GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ROSIE ABELLA: We have to figure out some way to kind of kick start the issue, because we are creating again, especially in the justice role, which is what women’s rights are about, human rights are about, a sense that it is not a good idea to promote rights for women and once you have sent that message then people develop careers accordingly.
ROSIE ABELLA: You know it can be an antidote to courage if everybody around you is saying, “It is not a good thing to be the morning after.
ROSIE ABELLA: ” The violence issue, I was on the family court for six years and I remember when this became suddenly a very important issue, and the tactic that they took was that the family court would have one had a week for domestic violence issues.
ROSIE ABELLA: The trouble was they thought of it as a family problem instead of a criminal problem.
ROSIE ABELLA: So, it was all about keeping families together, which was bizarre, because why did you come together something that was clearly so dysfunctional?
ROSIE ABELLA: So eventually they moved it to the criminal courts, dealt with it as a crime and not as a family issue and if the police said even if the wife was not going to pursue it, we are going to pursue it.
ROSIE ABELLA: The crown took responsibility for the case, because many women were terrified even though they were beaten, that this was their only economic support, they did not know what to do about the children and their fear caused them often to say, “Never mind, we will do it another day.
ROSIE ABELLA: ” So the state took over and the crown started prosecuting and saying, “Whether you want to do this or not, this is not just about a family, this is an issue of violence which affects everybody in society, we are going to prosecute it.
ROSIE ABELLA: So we prosecute these things, we educate the judiciary, that these are important things which should be sentenced severely.
ROSIE ABELLA: It is not just a slap on the wrist, and read a hundred times I won’t beat my wife anymore.
ROSIE ABELLA: Once the sentences went up, it inspired a lot of people to think twice, but on the other hand, I assure you it is very much still a problem in Canada and we don’t know what to do about those people who in the heat of the moment commit these acts of violence they are not thinking, “Oh goodness, I am going to get a big sentence from the court.
ROSIE ABELLA: ” We have such an endemic problem with sexism that it is really built into the way men feel about women.
ROSIE ABELLA: It is built into the whole history of family relationships that was the man is the boss and the woman is the one who looks after the family and washed chattel.
ROSIE ABELLA: So until we recover from that tradition that saw women as an insignificant part of society because it is started off as women being an insignificant part of the family, and that is the basic social unit.
ROSIE ABELLA: So men felt they could do whatever they wanted at home with the wife, with child abuse is another problem.
ROSIE ABELLA: So we have many similar issues, the most similar issue coming to Israel in the last few days is reading the papers here, is the attack on the courts.
ROSIE ABELLA: Let me end on this because as a judge I know what goes on inside and I know how it feels inside.
ROSIE ABELLA: If in a democracy there isn’t a protection for the independence of a court.
ROSIE ABELLA: If it becomes a continuous attack, not on the decision because you can disagree with a decision, but on the legitimacy of the institution, you are left with a society that cannot independently protect rights, because all you are left with is the State and the State responds to interests that are not necessarily good for women or minorities.
ROSIE ABELLA: So, what I don’t hear, although I am sure it is here are people speaking out and saying, “It may not be perfect, but it is a very important social institution in a democracy and it needs to be protected.
ROSIE ABELLA: ” Make the reforms that are necessary.
ROSIE ABELLA: But you have, I have to tell you, one of the most admired judiciaries in the world, the courage of your judges here, in the face of what they have to deal with all the time is something we talk about in Canada a lot in the judiciary.
ROSIE ABELLA: We have some criticism, but nothing like the relentlessness of the attack here and to see this incredible judiciary where in a very short time dealt with some difficult questions, tried to reconcile interests, some of which you will never reconcile, and then it was such bravery to have people say, “You have gone too far on behalf of justice,” is bizarre to me.
YAEL DAYAN: There are three Knesset members, please sit down, you can sit around the table.
YAEL DAYAN: Everybody speaks English.
YAEL DAYAN: I understand that we are welcoming the spouses of journalists of the foreign press, we felt that the spouses of the foreign journalists should get to know us.
YAEL DAYAN: I want to introduce to Knesset member Naomi Chazan from Meretz, Member of Knesset Corlette Avital from One Israel.
YAEL DAYAN: A member of Knesset member Eliezer Cohen and other members of the status quo committee.
NAOMI CHAZAN: Eventually you said you have reached a side step but nothing essentially has changed.
NAOMI CHAZAN: The tools you have are the same, the difficulties you confront are at least well defined.
