GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זמירה מברך: הקווים הכהים הם קווים שהפערים נבדקים מבחינה סטטיסטית וכרגע זה לא מעניין.
זמירה מברך: ישראל מופיעה בכל הטבלאות בצורה מופרדת בגלל בעיות דגימה שהיו למדינה, כך שלא נתייחס כרגע לנקודה הזאת.
זמירה מברך: הבעיות היו כיוון שבמחקר שנערך אז – היום שינינו את זה - לא השתתף המגזר הערבי ולא השתתף המגזר החרדי, כאשר המגזר החרדי גם היום לא משתתף.
זמירה מברך: הנתונים מתייחסים לבתי-הספר הממלכתי והממלכתי-דתי.
זמירה מברך: היום המגזר הלא יהודי משתתף בכל המחקרים הבינלאומיים אבל במחקר הזה הוא לא השתתף.
זמירה מברך: מבלי להתייחס כאן למספרים, כי זה באמת לא משמעותי, אנחנו רואים שכמעט בכל המדינות הפערים הם לטובת הבנים, וזה לא מפתיע.
זמירה מברך: במספר מדינות די קטן הפערים הם מובהקים, אבל מדינת ישראל עולה על כולם בפערים בין בנים ובנות.
זמירה מברך: אם נסתכל על המדינה שבאה אחרי ישראל בפערים, ההפרש הוא מאוד גדול.
זמירה מברך: רואים כאן שהפער הוא מאוד מאוד מובהק וגדול.
זמירה מברך: מתמטיקה, מדעים, כיתה ח'.
זמירה מברך: אני חושבת שהדברים עוד יותר בולטים לעין.
זמירה מברך: בהרבה מאוד מדינות יש פערים בין בנים ובנות בניגוד למתמטיקה, שם הפערים הצטמצמו וגם כאן הפער בישראל הוא הגדול מכולם.
זמירה מברך: אם אנחנו רוצים לדבר על הממוצעים, בישראל זה 545 לבנים ו512- לבנות, כך שהפער הוא 33.
זמירה מברך: הפער בממוצע העולמי הוא 17 – 525 לבנים ו509- לבנות.
זמירה מבורך: מיד שואלים מתי נפערים הפערים, האם זה רק בגיל ההתבגרות וכולי, ולכן הבאתי נתונים ממה שקורה בכיתה ד'.
זמירה מבורך: בכיתה ד' המצב הרבה יותר טוב, גם העולמי וגם אצלנו.
זמירה מבורך: יש אמנם פערים שהם גדולים, ושוב, ישראל היא לא במקום הנכון שלה מבחינת ה-א'-ב'.
זמירה מבורך: בישראל הפער הוא תשע ואילו הפער העולמי הוא שלוש.
זמירה מבורך: גם כאן הפער הוא לא מובהק ואתם רואים שיש מעט מדינות בהן הפער מובהק.
זמירה מבורך: דרך אגב, מעניין לראות שיש מדינות שבהן הפער הוא לטובת הבנות.
זמירה מבורך: למשל, סינגפור.
זמירה מבורך: זה במתמטיקה.
זמירה מבורך: במדעים המצב קצת יותר עגום.
זמירה מבורך: שוב, לא מבחינת ישראל, אבל יש הרבה מדינות שם יש פערים מובהקים בין בנים לבנות.
זמירה מבורך: הפער בישראל הוא 11 נקודות, כאשר הממוצע העולמי הוא תשע נקודות והפער הזה לא מובהק.
זמירה מבורך: אני אקצר ולא אתן כאן הרבה מאוד נתונים כי אפשר לדבר על זה בלי סוף.
זמירה מבורך: במקביל יש לנו גם מחקר שנעשה רק בארץ, רק עם ילדים ישראלים, וגם שם ביקשתי לבדוק האם נמצאו הבדלים בין בנים לבנות במתמטיקה ומדעים.
זמירה מבורך: יש לנו כאן את הנתונים.
זמירה מבורך: במתמטיקה יש לנו הבדל מובהק בבתי-הספר הממלכתיים בין בנים לבנות, 77,5 לעומת כמעט 73 לטובת הבנים.
זמירה מבורך: הפער בבית-הספר הממלכתי-דתי הוא יותר קטן.
זמירה מברך: במגזר הלא יהודי, במגזר הערבי, הפער הוא קטן, גם במגזר הדרוזי, ולעומת זאת במגזר הבדואי התמונה התהפכה.
זמירה מברך: זאת אומרת, הבנות משיגות יותר הרבה מהבנים.
זמירה מברך: זה אמור לגבי כיתה ד'.
זמירה מברך: בכיתה ח', בבית-הספר הממלכתי יש פער גדול ומובהק, יש פער הרבה יותר קטן בבית-הספר הממלכתי-דתי.
זמירה מברך: יש לכך הסברים סוציולוגים מעניינים שאם נרצה, נוכל להתייחס אליהם, אבל כרגע אני רוצה להציג את הנתונים בלבד.
זמירה מברך: במגזר הלא יהודי, יש פער מובהק במגזר הערבי, יש פער שהוא לא מובהק אבל הוא באותו סדר גודל במגזר הדרוזי, ועוד הפעם, במגזר הבדואי התמונה התהפכה.
זמירה מברך: עד כאן אלה הם נתונים של בית-ספר יסודי וחטיבת ביניים.
