה גמליאל: משרד ראש הממשלה.
משה גפני: הנציג של משרד ראש הממשלה לא מגיע?
גילה גמליאל: הוא צריך להגיע עוד כמה דקות.
שלומית בן-חור: אני הפה של תל אביב רבתי וגם חלק מבני ברק.
שלומית בן-חור: שאלה לי אליך.
שלומית בן-חור: כל אחת באופן פרטני צריכה להגיש את זה, או שיש מישהו שמארגן את זה?
שלומית בן-חור: כי אין אף אחד אצלינו שמארגן את זה.
גילה גמליאל: אני מחכה שיגיע לפה שפיגלר שהוא מנכ"ל משרד הדתות מטעם משרד ראש הממשלה, ואני אשאל אותו בדיוק את אותה שאלה, מה הוא מצפה, שאתן תגשנה תביעה ואז הם ייצטרכו לשלם יותר, או שהם פשוט מתכוונים באמת לפי הסדר מסויים לשלם עד לתאריך שאתן רגילות לקבל שישי-שביעי למאי, יעבירו לכם את הכספים שזה עוד כמה ימים, ואז אולי בעצם פתרנו את כל הבעיות, ואנחנו עדיין לא יודעות.
גילה גמליאל: או.קי.?, זאת אומרת, שאם הם יגידו לנו בשישי-בשביעי, תקשיבו בשישי-בשביעי למאי הן מקבלות את המשכורות גם של חודש מרץ וגם של חודש אפריל, אז מצויין, נראה עוד כמה ימים, ואם לא, אז נתכנס שוב עוד כמה ימים ונראה מה הפתרונות האחרים.
גילה גמליאל: הרעיון והדרישה שלנו זה לא למצוא בעיות מאין, אלא בנקודת הזמן הזאת לוודא ולדאוג שאתן עודות עבודת קודש תרתי משמע, ובעניין הזה שתקבלו את התגמול שמגיע לכן בעקבות זאת.
גילה גמליאל: הדרישה היא דרישה לגיטימית.
שלומית בן-חור: שאלה נוספת.
שלומית בן-חור: אם ככה, אז צריך ליידע את כל הבלניות בכל הארץ להוציא להן מכתבים.
מינה פנטון: כן, זה אפשר.
גילה גמליאל: במידה והפתרון היחיד, קשה לי להאמין, כי בנקודת הזמן הזאת המדינה צריכה להיות עכשיו ממש לא אחראית כדי ללכת למהלך כזה, כי בוודאות מה שהמדינה הזאת היא פשוט לא עובדת על פי חוק.
שלומית בן-חור: נכון.
שלומית בן-חור: זאת הבעיה.
שלומית בן-חור: לכן אנחנו יושבות כאן.
שלמה שטרן: אני מחזיק תיק המועצות הדתיות בהסתדרות.
שלמה שטרן: אני מטפל בנושא הזה במהלך החצי השנה האחרונה.
שלמה שטרן: אני רוצה לתקן כמה דברים.
שלמה שטרן: אל"ף הנושא של התשלום – של העברת התקציבים של משרד ראש הממשלה במקרה הזה, מתבצע מדי חודש בחודשו, אלא שהעברת התקציב הזאת, בסך בכל ארבעים ואחת אחוז מתקציב המועצה הדתית.
שלמה שטרן: שישים אחוז נוספים מהתקציב משולמים על ידי הרשות המקומית, וכולנו מכירים את הבעיה של הרשויות המקומיות – גם הן לא מעבירות תקציב.
שלמה שטרן: כך שגם אם הממשלה החליטה לפני פסח להעביר שתי משכורות, במקרה הטוב, אם הרשות המקומית לא העבירה כסף ואם מס הכנסה לא עיקל, או איזה חברה או ספק לא עיקל, עובדי המועצות הדתיות כולל הבלניות, קיבלו אולי חצי משכורת.
שלמה שטרן: אולי!!! במקרה הטוב.
שלמה שטרן: וזו הכותרת.
גילה גמליאל: זאת אומרת שיכול לבוא היום שפיגלר ולומר, אני העברתי את הארבעים האחוזים שלי, אבל הרשות המוניציפלית היא זו שלא העבירה את הכספים?
גילה גמליאל: אז את העניין הזה נוכל לבחון היום ולבדוק, גם את השאלות האלה בדיוק.
