GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אסתר דומיניסיני: זה יעלה את כמות התלונות של הסקטור הערבי על אלימות במשפחה ועל בעיות שהן לא תבואנה להתלונן בפני חוקר גבר יהודי.
אסתר דומיניסיני: זה ברור.
אסתר דומיניסיני: הן לא תעזנה להיפגש איתו.
אסתר דומיניסיני: בנינו מודל מתמטי והרכבנו נוסחה כמה כל שנה צריך לגייס כדי להגיע לכמות.
אסתר דומיניסיני: אנחנו עובדים לפי המודל.
אסתר דומיניסיני: עשינו הרבה מאוד פעולות הסברה.
נעמי חזן: אפשר לקבל את הדוח שבידך?
אסתר דומיניסיני: אני אשלח לך אותו.
אליעזר כהן: אני מודה לכולם, הישיבה נעולה.
יעל דיין: בינואר הוציא משרד העבודה והרווחה מכרזים על ניהול שני המקלטים – מקלט לנשים ומקלט לנערות – ונשמע על זה מהמשרד.
יעל דיין: עד כמה שאנחנו יודעים, היו הצהרות מהמשרד על כוונה כללית במשך שנת 2000 להעביר את כל המקלטים מתקן תקצוב ממשלתי לתקן מכרז.
יעל דיין: אני לא רוצה להקדים את הודעת המשרד וחוות דעתו, אבל אני רוצה להביע תמיהה גדולה מאוד על הגישה שמונחת בבסיס.
יעל דיין: אולי מי שצריך להבין לא מבין שמקלט זה לא דוכן להמבורגרים ולא חנות נעליים, ואפילו לא תחנת דלק.
יעל דיין: ההיבט המסחרי הוא אחד ויחיד והוא זה שאנחנו רוצים במינימום של הוצאות לתת את מקסימום השירותים.
יעל דיין: עניין המקלטים וקיומם, בוודאי במגזר הערבי – שם יש מחסור, ואנחנו מדברים עכשיו על מקלט נוסף ועל מעון נוסף לנערות במצוקה – וכאן אנחנו מדברים על תפיסת עולם, על דרך ניהול, על התייחסות נורמטיבית-תרבותית שהיא שונה ממקום למקום, היא כוללת מערכת חינוך, היא כוללת קשר עם הקהילה, היא מבוססת על אמון, היא מבוססת על ניסיון מקצועי, ואני לא מדברת רק על הניהול אלא אני מדברת אפילו על איך בונים מקלט, אפילו על הקטע הפיזי של איך נראה מקלט, על איך מוגן מקלט.
יעל דיין: אני אשמור את המחאה או את הדרישה למסקנות הישיבה, אבל כפי שאמרתי בהתחלה, מלבד שזה תמוה, זה הרבה מעבר לתמוה.
יעל דיין: על פניו, רק על סמך הפרטים שקיבלתי, אני חושבת שלא מאוחר מדי לחזור מהרצון הזה.
יעל דיין: תפריטו את אל על ואת מי שאתם חפצים, אבל המקלטים שמבוססים לתפיסתנו על ראייה חברתית, על תפיסה מקצועית, על תפיסה חינוכית בכל ההיבטים שלהם, אותם אנחנו לא רואים כמוצר מסחרי שאנחנו צריכים לקבל עבורו את ההצעה הנמוכה ביותר שמוגשת במכרז.
יעל דיין: יש גם עניין של אחריות ממשלתית מערכתית.
יעל דיין: המקלט הוא לא נפרד אלא הוא חוליה במאבק באלימות כלפי נשים.
יעל דיין: זה לא איזה דבר נפרד שאנחנו מקימים בית זיכרון או מצבה, אלא המקלט הוא דבר חי שחייב להיות קשור בכל המערכות האחרות כמו המערכת של העובדים הסוציאליים, במערכת של הלשכות, הוא צריך להיות מתואם עם ארגוני נשים, בנוי על אותה תפיסת עולם שלפיה אנחנו דורשים גם חינוך בקהילה וחינוך דרך מערכות החינוך.
יעל דיין: ההפרדה הזו וההפרטה הזו, מבלי לומר מה אנחנו חושבים בכלל על הפרטות ועל מכרזים, אנחנו רואים בזה ממש הרעת תנאים בעצם העיקרון.
יעל דיין: כפי שאמרתי, אני לא רוצה להקדים את מסקנות הוועדה כי זה לא הוגן שנעשה זאת לפני שנשמע את אנשי משרד העבודה והרווחה.
עיידא תומא: אני חושבת שיש טעות בראייה הזו שאפשר להוציא מקלט למכרז והתעלמות טוטלית מהשותפים ומהבעלות השנייה על המקלט שהיא של העמותה.
עיידא תומא: המקלט לא הוקם על-ידי משרד העבודה והרווחה בלבד אלא המקלט הוקם לאחר התקשרות ולאחר לחצים מטעם העמותה עצמה.
עיידא תומא: שני המקלטים נוהלו על-ידי עמותת נשים נגד אלימות - ואני אחראית במאה אחוזים על מה שאני אומרת – באחריות רבה, בהצלחה תוך כדי התפתחות ולמידה מטעויות.
עיידא תומא: העמותה הצליחה לקבל לגיטימציה מהחברה שהולכת וגדלה כל הזמן ואני לא חושבת שהמשרד לבדו יכול היה לקבל זאת מהאוכלוסייה שלנו בעבודה נפרדת ללא העמותה וללא חברות העמותה.
