GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רות רזניק: כיוון שצריך לשמוע ולהשמיע, בעיקר לתת השתתפות מרבית, הרי ברעיון של הפרלמנט הייצוג המרבי היה ייצוג של העם, ואת הקול הזה יש להשמיע, לא את הקול של המנהיג או המנהיגה של מפלגה זו או אחרת; אלא לשמוע מה הצרכים האמיתיים, איפה הכאב האמיתי.
רות רזניק: כולנו שיושבות כאן אנו נשים שיודעות שיש המון בעיות שאינן מטופלות, המון נושאים שאין עוסקים בהם, אז דיברנו על שלום וביטחון - זה אחד הנושאים.
רות רזניק: הנשי, את הכאב הנשי, את הצרכים הנשיים.
מירי אורן: משום שלעניות דעתי כאן במקום הזה, הועלו כל הנושאים האלה, ודווקא כאן נמצא גם הפתרון.
מירי אורן: כי אם אנחנו נעלה על במות שונות בארץ, מי ייתן את הפתרון?
מירי אורן: אני חושבת שהבית הזה והמקום הזה הוא המקום גם לפתרון, ואנחנו פורטים את זה לפרוטות.
מירי אורן: כי אנחנו עוד ארגון ועוד תנועה ועוד פורום.
רות רזניק: הפמיניסטית, שהיינו לא רק ארגון שולי ובלתי משמעותי כשקמנו בתחילת שנות השבעים, בשנת 1971 או בשנת 1972, אנחנו היינו משהו מוקצה מחמת מיאוס, ויש כאן נשים שיודעות את זה, וראו היום.
רות רזניק: עם האידיאולוגיה הפמיניסטית.
רות רזניק: כך שחשובה לא המסגרת, המסגרת היא כלי כדי לקדם את האפשרויות, את הרעיונות.
רות רזניק: אנחנו איננו משמשות מסגרת.
רות רזניק: במשך הזמן דברים יתהוו ונראה, אנחנו רק בתחילת הדרך.
רות רזניק: עצם זה שהיו"ר יעל דיין הזמינה אותנו, אני חושבת שהיא מבינה שגם אנחנו יכולות לשרת את הבית הזה, בייחוד את החדר הזה, ולהעביר מסרים שאי אפשר להעביר כשיש קבוצה לצערנו של חמש-עשרה נשים בכנסת שמשתייכות למפלגות שונות.
רות רזניק: לצערנו זה לא הולך כך.
רות רזניק: כאשר יעבור חוק ההפלות, אם להכניס או לא להכניס את סעיף חמש, יצביעו לפי החלטת המפלגה ולא לפי הצרכים של האישה.
רות רזניק: לשינוי; שתביא ללחץ על המפלגות מלמטה.
רות רזניק: זה כל העניין.
רות רזניק: צריך להאמין שאפשר אחרת ולהשמיע את הקול בצורה אחרת.
רות רזניק: אני חושבת שיש מקום לשיתוף פעולה מאוד פורה.
רות רזניק: אנחנו לא יודעות את הכל -אני בהחלט אינני חושבת שאנחנו שיושבות כאן סביב השולחן הזה, לא בצד הזה של המפה ולא בצד של הארגונים שאת יודעת כמה שאני חלק מהם, ולא בצד של פרלמנט הנשים שזה עדיין דבר בהתהוותו, דבר חדשני מאוד - אנחנו איננו יודעות את הכל.
רות רזניק: אנחנו גם רוצות לשמוע את הקולות, כמו שאת אמרת של העולות החדשות, לפלחים השונים שלהם, מפני שזה לא מקבל עדיין ייצוג אצלנו, וזה כן חייב לעלות על סדר היום.
רות רזניק: יש להן צרכים מאוד ייחודיים, ואני בינתיים מוכנה לשמש להן לפה, אני רוצה שבאמת יישמעו הקריאה הגדולה והכאב הגדול והזעקות הגדולות.
רות רזניק: זו אוכלוסייה שאין מתייחסים אליה.
רות רזניק: יש כאן יותר עולים מאשר היו כאן יהודים בזמן שהקימו את המדינה הזו, ויש להם צרכים מאוד ייחודיים.
רות רזניק: אזי אנחנו יכולים כאן לבוא כוותיקים יותר, לבוא ולכעוס על דברים מסויימים, אנחנו לא מבינות את עומק הבעיה של אישה שאיבדה את הוריה בצ'צ'ניה לפני שלוש שנים למשל, את הצרכים שלה, איפה היא נמצאת.
רות רזניק: לתת לה את האפשרות להתבטא גם על דברים שהיא חשה בארץ החדשה שהיא באה אליה.
רות רזניק: אני חושבת שדווקא מקום כזה כמו פרלמנט נשים, עד שהעולות החדשות האלה ימצאו את הדרך למפלגה ממוסדת, עד שהן יפלסו שם את הדרך, הדור הזה כבר לא יישמע.
רות רזניק: אני מאמינה שבגוף כמו שלנו, אנחנו כן נקדיש לנושא, ונשמע, ונקשיב, וניתן להן הד וביטוי.
יעל דיין: השאלות שלי הן לא כדי לשלול משהו, אלא כדי לראות באמת, הרי יש לנו מפה שאי אפשר להתעלם ממנה - אפשר אולי להגיד שהיא לא טובה.