NAOMI CHAZAN: But the activism of the courts is now what it was, as you described in the 70s and the 80s.
NAOMI CHAZAN: So what has changed?
NAOMI CHAZAN: You did not have parliamentary assistance before, you really did not have public assistance before, and it was an act rather than a precondition for the kinds of work of the court.
NAOMI CHAZAN: So, I don’t understand how you explain the process that appears to exist.
NAOMI CHAZAN: That is the first question.
NAOMI CHAZAN: Then obviously I have a follow up.
ROSIE ABELLA: The standstill we are in now is still a standstill which is a very different picture from 20 years ago.
ROSIE ABELLA: So if you are going to have a standstill now as opposed to 1972 when all of this started we have many more women participating in the labor force, the majority of mothers are in the labor force, in the paid labor force they have worked in before and many more women going to school and getting secondary education, We have had enormous changes, but there is a public reaction to how much has changed.
ROSIE ABELLA: We did not have very much divorce.
ROSIE ABELLA: Suddenly there is a lot of activity in the family area.
ROSIE ABELLA: We did not have rates for gays, suddenly there are rates for people they did not think before were really part of the mainstream.
ROSIE ABELLA: We did not have rates for Aboriginal people, suddenly Aboriginal people are laying claim to whole parts of the land and the country and people, you know it is expensive to put it ramps and to accommodate people with disabilities.
ROSIE ABELLA: So, the revolution before it entered parliament and before it entered the court was in the public.
ROSIE ABELLA: In the 60s where everybody was saying, “How come this is the way things are?” So, in a way the courts are responsive, and in a way Parliament is responsive, but we could not do it in the courts without some legislative backdrop and in a way Parliament needs us to help them do some of the things they want to do but don’t have majority support to do.
ROSIE ABELLA: So, we can say in the courts, “This is a question of law, which has come to us and it may seem political, but it is a question where we feel we have the independence to deal with.
ROSIE ABELLA: ” Parliament will then say, “You see we have to win back the law, the courts have said that we have to do it.” But it wasn’t the charter of rights and freedoms, it was a whole feeling in the 70s, before we had a charter of rights and freedoms, it was a whole feeling in the 70s before we had a charter for rights and freedoms, that what was happening to women was wrong.
ROSIE ABELLA: Because of that feeling in the 60s and 70s we got the charter rights and freedoms.
ROSIE ABELLA: So it was the public feeling first and then the charter and then the court became muscular.
ROSIE ABELLA: There are transitions and sometimes I think the court sometimes the court is the hero and sometimes the court is the villain in history and sometimes Parliament is extraordinarily brave and sometimes Parliament feels it wants to take a rest.
ROSIE ABELLA: , but the history of rights is this relationship between the two bodies and it is a kind of partnership.
CORLETTE AVITAL: The other question I have is, other than this action which is legal, has the government invested in the past 20 years money into the educational system to change attitudes?
יעל דיין: אני פותחת את ישיבת הוועדה.
יעל דיין: אני מבקשת לציין שזאת ישיבת המשך, אחרי שהנושא עלה בישיבה קודמת.
יעל דיין: אנחנו ביקשנו להיפגש עם שר השיכון, אחרי שחברת-הכנסת לבנת העלתה במליאה כהצעה לסדר את הנושא שאז למדנו עליו, והוא שינוי הקריטריונים לגבי סיוע בשכר דירה למשפחות חד הוריות.
יעל דיין: העלינו גם את הנושא הזה וגם כמה נושאים אחרים.
יעל דיין: הידיעות שקיבלנו היו מאוד לא מסודרות, בלשון המעטה, כלומר לא ברור אם לא יהיה הקיצוץ בסיוע, אם יהיו קריטריונים או לא.
יעל דיין: בחרנו להזמין את השר, כדי לראות אם אמנם חלה הרעה בסטטוס לגבי סיוע בשכר דירה של משפחות חד הוריות.
יעל דיין: בהזדמנות זו ביקשנו גם לברר את הנהלים הקיימים.
יעל דיין: ביקשנו להעלות כנושא נוסף את הנושא של סיוע והקצאת דיור לגבי נשים הנתונות באלימות, מאחר שלא נשב בנפרד וזה נושא שנופל בין משרד השיכון למשרד העבודה והרווחה.
יעל דיין: יש הצטברות של פניות לא מעטות לגבי נשים הנתונות באלימות, וזאת לא קטגוריה אחת.