עיידא תומא: אני מדברת על הצורה בה הוצא המכרז כך שהוא פתוח בפני כל מיני קבלנים ואנשי עסקים באוכלוסייה.
עיידא תומא: יבואו אנשי משרד העבודה והרווחה ויאמרו שיהיה להם שיקול לא לפנות דווקא לאנשי עסקים, אבל מתנאי המכרז ברור שהוא פתוח בפני כל מי שחפץ בכך.
עיידא תומא: כל מי שרוצה להרוויח, יכול לגשת למכרז הזה ולעשות זאת על גב הנשים והנערות שנמצאות במקלטים.
עיידא תומא: אני חושבת שמתעלמים כאן מדבר שמאוד חשוב להדגיש אותו, וחברת הכנסת יעל דיין הזכירה אותו, שזה הייחודיות התרבותית שבניהול מקלטים בתוך האוכלוסייה הערבית.
עיידא תומא: אני חושבת שסוד ההצלחה של שני המקלטים האלה, גם מבחינה מקצועית וגם מבחינת האוכלוסייה, זה שהמקום צמח מתוך האוכלוסייה הערבית ונוהלו על-ידי נשים שיודעות בדיוק מה הצרכים שלנו – ואני מדברת שלנו, לא של הנשים אלא שלנו כנשים ערביות, כנערות ערביות – וידעו בדיוק מה ניתן לעשות ואיך אפשר לפתור בעיות מסוג זה.
עיידא תומא: אני חושבת שהמוניטין בנינו במשך שבע השנים, אי-אפשר להתעלם ממנו.
עיידא תומא: אומרים שכל המקלטים יוצאו למכרזים.
עיידא תומא: אני לא רוצה לראות שום מקלט במכרז, אבל התחלתם עם שני המקלטים האלה ואני שואלת מה עם שאר המקלטים למרות שאני רוצה לראות שהמכרזים האלו יתבטלו בכלל.
מנחם וגשל: קודם כל אני רוצה להגדיר את המושגים.
מנחם וגשל: המצב של העברת הכספים איננו משתנה.
מנחם וגשל: זה לא שקודם היה מצב שהמקלטים הופעלו על-ידי הממשלה ועכשיו הממשלה מוציאה אותם החוצה.
מנחם וגשל: גם לפני כן המקלטים הופעלו על-ידי עמותות ציבוריות.
מנחם וגשל: המושג הפרטה הוא לא מושג שהוא רק העברה לידיים פרטיות אלא המושג הוא מושג שבו הממשלה מחליטה שהיא איננה מפעילה את המקום באופן ישיר ועצמאי אלא מעבירה את ההפעלה לגורמים אחרים, בין אם אלה גורמים ציבוריים ובין אם אלה גורמים פרטיים.
מנחם וגשל: אם אנחנו מסכימים על ההגדרה הזאת של ההפרטה, המקלטים מופרטים לאורך כל הדרך.
מנחם וגשל: פשוט רציתי שהדבר הזה יהיה ברור, משום שהיום המקלטים לא מופעלים על-ידי הממשלה וטוב שהם אינם מופעלים על-ידי הממשלה.
מנחם וגשל: אני מזכיר לך שנפגשנו מספר פעמים, אני ניהלתי במשך הרבה מאוד שנים את רשות חסות הנוער, אנחנו עשינו פעולה רחבה מאוד ב15- השנים האחרונות להוציא את ההוסטלים מהפעלה של הממשלה להפעלה של עמותות ציבוריות ובכך שיפרנו באופן מאוד משמעותי את איכות החיים ואיכות הטיפול בנערים ובנערות.
מנחם וגשל: אני לא חושב שהממשלה צריכה להפעיל את הדברים האלה בעצמה, אני לא חושב שהממשלה עושה את זה יותר טוב מאשר עושים זאת ארגונים ציבוריים ואני בטוח שעל מה שאני אומר עכשיו תהיה הסכמה כללית סביב השולחן.
מנחם וגשל: נכון להיום כל המוסדות של משרד העבודה והרווחה בהדרגה עוברים מכרזים.
מנחם וגשל: הרבה מאוד עמותות עברו מכרזים כדי להפעיל מעונות.
מנחם וגשל: השאלה איך מפרסמים את המכרז והשאלה מה יש בו שמבטיח, ובעניין הזה שוב אני אומר שיש קונצנזוס סביב השולחן.
מנחם וגשל: הממשלה חייבת להבטיח שצורת ההפעלה לא תפגע במטופלים.
מנחם וגשל: כל דבר שעלול לפגוע במטופלים שיעלה כאן היום – אני מתחייב לפני שאני מתחיל לדבר שאנחנו נבדוק שזה לא יקרה.
מנחם וגשל: אנחנו לא יכולים לפרסם מכרז שבו אנחנו כותבים את האות הראשונה של השם של העמותה שתזכה במכרז, כי אחרת זה לא מכרז, כי אחרת יוגשו בג"צים מהצד השני.
מנחם וגשל: מהצד השני אני מבקש להזכיר שתהליך העבודה במכרז הוא כזה שאנחנו מפרסמים, אנחנו משתדלים להכניס את ההגבלות שמותר לנו על-פי חוק להגביל אותן, אבל אחרי שהמכרז מסתיים, אחרי תהליך פתיחת המעטפות, תמיד מתמנית ועדת משנה שתמיד יושבים בה אנשי מקצוע.