זמירה מברך: לגבי פיזיקה יש לי נתונים במחקר העולמי שמתייחסים להבדלים בין בנים ובנות בגמר בית-הספר התיכון.
זמירה מברך: כל מדינה הגדירה אחרת מה זה גמר בית-הספר התיכון, כאשר מבחינתנו זה כיתה י"ב.
זמירה מברך: גם כאן היו בעיות דגימה אחרות מהבעיות שהיו קודם.
זמירה מברך: ישראל לא הייתה בתוך הדוח, אבל אני שכתבתי את הגרפים כדי שיהיה לנו יותר קל להתייחס.
זמירה מברך: ישראל היא תמיד הקיצונית.
זמירה מברך: הגרף הראשון מתייחס להבדלים בין בנות לבנות באוריינות, מתמטיקה ומדעים, או מה שנקרא אצלנו בלשון פשוטה שלוש יחידות מתמטיקה ומדעים, הרמה הרגילה שנדרשת בבחינות הבגרות.
זמירה מברך: הפער אכן גבוה מאוד.
זמירה מברך: הפתעת המחקר הייתה נורבגיה ודיברתי עם שרת החינוך של נורבגיה שהופתעה מאוד לראות את הנתונים שלה, אבל כמובן שהפער הזה מדבר בעד עצמו.
זמירה מברך: בארצות-הברית הפער הוא קטן יחסית.
זמירה מברך: הפער לא מדבר על רמת הישגים.
זמירה מברך: הפרדתי מתמטיקה ומדעים ברמה הרגילה של שלוש יחידות לימוד.
זמירה מברך: עדיין בשלוש יחידות לימוד, כיתה י"ב, ישראל מובילה די גבוה בפער.
זמירה מברך: כאן אנחנו מפרידים בין מתמטיקה למדעים.
זמירה מברך: זה מה שנקרא מדעים לכל, שזה כולל את הכל, והתמונה בהחלט לא מעודדת של מקומנו ביחס למקומות אחרים.
זמירה מברך: חפרתי עוד קצת בנתונים ורציתי לראות מה קורה לחמש יחידות במתמטיקה, חמש יחידות במדעים.
זמירה מברך: במדעים המחקר הבינלאומי אפשר לכל מדינה לבחור במה היא רוצה, כי מדובר בהתמחויות ולא מדברים על מקצוע כולל מדעים, וישראל בחרה להיבחן בפיזיקה מוגבר.
זמירה מברך: הגרף הראשון מראה מתמטיקה מוגבר.
זמירה מברך: כאן המצב מתחיל להיות מעודד יותר.
זמירה מברך: זאת אומרת, מי שבחרו, נערים ונערות, להתמחות במתמטיקה חמש יחידות, הפער הוא לא גבוה.
זמירה מברך: אני מדברת על אלה שכבר לומדות חמש יחידות במתמטיקה.
יפה ויגוצקי: ברשותך, אני רוצה להתייחס לדברים שאמרת בפתיח והם שצריך לעשות איזושהי הפרדה בין שכבות הגיל ובין המקצועות המדעיים והמקצועות הטכנולוגיים.
יפה ויגוצקי: כשאנחנו מציגים כאן את הדברים, צריך להציג את הדברים האלה ואני אומרת את זה במיוחד כשאנחנו מדברים על שכבות גיל כי יש הפרדה בין מה שנקרא התמחויות כשזה בחטיבה העליונה ויש מה שנקרא לימודים לכל וזה מגן הילדים ועד החטיבה העליונה.
יפה ויגוצקי: את הדברים האלה צריך לשים על השולחן כי הנתונים יהיו שונים והמספרים יהיו שונים.
יפה ויגוצקי: לפני שזמירה מדברת על הסיבה למה, אני רוצה להציג כאן נתון שלא הוצג בפני הוועדה שאת עומדת בראשה אבל הוצג לפני כחודש ימים לפני ועדת החינוך, וזאת כל המהפכה הגדולה שקורית בתוך מערכת החינוך במה שנקרא חינוך מדעי וטכנולוגי.
יפה ויגוצקי: אכן ציינת שאנחנו צריכים לדבר על חינוך מסוג אחר שצריך להתחיל בגן הילדים ובאמת על-פי המלצות הוועדה העליונה שממשלת ישראל אימצה אותה בשנת 1993, החלטנו שחינוך מדעי טכנולוגי הוא לא חינוך למתמחים, הוא לא חינוך לאליטה, הוא לא חינוך לבוחרים אלא הוא חינוך מגן הילדים ועד החטיבה העליונה ומשנת 1994 הוחלט על מקצוע שנקרא מדע וטכנולוגיה שמתחילים אותו בצורה מובנית בגן הילדים.
יפה ויגוצקי: כשאני אומרת מובנית, אני מתכוונת לתוכנית לימודים, קוריקולום, חומרי למידה, סביבות למידה והכשרת מורים.
יפה ויגוצקי: מטרת המקצוע הזה היא באמת לאפשר לילדים כבר מגן הילדים את אותה חשיבה מדעית טכנולוגית באותה יכולת להשתמש בכלים ולקבל בסיסים שיאפשרו להם מאוחר יותר את יכולת ההתמחות לאחד התחומים המדעיים או התחומים הטכנולוגיים.