יעל דיין: יש לנו מפה של פעילות, אני יכולה להתייחס ולקחת מחוייבות על שבע כמעט שמונה השנים מאז הקמתי את הוועדה ומאז אני חברת כנסת, והכנסת בשנת 1982 הייתה שונה מכל כנסת שקדמה לה.
יעל דיין: אולי בגלל הגיל, שזה לא כולל אותי - כי כולן צעירות ממני - אבל נכנסו קבוצה.
יעל דיין: אני בדיוק מדברת על ההבדל בין הכנסת בשנת 1982 לעומת כנסות שקדמו לה, זו מגמה שהולכת ומתחזקת ונעזרת בכל גוף אפשרי, אבל בהחלט יש משוב בלתי פוסק בין הקבוצה הזו, דעת הקהל שמתחזקת, ארגוני נשים שמתחזקים, חזרה אל ביטוי של המגמה הזו בחקיקה, בתקציבים, בפעילויות שונות, במערכת החינוך וכן הלאה; לא בקו גידול גיאומטרי, אבל בהחלט בקו גידול מרשים מאוד, כי בשנת 1982 נשים שנכנסו לכנסת היו בפירוש, בהצהרה ובמחוייבות נשים פמיניסטיות מכל מקום שממנו באו.
יעל דיין: הן גרפו לא מספר גדול, אבל מספר לא קטן של גברים שהפכו להיות פמיניסטיים במובן של מאבק לשיוויון וכן הלאה, והבנה שיש קול נשי, והבנה שיש שיח נשי, והבנה שצריך לחזק אותם.
יעל דיין: משנת 1982 עד היום, ובשבילי דמות דגם זו הגברת שולמית אלוני שהייתה הרבה לפני זה, והיא מבחינתי האימא של כולנו מבחינת זכויות אדם ובתוכן זכויות נשים, ופמיניזם מופנם עד הסוף, פשוט בלי בכלל להתלבט - אני כן, אני לא, וכן הלאה.
יעל דיין: אבל הגברת שולמית אלוני הייתה כאן קודם, והיא הייתה אולי מראת הכיוון שלנו, אבל בפירוש משנת 1982 אפשר לראות שינוי.
יעל דיין: לכן כשאנחנו מדברים על גופים חיצוניים, והבעתי את המשאלה הזו בהתחלה, אינני מחפשת לראות מדוע גוף נוסף הוא מיותר, או מדוע גוף נוסף יש בו פגמים, בוודאי שיש בו פגמים.
יעל דיין: אני מנסה לבנות מפה שלא יהיה בה חלל ריק.
יעל דיין: אזי, אם אתן מרגישות שיש חלל ריק מסויים שאתן ממלאות אותו, אולי הוא הקיצוני יותר, אולי הוא הקולני יותר, מה שלא כל כך פשוט, כי אפשר לרצות להיות קולניים אבל זה איננו מתבטא בהכרח בתרגום לתקשורת.
יעל דיין: התקשורת צריכה גם כן לקלוט את הרצון הזה ולתת לו ביטוי.
יעל דיין: אך אני חושבת שחל גם שינוי עצום בארגוני הנשים, בקשרים ביניהם, בקואליציה שהם מפעילים בנושאים שונים, ולכן השאלה חוזרת על המפה הזו של ארגונים, של קואליציה של ארגונים שבוודאי אי אפשר להשאירם כי הם לא במגע עם שטח ולא קשובים; אינני מדברת על השדולה שהיא עובדת בצורה שונה, אבל בוודאי נעמ"ת, ויצ"ו ואמונה הן בקשרים מאוד קרובים עם השטח "הגדול ביותר" האפשרי.
יעל דיין: לא אנחנו דרך מפלגות ולא אתן, בכל צורה שהיא, לא נגיע למספר כזה גדול של נשים.
יעל דיין: איך אנחנו משתמשות בקשר הזה, זה כבר "סיפור אחר".
יעל דיין: השאלה במפה הזו, מבלי לשלול אף משבצת בה, ובידיעה שהיא תפוסה בחלקה הנכבד על ידי ארגוני נשים, שהם גם בהשתנות בלתי פוסקת והתחדשות ומחשבות חדשות והתבטאות חדשה וכן הלאה; והחלק הקטן במפה אולי של חברות הכנסת, שבוודאי מייצגות מישהו, מאחר שהן נבחרו, וככל שהשיטה היא יותר של בחירה רחבה, של פריימריס, או של בחירה על ידי המוסדות הגדולים ביותר באותה מפלגה, אזי בוודאי שאנחנו לא נכנסנו באיזו שיטת מינויים.
יעל דיין: השאלה באמת היא המקום של פרלמנט נשים, עם כיווני ההתרחבות שלכם, כי ברור שהכוונה היא לא קבוצה של מועצה שמונתה על ידי עצמה וקבעה לה יעדים.
יעל דיין: אני שמחה שהיה מפגש בקריית-שמונה וכן הלאה.
יעל דיין: אני עדיין שואלת לגבי נוכחות של ערבים, ערביות, עולות, דתיות, זאת אומרת מידת הגיוון.
יעל דיין: כי בשלב הזה של התהוות, הרי זה אתם מחליטים, אתם יכולים לפנות לנשים במגוון הרחב ביותר, ולצרף אותן.