מנחם וגשל: במקרה הזה אני מניח שנבקש מחיותה, מנהלת השירות לנשים ונערות, שתשב בוועדת המשנה ביחד עם אנשי המשרד האחרים, ואז אנחנו לוקחים ובוחנים על-פי קריטריונים מי הוא הגוף הטוב ביותר שיוכל להפעיל את המקום.
מנחם וגשל: אין בכלל ספק שכאשר ניגש גורם שיש לו את היכולת המוכחת לעשות את הדברים האלה ולא דבר דומה, אלא את היכולת המוכחת לעשות את הדבר הזה עצמו, הוא תמיד יזכה בתנאי שהוא עומד גם בתנאים האחרים.
מנחם וגשל: יש כאן תנאים שצריך לזכור אותם.
מנחם וגשל: אני רוצה לומר לכם שמהניסיון שלי בפרסום מכרזים לילדים ונוער במצוקה, שהוא לא שונה בהרבה מהמכרז הזה שאנחנו מדברים עליו, בעובדה שעמותות התחרו שם, הן לא מתחרות על הכסף שהן יקבלו, אנחנו קובעים מה הכסף שהן יקבלו, אנחנו קובעים מה הם השירותים שהם צריכים לתת, הדבר היחיד שהם מתחרים אתו זה על השירותים שהם ייתנו.
מנחם וגשל: אם כתוצאה ממכרז יבואו שתי עמותות שאחת תציע לנו חדרים יותר טובים וציוד יותר טוב וצוות יותר טוב שיכול להפעיל את המקום, והעמותה השנייה לא תציע את זה – אז אנחנו נצטרך לבחור בעמותה שנותנת את היותר טוב למען האוכלוסייה עליה אנחנו מדברים.
מנחם וגשל: אם קראתם היטב את תנאי המכרז, במכרז אין את העובדה שעמותה אחת יכולה לבוא ולומר שהיא רוצה לקבל את הכסף והיא תיתן לנו את השירות בתמורה לסכום כזה ואחרת בתמורה לסכום אחר.
מנחם וגשל: המכרז כאן הוא על מתן השירות שהעמותה צריכה לתת כשהממשלה קובעת מראש מי יהיה כוח האדם, מה יהיו איכויות כוח האדם – והכל נמצא בתוך המכרז – והממשלה קובעת מראש את סל השירותים שכל אישה ונערה צריכה לקבל.
מנחם וגשל: את זה הממשלה קובעת מראש וזה לא נתון למשא ומתן של העמותה או הגוף שיזכה.
מנחם וגשל: זה ברור מאליו שאם עמותה תהיה כאן במצב שהוא טוב יותר, יעמוד מפעיל פרטי ותעמוד עמותה והעמותה תהיה במצב יותר טוב, אין ספק שהיא תזכה.
מנחם וגשל: אני מנסה להסביר שבעצם יש כאן שני אלמנטים שאותם ניסיתי להסביר.
מנחם וגשל: ההחלטה לצאת למכרזים היא החלטה לצאת למכרזים על כל המסגרות.
מנחם וגשל: למה החלטנו לצאת למכרז בשני המקלטים האלה של הנערות והנשים?
מנחם וגשל: זה ידוע שהייתה ועדת בדיקה שהתמנתה על-ידי המנהל הכללי לגבי הניהול.
מנחם וגשל: אני רוצה להיזהר מאוד ולומר לכם – גם כשהעיתונאים ראיינו אותי או כשהתראיינתי ברדיו אמרתי – שזה לא נכון לומר שהתגלו אי-סדרים, ואני אומר את זה כאן במפורש, כי אי-סדרים זו מילה מאוד חמורה.
מנחם וגשל: אם היו מתגלים אי-סדרים בכלל לא היינו יושבים לשולחן אלא היינו סוגרים את המקלטים באותו יום.
מנחם וגשל: אבל נתגלו בעיות בניהול שבאו לידי ביטוי במסקנות הוועדה.
מנחם וגשל: לסיכום הדברים שלי אני אומר, אנחנו מתכוונים לצאת למכרזים כי כך מחייב אותנו החוק.
מנחם וגשל: אנחנו מתכוונים לצאת למכרזים גם לגבי היתר ועל זה הוחלט בגלל הדברים שאמרתי.
מנחם וגשל: שנית, זה ברור שבוועדת המשנה שתהיה, הגוף שיועדף הוא הגוף שייתן את השירות הטוב ביותר והשירות הטוב ביותר הוא לא סכום הכסף שהגוף הזוכה יזכה בו אלא זה השירות הטוב ביותר שיינתן לאוכלוסייה על-פי סטנדרטים שאנחנו קבענו אותם למכרז.
מנחם וגשל: אני בטוח שעם הפיקוח שיש לנו והצורה שפרסמנו את המכרז, נוכל להגיע למיצוי העניין בצורה הטובה ביותר.
מנחם וגשל: אני רוצה לומר שאם תרצו לשאול שאלות בנושא תקציב, תוכלו לשאול את מר ברוך יפה-נוף.