יעל דיין: יש נשים גרות במקלט, אחר-כך עוברות לדירת מעבר.
יעל דיין: יש נשים שאינן יכולות לחזור לדירה שלהן.
יעל דיין: יש נשים שמפאת אלימות צריכות לשנות כתובת, דבר שאנחנו לא מעודדים, אבל כאשר זאת שאלה של אלימות קשה או חיים ומוות יש בעיה אל מי בדיוק פונים והאם זה נתון לחסד של השומע, או שאפשר ליצור איזשהו נוהל בנושא הזה.
יעל דיין: יש כמה מקרים של נשים שהבעלים שלהן יושבים בבית-סוהר בגלל אלימות, הם לפני שחרור והם מאיימים מבית-הסוהר ומתברר שצו ההרחקה איננו מספיק, האישה וילדיה אינם מסוגלים להמשיך לגור באותו מקום כשבן הזוג האלים משתחרר תוך כדי איומים שיום אחרי השחרור הוא יגיע אליה ויבצע את מה שהוא התכוון מראש לבצע.
יעל דיין: אני מבינה שהשר יגיע באיחור.
שלמה בן-עמי: הוא לא יבוא.
דנה גורדון: בפירוש אמרו לנו שהוא יגיע ב12:15-, אחרי ישיבת הממשלה.
יעל דיין: אנחנו קבענו את הישיבה הזאת ושינינו את התאריכים שלה מספר פעמים, בהתאם להבטחה של השר לגבי נוכחותו.
יעל דיין: אני רוצה לציין שאיני מקלה ראש בנוכחות המנכ"ל, ולכבוד לנו, אבל הוועדה התאימה את עצמה לישיבה עם השר, והודיעו לנו ממש בסוף השבוע שעבר שבאופן בלתי צפוי הוא ייאלץ לאחר, כי יש לו ישיבת ממשלה, לכן הוא יבוא ברגע שהוא יסיים.
שלמה בן-עמי: זאת האינפורמציה שיש לי, שכרגע אני מייצג אותו כאן וכאשר הוא יסיים את הישיבה הוא יגיע לכאן.
יעל דיין: אם אכן המדובר באיחור קצר, אנחנו נתחיל את הישיבה וברור שאתה מייצג אותו.
יעל דיין: אבל לכל ועדה בכנסת יש חיוב תקנון, בתיאום לוח זמנים, לישיבות עם השרים הנוגעים בדבר.
יעל דיין: איננו מרבים לעשות את זה, אנחנו כן מתאימים את עצמנו מבחינת לוח זמנים, וצר לי מאוד אם הוא יגיע לאחר שהישיבה תסתיים.
יעל דיין: אתה תשמע כאן, כבוד המנכ"ל, את הגופים השונים שהתקבצו והתאימו את עצמם לישיבה הזאת, ואם אחר-כך השר מגיע במועד מאוחר קשה לי לבקש מכולם לעשות סבב נוסף ולקבל תשובות נוספות.
לימור לבנת: לעניין אי הופעתו של השר כאן היום, אני מציעה לפנות בשם הוועדה ליושב-ראש הכנסת בעניין הזה, על-מנת שיפנה לשר.
לימור לבנת: אני חושבת שזה דבר מאוד לא מקובל, שלא לומר מעבר לזה, ששר לא מופיע לישיבה שמתואמת.
לימור לבנת: אני רוצה כאן להזכיר עוד הערה, והיא לא בלתי חשובה, שהממשלה התכוונה לבצע את השינוי הזה במחטף.
לימור לבנת: הוא היה אמור להיכנס לתוקפו ב1- בנובמבר, ואנחנו בפעולה משולבת של כל הגורמים, לרבות סיוע של יושב-ראש הכנסת, הצלחנו להפעיל לחץ מאוד כבד שזה יידחה על-מנת שיהיה זמן כדי לקיים דיון בנושא הזה, והנה עכשיו השר גם לא מופיע לדיון.
לימור לבנת: לכתחילה בכלל לא התכוונו לקיים דיון עם הכנסת, אלא לבצע מחטף מהרגע להרגע.
לימור לבנת: לא מיותר להזכיר את זה.
לימור לבנת: אני מבקשת לבקש ממנו הבהרות על שלוש הנקודות שהעליתי בישיבה הקודמת ושעליהן לא קיבלנו תשובה ברורה וחדה בישיבה הקודמת.