יעל דיין: זה לא איזה דבר ששמים מודעה בעיתון ובאים ונרשמים אצלכן.
יעל דיין: אבל הייתי רוצה יותר כיוון עתידי במובן הזה.
יעל דיין: איך תתבטא הפעילות?
יעל דיין: הכוונה היא לא רק טובה, היא מבורכת ונכונה וכן הלאה.
יעל דיין: אני לא כאן במעמד פטרוני של לתת ציונים או להגיד זה טוב וזה לא טוב, אבל איך זה יוביל לקצה קצהו של יישום הדברים הנפלאים האלה?
יעל דיין: זאת אומרת באילו כלים?
יעל דיין: לכן אמרתי: הוועדה הזו עומדת לרשות
יעל דיין: כם כמו לרשות כל אחד.
יעל דיין: אם יש לכם מחשבה לחקיקה, אם יש לכם מחשבה להאדרה של משהו, אתם יותר מאשר מוזמנים.
נעמי חזן: מתקדמות בחקיקה בנושאים המרכזיים.
נעמי חזן: אבל לא ברור לי שיש לנו עכשיו ממש סדר יום , למעט חוק יסוד זכויות האישה, מבחינת חקיקה.
נעמי חזן: צריכות רעיונות לכיווני חקיקה חדשים, ואם יש כאלה, כי אז אשמח לשמוע ,וגם היו"ר יעל דיין תשמח.
נעמי חזן: שוב, אינני מדברת על התיקונים.
נעמי חזן: כי את התיקונים אנחנו עושים כל הזמן.
נעמי חזן: אבל אם יש איזה כיוון שמשום מה " פספסנו" אותו, או אם יש לכם איזה רעיון מבחינת סדרי עדיפויות שאפשר לקדם, ואני באמת מדברת על החקיקה, אזי אני ממש אשמח לשמוע.
נעמי חזן: שוב, אני אומרת, למעט דת ומדינה - שאנחנו לגמרי ערות לבעייתיות ולכולנו יש הצעות חוק, אם זה לקח שבע שנים נשים בצה"ל, אז נעשה שבע שנים לנישואים אזרחיים.
רחל בללי: בחדר הזה, אני חושבת שהוא יעשה את השירות הכי טוב לחדר הזה.
רחל בללי: כי אני חושבת שהאמירה ואפילו בשם הזה 'פרלמנט נשים', זה אנחנו באות ואומרות לנשים, זה שם המשחק.
רחל בללי: זאת אומרת המשחק הוא משחק פוליטי.
רחל בללי: אנחנו צריכות להגיע למרכז מקבלי ההחלטות בשביל להשפיע, בשביל לשנות.
רחל בללי: הדרך לעשות את זה היא באמת דרך חברות בכנסת, זאת אומרת להגיע למקומות האלה.
רחל בללי: מה שאנחנו עושות בפרלמנט הזה הוא שאנחנו לוקחות נשים ואומרות להן:
רחל בללי: ' לרגע תעזבו את כל ההקשרים שלך' , אני אימא לילד שבמעון ויצ"ו או אני חברה בארגון כזה או אחר, אנחנו אומרים להן, בואו לשלוש שעות, פעם בחודש, ותחשבו פוליטית.
רחל בללי: אנחנו מביאות נשים שחושבות פוליטית, שחושבות שצריך להשפיע, ואנחנו מציגות את התפיסה או את האני מאמין שלנו באמת בראייה פוליטית ולא בראייה של מה דעתי בסלון של יום שישי.
רחל בללי: כך שאני חושבת לגרוף נשים להתחיל לחשוב פוליטית ולהבין שמותר להן לחשוב, להשתתף.
קריאה: מפלגתית.
רחל בללי: פוליטית לבין לפעול פוליטית.
רחל בללי: זאת אומרת, אני חושבת שעיקר עבודתם של הארגונים הוא לא עבודה פוליטית.
רחל בללי: יכול להיות שאינני יודעת די.
רחל בללי: כבן אדם שמעורה בנושא, גם זו בעיה.
רחל בללי: אני חושבת שמה שאנחנו מנסים באמת לעשות בכל הנושא הזה של הפרלמנט, מהבחינה הזאת יש לנו נשים שהכבוד הגדול הוא לי להתאבק בעפר רגליהן, כמו הגברת אסתר הרצוג שאני רואה אותה כמנטור שלי בכלל בכל הנושא הזה של פעילות נשים.
רחל בללי: אני חושבת שקודם כל יש לי האפשרות לפנות באמת למיגוון מאוד מאוד גדול.
רחל בללי: אנחנו היינו בקריית-שמונה, בפרלמנט הראשון הייתה אישה ערבייה, הגברת ערבייה מנצור - שבאה והתבטאה - ואני חושבת שהיה לה מקום, וזה חשוב; וכמובן שיגיעו נשים משני הקצוות של הקשת הפוליטית בנושא של שלום וביטחון, אבל אם תשאלי אותי אני חושבת שזה אפילו שולי, זאת אומרת שעצם העובדה שאתה יכול לקיים איזה שהיא במה, שכל אחד יכול אפילו לבוא כקהל ויש במה לקהל, זאת אומרת הפרלמנט שלנו הוא לא כזה שכולם יושבים מאחורי הזכוכיות ומסתכלים או שומעים מה יש לנו להגיד, אלא הוא של נשים שיש להן מספיק עשייה בשביל לעמוד ולהגיד דברים.