שלמה שטרן: עכשיו, יש מקומות שקיבלו משכורת ויש מקומות שלא קיבלו בגלל שהיו שם עיקולים.
שלמה שטרן: עכשיו אני רוצה לעבור לפאזה שניה של בית הדין לעבודה.
שלמה שטרן: ההסתדרות הגישה תביעה כוללת לגבי תשלום לפני כשלושה חודשים, באשר לתשלום המשכורות.
שלמה שטרן: בדיון מוקדם שהיה שם הסתבר ששמונה עשרה מועצות דתיות הגישו תביעה לבג"ץ נגד המדינה.
שלמה שטרן: המדינה חוייבה על ידי בג"ץ לתת תשובה עד אמצע מרץ.
שלמה שטרן: המדינה לא הגישה תשובה.
שלמה שטרן: המדינה הגישה בקשה לאורכה, קיבלה ובית הדין לעבודה החליט שכל עוד הדיון בבג"ץ לא הסתיים, אין מקום לתביעה שלנו, כך שכרגע אין התקדמות בזה.
גילה גמליאל: אז עכשיו זה תקוע בבג"ץ.
שלמה שטרן: תקוע בבג"ץ ותקוע בבית הדין לעבודה בלי שום אופק של פתרון.
גילה פינקלשטיין: יש פה את הגברת אסתר רוזנצוויג שהיא אחראית על מקווה לנכות.
אסתר רוזנצוויג: שלום.
גילה גמליאל: שלום, רק תציגי לנו את העניין ממש לא בקיצור תסבירי לנו את המצוקות שזה גורם לכן.
אסתר רוזנצוויג: אני במקווה של הנכות.
אסתר רוזנצוויג: זאת אומרת שכל הנכות של ירושלים וסביבתה מגיעות אלינו.
אסתר רוזנצוויג: ביניהן יש נשים חרדיות, יש מסורתיות, יש גם חילוניות ויש כל הסוגים ששייך לעם ישראל שמגיעות אלינו במצבים נוראיים.
אסתר רוזנצוויג: אם באמבולנסים, אם באמבולנסים של החברות צדקה שקוראים להם אם "עזר מציון" וכך הלאה, כאלה שהן חצי עצמאיות שנמצאות בבית והבעל מביא אותן באוטו מיוחד עם מנוף חשמלי וכך הלאה וכך הלאה.
אסתר רוזנצוויג: אנחנו מטפלות במצבים הכי קשים והנשים האלה אומרות את זה במפורש.
אסתר רוזנצוויג: זה הדבר הכי חשוב לנו בחיים שאנחנו עדיין מקיימות חיי משפחה, יש לנו בעל, יש לנו ילדים, אנחנו מרגישות עצמנו עדיין גם בני אדם, למרות התיסכולים הנוראיים מצבם האישי.
אסתר רוזנצוויג: עכשיו, אנחנו עובדות כבר למעלה מחודשיים לא קיבלנו משכורת, ואתמול אמרה לי עובדת שלי שהיא במצוקה נוראה – כולל כולנו: "אם אני לא מקבלת משכורת, אני לא חייבת לבוא לטפל בנשים האומללות האלה, לקרוע את עצמי, אני מוכנה, אני משקיעה מעל ומעבר, אבל אני חושבת שמגיע לי שכר עבור עבודתי".
אסתר רוזנצוויג: זה מצב בלתי נסבל.
אסתר רוזנצוויג: אני צריכה לקנות לה כרטיסיה בכל חודש, לדאוג לה להלוואות מכל המקומות, כי הבנק כבר לא מוכן לתת, ואני גם כבר לא מסוגלת לדאוג להלוואות.
אסתר רוזנצוויג: גם לי הגיע איך שאומרים גבול מסויים.
אסתר רוזנצוויג: אני לא יכולה יותר.
אסתר רוזנצוויג: מה הלאה?
אסתר רוזנצוויג: כל פעם שאנחנו צריכות לקבל משכורת עבור עבודה קשה, מפרכת, נפשית, פיזית ומעשית.
אסתר רוזנצוויג: להגיע לכנסת בשביל לקבל משכורת עבור העבודה?
אסתר רוזנצוויג: איפה נשמע כדבר הזה?
גילה גמליאל: אין ספק, זה מחדל מאוד מאוד קשה, ואנחנו התכנסנו כאן כדי לתת מענה.
אסתר רוזנצוויג: אני מאוד מקווה.