לימור לבנת: האחד זה העלאת הניקוד מ1400- ל1600-, מה שאומר שכאשר חד-הוריות קיבלו קודם 1200 נקודות היו צריכות להשלים מ1200- ל1400-, עכשיו הן יצטרכו להשלים מ1200- ל1600-.
לימור לבנת: האם נכון שהפער שהן צריכות להשלים עכשיו במקום 200 נקודות נהפך ל400- נקודות?
לימור לבנת: אם לא, אנחנו רוצים להבין את הנקודה הזאת.
לימור לבנת: הנקודה השנייה היא לגבי הנושא של הזכאות האוטומטית, האם אין כרגע יותר זכאות אוטומטית, אלא רק מי שיוצאת לעבודה על-פי התנאים שקבועים כאן תהיה זכאית, ואין יותר זכאות אוטומטית למשפחה חד-הורית בהיותה כזאת.
לימור לבנת: הנקודה השלישית היא, האם כפי שאני מבינה מהחלטת הממשלה, כפי שנמצאת בידיי, וגם מהודעת משרד השיכון, מדובר כאן בחיוב של האם החד-הורית או האב החד-הורי לעבוד במשרה מלאה על מנת להיות זכאי לקבל את ההשתתפות בשכר דירה, מה שלא היה קודם.
לימור לבנת: על שלוש השאלות האלה לא הצלחנו בישיבה הקודמת לקבל תשובה ברורה, ולכן נזקקה גם הישיבה עם השר, שכאמור כרגע איננו כאן, אבל אני בטוחה שתוכל לתת לנו תשובה.
נעמי חזן: אי הופעתו של השר היום לא מקובלת.
נעמי חזן: היתה לנו בעיה דומה בנושא זהה של חד-הוריות בכנסת הקודמת, ורק איום בבג"ץ הביא את מי שהיה סגן שר השיכון דאז, מאיר פרוש, לישיבה.
נעמי חזן: אם השר לא יופיע, אני מציעה ליושבת-ראש הוועדה לקבוע מועד להגעתו של השר בנושא הזה, הנושא הזה לא סובל דחייה.
נעמי חזן: בשלהי הכנסת הקודמת ישבנו עם סגן שר הבינוי והשיכון דאז, מאיר פרוש, ועם ישראל שוורץ, והגענו לכמה החלטות מוסכמות על כל הצדדים בנוגע לשיפור הזכאויות ומשך הזמן של הזכאות של משפחות חד-הוריות, ולכן אני שואלת אותך מה לגבי הביצוע של אותם סיכומים שהגענו אליהם לפני פחות משנה.
נעמי חזן: מדובר בצמצום תקופת זמן ההמתנה, העדפה מבחינת קבלת משכנתא, הארכת הזמן של הזכאות לסיוע בשכר דירה וכמובן גם ריכוז כל הנושא של חד-הוריות בכתובת אחת.
ברכה ארג'ואני: ואז קמה הוועדה, שהיא כמו ועדת גדיש, שישראל היה צריך לבדוק את המימוש של החד-הוריות.
נעמי חזן: וגם המעקב אחר מימוש המשכנתאות של משפחות חד-הוריות, כדי להעלות שוב את הבעיה שאין הסכום ההתחלתי, ולכן המימוש קטן יחסית.
יעל דיין: זה די מחזיר אותי לשביתה הגדולה, שישבנו אז ימים ולילות והלכנו לבן-אליעזר.
יעל דיין: זה הולך אחורנית כבר שלוש כנסות.
ברכה ארג'ואני: אני יושבת-ראש הארגון לזכויות הדיור, ואני נציגה של הקואליציה למען משפחות חד-הוריות בישראל.
ברכה ארג'ואני: אנחנו קודם כל קוראים ומבקשים לבטל את אותה גזירה שרוצים לגזור על הנושא הזה של הסיוע בשכר דירה.
ברכה ארג'ואני: מצד שני, אני והנציגים והפעילים חושבים שצריך להיות שינוי במדיניות הדיור במדינת-ישראל, לשנות את כל התפישה הזאת לגבי הנושא של המשכנתאות ולגבי הגמשת הקריטריונים בעניין נושא הסיוע בשכר דירה וקבלת הזכאות לאכלוס בדיור הציבורי, ששם הרבה מאוד חד-הוריות שהן בעלות דיור לשעבר או שהן עובדות ועוברות את טבלת השכר נופלות בין הכסאות ולא מקבלות שום סיוע.