רחל בללי: יש שם חלק שהוא מאוד רציני שהוא מוקדש לדיון, לשאלות מהקהל.
רחל בללי: נשים אמרו, כשהגברת אסתר הרצוג אמרה את מה שהיא אמרה לגבי מחלקת הרווחה, גם לי יש חילוקי דעות איתה על הנושא הזה ויש לזה מקום בפרלמנט.
רחל בללי: זאת אומרת שאנחנו איננו מביאים לכאן איזה שהוא אני מאמין או איזו שהיא אמירה אחידה, אלא בהחלט זהו פרלמנט במלוא מובן המילה.
רחל בללי: גם עמדה שם עובדת סוציאלית, יו"ר מחלקת הרווחה בעיריית הרצליה, ואמרה מה היא חושבת, והיו חלקים שהיא כן חשבה 'כמו' והיו חלקים שהיא חשבה אחרת.
רחל בללי: אני למשל הייתי מאוד פסימית מהרעיון למלא אוטובוס מהרצליה ולהביא אותו לקריית-שמונה.
רחל בללי: זה שלוש שעות נסיעה לכל כיוון בשביל אילו שהן שעתיים של מפגש, ונשים היו מוכנות לקחת סידורים לילדים, להפסיד ימי עבודה, להתארגן ולנסוע, כי הן רוצות להיות חלק מהחשיבה הזאת, ולכן אני אומרת שצריך לברך על זה, לגבות את זה, ומבחינתי גם להשתמש בזה.
רחל בללי: זאת אומרת, אני חושבת שחברות כנסת יכולות להשתמש, והוועדה הזאת יכולה להשתמש בפרלמנט הזה בשביל לקדם כל מיני נושאים.
רחל בללי: למשל מה שח"כ נעמי חזן אמרה, זה דבר שנראה לי מאוד נכון.
רחל בללי: זאת אומרת, אם אנחנו באמת נפגשות עם נשים של מנהיגות נשים ונשים שעושות כל מיני שינויים, ואנחנו רואות את זה בהרצליה בצורה מאוד מאוד יפה, כי אז צריך להשתמש בזה, להוציא משם באמת רעיונות לחקיקה ולהשתמש בהן כאיזה שהוא קהל שאפשר לצאת איתו ולקדם כל מיני נושאים.
רחל בללי: אני חושבת שבאמת מאוד חשוב שהדיון הזה יגיע לכיוון של איך באמת אנחנו משתפים פעולה כדי שכולם יצאו נשכרים.
רחל בללי: כי אני חושבת שיותר מזה שהפרלמנט הוא מטרה, הרי הוא כלי, שפשוט צריך לדעת כיצד להשתמש בו.
רחל בללי: אני בטוחה שיש ימניות, ואני יודעת שיש שמאלניות, זאת אומרת זה ברור לי לחלוטין.
לינדה עפרוני: לך לדבר בישיבת סיעה, שהוא יגיד לך, כלומר מפני שאת קשורה למפלגה.
לינדה עפרוני: מה שרוצים פה להגיד שאנחנו לא מפלגתיים, כלומר הכל פתוח.
לינדה עפרוני: אין אנו פוחדים מאף אחד, אף אחד לא פטרון שלנו, עם כל הכבוד בכנסת יש חלוקת תפקידים כמו שנאמר פה על ידי הגברת רות רזניק, שאם מחר או מחרתיים למשל יובא להצבעה העניין של חוק ההפלות, כי אז תהייה משמעת סיעתית; או בעניין חוץ וביטחון, או בעניין התקציב.
לינדה עפרוני: אנחנו באמת באות לא "במקום" אלא לומר, יש גם דרך אחרת להשפיע, בנוסף על הדרך שפה אתם מנסות ואני לא מקנאה בכן, זה לא קל.
לינדה עפרוני: יש פה ניגודי אינטרסים מובנים.
לינדה עפרוני: זאת אומרת, זאת שמהליכוד צריכה לקבל בכל נושא.
יעל דיין: נערכות ההצבעות.
לינדה עפרוני: כשאמרת משהו.
לינדה עפרוני: יקרה לך.
יעל דיין: סליחה.
יעל דיין: אמרתי שנקטעתי בצורה מכוערת - כל האשראי ניתן לי על זה, ראש הממשלה אחר כך "חטף" על זה, אף אחד לא אמר שהוא עשה מה שצריך לעשות, שהוא עשה מה שזכותו לעשות, הוא לא סתם את הפה שלי בשום צורה שהיא.
יעל דיין: הנושא הוא על סדר היום, ואותם תקציבים שדיברתי עליהם אז לגבי האלימות גם הושגו במלואם בלחץ שקיימנו.
יעל דיין: אז אני אומרת, יש דבר שנראה לעין, והוא נראה לא טוב.
יעל דיין: אבל בין זה ובין התיפקוד שלנו יש דרך ארוכה מאוד.
לינדה עפרוני: את העניין שאתן נמצאות בתוך מסגרות מפלגתיות.
יעל דיין: לגבי הנשים במר"צ וגם לגבי הנשים בליכוד, אפילו כשהן היו בקואליציה.
יעל דיין: יש משמעת קואליציונית, יש זכות פרישה מהמשמעת הזו לפעמים מראש, בעיקר בנושאים שנוגעים לנו.
