GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חדוה אלמוג: הצעת החוק הזאת שנמצאת על המדוכה תגדיר את המעשה, את הסכנות שלו ותתבע הטלת עונשים כבדים למניעתו.
חדוה אלמוג: קבלת החוק הזה, כמו הפיכת עונשי המינימום על מעשי אונס ותקיפה מינית למחייבים ומרתיעים, אלה הדברים שנדרשים.
חדוה אלמוג: צריך לעסוק באופן אמיץ פתוח ואינטנסיבי בחינוך מיני במוסדות החינוך שלנו.
חדוה אלמוג: מאות שנים של צביעות ושל התחסדות ושל סודיות מחייבים מתן הכשרה מיוחדת לאנשים שילכו להסברה וחינוך.
חדוה אלמוג: ושמענו פה את דבריה של הד"ר גרץ על אותו יחס ששמים לנו את הכל מול הפנים אנחנו נדהמות.
חדוה אלמוג: אני קוראת לממשלה לאמץ את ועדת מנכ"ל משרד העבודה והרווחה, עשו את כל הוועדות.
חדוה אלמוג: אני חושבת שזאת אחת הוועדות הטובות ביותר שהיו במדינת ישראל בנושא הזה.
חדוה אלמוג: ואני קוראת לממשלה לאמץ אותה כלשונה ופשוט להקצות את המשאבים.
חדוה אלמוג: ובמקביל אני מחזקת את ידיה של פרקליטת המדינה על התכנית שהיום שמעתי והקשבתי לה וקראתי אותה ואני אומרת שאין שום דבר שהוא יכול להיות נקודה אחת.
חדוה אלמוג: אנחנו צריכים להסתכל על הבעיות האלה כמערכת חברתית שהיא בעיה של החברה כולה ולא רק שלנו.
חדוה אלמוג: תודה רבה.
יעל דיין: אני מאוד מבקשת, מאוד לא נוח לי בנושאים כל כך חשובים להגיד תודה רבה ולהעביר לדובר הבא, אבל זה בהחלט על חשבון הדובר או הדוברת הבאה.
יעל דיין: וזה גם לא מאפשר לי להודות להרבה מהאנשים שנמצאים כאן כי יש כאן אנשים שעוסקים יום ולילה בעבודה כולל נציגות של נעמת ואני מבקשת לעסוק בנושא שלפנינו.
יעל דיין: בענין סטוקינג נקבעה ישיבה מיוחדת, יש הצעת חוק שלי שנמצאת בעיבוד, יש התנגדויות ואנחנו יושבים על זה בנפרד.
יעל דיין: לא נחיל את כל הנושאים היום.
יעל דיין: יושבת ראש אמונה, רחל סילבצקי, בבקשה.
רחל סילבצקי: יושבת ראש הוועדה, יעל, רעיית הנשיא, נציגות הפרקליטות וחברות כנסת וקהל, אני לא אגיד את כל השמות כי אין לי את הזמן.
רחל סילבצקי: גם בציבור הדתי הצורך בטיפול בנושא של אונס ואלימות קיים.
רחל סילבצקי: אלימות קיימת והיא מדווחת היום.
רחל סילבצקי: אמונה פותחת מקלט בקרוב וכבר עכשיו מטפלת בקורבנות.
רחל סילבצקי: אני רוצה להגיד פה בצורה חד משמעית, ההלכה היהודית מתנגדת חד משמעית לאלימות ואונס, ושלא יביאו את ההלכה להגנת האנס והגבר האלים, כי ההגנה הזאת לא קיימת.
רחל סילבצקי: חופש ביטוי נמצא בתלמוד זה קצת כמו הכנסת כל אחד אומר את מה שהוא רוצה, אבל להביא דעות של יחידים כאילו זאת הלכה פסוקה זה מה שנעשה כאן היום לפניי.
רחל סילבצקי: זה כמו להגיד שכל נאום בכנסת זה חוק.
רחל סילבצקי: מה שקובע זאת ההלכה הפסוקה ומה שקובע היום זאת ההלכה האורתודוכסית הפסוקה של היום.