גילה פינקלשטיין: אני חושבת, חברת הכנסת גילה גמליאל, שלא צריך לנצל את המסירות של הבלניות שלמרות שלא מקבלות משכורות ממשיכות, כי זו מצווה גדולה, לא שובתות ולא מפסיקות לעבוד.
גילה פינקלשטיין: נמצאת פה אסתר מירושלים, נמצאת פה גם שלומית בן-חור מתל אביב.
גילה פינקלשטיין: שלומית, מה קורה בתל אביב עם הבלניות?
שלומית בן-חור: בתל אביב המצב מאוד גרוע.
שלומית בן-חור: הן קיבלו רק משכורת אחת.
שלומית בן-חור: הן עושות עבודת קודש.
שלומית בן-חור: מגיעות לשם מאות נשים חילוניות שאי אפשר להאמין בכלל שהנשים האלה יגיעו למקוואות, והנשים האלה מעבר לזה את כל המצוקות הנפשיות שלהן הן באות ושופכות את זה בפני הבלניות אם יש להן איזה שהיא בעיה, והבלניות פשוט עושות עבודת קודש.
שלומית בן-חור: מגיעות בלי שכר.
שלומית בן-חור: בלי שכר!!! נשים מאזורים של מצוקה שאין להן אפילו כסף לאוטובוס והן לא מוכנות לקבל, הצעתי להן הצעה שאולי נגייס כסף כדי לשלם להן את האוטובוס או משהו, הן פשוט לא מוכנות לקבל.
שלומית בן-חור: הן פשוט הקול הדומם.
שלומית בן-חור: ממש כמו דגים שהפה שלהם נע ולא שומעים את קולן.
גילה גמליאל: אני רוצה לשמוע את חבר הכנסת גפני ברשותכן ואת שולה אגמי אחריו מהשלטון המקומי שתאמר לנו מה אפשר לעשות.
משה גפני: אני מתנצל, אני צריך לצאת לוועדה אחרת.
משה גפני: אבל אני מה שאני רואה גם עכשיו, ואני ראיתי את זה גם קודם.
משה גפני: אני חושב שזה התפקיד של הוועדה לקידום מעמד האישה.
משה גפני: הבלניות אינן מאורגנות.
משה גפני: בתוך הבעיה של עובדי המועצות הדתיות שלא יודעים מה מקומם מבחינה חוקית, הבלניות אחת כמה וכמה.
משה גפני: במיוחד הבלניות שעושות עבודת קודש והמשכורות שלהן משכורות זעומות, המצב, כאשר יש מצוקה, המצוקה שלהן יותר ברורה, אבל הן לא מאורגנות.
משה גפני: זה ברור לחלוטין שמבחינה מעשית, אם הן היו לפחות מאורגנות מהעניין הזה, הם היו יודעים איפה הם עומדים.
משה גפני: יש בלנית בתל אביב, יש בלנית בירושלים ובמצפה יריחו ובכל הארץ.
משה גפני: אני חושב שהוועדה צריכה ליזום את זה.
משה גפני: ליזום.
משה גפני: לקרוא לבלניות להתארגן בוועד.
משה גפני: אולי אפילו שהוועדה תקרא לבלניות מכל הארץ.
משה גפני: הרי אין גבול יכולות לוועדה לפתור, הרי בשביל זה יש לנו חסינות.
משה גפני: תבוא ההסתדרות ותגיד: סליחה, אתם נכנסים לנו לתחום.
משה גפני: לא נורא, בסדר.
משה גפני: להיפך, לא נורא שגם ההסתדרות תיכנס לעניין.
משה גפני: ליזום שיהיה וועד של הבלניות, והמצוקה שלהן מדברת לכולם.
משה גפני: אני גם הגעתי למקווה באופקים, היו באות נשים עם רכבים בליל שבת.
משה גפני: המציאות הזאת שבלניות.
משה גפני: .. אחד מהדברים שמטיחים במועצות הדתיות, וחלק מהדברים היו בצדק, זה שראשי המועצות הדתיות, הסגנים שלהם, היה חוק שלי לבטל את המועצות הדתיות, חבל שהתנגדו לזה המפד"ל וש"ס, אם היו מקבלים את זה אז, כולם היו עובדי מדינה וזה היה בסדר.
משה גפני: זה לא באשמתך, כי את לא היית אז חברת כנסת.
גילה פינקלשטיין: שללא המקוואות אין זכות קיום לעם ישראל.