יעל דיין: אני מייצגת כאן את הקבוצה הנשית בקואליציה, אני פשוט באה ומודיעה, אינני שואלת ואינני מבקשת.
יעל דיין: אני מודיעה שלמשל בהצעת החוק של ח"כ לימור לבנת על שיריון בממשלה לנשים, הנשים שלנו למרות שעמדת הממשלה היא חד משמעית נגד, הנשים שלנו יצביעו בעד או ייעדרו כרצונן מההצבעה.
יעל דיין: בכל נושא ששייך לנושאים שלנו, איננו מבקשות אלא לוקחות חופש הצבעה.
יעל דיין: היום על סדר היום למשל יש שלושה חוקים, אחד מהם נוגע לאלמנות צה"ל, הממשלה מתנגדת, גם אני וגם הנשים במר"צ.
יעל דיין: לפי דעתי גם הגברים במר"צ יצביעו נגד עמדת הממשלה.
יעל דיין: אני הצעתי הצעות חוק, הצעתי עד עכשיו מעט הצעות חוק - אבל מאוד גרנדיוזיות -בנושא אלימות.
יעל דיין: לכולן, אבל לכולן הממשלה התנגדה, שר המשפטים התנגד.
יעל דיין: על כולן הגשתי ערעור, וכל הערעורים- למעט אחד שעובר לממשלה, למליאתה, בכולם איך שהוא הצלחתי לקבל אישור, זאת אומרת היתר להצבעה טרומית; כולם עברו טרומית ברוב ענק למרות התנגדות הממשלה, Uאתמול העברנו בקריאה ראשונה את עונשי מינימום על אלימות במשפחה, בהתנגדות מוחלטת של הממשלה.
יעל דיין: ביכולת ההתארגנות שלנו סביב נושאים, ככה היה בתקציב, מה היה עם הרצפטין ועם האוסטורפורוזיס, חודשים?
יעל דיין: לא בשבוע לפני התקציב, מה היה עם המקלטים שלא אושרו וקיבלו תוספת, וכן יוקמו?
יעל דיין: אמת.
יעל דיין: זה איננו מעניין אותי.
יעל דיין: משום שאני דאגתי לדבר שהוא בעיניי יותר חשוב.
יעל דיין: אין אישה היום שהולכת לוועדה שלא מקבלת את זה.
יעל דיין: אז מעניינת אותי המציאות.
יעל דיין: היום יש בארץ יותר מאשר בכל ארץ בעולם CHOICE מוחלט דרך הוועדות, וגם אין רדיפה של אלה שעושות את זה לא דרך ועדות.
יעל דיין: זאת אומרת, תשעים אחוז מהפונות לוועדה מקבלות את ההיתר, כי אמות המידה הן שגם בלי היסוד של הסעיף הסוציאלי, שהיום הוא הרבה פחות רלוונטי מאשר הוא היה אז, ה-FIGHT אז היה משום שלא היו ועדות, ולא היו הפלות חוקיות.
יעל דיין: היום עניין ההפלות בהחלטה.
יעל דיין: אני מגישה את החוק הזה כל שישה חודשים סתם פרופורמה כדי שלא יבואו נשים כמותכן ויגידו לי רגע, מה עם חוק ההפלות, ויתרתם?
יעל דיין: אני רוצה להגיד לכם חד משמעית, אין בעיה של הפלות בארץ.
יעל דיין: אני מאוד גאה בזה שהכנסתי - מבחינה מקצועית אני גאה בזה - שהכנסתי את הגלולה להפסקת הריון שמקטינה את הסיכונים, שנכנסה עכשיו לסל - לא היום של אחרי, אלא במקום התערבות כירורגית, במקום כל הסיפור, עדיין דרך ועדה, שתי גלולות ופיקוח רפואי, זה נכנס עכשיו לסל, לא רק הוכר כתרופה לשימוש.
יעל דיין: אני רואה בזה תרומה להפסקות הריון, יותר חשובה מאשר להחזיר את הסעיף הסוציאלי.
יעל דיין: אנחנו יושבים ודנים בשאלות האלה, ואין עלינו שום מורא מבחינה של לא יתנו לנו.
יעל דיין: יש לנו גישה מאוד פרקטית בדברים האלה של בריאות, של מה צריך להשיג ומה לא.
יעל דיין: אולי הפרשנות דאז של הכותרת יותר חשובה מגוף המאמר, אולי בגרנו בעניין הזה.
יעל דיין: אני, אין לי עניין לנפנף בסדין אדום ושייפול מול החרדים, כי הם רוצים לבטל את הוועדות ולבטל את אמות המידה הקיימות, ואני רוצה לקיים אותן כי הן מאוד מאוד מתאימות לי, ואינני רוצה לתת כאן שום עילה שיגידו, רגע - הסטטוס קוו מופר, ושראש הממשלה יבוא ויתערב בעניין שאיננו מבין בו, ויכפה עלינו דבר שיהווה נסיגה בפועל.
יעל דיין: זוהי אולי דוגמה טובה של דבר שאנחנו לא טורחות לקדם אותו בכלל.
יעל דיין: אנחנו לא רואות בסעיף הסוציאלי היום, וזה בבחינה עם כל הארגונים… אין אנו חושבות שאישה אחת תבוא לוועדה, כאשר יהיה הסעיף הזה, ותקבל היתר להפסקת הריון שאיננה מקבלת היום.