מנחם וגשל: העירו כאן ואמרו שאם אתם צריכים לסמוך על משרד העבודה והרווחה, אני לא יודע מה זה נקרא לסמוך על משרד העבודה והרווחה, אבל אני רוצה לומר לך שהגופים המקצועיים שיושבים כאן סביב השולחן, לעניות דעתי לא יגידו לך שאנחנו גוף שמתנכר להם.
מנחם וגשל: אם תעמוד עמותה מהמגזר הערבי ועמותה מהמגזר היהודי ושתי העמותות האלה יהיו בתנאי הסף באותם תנאים מבחינת היכולת הכלכלית שלהן, מבחינת המצב, שאם המשרד נמצא מחר במצב שהוא לא מעביר את הכספים, הן יכולות לתת את החודש – אין לי בכלל ספק, ואני חושב שאני אומר גם על-פי חוק ואני לא חורג כאן – שהעמותה הערבית תזכה.
מנחם וגשל: אין לי בכלל ספק בעניין הזה.
מנחם וגשל: הבעיה היא לא זאת, הבעיה תהיה במקום אחר, מה יקרה כאשר תיגש עמותה מהמגזר הערבי ותיגש עמותה מהמגזר היהודי, ונניח, רק באופן תיאורטי רק כדי לסבר את האוזן, העמותה מהמגזר היהודי בכל התנאים תהיה ברמה הרבה יותר גבוהה, היא יכולה לספק שירותים יותר טובים, היא יותר אמינה בשטח וכל היתר.
מנחם וגשל: מה אז יהיה?
מנחם וגשל: אז אנחנו נצטרך להתלבט ולהחליט מי העמותה שיכולה לתת את השירות הכי טוב והיא תצטרך למנות מנהל מהמגזר הערבי שינהל את הבית הזה כמו שצריך.
חוסניה ג'בארה: אם אתם מוציאים מכרזים, בדרך כלל מוציאים מכרזים כלליים לכל הארץ ולא מכרזים רק לעמותות שישנן במגזר הערבי.
חוסניה ג'בארה: אם יש שם ניהול כושל, אפשר לתקן את זה.
חוסניה ג'בארה: אתם יחד עם החברות בעמותה הזאת, נציגי משרד העבודה והרווחה ונציגות העמותה ישבתן ביחד, בדקתם את הניהול הכושל והחליפתן את מנהלת המקלט.
חוסניה ג'בארה: אי-אפשר להתעלם מהחברות כי הן היו שותפות לזה וחלק מהן ביקש להחליף את המנהלת שמצאו אותה לא מתפקדת בצורה טובה.
חוסניה ג'בארה: אם תזכה במכרז למקלט במגזר הערבי חברה יהודית או עמותה יהודית, אני לא חושבת שזה דבר נכון.
חוסניה ג'בארה: קודם כל, הם לא מבינים את התרבות הערבית, דבר שהוא מאוד חשוב.
חוסניה ג'בארה: רק האנשים שעובדים שם והקימו את העמותה, הם אלו שיכולים לטפל בצורה הטובה ביותר והם אלה שמבינים את התרבות.
חוסניה ג'בארה: בתקופה האחרונה רק התחילו להצליח העמותות האלו ובתקופה האחרונה מתחילות הנשים לפנות לעמותה.
חוסניה ג'בארה: כשאתם ראיתם את ההצלחה, אתם מיד רוצים להוציא מכרז ולקלקל את מה שקורה?
חוסניה ג'בארה: אני וכל הנשים הערביות נגד זה.
חוסניה ג'בארה: אני יכולה גם לגייס נשים יהודיות ולצאת במחאה נגד המכרזים בכלל, בכל הארץ, גם במקלטים במגזר היהודי וגם במגזר הערבי.
חוסניה ג'בארה: אי-אפשר להביא איש עסקים שיש לו כסף והוא זה שיזכה במכרז.
חוסניה ג'בארה: הוא זה שצריך לקבוע מנהלת למקלט הזה, אבל הוא יקבע את המנהלת כפי שהוא רוצה וכל יום הוא יקבע מנהלת אחרת אם זה יהיה לו נוח, וזה לא יהיה לפי מקצועיות, ולצערי הרב זה במיוחד קורה במגזר הערבי.
תמר גוז'נסקי: נכון שהמשרד מתקצב, ונכון שהיכן שהולך כסף ממשלתי אנחנו רוצים שהכסף ילך תוך כדי בקרה וכולי.
תמר גוז'נסקי: כל זה נכון, אבל אני שואלת מי שיזם, מי שהקים מכלום, הקים את המקלט, יצר מוסד ציבורי חברתי חדש במגזר הערבי, נתן לו יוקרה, אין לו זכויות במקום הזה?
תמר גוז'נסקי: אין לו זכויות על זה?
תמר גוז'נסקי: אני רוצה לדעת.
תמר גוז'נסקי: אתם תעבירו מכרז את המקלט של נעמ"ת בתל-אביב?
תמר גוז'נסקי: אתם תעשו דבר כזה?
תמר גוז'נסקי: אתם תעבירו מכרז לגבי המקלט בהרצליה?
תמר גוז'נסקי: מקום שהבניין לא שלכם, הבניין הוא של העמותה, מה אתם יכולים לעשות שם?
תמר גוז'נסקי: אתם לא יכולים לעשות.
תמר גוז'נסקי: הנקודה שלי היא שאתם לוקחים אוכלוסייה חלשה שאין לה את התרומות ואת המשאבים והיא לא יכולה לתת את ההשקעה הכספית שנותנים אחרים.