יפה ויגוצקי: נכון להיום קיימת תוכנית לימודים והיא מתממשת מגן הילדים, אמנם לא בכל המערכת אלא באחוזים מסוימים בגן הילדים.
יפה ויגוצקי: בגן הילדים היא מתממשת בערך בכחמישים אחוז.
יפה ויגוצקי: להפתעתנו הגדולה בבית-הספר היסודי, בגלל שהתחלנו את זה עוד לפני הדוח, ב95- אחוז, תוכנית לימודים חדשה שמתקיימת ומתממשת בבית-הספר היסודי למדע וטכנולוגיה, וישנה תוכנית לימודים חדשה לחטיבת הביניים למדע ולטכנולוגיה, תוכנית שפיתחנו עבורה כבר כחמישים אחוז מחומרי הלמידה והיא מתממשת נכון להיום בכארבעים אחוז מחטיבות הביניים, ובשאר חטיבות הביניים אנחנו עדיין ממשיכים בתוכנית הישנה כי לא כל המורים הוכשרו והתוכנית הישנה היא אותה תוכנית שלא הצלחנו אתה והיא קצת פיזיקה, קצת כימיה וקצת ביולוגיה כאשר בחטיבה העליונה כל תלמיד יצטרך להתמחות, אם הוא ירצה ואם הוא לא ירצה, באחד מהתחומים של המדעים או באחד מתחומי הטכנולוגיה כתנאי לזכאות לתעודת בגרות.
יפה ויגוצקי: אני מדגישה את הדברים.
יפה ויגוצקי: זה יהיה מקצוע חובה לזכאות לתעודת בגרות.
יפה ויגוצקי: באומנויות העיצוב יש חמישים אחוז בנות, בטכנולוגיית תקשורת יש ששים אחוז בנות, בחינוך ימי יש עשרים אחוז בנות, בחינוך מדעי טכנולוגי יש ששים אחוז בנות ובטכנולוגיה כללי יש חמישים אחוז בנות.
יפה ויגוצקי: יחד עם זאת המשרד עושה גם פעולות נקודתיות כדי לעודד יותר בנות להשתלב ולהתמחות גם במקצועות מדעים וגם במקצועות טכנולוגיים.
יפה ויגוצקי: חלק גדול מהפעילויות שלנו מבוצעות יחד עם אקדמיה, עם צה"ל ובעיקר עם התעשייה.
יפה ויגוצקי: יושבת כאן נציגה של פורום נשים בתעשייה.
יפה ויגוצקי: ישנם הרבה מאוד פרוייקטים כלליים של אימוץ תעשיות את בתי-הספר שזה בעצם חשיפה לכלל תלמידי המערכת ומתוך זה אנחנו רוצים בעצם לקרב את כלל התלמידים, אבל גם את הבנות שיש בינן איזשהו מרחק בין היכולת שלהן לתפקד בסביבות עבודה מסוימות ולקרב אותן לאותן סביבות למידה ולהראות להן שבעצם אין פער בין היכולות שלהן לבין הצורך של התעשיות.
רות מנדלוביץ: לצורך הפעילות שלנו בנושא החינוך יצרנו קשר עם מפקדת קצינת ח"ן ראשית ועם המינהל למדע וטכנולוגיה וישבנו על כך עם קצינת ח"ן ראשית הקודמת, גורמים נוספים בצבא ובשלב יותר מאוחר עם האקדמיה.
רות מנדלוביץ: אני רוצה להזכיר שבאותה עת התחילה הצעקה הגדולה של צורכי המשק הישראלי בתעשייה בפרט וכוח אדם מיומן במקצועות מדע וטכנולוגיה.
רות מנדלוביץ: אנחנו החלטנו שזאת ההזדמנות לשנות את האקלים החברתי בהתייחסות לכיוון של נשים במקצועות האלה ולנצל את ההזדמנות הזאת כדי גם מצד אחד לעורר את העניין בקרב הבנות-נשים לקידום במקצועות האלה וגם לעורר את העניין של התעשיות שצמאות לכוח אדם להיפתח למסלולי קידום בהקשרים האלה.
רות מנדלוביץ: לצורך זה אנחנו עוסקים בכמה מסלולים של פעילות כאשר מסלול אחד הוא במסגרת הפעילות עם קצינת ח"ן ראשית.
רות מנדלוביץ: אנחנו פונים לכמה שכבות גיל.
רות מנדלוביץ: שכבת גיל אחת שאנחנו פונים אליה היא בוגרי כיתות י"א-י"ב, יותר נכון בוגרות.
רות מנדלוביץ: אנחנו משתמשים ביום מסוים שקצינת ח"ן ראשית מארגנת ובאותו מעמד אנחנו מנסים לעורר עניין אצל התלמידות לפנות למסלולי עתודה אקדמאית.
רות מנדלוביץ: הפרוייקט העיקרי שלנו הוא עם חטיבות הביניים ועליו אני רוצה לומר כמה דברים.
רות מנדלוביץ: אני אדלג על נתוני הרקע כי אתם מכירים אותם, אבל אני אציין דבר אחד שהוא חשוב.
רות מנדלוביץ: בבדיקה שעשינו מסתבר שיש חוסר אדיר במידע הן על מקצועות הלמידה בחטיבות העליונות והן על מקצועות התעסוקה בתעשייה במקצועות האלה של מדע וטכנולוגיה.