יעל דיין: בכל הבדיקות שעשינו לא נראה כדבר הזה.
יעל דיין: יש נושאים אחרים שהם מאוד חמורים.
יעל דיין: אינני יודעת איך אפשר לשנות אותם מבחוץ ואיך אפשר מבפנים.
יעל דיין: העניין של מסורבות גט, העניין של נישואים אזרחיים, העניין של ספק יהודיות.
יעל דיין: הפגיעה כאן בנשים בגדול, במאות אלפי נשים שאינן יכולות להקים משפחה, כמובן משפחה רשמית במובן של נישואין, זאת לפי דעתי העוולה האזרחית הגדולה ביותר שנעשית.
יעל דיין: אינני מדברת עכשיו על פערי שכר.
יעל דיין: אני מדברת על דברים שהם עקרוניים, שאנחנו איננו מצליחים לתקן אותם ופוגעים בנשים יותר מאשר בקבוצות אחרות.
יעל דיין: אני פשוט יוצאת מדעתי בעניין.
יעל דיין: אני מטפלת בפניות אישיות ומצליחה.
יעל דיין: אבל העניין הזה של חוסר אפשרות להינשא במדינת ישראל - למאות אלפי נשים, שהן אזרחיות לכל דבר, תגידו לי איך לעשות את זה?
רחל בללי: חוק יש ההשפעה הישירה על הנושא עצמו, ובגדול מה זה משפיע על חוקים מסוגו.
רחל בללי: זאת אומרת, אם את באה, ואת אומרת, ואני מסכימה איתך, שבפועל באמת אולי אין משמעות להעביר את החוק הזה; אבל אם את באה ואומרת: אינני רוצה להתעסק עם סטטוס קוו, מחר זה יהיה הקושי שלנו בלהעביר חוקים של דת ומדינה.
רחל בללי: כי אם יש נושא שאנחנו נפתור אותו איך שהוא בשטח, אבל לא נבוא ונצא באמירה ונגיד: אני רוצה שזה יהיה מכורח חוק, כי זאת האמונה שלי כאישה או שזאת האמונה שלי ככנסת, כי אז אנחנו ניכשל.
יעל דיין: מנסה להגיע לפתרונות בפועל של עניין הנישואים ורישום הנישואים, כדי שתיווצר כאן מסה קריטית כמו שנוצרה בעניין ההפלות, שהרוב הגדול של נשים שמנועות חיתון, שפסולות חיתון מחמת ספק יהדותן, יוכלו למצוא מסלול מתאים ולהתחתן במדינת ישראל.
יעל דיין: אם אלך בדרך ההפוכה ואגיד, יש לנו בעיה, המאות אלפים האלה הן אבודות כבר, כי לא נגיע לחקיקה, ואני אניח כל שישה חודשים חוק שאין לו שום סיכוי, אני לא אומרת שלא צריך להניח, אני אומרת לך - גם בעניין ההפלות, אני עושה את זה.
יעל דיין: בעניין הנישואים כל פתרון יהיה ברוך, אבל להגיד נחכה עד שנשיג רוב, אין, זה לא רוב של נשים.
יעל דיין: אנחנו לא בפרלמנט הנשים ולא בין הנשים בכנסת.
יעל דיין: תציעו איך אפשר להתגבר על זה שלא בדרך של פשוט פעולה.
רות רזניק: את מדברת על בעיות הנישואים, חוסר היכולת לבוא בברית הנישואים.
רות רזניק: אני באה מהמקום שאני רואה שנשים אינן יכולות להתגרש, והן רתוקות בכבלים לגברים שאינם מוכנים לשחרר אותן, או שהמחיר שהן צריכות לשלם הוא המחיר של הילדים או של ירידה לעוני נורא.
רות רזניק: למשל חוק שיחייב כל גבר לשלם עבור ילדיו סכום מסויים, כמו שהיה בארצות הקומוניסטיות, כל אחד ידע שחלק מהמשכורת, אם הוא מתגרש, הוא לגידול ילדיו.
רות רזניק: צריך לחשוב מעבר.
רות רזניק: וכשאנחנו באות ואומרות שאנחנו פרלמנט חלופי, אנחנו יכולות להאיר אלומת אור במקומות שהפנס אינו דולק ולאפשר לנשים מהציבור הרחב שאין להם במה להשמיע את הכאב, ובאמצעות זה להגיע אליהן.
רות רזניק: אני חושבת שזה לא בניגוד, זה להשלים ולהרחיב את היריעה ולהוסיף עוד היבטים שונים שאולי היום לא כל כך איננו רואות אותם ואולי גם איננו מכירות.
רות רזניק: אני משוכנעת שאיננו מכירות את הכל.
יעל דיין: מכירות בכנסת.
יעל דיין: אך הרי ברור שעניין הגירושים הוא חמור מכל, זה גם עניין סוציאלי, לא עניין דתי, כי הבעיה היא, בסדר אז הוא ייתן גט, עליו לכפות עליו בצמוד לגט תשלומים כאלו או אחרים, זה דבר שמתקיים או איננו מתקיים, ויש חוק מדינה, וחוק המדינה יש לו סרבנות בלי שייכות לעניין הדתי.
יעל דיין: אולי המקום שהכי דורש תיקוני חקיקה, זה עניין חוק ביטוח לאומי.