תמר גוז'נסקי: לכן אני חושבת שזו גישה לא נכונה.
תמר גוז'נסקי: גם בזמן הקמת העמותה היה ברור שאנחנו מדברים בשינוי עמדות ושזה מהפך מאוד גדול.
תמר גוז'נסקי: אני שמעתי אתמול בזעזוע על האישה מטמרה שזרקה את התינוקת ואמרתי, הרי יש מקלט, למה היא לא הגיעה למקלט?
תמר גוז'נסקי: למה היא לא הגיע למקום כלשהו לבקש עזרה?
תמר גוז'נסקי: אני אומרת שהשירותים שלנו במגזר הערבי עדיין הם כל כך חלשים מבחינת הנשים שנשים במצוקה, להרבה מאוד נשים במצוקה, עדיין אין את הכתובות הזמינות האלה שיוכלו לעזור להם ברגעים קשים.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שמה שקיים היום, צריך לטפח אותו.
תמר גוז'נסקי: כמובן שאני מסכימה שאי-אפשר להכניס את זה למכרז וכל מיני דברים כאלה, לזה אני מסכימה.
תמר גוז'נסקי: אני גם מסכימה אתך במה שאמרת שהמגזר הפרטי לא רץ לכל מקום.
תמר גוז'נסקי: אני יודעת שהוצאתם מכרזים על מקלטים לילדים במצבים של התנהגויות קשות אף אחד לא בא ולא רצה.
תמר גוז'נסקי: אני מכירה את כל הדברים.
תמר גוז'נסקי: הוציאו מכרזים ולא היו מתמודדים.
תמר גוז'נסקי: היה ברור שכל המערך הזה של העמותות הציבוריות של נשים שעוזרות לנשים, שיש מאחורי זה, כפי שהדגישה חברת הכנסת יעל דיין, תפיסה, יש מאחורי זה תפיסה של שחרור האישה, תפיסה שהאישה עוזרת לעצמה.
תמר גוז'נסקי: לכן אני אומרת שאם משרד העבודה והרווחה יוותר על זה ויחשוב שזה עוד איזשהו עסק כמו כל דבר אחר ולא יבין שאם למקום הזה ייכנסו אנשים עם השקפת עולם אחרת, שהאישה צריכה להמשיך ולקבל הוראות בתוך המשפחה שלה, וכל דבר שהיא יוצאת החוצה זה מרידה וזה בכלל רע, אז מה נעשה?
תמר גוז'נסקי: ניתן כסף ובסופו של דבר לא נעשה את פריצת הדרך החברתית שלמענה בעצם מהימים הראשונים שהוקמו העמותות ועד היום המאמץ הזה נעשה.
תמר גוז'נסקי: לכן אני אומרת שזה לא ויכוח רק על כספים וכולי, אלא זה ויכוח על מה אנחנו רוצים כשאנחנו אומרים לעזור לנשים, ולמה אנחנו אומרים שנשים עוזרות לנשים, למה אנחנו אומרים שנשים פמיניסטיות עם השקפת עולם מסוימת עוזרות לנשים, ולא אגודות צדקה שמחלקות.
תמר גוז'נסקי: אנחנו רוצות שנשים שיצאו מהמקלט יהיו יותר חזקות ויוכלו להתמודד.
תמר גוז'נסקי: אז כל מפעיל פרטי שאין לו אידיאולוגיה כזאת, איך הוא יעשה את זה?
תמר גוז'נסקי: לכן אני אומרת ששיטת המכרזים, בלי להיכנס לכל הוויכוח שלנו, יש מקומות שזה נראה לי אבסורד מבחינת התועלת של השירות שאני פשוט המומה מזה שכל הפניות שלי עד עכשיו לא נענו ואני מקווה שפניית הוועדה תעזור.
יעל דיין: אני רוצה לומר לכם בעניין הערבי-יהודי, אני מקווה שבקרוב מאוד הולך לצאת מכרז למקלט גם לגבי נשים חרדיות ונשים דתיות, כי על זה דובר בתוספת התקציב, אבל בינתיים בגלל ריב איתנים זה לא קורה.
יעל דיין: אני שאלתי בהתחלה ולא קיבלתי תשובה.
יעל דיין: אם המדיניות, כפי שנאמר לנו, היא שכל המקלטים יצאו למכרזים, אז יש טעם בהתייחסות שלי גם לאותם מקלטים עתידיים שלצערי עדיין לא אושרו תקציבית למרות שהובטחו לחלוטין תקציבית.
יעל דיין: גם מקלט נוסף לנשים ערביות וגם מקלט לנשים חרדיות ולנשים דתיות.
יעל דיין: דובר על שלושה מקלטים נוספים.
יעל דיין: אני מניחה שלא יעלה על דעתכם שלא תהיה מפעילה דתית או חרדית או שיהיו עובדים שלא יהיו נשים, או שלא תישמר שם כל המערכת של הכשרות והמערכת התרבותית הנדרשת למגזר ייחודי שכזה.
יעל דיין: גם מהם תידרש ונדרשת אותה תפיסת עולם שוויונית, משווה, בלי להיכנס למה ההלכה חושבת על זה.
יעל דיין: זה בא כדי לענות על מצוקה ולענות מתוך תפיסת עולם.
יעל דיין: לכן גם לגבי העתיד הייתי רוצה ומבקשת לדעת מה קורה.