רות מנדלוביץ: אנחנו הגענו למסקנה שאנחנו צריכים לבנות תוכנית התערבות עומק שתגרום לכך שתלמידי חטיבות הביניים יתחילו כבר בשלב הזה להיחשף למקצועות המדע והטכנולוגיה על-מנת שהם כבר יתחילו לדבר על שינוי עמדות אצל התלמידות בפרט.
רות מנדלוביץ: אני רוצה לציין שהייתה ועדה משותפת לאקדמיה, למשרד החינוך, לצה"ל ולכל הגורמים הרלוונטיים לעניין שהגיעה למסקנה שהפעילות שחשבנו לעשות אותה מול בנות, תיעשה מול בנים ובנות כאחד, תבוצע בחטיבות הביניים החל מכיתה ז' ועד כיתה ט' עם עוצמות משתנות לאורך השנים תוך התוודעות לנושא התעשייה ולמקצועות הללו שאנחנו מדברים עליהם, הן מקצועות תעסוקה והן מקצועות למידה.
רות מנדלוביץ: למעשה אנחנו רוצים לגרום לכך שהם יראו כבר מחטיבת הביניים את דרכם הולכת בכיוון המקצועות האלה, את היתרונות של הבחירה במקצועות האלה, על-מנת שאחר-כך, הן בצבא והן לאחר מכן באקדמיה והן עוד יותר אחר-כך בתעשייה, דרכן תלך למקצועות האלה שאנחנו מדברים עליהם, מקצועות שהמשק זקוק להם.
רות מנדלוביץ: אני חוזרת ואומרת שהמטרה שלנו לפעול בקרב תלמידים בכלל ותלמידות בפרט בחטיבות הביניים על-מנת לעודד אותם לבחור בנתיב המדעי טכנולוגי.
רות מנדלוביץ: בנינו תוכנית שהיא תוכנית מודולרית שניתן ליישם אותה לביצוע על-פי מאפייני המפעלים שמעורבים בזה, מאפייני בתי-הספר, התלמידים וההורים.
רות מנדלוביץ: התוכנית מכוונת לשלוש אוכלוסיות: לתלמידים, למורים ולהורים.
רות מנדלוביץ: המטרה היא לעורר עניין אצל כל האוכלוסיות הללו.
רות מנדלוביץ: הגענו למסקנה, אחרי בדיקה שעשינו, שההורים מהווים גורם מאוד משפיע על בחירת דרכם של התלמידים בחטיבה העליונה ומאחר שכך חשבנו שמן הראוי שניקח אותם ונגייס אותם לכוחותינו ונעניין אותם בבחירה במקצועות האלה על-מנת שהם יעודדו את הילדים.
רות מנדלוביץ: שימו לב איך התוכנית בנויה.
רות מנדלוביץ: בעיקרון מפעל תעשייתי מאמץ אימוץ מתמשך כיתה, שכבת בית-ספר, בית-ספר נתון, ובונים תוכנית פרטנית לכל שיתוף פעולה כזה, תוכנית פרטנית שמחברת את התוכנית הבסיסית למדע וטכנולוגיה לחטיבות הביניים עם מאפייני התוכן של המפעל הרלוונטי.
רות מנדלוביץ: יוצרים את החיבור הזה ובונים תוכנית פרטנית לימודים, כאשר מביאים בפניהם תעשייניות.
רות מנדלוביץ: כאן הנקודה המחברת, כי הפעילות היא מול בנים ובנות כאחד, אבל אנחנו שמים דגשים סמויים לבנות על-ידי שילוב תעשייניות בכל מקום שניתן, שילוב מדעניות בכל מקום שניתן, כאשר אנחנו מביאים נשים שתוכלנה להדגים את הנושא בכל אוכלוסיית בנות בה הדבר ניתן.
רות מנדלוביץ: אנחנו עושים את זה באמצעות נשים שתהוונה מודל.
רות מנדלוביץ: התוכנית הפרטנית הזאת בעצם מתמשכת על פני שלוש שנים, עוברת עם תוכנית המדע וטכנולוגיה משנה לשנה ונבנית על-פי היכולות של המעורבות המתקיימת.
רות מנדלוביץ: שפ"י מעורב בזה, היועצות עובדות במקביל על נושאים של שינוי עמדות, על נושאים של תכנון קריירה, הן לתלמידות, הן לתלמידים והן להורים.
רות מנדלוביץ: המפגש הזה הוכיח הרבה הצלחה.
רות מנדלוביץ: במקביל האקדמיה התגייסה גם היא והתחלנו עם אוניברסיטת תל-אביב שהייתה שותפה לוועדה שהקימה את התוכנית הזאת ואנחנו מערבים סטודנטיות ומרצות מהפקולטה להנדסה שאמורות להיות מעורבות ולספר על המקצועות האלה.
רות מנדלוביץ: התוכנית הזאת כבר עובדת שנה שלישית ב23- בתי-ספר, יש 23 שיתופי פעולה ברחבי הארץ.
רחל זלוביץ: יותר תלמידים האמינו בהצלחה שווה של נשים וגברים במקצועות מדעיים וטכנולוגיים בתום הפרוייקט.
רחל זלוביץ: אני רוצה לציין שאת השאלונים העברנו לפני שהתחלנו את הפרוייקט ופעם שנייה העברנו את השאלונים בתום השנה אחרי שבעה חודשים של עבודה.