יעל דיין: אני לא אכנס לזה כאן, ואף אחד לא יכול להגיד למישהי מאיתנו, מח"כ תמר גוז'נסקי ועד ח"כ נעמי בלומנטל, שאנחנו לא מתמצאות או שיש דברים שיאירו לנו אותם.
יעל דיין: חוק הביטוח הלאומי, כל העניין של כפל קיצבאות, כל העניין של חד-הוריות.
יעל דיין: כולנו יודעות - כל מי שבקשר עם נשים באיזה שהוא תחום, יודעת ששם דרושה הרוויזיה האבסולוטית.
יעל דיין: אנחנו מצליחות בתיקונים קטנים פה ושם, ואיננו מצליחות להפוך את כל העניין הזה על פניו.
יעל דיין: יש בעיות שאין להן פתרון מוסכם.
יעל דיין: עניין הפנסיה לנשים, גיל פרישה שווה, אין הסכמה, אין הסכמה בינינו, אני מניחה שגם ביניכן אין הסכמה, זה לא נושא שאנחנו איננו מודעות לו, אני בטוחה שאתן יכולות לקיים פרלמנט בנושא הזה, והרבה דברי חוכמה יישמעו, ויש מומחיות בזה.
יעל דיין: אבל אין הסכמה.
יעל דיין: יש תביעה מחד גיסא להשוות את גיל הפרישה בהתאם לדרישת השיוויון, ויש דרישה שלמרות אי השיוויון בגיל פרישה בכל זאת יש שיוויון בתנאים של הפרישה למרות שנשים מקדימות בחמש שנים; זה דבר סבוך שמצא פתרונות שונים בארצות שונות, וקשה לי להגיד שסביב איזה שהוא שולחן נשי אפשר להגיע להסכמה עליו.
אסתר הרצוג: עניין שאולי מקיף את כל הנשים בישראל.
אסתר הרצוג: זה הנושא של יום חינוך ארוך, שעבר כבר מזמן כחוק, בשנת 1990 כמדומתני.
אסתר הרצוג: הנשים שיש להם ילדים עד גיל לפחות 12-13, כולן, יהודיות, ערביות, כולנו.
אסתר הרצוג: והנושא השני הוא הנושא של הגיל הרך.
אסתר הרצוג: העלות היום של מעונות היום וגני הילדים היא פשוט בשמים, וזה חינוך ממש לעשירים או לפחות למעמד הביניים ומעלה.
אסתר הרצוג: אינני שומעת את הנשים בנושא הזה, את חברות הכנסת.
יעל דיין: העניין של מעונות, הגברת מירי אורן יודעת את זה, אנחנו הגשנו את כל סוגי החוקים.
יעל דיין: כי כשהיה העניין של זיכוי במס הכנסה, אז אמרו לנו שהנשים האלה לא מגיעות לדרגת המס שזיכוי יעזור להן, ולכן צריך לעשות כאן דרגות שונות, שחלק יקבלו סיבסוד ישיר, ומעל הכנסה מסויימת זה כן יהיה הכרה לצורך מס.
יעל דיין: יש סיבסוד של המעונות.
יעל דיין: אנחנו איננו מסתפקות, ודרך אגב הרבה גברים שותפים לזה, זה לא נושא שהוא רק נשי.
יעל דיין: יש על שולחן הכנסת חוקים שאף אחד מהם לא עבר את מחסום האוצר.
יעל דיין: הם חוזרים ומוגשים.
יעל דיין: במחטף נגד הממשלה ונגד הכל העברנו לפני שבועיים חוק של ח"כ אליעזר זנדברג שעכשיו נמצא בוועדת העבודה.
יעל דיין: בשנה שעברה העברנו חוק שלי בטרומית, לפני שנתיים, שנעמ"ת הכינה לגבי סיבסוד וקיצבאות ישירות לאלה שצריכים ולא הקלות במס.
יעל דיין: שיטה שהיא שונה.
יעל דיין: זאת אומרת זה חוק שהוא שונה מהחוקים.
יעל דיין: עבר טרומית באורח פלא ונגד זה.
יעל דיין: השר נאמן היה אז שר האוצר, עשינו איתו כנס בבית סוקולוב, כולם באו, כולם אמרו, הוא אמר שמעתי, תשיגו לי מיליארד שקלים לשנה, אני אשמח מאוד שהחוק הזה יעבור קריאות נוספות.
יעל דיין: אמרנו נפרוס את זה, לא מיליארד, שזה נשמע הרבה, זה גם כן לא נורא, אלא שזה מיליארד לזה, מיליארד ליום חינוך ארוך בהיקף המלא של זה, אבל אמרנו נפרוס את זה משום שזה דבר שמחייב פריסה כמו שבקיצבאות יוצאי צבא גם כן עשינו פריסה.
יעל דיין: אנחנו חוזרים לאוצר, ההתעקשות שלנו היא מוחלטת, אף אחד איננו יכול להגיד שהכנסת איננה מודעת לצרכים האלה, זה בוודאי לא דבר עלום, זה על סדר היום כל הזמן, בכל לובי, בכל הארגונים, בכל הקבוצות, נשים וגברים, לובים חברתיים.