מוחמד ברכה: אני מאוד מודאג מכל מיני מגמות של הפרטות בשירותים הסוציאליים, מה עוד שיש דיבורים על הפרטות בתי-חולים, משק המים וכל מיני שירותים בסיסיים וזה נושא מאוד מסובך ומאוד קשה.
מוחמד ברכה: אני רוצה להמשיך את הדברים שנאמרו על-ידי חברותיי ובמיוחד להמשיך את דבריה של חברת הכנסת גוז'נסקי בקשר להפרטה.
מוחמד ברכה: בעקבות המכרז ששמעתי עליו, אני רוצה שכל הוועדה והנוכחים ישמעו את הדברים הבאים שאני אומר.
מוחמד ברכה: אחד האנשים שהתעניינו במכרז הזה, והוא מפעיל פרטי ולא עמותה, בא בדברים עם מישהי כדי שתנהל לו את המקלט.
מוחמד ברכה: במהלך הדברים הוא אמר לה שקודם כל הוא רוצה להבטיח לעצמו, מהתקבולים שיכולים להתקבל למקלט, סכום של 25-20 אחוז, שהוא מפריש את זה מראש כרווח ואחר-כך הוא ינהל את זה עם השאר.
מוחמד ברכה: אני מבין את הכללים ואת הקריטריונים שאתם קובעים, אבל בסופו של דבר המפעיל הפרטי לא בא כדי לבצע שליחות חברתית אלא הוא בא כדי ליצור מנגנון של רווח.
מוחמד ברכה: אפשר לומר שהקריטריונים הם נוקשים ושתהיה בקרה וכולי, אבל אי-אפשר להתעלם מהעובדה שמפעילים פרטיים ופתיחת הנושא הזה לשוק הפרטי, זה ינוהל על-פי עיקרון של גביית רווח.
מוחמד ברכה: אם נלך עוד צעד, וכמו שאת אומרת יכול להיות שאם יש גוף גדול שמפעיל כמה מקלטים, השירותים יוזלו בגלל שהוא יכול להפוך למקום שיש בו ריכוז של השירותים האלה ואז מטבע הדברים הדבר יתבצע על-פי עסקות רחבות יותר וזה יהיה מוזל.
מוחמד ברכה: זה מוביל לכך שבמקום המדינה כ"מונופול" לנושא של השירות הסוציאלי, ייווצרו מונופולים חדשים של השוק הפרטי שישתלטו על כל השירותים הסוציאליים.
מוחמד ברכה: ואז מה עשינו?
מוחמד ברכה: לכן השאלה היא שאלה חברתית וצריכה להיות כפופה לחשיבה חברתית ולא לחשיבה עסקית.
מוחמד ברכה: בסופו של דבר מדובר בגורלם של בני אדם ויש כמה דברים שאי-אפשר להכניס אותם לתחרות, שהמדינה כמדינה צריכה לספק אותם בצורה שוויונית לנזקקים ולנצרכים.
מוחמד ברכה: הסוגיה האחרונה, המחשבה הבלתי נמנעת מזה שהניסוי ללכת לשיטת המכרזים במקלטים הוצא בהתחלה על שני המקלטים הפעילים ברחוב הערבי, וכאן מדובר בקבוצת נשים שפרצה דרך על כל המשתמע מכך, כולל עימותים חברתיים בגלל תפיסות חברתיות מסוימות בחברה הערבית.
מוחמד ברכה: עכשיו אומרים להן שהכושי עשה את שלו ועכשיו הוא יכול ללכת הביתה, שזה דבר פשוט מנוגד לכל מוסר וכל הגיון, מה גם שבחירתם של שני המקלטים ברחוב הערבי הוא דבר שזועק לשמיים ומריח רע.
מוחמד ברכה: אני לא רוצה להשתמש במילה בה השתמשה חוסניה ג'בארה, אבל זה מריח מאוד רע.
מוחמד ברכה: או שהייתה מחשבה עניינית שהתבססה על כך שאמרו שננסה עם החלשים האלה שאי-אפשר ליצור הזדהות רחבה אתם, וכשנצליח עם זה, אפשר ללכת הלאה ולהעביר את זה לאחרים.
מוחמד ברכה: אני מציע למשרד העבודה והרווחה להפסיק את המכרז הזה ולהיכנס לדיון יותר רציני ויותר מעמיק בנושא הזה.
מוחמד ברכה: אם חברי הכנסת יצטרכו לעזור, נעזור בכל מה שקשור בוועדות הכנסת.
מוחמד ברכה: אני מאוד מבקש וחושב שיש מקום להפסיק את כל התהליך הזה מיד ולבחון אותו מחדש.
יעל דיין: כאן נאמרו דברים על פריצת הדרך וזה יותר מפריצת הדרך.
יעל דיין: ארגוני הנשים שפועלים לא מזה הרבה שנים ברחוב הערבי התחילו במחתרת, הם באיומים, הם בסכנת חיים, זה עדיין לא דבר שהוא מגובש, זה סוג דברים שנפתור מתוך עצמנו ולא צריך להוציא החוצה ולא צריך לבוא לוועדת כנסת.
יעל דיין: יש ארגונים שבמשך שנים היו ממש במחתרת שלא לדבר על הבעיה המיוחדת במגזר הערבי של נשים מוכות שגם הן נרדפות, גם מי שמטפל בהם נרדף, גם העלאת הבעיה בחוץ היא בעייתית.