רחל זלוביץ: שינוי חיובי מהותי בעמדת התלמידים כלפי עידוד תעסוקת נשים במשק במקצועות טכנולוגיים מדעיים.
רחל זלוביץ: לגבי הממצא הזה אני רוצה לספר שבמבדק הראשון, לפני שהתחיל הפרוייקט, רוב התלמידים לא חשבו בכלל שכדאי לעודד בנים ובנות לעבוד במקצועות מדעיים טכנולוגיים ושיש לזה תרומה חיובית למשק.
רחל זלוביץ: כאן מצאנו שינוי חיובי משמעותי.
רחל זלוביץ: דבר נוסף שגם חשבנו, לגבי בנות בלבד, שהן מאמינות שתזכינה ביותר הערכה חברתית אם תלמדנה מקצועות מדעיים טכנולוגיים וזה מאוד חשוב כי אנחנו מאמינים שבנות לא בוחרות במקצועות האלה כי הן חוששות מהערכה חברתית פחותה שתזכינה לה.
יעל רום: אני רוצה לומר למה אנחנו בכלל צריכים את זה, מעבר להישגים.
יעל רום: פעם כשהיינו רוצים לדעת מה עושות נשים ומה עושים גברים, בדקנו כמה נשים מתוך נשים נמצאות בכוח העבודה ויש לנו דבר מאוד פרימיטיבי, כאשר את הנתונים קיבלנו מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה והיינו צריכות לבוא ולהוכיח שבעצם רוב הנשים נמצאות במגזר השירותים הציבוריים, משכורות נמוכות, מסלולי קידום נמוכים, מעט מאוד במדע וטכנולוגיה ויש עם זה בעיה.
יעל רום: הרשות לתכנון כוח אדם של משרד העבודה ערכה סקר מרתק ובפעם הראשונה אנחנו יכולים לומר שאנחנו יודעים היכן הנשים, מה הן עושות ומה תוחלת השכר שלהן.
יעל רום: גברת אוסנת פיכטנברג מהרשות לתכנון כוח אדם ערכה סקר בשנת 1998 והנתונים שלה הם מאלפים.
יעל רום: היא גילתה עלייה ברמת האבטלה של נשים, שרמת האבטלה של נשים גבוהה משל גברים, שישנה תרומה מכרעת לעלייה הרוסית והאם יש או אין שוויון.
יעל רום: אני מראה רק דבר אחד מתוך אותו סקר שהוא ההבדל בין ילידי ישראל שהתחנכו כאן לבין אחרים ואנחנו רואים שיש כמעט שוויון בילידי ישראל בין נשים לגברים בהשתתפות בכוח האדם האזרחי.
יעל רום: אחר-כך היא פילחה את המקצועות לפי מקצועות.
יעל רום: אחר-כך היא עברה למיתאמים בין השכלה, מספר שנות לימוד, לעומת קבוצות גיל והיא מגיעה לדברים שידענו גם קודם.
יעל רום: היא מצאה שבמדינת ישראל כאשר אנחנו לוקחים את אוכלוסיית הנשים שלמדו יותר מ16- שנות לימוד ונמצאות בקבוצת הגיל של 55-35, אנחנו מגיעים לנתון שאומר ששמונים אחוז מהן עובדות.
יעל רום: זה נתון שעומד ברמה שווה לארצות המתקדמות ביותר באירופה.
יעל רום: אותנו וגם את הרשות לתכנון כוח אדם עניין מקצועות שהם עתירי נשים.
יעל רום: כאן נמצאים המקצועות למיניהם שבהם הרוב המכריע הן נשים.
יעל רום: מה שמרתק הוא ש65- אחוז מהנשים מועסקות בארבעה-חמישה מקצועות שהם כולם מה שנקרא מקצועות מסייעים כמו הוראה.
יעל רום: כאן יש לנו 97 אחוז שמועסקים כפקידים, מפקחים, עובדי מזכירות, מטפלים, עובדי מעבדה, עובדי הוראה, חייטים, מנהלי חשבונות, פקידים אחרים, פקידי קבלה.
יעל רום: בכל המקצועות האלה יש לנו מה שנקרא רוב מכריע של נשים.
יעל רום: באותה מידה נרשמו המקצועות בהם יש רוב מכריע של גברים ואנחנו לא צריכים לקנא משום שאלה מקצועות של כוח ושרירים ואנחנו מדברים על רתכים, פחחים, סוורים, סבלים ועובדים מכל מיני סוגים.
יעל רום: מה שמרתק בחיתוך של שתי הטבלאות האלה הוא הכסף, המשכורות.
יעל רום: אם אנחנו אומרים מהי המשכורת האפשרית כאן, אנחנו רואים שהמשכורות הגבוהות בכל המקצועות המפורטים אלה מקצועות עם מעט נשים בתחום זה.
יעל רום: אם אישה הולכת ללמוד השכלה אקדמית – וחלק מכריע הן כבר ב16- שנות לימוד – היא משקיעה את זמנה, את כספה וכספי משפחתה, רוכשת מקצוע.
יעל רום: התוחלת של התעסוקה שלה, אפשרות הקידום, ההכנסה שהיא תקבל, התשואה שהיא תקבל על ההשקעה, היא נמוכה מאוד בהשוואה אם היא הולכת למקצועות עתירי ידע או למקצועות דלי מתמטיקה.