משה גפני: נכון, אין ויכוח על זה.
משה גפני: על כל פנים, אני מציעה לכן, ולך – את יושבת ראש הוועדה, ליזום את העניין הזה, לקרוא לבלניות למצוא את הדרך הארגונית שיהיה להן.
משה גפני: אני אומר לכן, אתן יכולות ויש לכן מספיק כוח, לבוא לממשלה, לבוא לראש הממשלה ולהגיד לו: די עם המצוקה הזאת, הרי זה זועק לשמים ההפקרות.
משה גפני: אני אומר, אני בעניין הזה כמו קואליציה.
משה גפני: אני לא מדבר כאופוזיציה, בגלל שאני מנהל דיונים, אופוזיציה הרי לא מנהלת דיונים כמו הקואליציה.
משה גפני: אני יושב עם כולם.
משה גפני: אני מחר אמור לשבת עם ראש הממשלה.
משה גפני: אני יושב עם שר האוצר.
משה גפני: עם שפיגלר – אני בכלל העוזר שלו.
משה גפני: לא יודע למה הוא לא הגיע.
משה גפני: אני אומר לך: אני מדבר כקואליציה.
משה גפני: הלוואי ויכולתי לאיים כמו שאתן יכולות לאיים.
גילה גמליאל: קי., חבר הכנסת גפני, ראשית – אני מקבלת בברכה את היוזמה שלך לגבי הוועד של הבלניות, אבל אני חושבת שלא רק בזה הפעילות שלנו צריכה להסתכם.
משה גפני: לא, לא, ברור.
גילה גמליאל: הרי אנחנו יכולות לארגן אותן ואני סומכת על חברתי חברת הכנסת פינקלשטיין שהיא תטפל ותדאג לזה והכל.
גילה גמליאל: מה שאני אומרת, אני רוצה לומר יותר מזה בעניין הזה.
גילה גמליאל: אנחנו צריכות לדאוג להעביר את האינפורמציה הזאת הלאה כדי לדעת – אם בשביעי לחודש אתן לא מקבלות את המשכורות שמגיעות לכן, יש מקום לתביעה.
גילה גמליאל: עכשיו, עם כל העניין של הבג"ץ מי הגיש את הבג"ץ?
שלמה שטרן: בג"ץ הגישו מועצות דתיות.
שלמה שטרן: את התביעה לבית הדין הארצי ...
גילה גמליאל: אבל אין מועצות דתיות.
גילה גמליאל: מי הגישו את הבג"ץ?
גילה גמליאל: אז מה, הבג"ץ הזה יהיה תקוע לעולם כי אין מועצות דתיות?
שלמה שטרן: לבית הדין הארצי הגישה ההסתדרות, לבית הדין לעבודה.
שלמה שטרן: בית הדין החליט לא לדון בזה כל עוד אין הכרעה בבג"ץ.
גילה גמליאל: ומי הגיש לבג"ץ אם אין מועצות דתיות?
שלמה שטרן: זה תקוע.
נועה בן-אריה: סליחה, אולי אני אבהיר משהו על הבג"ץ הזה.
נועה בן-אריה: הבג"ץ הזה הוגש על ידי המועצות הדתיות למעשה בסמוך להחלטה על פירוק המועצות, אבל המועצות למעשה עדיין מתפקדות כמועצות , והוא מתייחס לאי העמידה בתשלום ואי העמדת כל האמצעים הנדרשים להפעלת המועצות הדתיות, שלזה אין שום קשר על פירוק, משום ששכר לא שולם במשך תקופה מאוד ממושכת, וגם אם המועצות מתפרקות ולא יכולות לשלם, עדיין יש חוב שבו צריך לטפל.
נועה בן-אריה: יש היום איזה שהיא מכשלה בירוקרטית, מפני שממתינים להחלטות ממשלה בעניין הזה, ולכן מעכבים גם את הדיון בעתירה.
נועה בן-אריה: נכון להיום פרקליטות המדינה שהיתה צריכה להגיש את תגובתה לעתירה הזאת, מבקשת ארכות מדי פעם מדי שמתקיימים מדי פעם אי אילו דיונים במסגרת הממשלה ואנחנו ממתינים להחלטת ממשלה גם בעניין הזה.
נועה בן-אריה: מרכז השלטון המקומי צורף לעתירה הזאת כמשיב בו וכמובן שברגע שיהיה דיון אז גם השלטון המקומי יהיה שותף בו.