יעל דיין: לכן עם הרבה כבוד לנושא בכלל וגם במגזר הערבי, ולא בשונה הרבה במגזר החרדי, אני הייתי מבקשת מבחינת לוח זמנים, כשתצא ההודעה הסופית שבחנו וכולי וכולי – ואני מקווה שההחלטות תהיינה נכונות בסופו של דבר – להשהות את הראשוניות והבלעדיות של המקלט הערבי.
יעל דיין: אם זו המדיניות למרות שאנחנו לא בטוחים בה, אבל לצאת עם שתי עמותות בסופו של דבר, או מי שיקבל את המכרזים, שאחת ערבייה ואחת יהודייה, תאמינו לי שכולם בידיים טובות, המטופלות בינתיים בידיים טובות וזה לא מקרה חירום שצריך תאריך כדי לצאת בו מלבנון.
יעל דיין: אני מבקשת שתחשבו על זה.
עזמי בשארה: אנחנו לא רואים בעמותות כתהליך של הפרטה אלא אנחנו רואים בהן כנציגות מסוימת של הציבור.
עזמי בשארה: אמנם הן לא נבחרות אבל זה סוג מסוים של התאגדות המוכרת בחוק הישראלי והעמותה היא אישיות משפטית.
עזמי בשארה: זה סוג מסוים של התאגדות, התאגדות שלא למטרות רווח.
עזמי בשארה: אם יש ניהול כושל או לא כושל, בדרך כלל יש תהליכים מה לעשות, לפטר, לייעל, לבקר, ביקורת וכולי.
עזמי בשארה: אם יש תקציבים, יש ביקורת של המשרדים וכולי.
עזמי בשארה: יש אפשרות למכרזים בין עמותות, בין גופים ציבוריים דומים, אבל אין שום בסיס משותף לתחרות בין עמותה לבין אנשי עסקים.
עזמי בשארה: יכול להיות איש עסקים או אשת עסקים, ומהבחינה הזאת לא איכפת לי בכלל, והוא גם יכול תיאורטית בסופו של דבר להשתמש באותו צוות, כמו ששתי עמותות יכולות להתחלף אבל להשתמש באותו צוות, תיאורטית.
עזמי בשארה: הזיקה התרבותית זה גם עניין חשוב.
עזמי בשארה: אני ודאי שלא אסכים שיהיה כתוב לערבים בלבד, כי אני לא רוצה שבמקומות אחרים יכתבו ליהודים בלבד.
עזמי בשארה: לא רק בגלל זה, אלא בגלל שהשקפת העולם שלי לא מתאימה לזה ולא מסתגלת להפרדות מהסוג הזה.
עזמי בשארה: אבל יש דברים שנקראים זיקה תרבותית ולדעתי אלה תנאים שיכולים להופיע במכרז.
עזמי בשארה: אם יש זיקה תרבותית לאנשים שיפעילו את המקום או אין, אם יש להם רקע או אין.
עזמי בשארה: לדעתי הזיקה התרבותית יכולה להופיע כאחד מתנאי המכרז, אבל על כל פנים אם יהיה מכרז – ואני מסכים לזה שלעמותה הקיימת יש כבר זכויות – בין העמותות, זה צריך להיות בין גופים ציבוריים כאלה כמו העמותות וגם צריכים להיות תנאים כמו רקורד וגם זיקה תרבותית.
עסאם מח'ול: בעשרים השנים האחרונות היה מאבק להשריש איזושהי אידיאולוגיה של מעמד האישה, של התנגדות האישה להתנהגות המוסכמת הסמרטוטית אליה, ואני חושב שזה היה תהליך ארוך ומורט עצבים, מלא סבל, מלא התגרות ועמידה איתנה, עד שהגענו למצב הזה.
עסאם מח'ול: מה שאני אומר היה נכון גם ברחוב היהודי וגם ברחוב הערבי, כאשר אולי ברחוב הערבי זה היה יותר קשה, חייב יותר גבורה, יותר דבקות באידיאולוגיה הזאת.
עסאם מח'ול: כעת אנחנו באים לזרוק את התינוק של האישה מטמרה מהחלון.
עסאם מח'ול: זאת אומרת, המקלטים האלה הם לא דבר שקיים, שזאת המציאות, אלא זה דבר שנוצר בתנאים בלתי אפשריים וזה הישג אידיאולוגי, הישג חברתי, ואני חושב שמה שמנסים לעשות עכשיו יש בו כמה דברים שהם בלתי אפשריים.
עסאם מח'ול: דיברו חברי הכנסת לפני על העניין של הזיקה התרבותית-חברתית.
עסאם מח'ול: אין טעם לקיום המקלטים האלה אם הם לא תוצאה ולא תשובה לזיקה התרבותית-החברתית הקונקרטית.
עסאם מח'ול: אין טעם.
עסאם מח'ול: אם אין את הדבר הזה, לא צריך מקלטים.
עסאם מח'ול: אמרה חברת הכנסת תמר גוז'נסקי שגם ככה בקושי הם משתמשים באופציות הפתוחות, אז לבוא עכשיו וליצור ניכור מלאכותי בין המקלטים, בין הצורך החברתי הבסיסי הזה לבין הצרכים של הנשים?