יעל רום: זאת המסקנה ומכאן אני עוברת לתוכנית.
יעל רום: זה מסלול הניתוב לפקולטות טכנולוגיות.
יעל רום: אנחנו רואים כאן את הדיסציפלינות השונות באקדמיה.
יעל רום: אנחנו מתחילים כאן עם תלמידים בחטיבת ביניים.
יעל רום: הם גמרו חטיבת ביניים והם עוברים לכיתה ט'.
יעל רום: במעבר מכיתה ט' ל-י', על-פי הישגים במתמטיקה, מחלקים אותם לשני ענפים, או לענף שלישי ברמה טכנולוגית.
יעל רום: יש כיתות קדם מדעיות, שם נמצאים הילדים על-פי החלטת בית-הספר מסוגלים לעמוד בדרישות של ארבע פלוס יחידות מתמטיקה.
יעל רום: חלוקה ראשונה מתבצעת במעבר מכיתה ט' ל-י'.
יעל רום: בסוף כיתה י' מחלקים את הילדים ברוב בתי-הספר לאלה שילמדו בכיתה י"א ו-י"ב חמש יחידות מתמטיקה לאלה שילמדו ארבע יחידות מתמטיקה.
יעל רום: כאן המקצועות המצטרפים בדרך כל הם כימיה, פיזיקה, עכשיו יש לנו מחשבים.
יעל רום: כאן המקצועות המצטרפים מובילים אותם למדעי החיים.
יעל רום: בכל אחד מהמקומות האלה – אני קוראת לזה צומת – יש לנו אפשרות להשפיע על דפוסי הבחירה של התלמידים, בנות ובנים.
יעל רום: הדרך שלנו, שהתוכנית שלי מבוססת עליה, אומרת שהדרך הנכונה להשפיע ושתביא את הכי הרבה תוצאות זה מסלול הבחירה האישית של התלמיד, כאשר בכל צומת אנחנו מנסים לתת הזדמנות מירבית לתלמידים במעבר.
יעל רום: אנחנו מתחילים בתוכנית שבנינו, שמופעלת כבר משנת 1987 במערכת החינוך ושיכללנו אותה עכשיו ברשת אורט כאשר אנחנו עובדים ב18- חטיבות, אנחנו נותנים תוספת של כמעט מאה שעות מתמטיקה מעל התקן של משרד החינוך.
יעל רום: בכיתות ז', מי שנותן את השעות הללו זה מורה הכיתה אבל הוא לא נותן אותה לכל הכיתה.
יעל רום: אנחנו הגדרנו את תלמידי המעגל השני.
יעל רום: אני אומרת שבכל כיתה שיש בה בערך 35 תלמידים יש 10 אולי 12 שעומדים מול המורה בקצב שלו, שומעים, לומדים, עושים שיעורי בית ודרכם סלולה.
יעל רום: בנוסף להם ישנם לפחות עוד 10 או 12 ילדים שהם לא לומדים כמו הראשונים אבל אם נלמד אותם אחרת, אנחנו נוכל להעלות את רמת הלימוד שלהם.
יעל רום: בכיתה ז', את תוספת השעות נותן מורה הכיתה לקבוצה של 12 תלמידים שאותרו על-ידינו, כאשר הם מקבלים תוספת שעות בחופשות.
יעל רום: כל העבודה נעשית בקבוצות קטנות.
יעל רום: בכיתה ח' ו-ט' תוספת השעות נעשית באמצעות תלמידים חונכים מצטיינים שלומדים בכיתה י"א ו-י"ב שאנחנו מכשירים אותם וכל אחד מהם לוקח שלישיה.
יעל רום: התוכנית שאנחנו הגשנו לפי בקשה של זמירה מברך בונה על אשכול של ששה בתי-ספר שש-שנתיים שיש בהם 10,000 תלמידים כאשר בערך 6,000 מהם יושפעו על-ידי התוכנית.
יעל רום: לגבי הישגים בבגרות או מספר המשתתפים בכיתות חמש יחידות י"א ו-י"ב.
יעל רום: באורט אנחנו כבר רואים שינוי מבחינת מספר העולים לרמות המוגברות.
יעל רום: אני יכולה להציג את המשובים שהיו לנו מבתי-הספר בהם עבדתי לפני חמש שנים ושמונה שנים ועשר שנים, וזה הנתון האחרון משם: בתיכון חדרה, שם הייתה כיתה אחת ריאלית, היו שם תשע בנות ו31- בנים, והיום בבית-ספר חמש מתוך שמונה כיתות הן ריאליות.
יעל רום: בתיכון חדרה, כשהגעתי, היו חמישה ילדים בכיתה י"ב בחמש יחידות מתמטיקה, בשנה שעברה גמר המחזור הראשון שהתחיל בתוכנית הזאת והיו שם שתי כיתות שלמות של חמש מתמטיקה וחמש פיזיקה.
יעל רום: מנהל בית-הספר קיבל את פרס החינוך של רשת "עמל".
אליעזר כהן: אני יודע שיש קורסים מאוד מיוחדים אליו מופנים במיוחד גברים, במיוחד תלפיות בצבא, אבל לא רק בתלפיות אלא האם בכל אותם בתי-ספר שמחנכים לטכנולוגיה ולימודים מיוחדים בכיוון הזה יש עדיפות לבנות?