ברכה ארג'ואני: לכן, כמו שבעבר ישבנו עם ישראל שוורץ ועם מאיר פרוש והגענו להסכמים, אני חושבת שיש להקים ועדה שתבדוק את כל הבעיות ואת מורכבות הבעיה של המשפחות החד-הוריות בנושא של הדיור, על-מנת שתוכל לשפר ולקדם לטווח הארוך והרחוק יותר את מצבן, את מעמדן ואת כל מה שעובר עליהן בתחום הדיור.
ברכה ארג'ואני: הרי אנחנו יודעים שללא קורת גג אף אדם לא יכול לתפקד, במיוחד נשים או משפחות חד-הוריות, שזה גברים ונשים, לא יוכלו לחנך את הילדים שלהם חינוך טוב, לא תהיה להם תעסוקה, לא בריאות, ואני לכן קוראת בשמן לישראל שוורץ, שאני יודעת שיש לו השפעה רבה במשרד השיכון, וגם למנכ"ל משרד השיכון, לעשות שינוי יחד אתנו, הנציגים מהשטח, שמכירים את שני צדי המטבע.
ברכה ארג'ואני: שבו אתנו כדי שנחשוב חשיבה משותפת וניתן פתרונות מיידיים לאלה שזקוקים לזה.
ברכה ארג'ואני: יש הרבה מאוד בעיות בוערות, שאני יודעת שאפילו בפתח משרד השיכון נמצאים אנשים.
ברכה ארג'ואני: פתרו את הבעיה.
ברכה ארג'ואני: אני חושבת שאם היתה הגדלת משכנתא, שהיתה עוזרת גם בסיוע בשכר דירה, המשפחות האלה לא היו צריכות להתגלגל בוועדות לקבלת זכאות לאכלוס בדיור הציבורי, שגם כך יש בעיה מאוד גדולה שם, ואם היתה חשיבה לאפשר להם לרכוש גם את חצי הדירה של בן הזוג לשעבר היינו מוצאים היום את עצמנו עם חצי מכמות האנשים שפונים למשרד השיכון.
יעל דיין: אנחנו מדברים על המצב הקיים עכשיו, כולל הגזירה החדשה שבוטלה או לא בוטלה, וכמה היא בוטלה או כמה היא נדחתה, ואם זה לא פתאום ינחת עלינו משמים לא צפויים ועם תאריך חדש.
לימור לבנת: יש תאריך חדש, ה1- בינואר.
יעל דיין: מאחר שהדחייה נמצאה מוצדקת, אנחנו מבקשים לדעת האם ב1- בינואר אותן הגזירות ייכנסו לתוקף, או האם פסק הזמן הזה נתן אפשרות לחשיבה מחדש.
יעל דיין: כאן הוזכרו ועדות.
יעל דיין: אני בעד שיהיה רפרנט קבוע.
יעל דיין: כנראה שהיתה אמורה בהסכמה להיות ועדה שתטפל בכל ההיבטים של הנושא.
יעל דיין: אני קצת עייפה מעניין ועדות.
יעל דיין: מקימים ועדה ולא מקימים אותה, ואחר-כך לא מקימים עוד פעם את אותה ועדה שלא הקימו בעבר.
יעל דיין: אני רוצה לדעת מה ההצעה שלכם.
יעל דיין: גם אם יש למי לפנות, מפנים אותנו לאותן תקנות קיימות, והשאלה היא מה הסיכוי להיכנס למילניום הבא כאשר משפחות חד-הוריות מובטחות בעניין הדיור, כמידת ההשקעה שלהן והיכולת שלכם ללכת לקראתן.
יעל דיין: לא יכול להיות שהם יישארו במצב של ספקות קשים מאוד ביחס בכלל לאפשרות שלהם לספק דיור לעצמם.
יעל דיין: העניין של ה1- בינואר מעורר בי חלחלה.
יעל דיין: ה1- בינואר 2000 היה צריך להיות סמל למשהו מתחדש וטוב וחיובי, של שינוי ועת חדשה.
יעל דיין: ואם הכוונה היא ב1- בינואר להסיג אותנו אחורנית, זה חמור מאוד.
חנה מרגלית: אני מהפורום הארצי למשפחות חד-הוריות.
חנה מרגלית: היום ניתן למשפחות חד-הוריות סיוע מקסימלי לדיור בשלוש שנים, בסכום של כ200- דולר.
חנה מרגלית: כדי לגור בדירה נורמלית, של 2.5 או 3 חדרים, אני צריכה להשלים בעוד 300 דולר, הווה אומר 500 דולר מינימום שכר דירה.