עסאם מח'ול: לעשות זאת בחשיבה מסחרית, בחשיבה של יצירת קניונים?
עסאם מח'ול: אני חושב שזה בלתי אפשרי.
עסאם מח'ול: התפיסה הבסיסית היא מעוותת וצריך לעצור אותה.
עסאם מח'ול: מי שתומך בזה, אולי מחר יהיה יותר בריא לצאת במכרז לבחירת רמטכ"ל למשל.
עסאם מח'ול: יש אופציה אחת בעניין הזה, לרדת מהעץ עליו טיפסתם.
יעל דיין: המנכ"ל ליד השולחן הזה נתן הצהרה חד-משמעית – בוועדה משותפת לוועדת הכספים ולוועדה לקידום מעמד האישה – וההצהרה שלו אומתה ונתמכה על-ידי השר ועל-ידי שר האוצר.
יעל דיין: דובר אז שעדיפות ראשונה בתוספת תקציב למשרד העבודה והרווחה יהיו לא רק שלושת המקלטים האלה אלא גם השירותים או עדכון הקריטריונים שניתנים לשאר המקלטים.
יעל דיין: דיברנו בשקלים ודובר אז על כעשרה מיליון סך הכל, לעדכון קריטריונים ולשלושה מקלטים נוספים.
יעל דיין: כפי שאני אומרת, כינסנו ישיבה, ביקשתי לדחות את זה, אבל גם אז נאמר לי שאמנם הריב הזה או חוסר ההחלטה לגבי התקציב הזה שהובטח, זה בגלל אי-אישור של השר את הבטחת המנכ"ל.
יעל דיין: זה ממש לא מעניין אותי.
יעל דיין: אנחנו כבר נמצאים בחודש השני של התקציב וזה ניתן לנו כהבטחה כספית מובהקת בעדיפות ראשונה עם סכומים נקובים ואני מאוד מצטערת, אנחנו עובדים טוב מאוד גם עם השר וגם עם המנכ"ל, המנכ"ל הוביל את הוועדה הבין-משרדית לטיפול באלימות ויש לנו הרבה מאוד כבוד והערכה אליו, מה גם שהוא הפך להיות מקצועי בנושא אלימות כלפי נשים, אבל זה ממש לא מעניין אותנו זה שהשר לא נפגש אתו, לא מדבר אתו, הוא כן יישאר בתפקידו או לא יישאר.
יעל דיין: אנחנו קיבלנו כאן הבטחות תקציביות והסכמתי לדחות את הנושא מאחר שאחד מהם היה מקלט ערבי והשני היה מקלט דתי והשלישי חרדי, שאתם אומרים שכבר נקבעת לו המזוזה - תבורכו ובשעה טובה – אבל הוועדה הזאת חייבת לקבל דיווח על שלושת המקלטים.
יעל דיין: אם יש דבר ספציפי לומר בקיצור, אני אשמח.
יעל דיין: אם לא, אני אבקש את אנשי המשרד פשוט לזרז את אותה החלטה שהתקבלה בישיבה שהסכמנו לדחות.
יעל דיין: אם המנכ"ל או השר לא יכולים לבוא, שיבוא מי שיבוא ושיציג בפנינו את לוח הזמנים לביצוע.
יעל דיין: אני אומרת את זה לפרוטוקול.
יעל דיין: אני אפנה שוב לשר ולמנכ"ל ואני אבקש בהקדם האפשרי לקיים את אותה ישיבה שאז בטוב לבנו הסכמנו לדחות.
אירית אומנית: מדברים על החידוש שבעוד מקלט לנשים ערביות ואני רוצה להזכיר שההחלטה להקים עוד מקלט כזה התקבלה לפני חמש שנים.
אירית אומנית: מקלט החירום, הריהוט שלו, הוקם על חורבות המקלט בטייבה שראש העירייה סירב לו.
אירית אומנית: בינתיים הריהוט הוחלף 15 פעם, אבל אז הייתה החלטה להקים עוד מקלט נוסף לנשים ערביות וכאמור, זה היה לפני חמש שנים.
אירית אומנית: אם הולכים להוציא מכרז על עמותה קיימת ובינתיים במקביל פותחים מקלטים ייחודיים אחרים בלי מכרזים, למה לא הוציאו מכרז מראש למשל לנשים חרדיות או למשל לנשים דתיות או למשל המקלט שפתחו נעמ"ת ו-ויצ"ו?
אירית אומנית: אני רוצה לדבר אתכם על החוצפה, ואין לי מילה אחרת, כשארגונים וולנטריים אידיאולוגיים, עם מלחמה ענקית בשטח, בת עשרים שנה, קו ועשו מעשה והכניסו נושא לתודעה הציבורית ופתחו את זה בזה שהם היו צריכים לפלוש למבנים קיימים כמו במקלט הראשון בחיפה.
אירית אומנית: היה מאבק שנמשך שנים עד שהממשלה הואילה להיכנס לנושא - ואני מדברת על הנושא כולו ולא על מקרה ספציפי – בעשרה אחוז, ואחר-כך בשלושים אחוז, ואחר-כך בששים אחוז, והיום לקחת על זה בעלות מוחלטת ולבוא ולומר שמוציאים מכרזים, ומי שיראה לנו שהוא יכול יותר מקצועי ופחות מקצועי ובפחות כסף בעיקר, להפעיל את הדבר הזה – זו חוצפה שאין הדעת סובלת.