רחל אלתרמן: החלק החמוץ הוא שבוגרות הדוקטורט לא מגוייסות או מתגייסות לסגל ואין עלייה בשיעור חברות הסגל בטכניון.
רחל אלתרמן: השקף הבא מראה את ההתפלגות.
רחל אלתרמן: כאן אנחנו רואים לאן הולכים נשים בתואר ראשון.
רחל אלתרמן: יש עלייה בהרבה מאוד מהמקצועות.
רחל אלתרמן: תדמיות של נשים וגברים שאף פעם לא קיבלתי, גם מפתיעות וכנראה הן לא קיימות.
רחל אלתרמן: חוץ ממדעי החיים וכולי שאולי מצפים לזה, אז למשל יש שיעור ענק של נשים בהנדסה הכי מלוכלכת, גברית אם תרצו, כימית.
רחל אלתרמן: יש למשל שינוי עצום בהעדפת חומרים, שם יש כ45- אחוז נשים בו בשעה שלפני כמה שנים לא היו בכלל.
רחל אלתרמן: בטכניון יש שיעור יחסית נמוך של נשים במדעי המחשב, למרות שבאוניברסיטאות השיעור הוא גבוה.
רחל אלתרמן: יש שיעור עולה בכל אחת מהיתר, בהנדסת חשמל, בהנדסה אווירונאוטית וכולי.
רחל אלתרמן: מכל מקום, כאשר עוברים את המחסום שכאן הוועדה רוצה לעבור, נראה שהביקוש של נשים הוא מחוץ לשדה התדמיות והוא שובר את התדמיות ורק צריך להגיע לזה.
רחל אלתרמן: אנחנו בטכניון לא עושים מספיק לא בנושא של קליטת סגל ולא בנושא של טיפול בבתי-הספר התיכון אבל בהחלט יש נכונות.
רחל אלתרמן: אני כרגע מייצגת את עמדת הטכניון כאן ואנחנו נשמח לשתף פעולה.
נמרוד מישאל: לגבי הנתונים והכמויות.
נמרוד מישאל: מה שיש לנו כאן זה נשים בחובה ובקבע כאשר מדובר בקצינות וחיילות.
נמרוד מישאל: דרך אגב, הסך הכל בשנת 1999 הוא כ1,500-, כאשר בשנת 1994 היה סדר גודל של 1,300, כך שאפשר לראות שלא קרה הרבה מדי.
נמרוד מישאל: אם תשימו לב, הייתה נסיגה בשנת 1996 וזה קרה בעיקר על רקע קיצור השירות שעשינו באותה תקופה ואז לחילות שלנו לא היה כדאי להעסיק נשים במקצועות טכנולוגיים שדורשים מיומנות ולכן הייתה נסיגה.
נמרוד מישאל: המשבר שקרה בסך הכל כוח האדם הזה גרם לכך שעם השנים אנחנו עולים והעלייה כאן היא בשיעור של שלושים אחוז.
נמרוד מישאל: היום פתחנו הכל.
נמרוד מישאל: לגבי חיילות וקצינות, השינויים טובים וההיקפים גם כן.
נמרוד מישאל: כאן סדר הגודל הוא בעשרים אחוז וכאן הוא ב12- אחוז שאלה הם השינויים.
נמרוד מישאל: שאלתם אותנו כמה מהנשים הוכשרו קודם לגיוסן בהכשרה כלשהי.
נמרוד מישאל: מתוך אלה שמשרתות במקצועות הטכנולוגיים, ששה אחוז היו שוחרות, שני אחוז היו בקורסים קדם-צבאיים אבל זה נתיב חדש שהתחלנו אותו רק בשנת 1999 וקצת ב1998- ועכשיו עושים אותו הרבה יותר עמוק.
מרים שכטר: הציגו כאן דברים מעניינים וחשובים ואני חושבת שבאמת יש להרחיב אותם ולפתח.
מרים שכטר: אלא שכאשר מגיעים כבר לגילאים האלה אנחנו באיחור.
מרים שכטר: אנחנו מדברים על שינוי עמדות ותפיסות של מערכת החינוך מתחילת גיל טרום חובה, מגן הילדים, מגיל שנתיים ואפילו גם קודם לכן.
מרים שכטר: זה אומר להתחיל בשינוי המסרים הגלויים והסמויים.
מרים שכטר: כלומר, כל עוד מערכת החינוך בגן הילדים, הבנות תשחקנה בפינת הבובות והבנים בפינת הרופא, והבנות תהיינה הסופגניות והבנים יהיו המכבים, כשיגיעו לגיל חטיבת ביניים ותיכון, הבנות, אם הן רוצות, הכל פתוח, אבל הן לא תרצינה וזה לא יהיה פתוח.
מרים שכטר: זה לא מספיק שאני אומרת פתוח.
מרים שכטר: הבת צריכה להרגיש שהיא באמת יכולה, שהיא באמת מאמינה מבפנים שיש לה את היכולת ובאמת הכל פתוח.
מרים שכטר: אני אערוך השוואה לאוכלוסיות שנקראות טעונות טיפוח.
מרים שכטר: כשאני הגעתי לישוב בדרום הארץ ושאלתי ילדים מה אתם רוצים להיות, המקסימום שילד היה יכול לומר זה היה טכנאי אלקטרוניקה.