גילה גמליאל: קי.
גילה גמליאל: , אבל מה קורה עם אותן רשויות שלא מעבירות את החלק שלהן למשכורות של הבלניות?
נועה בן-אריה: אני אמרתי את זה, אנחנו דיברנו על זה גם בדיון הקודם, חברת הכנסת לא הייתה, אבל בדיון הקודם אני הסברתי שבמועצות הדתיות, אנחנו מאוד מבינים את המצוקה ואנחנו כמובן היינו רוצים לעשות הכל בשביל לעזור.
גילה גמליאל: מה זאת אומרת רוצים לעזור?
גילה גמליאל: זוהי עבירה על החוק, אתם מלינים שכר?
נועה בן-אריה: יחד עם זה אני אומרת שוב, שבאותן מועצות שבהן לא הועברו תקציבים למועצות הדתיות אלא אותן מועצות שבהן גם לא הועברו שכר של עובדים ולא הועבר שכר של הרבה גופים וגורמים אחרים, ואותן מועצות שלא משלמות, הן אותן מועצות שנמצאות במצוקה תקציבית לגבי כלל השירותים הניתנים ברשות, מדובר על כלל העובדים, ולכן אני לא יכולה להצביע על רשות כזו או אחרת שבה שולם שכר לעובדים, שולם שכר לקבלנים ולעובדי שירותים ובאופן גורף לא שולם שכר למועצות הדתיות ולא הועברו התקציבים.
נועה בן-אריה: זה לא קורה.
גילה גמליאל: את אומרת שהבעיה של הבלניות זו חלק מבעיה כוללת של אי תשלום המשכורות.
נועה בן-אריה: זו בעיה כוללת.
נועה בן-אריה: אני יודעת שחלק מהסדרי ההבראה ותוכניות ההבראה שמתכננים כרגע לרשויות המקומיות במסגרת ההסכם שנחתם עם הממשלה על העברת מיליארד וחצי שקלים בתקופה של שלוש שנים להסדרי הבראה יכלול בתוכו אני מניחה גם את הנושא של המועצות הדתיות, או חלק מתשלומי השכר גם בעניין הזה.
נועה בן-אריה: אני לא יודעת עדיין אם יהיה חיוב לכרוך את הדברים אחד בשני.
נועה בן-אריה: את זה אני לא יודעת להגיד בוודאות בוועדה הזו.
נועה בן-אריה: היה וכן ואנחנו נקווה לטוב בעניין הזה, ויועברו תקציבים, ויועברו הכספים שהובטחו לנו במסגרת ההסכמים, אז נוכל לשלם.
גילה גמליאל: בסדר, תודה.
גילה גמליאל: אני רוצה לשמוע ברשות
גילה גמליאל: כם את חברת הכנסת גילה פינקלשטיין שגם יזמה את הדיון ונמשיך להתקדם.
גילה פינקלשטיין: אנחנו לא הזכרנו פה את הנושא של התנאים הפיזיים במקוואות: גג דולף, זרם מים לא תקין, טיח נופל.
גילה פינקלשטיין: אין דלק.
גילה פינקלשטיין: אנחנו אוספים כסף מאנשים.
גילה פינקלשטיין: עוברים אנשים ואוספים תרומות מאנשים שמבינים את חשיבותו של המקווה ובזה אנחנו קונים דלק.
גילה פינקלשטיין: עכשיו, נמצאת איתנו אחראית על המקווה בגבעת זאב שפעם שעברה סיפרה לנו סיפורים מסמרי שיער.
גילה פינקלשטיין: מאוד חשוב שכולנו נשמע מה שאומרת חנה ולראות אם מהפעם הקודמת, לפני הפגרה הייתה לנו פגישה שלישית, היום זו פגישה רביעית.
גילה פינקלשטיין: האם משהו התקדם?
גילה פינקלשטיין: האם מישהו מנציגי הממשלה שמעו את הזעקה שלנו?
חנה חנוכה: אם הם שמעו אני לא יודעת, אנחנו לא קיבלנו שום תגובה מכל מקום.
חנה חנוכה: מה שאני כן יכולה להגיד זה את התגובות של הנשים במקוואות שזה הבלניות, מנקות וכל הצוות.
גילה גמליאל: אם את יכולה לשתף אותנו פשוט בכל המצבים שאנחנו מדברים עליהם.