חנה מרגלית: מדוע משרד השיכון לא יכול לעזור למשפחות החד-הוריות לקבל משכנתא של 100% בערבות מדינה, ואת הכסף הזה במקום לשלם לבעל הדירה, שהכסף יילך אליו, אשלם את הכסף כהחזר משכנתא?
חנה מרגלית: הכסף יחזור חזרה למדינה, הוא לא יילך לפרנס אף אחד אחר.
חנה מרגלית: אני חושבת שזה אחד הדברים שצריך לחשוב עליהם.
חנה מרגלית: יש בעיה של חצי דירה שנשארת במצב של גירושין.
חנה מרגלית: מה עושים עם זה?
חנה מרגלית: לי יש היום חצי דירה, ואין באפשרותי לרכוש את החצי השני.
חנה מרגלית: אני יודעת שבעוד איקס שנים הילדים מגיעים לגיל 18 והם נזרקים לרחוב.
חנה מרגלית: כשהילד מגיע לגיל 14 מתחילים לחשוב איפה לגור.
חנה מרגלית: הילדים שלנו הולכים לצבא בגיל 18, הם חוזרים לאן, למאהל?
חנה מרגלית: בהקשר לדיור ציבורי, אין דיור ציבורי בארץ.
חנה מרגלית: אולי כן בפריפריות הרחוקות, לא במרכז הארץ.
חנה מרגלית: אנשים שגרים ביפו, בתל-אביב, במרכז, יש בעיה של איפה לגור.
חנה מרגלית: אחד הדברים שיכולים להביא לפתרון זה הנושא של משכנתא.
חנה מרגלית: יש לנו בקשה, אם כבר מחליטים להעלות את הסיוע בשכר דירה, הוא ניתן היום ל36- חודשים.
חנה מרגלית: עוברים 36 חודשים ואותה משפחה צריכה לעבור שבעה מדורי גיהנום כדי להמשיך ולקבל את הסיוע בשכר דירה, להמשיך לרוץ, להפסיד ימי עבודה, דבר שהוא מאוד מטריד ומפריע.
חנה מרגלית: מדובר על קיצור הזכאות למשכנתאות.
חנה מרגלית: אם המשפחה נפרדת, אני כבעלת דיור לשעבר צריכה להמתין שנתיים.
חנה מרגלית: בינתיים הכסף שקיבלתי בעבור חצי דירה שלי הוצא לשכירות, וכשאני רוצה לקנות דירה אין לי במה, כי הייתי בעלת דיור לשעבר.
ציפי ברקוביץ: אני מנהלת מיח"ד, עמותה למשפחות חד-הוריות ליד נעמ"ת.
ציפי ברקוביץ: אני רוצה להתייחס לעצם קבלת ההחלטה על הקיצוץ בסיוע לשכר דירה, ואני מדברת על ההחלטה הזאת שנאמר לנו שהתבססה על מחקר שעל-פיו משמש הסיוע בשכר דירה להשבחת מגורים מעל הנדרש.
ציפי ברקוביץ: מאוד לא ברור הנושא הזה.
ציפי ברקוביץ: מה זאת אומרת "מעל לנדרש"?
ציפי ברקוביץ: האם אסור למשפחה חד-הורית להשביח את מגוריה מחדר אחד לשני חדרים?
ציפי ברקוביץ: מדוע אין לנו כל הנתונים מהסקר?
ציפי ברקוביץ: מדוע אנחנו לא חשופים למחקר הזה?
נעמי חזן: מי עשה את המחקר?
ציפי ברקוביץ: משרד השיכון.
ציפי ברקוביץ: זה הנתון שקיבלנו ב19- באוקטובר.
קריאה: המחקר הוא מ1994-.
יעל דיין: מחקר מ1994-, בהתחשב בעלייה שהיתה מאז, הוא לא רלוונטי.
לימור לבנת: אם התבססו על מחקר מ1994- זה סקנדל.
לימור לבנת: לכן זה היה דחוף מ1- בנובמבר, ולא רצו להזיז את זה עד 1 בינואר בשום מחיר, כי הם צריכים ליישם את המחקר סוף-סוף.
רות רזניק: אני מנכ"ל עמותת לחימה באלימות נגד נשים.
רות רזניק: אנחנו קיבלנו הודעה שחתומה בידי מר ישראל שוורץ, שמסלולי הסיוע לנשים מוכות מתייחסים לנשים הסובלות מאלימות מבן זוגן או מבעליהן.