מרים שכטר: כלומר, הם בכלל לא מאמינים שהם יכולים להיות מהנדסים, רופאים וכולי.
מרים שכטר: כנ"ל גם לגבי הבנות.
מרים שכטר: הן בכלל לא מאמינות, זה לא ברפרטואר ונהפוך הוא.
מרים שכטר: אנחנו נכנסים עכשיו לבתי-הספר התיכוניים דרך מועצות תלמידים.
מרים שכטר: המקום שהכי קשה והוא החשוב ביותר זה להגיע להכשרת המורים וזאת המטרה הבאה שבכל כוחי אני שואפת להגיע אליה דרך האחראית על הקדם-יסודי, דרך האחראית על אגף החינוך היסודי.
מרים שכטר: אני רוצה להיכנס למכללות ששם באמת נעשית ההכשרה הבסיסית ביותר.
מרים שכטר: הדבר השני שמירי עמית מציינת זה שינוי שיטות הוראה.
מרים שכטר: היא הוכיחה במחקר שבנות בקבוצות קטנות לומדות טוב יותר ומגיעות להישגים גבוהים יותר, כי בכיתה שלמה, בשיעור פרונטלי, הבנות מתביישות לשאול והן מתביישות ללמוד.
מרים שכטר: לכן הן נופלות ועוברות לשוליים.
מרים שכטר: כלומר, צריך לקדם את הלימוד בקבוצות קטנות שמאפשרות לבנות להתקדם.
סימה תמיר: לפי המחקר של נעמ"ת שנעשה השנה על אלף נשים, ראו שאפילו נשים שלא היו צריכות ללכת לעבוד, רצו ללכת לעבוד אבל תנאי ראשון היה מקום במעונות לילדים ואפשרות לקיים משפחה, להחזיק את המשפחה וגם לעבוד.
סימה תמיר: הייתי אומר שגם בעניין הזה, אם תעשיינים רוצים יותר נשים, שיהיו מעונות ליד העבודה, שיהיו משרות אם גם בתעשייה ולא רק במשרד החינוך.
סימה תמיר: כל זה מביא נשים שירצו ללכת לעבוד.
חנה ויניק: לגבי הפתרונות.
חנה ויניק: אני לא מאמינה בפתרון נקודתי שיהיה אך ורק ברמת מערכת החינוך.
חנה ויניק: הפתרון צריך להיות הרבה יותר מערכתי.
חנה ויניק: יש פה מספר רב של שיקולים שמשפיעים על בחירת תלמידים בהמשך דרכם והוא לא יכול להיפתר ברמה נקודתית בלבד.
חנה ויניק: הועלתה קודם השאלה לגבי מדע וטכנולוגיה, אם זה קשור לעניין או לא.
חנה ויניק: בעבר הילדות היו צריכות לבחור באיזשהו תחום התמחות טכנולוגי בחטיבה העליונה והן לעולם לא נחשפו, הן בחרו משהו שהן לא ידעו אם זה מתאים להן או לא מתאים להן, אבל היום המקצוע החדש אמור לחשוף ולהציג לילדים את המדע והטכנולוגיה בהקשרים רלוונטיים ומודרניים ובכלל עצם ההתנסות בכך עשויה להיות בהחלט שלב מכריע שישפיע על שיקול בבחירה בהמשך.
מרים כהן: לעומת זאת, מדעי החיים, 189 בנים ו295- בנות.
מרים כהן: זאת, אומרת, הרבה יותר נשים עם ארבע יחידות וחמש יחידות מתמטיקה עוברות למקצועות האלה.
מרים כהן: בכימיה זה אותו הדבר, יש 74 בנים ו104- בנות.
מרים כהן: בפיזיקה יש 161 בנים לעומת 37 בנות.
מנחם שמיר: צריך להבין שגוף טכנולוגי הוא עתיר משאבים.
מנחם שמיר: מגמת התקשורת לדוגמה היא עתירת משאבים.
מנחם שמיר: כדי להקים תשתית של לימוד תקשורת בבית-הספר צריך מאות אלפי שקלים.
מנחם שמיר: החינוך הטכנולוגי דורש מחשוב טוב ואמצעים טובים, דברים שעולים הרבה כסף.
יפה ויגוצקי: אני רוצה להאמין שאם אנחנו מדברים על תוכנית הוליסטית, על תוכנית שמוטמעת החל מגן הילדים וחושפת בפני התלמידים את האפשרויות הקיימות בתחומים הרלוונטיים האלה, אנחנו נצליח לעשות איזושהי מהפיכה בעניין של החשיבה של הילדים והילדות והבחירות הנכונות שלהם.
יפה ויגוצקי: צריך לזכור שבעצם מה שקורה זה שהבוגרים שלנו בוחרים את מה שקורה בבית-הספר מתוך ראייה של מה הם יעשו אחר-כך.
יפה ויגוצקי: הייתה קואורלציה בלתי רגילה בין הנתונים ששמענו כאן מהאקדמיה לבין מה שנבחנו בשנה האחרונה תלמידים בנתיב הטכנולוגי, אותם מקצועות בדיוק.
יפה ויגוצקי: זה אומר שהם כבר קוראים את המודעות בעיתון, זה אומר שהם כבר יודעים לאן הם רוצים ללכת, היכן מקומות העבודה והיכן נמצא בעצם השכר.
יפה ויגוצקי: זה בעצם מה שמביא את השינוי.