יעל דיין: הנושא הזה של הגיל הרך ושל יום חינוך ארוך, שגם עליו דרך אגב יש וויכוחים; יש ויכוחים על כך גם בין נשים וגם בארגוני הנשים.
יעל דיין: כשם שיש ויכוחים לגבי חמישה ימים בשבוע.
אסתר הרצוג: של יום חינוך ארוך, כנראה שאין להם מושג מה שנשים בישראל רוצות.
יעל דיין: בישראל.
יעל דיין: אני יודעת שאני מייצגת איקס נשים שבחרו בי.
יעל דיין: מי שלא נבחר על ידי איקס נשים, כי אז לא עמד במבחן שהוא מייצג את הנשים בישראל.
יעל דיין: אני חושבת שאני מייצגת קבוצות מסויימות, זה הועמד למבחן פעם ופעמיים ושלוש, וזה עמד במבחן – הבחירה.
יעל דיין: אני לא יכולה להגיד, אני מייצגת את זה.
יעל דיין: אני מייצגת קבוצה מסויימת שבחרה בי, אזי זה גם כן משהו.
יעל דיין: העניין הזה הנשים בישראל רוצות, בואו ניזהר לנו.
יעל דיין: יש נשים שרוצות.
יעל דיין: יושבות כאן סביב השולחן הזה בדרך כלל אמונה ונציגות ארגונים חרדיים של נשים, שהן מייצגות את הציבור שלהן.
יעל דיין: הן לא בחרו בי, הן לא יבחרו בי, אינני יכולה לבוא ולהגיד להם, הנשים בישראל, אפילו לא הנשים החילוניות בישראל רוצות.
יעל דיין: הן לא נשים?
אסתר הרצוג: אינם בטוחים ואינם נאבקים על זה כגוף אחד, אזי אפשר להבין למה בעצם הנושא לא הפך להיות נדרש בצורה חד משמעית על ידי ציבור הנשים.
יעל דיין: גם לא היה כך.
קריאה: חינוך ארוך מהגיל הצעיר ביותר.
קריאה: רוצים.
קריאה: רק אצלנו לא.
יעל דיין: אחד הנתונים שאפשר להצטער עליהם זה המבנה הדמוגרפי של מדינת ישראל, ולפיכך המבנה הדמו-פוליטי של הכנסת.
רות רזניק: להתמודד עם הבעיה, מפני שעד היום זה כל כך פוליטיקלי-קורקט לא להגיד את הדברים שחושבים בתוך ליבנו, ורובנו כן חושבות, ואולי במסגרת כזו אפשר יהיה להביע.
רות רזניק: להביא אם ברוכת ילדים ממיגזר אחד, וממיגזר אחר לעומת זה להביא את הגברת לינדה עפרוני שתשב ותנתח כמה זה עולה לכלל החברה.
רות רזניק: אזי יכולים לבוא כאן ולהגיד מסרים שאולי פשוט לא נעים להגיד אותם - זה לא יפה להגיד אותם.
אסתר הרצוג: מיליארדים, לא מיליארד אחד.
לינדה עפרוני: הזה שכל חבר כנסת שמציע הצעת חוק שיביא תקציב.
לינדה עפרוני: זה דבר שהאוצר 'הגניב' בלי אף חבר כנסת, מפני שזה התאים.
לינדה עפרוני: זה לא היה בעבר.
יעל דיין: זה בידיעתנו.
לינדה עפרוני: בשום מקום בעולם זה לא קיים.
לינדה עפרוני: שחבר כנסת צריך להביא כסף מהבית.
לינדה עפרוני: זה בערך מה שאומרים להם.
לינדה עפרוני: זה.
לינדה עפרוני: אין לזה שום היגיון כלכלי, אבל הנה זה שוב דוגמה של עזרה שלנו לחברי כנסת.
רות רזניק: חברות הכנסת מייצגות כלי חשוב ביותר כדי לקדם את הנושאים השונים.
רות רזניק: אבל אנחנו נהייה עוד עזר לכן, זה הכל, לכן ולשאר הנשים.
רות רזניק: לא רק לכן, אלא לכלל הנשים שאנחנו חושבות שאינן מקבלות את הייצוג.
יעל דיין: הכנסת את החקיקה.
יעל דיין: זו צריכה להיות בשולחן הזה בנושא ממונות על מעמד האישה ברשויות המקומיות על פי חוק.
יעל דיין: זאת אומרת מה שהגברת בת-שבע שטראוכלר - אני הגשתי הצעת חוק שתעגן את זה ותחייב את כל הרשויות ולא לפי הגחמות שלהם, אחד רוצה , אחר אינו רוצה.
יעל דיין: זה עבר טרומית בהתנגדות הממשלה.
יעל דיין: אבל דיברתי עם השר שרנסקי, הממשלה התנגדה, דיברתי עם השר שרנסקי והבטחתי לו דבר שהוא בזוי בעיניכם, אבל יש לי ניסיון, ככה הקמנו את הרשות למעמד האישה, יותר טובה או פחות טובה.
יעל דיין: עם תקציב מינימום, שגם הוא לצערי לא השתמשו בו כראוי.
רות רזניק: נעזור לך.
רות רזניק: התחושה היא פה שכאילו אנחנו מאיימות על הפעילות שלך.
רות רזניק: מפני שאת חצי מהזמן הצגת כמה שאת עשית, ואף אחד לא מטיל דופי ביושר ובכוח שלך.