רות רזניק: בן הזוג, כולל ידוע בציבור.
רות רזניק: מתוך שש נשים שאנחנו הגשנו במקלט הרצליה, שאני נמצאת בו כרגע, שלוש זכאיות במסלול הזה ואילו שלוש אחרות לא זכאיות.
רות רזניק: האחת היא אישה גרושה, שהותקפה בצורה חבלנית על-ידי חבר לא לחיים, על-ידי מי שבעבר היה חברה לחיים.
רות רזניק: היא אישה נכה קשה, שהופנתה אלינו על-ידי בית-חולים.
רות רזניק: אישה אחרת, ערבייה, אם לחמישה ילדים, גרושה.
רות רזניק: חמשת ילדיה אצל משפחת הבעל, ונולד לה לאחרונה תינוק מחבר שאיננה מתגוררת אתו, הוא אינו בעלה ואינו חבר לחיים, גבר נשוי.
רות רזניק: היא איננה נכללת בקטגוריה הזאת.
רות רזניק: אישה אחרת, רווקה שעברה אונס קבוצתי בידי קבוצת בחורים, כנראה סרסורים.
לימור לבנת: והיא לא גרה אתם.
רות רזניק: כאשר המשטרה אפילו המליצה לה לא להגיש תלונה.
רות רזניק: היה ניסיון של רצח לה ולבני משפחתה, וכולם נאלצו להעתיק את מגוריהם מעיר מגוריהם.
רות רזניק: היא נמצאת אצלנו והיא מאוד זקוקה לדיור באיזשהו שלב בחייה.
רות רזניק: היום גם היא לא תהיה בקריטריונים.
לימור לבנת: האם קודם הקריטריונים היו שונים?
רות רזניק: בעבר כל אישה מוכה שהיתה במקלט, היתה זכאית לעזרה בשכר דירה.
לימור לבנת: ממתי השינוי?
רות רזניק: ממש עכשיו.
רות רזניק: כל אישה שנמצאת במקלט תקופה ממושכת, תופשת את המקום לאישה אחרת בסיכון מאוד גבוה לחייה.
יקירה בן-יוסף: אני פעילה בארגון למען זכויות הדיור.
יקירה בן-יוסף: אני שואלת מה הסיבה שנשים שלא מתגרשות עם הסכם גירושין, אלא היה פסק דין, מופיע כמה מקבלים מזונות.
יקירה בן-יוסף: פניתי לשר השיכון, ואמרו לי שמאחר שהבעל הגרוש לא חתום על הסכם גירושין, אינני זכאית.
יקירה בן-יוסף: הגרוש לא יחתום, ואני רוצה לדעת מה הסיבה שאני צריכה להיות תלויה בחתימה שלו.
שלמה בן-עמי: נמצא כאן ישראל שוורץ, שהוא סמנכ"ל בכיר לאכלוס המשרד והוא יבהיר את כל הפרטים ויתן לכם תשובות לגבי כל שאלה.
שלמה בן-עמי: נמצאת כאן גם הגברת ציפי בירן, היועצת המשפטית של משרד השיכון, ושי יפתח ממשרד האוצר.
שלמה בן-עמי: אני אתן לכם סקירה כללית במקרו, ולפרטים לגבי כל שאלה ושאלה ישראל יתייחס.
שלמה בן-עמי: כפי שאתם יודעים ממה שפורסם בעתונות, ועדת שרים החליטה מה יהיה חוק הדיור הציבורי.
שלמה בן-עמי: אני רוצה להדגיש לכולם, שהנושא הזה טרם עבר החלטת ממשלה, טרם עבר בכנסת, ולכן אין מה לסמוך על הפרסומים עד שזה לא יהיה מגובש.
נעמי חזן: סליחה, לא שאלנו על זה.
ישראל שוורץ: עלה הנושא של מחסור בדיור באזור המרכז.
יעל דיין: אנחנו לא מדברים על חוק הדיור הציבורי.
ישראל שוורץ: אפשר לפתור גם בעיות של חד-הוריות.
יעל דיין: וגם לעניים וגם לרעבים וגם לעולים וגם לקשישים.
יעל דיין: אנחנו יודעים שיש מחסור בדיור ציבורי באזור המרכז, את זה אמרה המלינה.
יעל דיין: היא אם חד-הורית עם ילדים.
יעל דיין: אנחנו מבקשים להתייחס בתוך המכלול של דיור.
יעל דיין: אנחנו לא עוסקים היום בפתרונות דיור במדינת-ישראל, אלא בפתרונות דיור למשפחות חד-הוריות.
יעל דיין: לצורך זה התכנסנו.
שלמה בן-עמי: אנחנו לא מנסים פה להתחמק, אלא להסביר.
שלמה בן-עמי: פתרונות למשפחות חד-הוריות זה או בסיוע במשכנתא לקניית דירה, או בסיוע לשכר דירה, או במתן פתרונות דיור פיסיים באמצעות הדיור הציבורי.
שלמה בן-עמי: לגבי הנושא של הדיור הציבורי, הנושא הזה טרם נחתך סופית.
שלמה בן-עמי: אבל אין ספק, שאם ייושם מה שכרגע מדברים עליו, מלאי הדיור הציבורי יקטן, בעיקר במרכז.
שלמה בן-עמי: משמעות הדבר היא שיהיה פחות דיור ציבורי לכל הנזקקים, בין השאר לחד-הוריות.
שלמה בן-עמי: יש הבטחה של ראש-הממשלה, שתהיה רשת ביטחון, דהיינו שמספר הדירות המתפנות שהתפנו עד היום יקטן עקב יישום החוק ותהיה קרן שיפתחו משרד האוצר וקרן מיוחדת שניתן לרכוש דירות כמלאי הדירות שהיה אמור להתפנות ולא התפנה.
שלמה בן-עמי: זאת הבטחה, ואני מניח שהיא תעוגן בהחלטת ממשלה במסגרת החוק.
שלמה בן-עמי: אז הפתרונות לחד-הוריות במסגרת הדיור הציבורי ייושמו במסגרת הזאת.
שלמה בן-עמי: לגבי הנושא של סיוע בשכר דירה.
שלמה בן-עמי: נכון להיום מקבלות כ165,000- משפחות סיוע בשכר דירה.
שלמה בן-עמי: התקציב הוא כ1.2- מיליארד.
שלמה בן-עמי: סיוע בשכר דירה ניתן גם למשפחות חד-הוריות.
שלמה בן-עמי: עד היום אנחנו נותנים סיוע בשכר דירה ל16,162- משפחות חד-הוריות.
שלמה בן-עמי: הנושא של 1,400 ו1,600- לחלוטין לא שייך לחד-הוריות.
שלמה בן-עמי: המבחן של 1,400 ו1,600- מתייחס לאחרים, לא לחד-הוריות.
שלמה בן-עמי: לחד-הוריות לא היה הקריטריון מבחינת המספר של 1,400 ו1,600-.
שלמה בן-עמי: מה שמשתנה לגביהם זה הנושא של מבחן ההכנסה.
לימור לבנת: המבחן קודם היה 1,400 נקודות, ועכשיו הוא עלה ל1,600- לגבי כולם.
לימור לבנת: האם נכון שחד-הוריות קיבלו קודם זכאות אוטומטית של 1,200 נקודות בהיותן חד-הוריות, ולכן נדרש מהן להשלים מ1,200- ל1,400- - 200 נקודות.
לימור לבנת: ואילו עכשיו, אם הן אכן מקבלות את ה1,200- נקודות, מה שאני לא בטוחה בכלל, הן צריכות להשלים ל1,600-, כלומר ההשלמה צריכה להיות של 400 נקודות, ולכן זה מרע את מצבן.
לימור לבנת: האם לא נכון מה שאמרתי?
שלמה בן-עמי: לא.
שלמה בן-עמי: 1,200 הנקודות מתייחס לצבירת הנקודות בצורת משכנתא.
שלמה בן-עמי: הוא לא מתייחס לגבי שכר דירה.
שלמה בן-עמי: לגבי הנושא של שכר דירה, המבחן היה מבחן אוטומטי, לחד-הוריות היה מגיע שכר דירה ללא קשר למספר הנקודות.
נעמי חזן: וזה השתנה?
שלמה בן-עמי: זה לא השתנה.
שלמה בן-עמי: לכן לגבי הניקוד אין שינוי לגבי החד-הוריות.
שלמה בן-עמי: חד-הוריות יהיו זכאיות לסיוע בשכר דירה כפי שהיה עד עכשיו, פרט למבחן ההכנסה.
קריאה: תעשו את זה ממשלתי במקום לעשירים, זה יהיה יותר חשוב.