רחל סילבצקי: אני חוזרת ואומרת: מה שקובע היום זאת ההלכה הפסוקה, ומה שקובע זאת ההלכה הפסוקה של היום בחיים האורתודוכסים ולא דעות של יחידים בתלמוד לפני אלפי שנים.
רחל סילבצקי: גם שם היו כבר כמה שוביניסטים, לא חסרים לנו גם היום כמה כאלה בחברה הדתית וגם בחברה החילונית.
רחל סילבצקי: אונס של בעל לאשתו אסור מכל וכל בהלכה.
רחל סילבצקי: הוא אמור להתגרש ממנה אם היא לא רוצה אותו.
רחל סילבצקי: ואם הוא אינו עושה זאת אז הוא מקבל עונש משמיים.
רחל סילבצקי: לבן אדם דתי זה לא עניין של מה בכך, הוא מאמין בזה, הוא דתי.
רחל סילבצקי: הם אמורים לחיות חיי שיתוף.
רחל סילבצקי: והמלה קניין כמו חצי הלכסיקון המשפטי בעולם הזה, הפירוש שלה אינו הפירוש היום יומי של המלה.
רחל סילבצקי: אסור בהלכה לגבר סתם לקחת אישה בנישואין.
רחל סילבצקי: הוא אמור והוא חייב להבטיח לה ביטחון וגם כלכלה ואם היא מסכימה הוא יכול לקיים אתה חיי אישות ולהתחתן אתה.
רחל סילבצקי: זה המובן של המלה.
רחל סילבצקי: מעניין שהבית היהודי, לאו דווקא הדתי או החילוני, מתפרק עכשיו בדורות האלה ובאלפי השנה שהבתים היו דתיים ושומרי הלכה המשפחה היהודית החזיקה את העם הזה מהתפרקות וגם המשפחה היהודית היתה לתפארת ולדוגמה בתרבויות אחרות.
רחל סילבצקי: ולנושא של היום.
רחל סילבצקי: כל אישה בחדר הזה וכל אישה בכלל חווה בנפשה את האונס של רמת השרון ואת האונס של יערות הכרמל ואת האנס הדתי ואת כל הדברים שאנחנו חווינו ועברנו וראינו בעיתון בתקופה האחרונה.
רחל סילבצקי: המבצעים הם הרבה פעמים נערים שהתחנכו פה, נולדו פה, התחנכו אצלנו, עברו את מערכת החינוך שלנו.
רחל סילבצקי: לכן אני מביאה מסר קצר זה לכל מי שעוסק בחינוך או בחברה או בסיוע: אין ניטרליות בחינוך.
רחל סילבצקי: היעדר מסר הוא מסר מאוד ברור למי שמתבגר.
רחל סילבצקי: ואנחנו צריכים להחליט אם המסר שלנו הוא של שבטי כנען הקדומים, של סדום ועמורה או של הר סיני.
רחל סילבצקי: אני מציעה שנחליט על הר סיני, כי מאוד פשוט מה שכתוב בספר דברים על מקרי אונס.
רחל סילבצקי: מאוד פשוט ומאוד קצר.
רחל סילבצקי: כי כאשר יקום איש על רעהו ורצחו נפש, כן הדבר הזה.
רחל סילבצקי: אין סלחנות ואין חיפוש אחרי מה שאפשר להבין בגיל צעיר.
רחל סילבצקי: אישה שאינה יכולה לצעוק או להגן על עצמה, במקרה כזה הגבר אשם, זו ההלכה.
רחל סילבצקי: ואני מקווה שתצא מפה קריאה לא לחפש תירוצים וסיבות, וחס וחלילה לא במסורת לאלימות ולאונס, אלא שייצאו מפה חוקים חדשים קשים ולא מתפשרים לגבר האלים.
רחל סילבצקי: תודה.
אמנון אביעד: יעל, אפשר לתת רשות הדיבור גם לגברים, או רק להקשיב?
יעל דיין: אתה הוזמנת, וכמו חברות הכנסת הנכבדות שמקשיבות, וכמו רוב הנשים, היום רק תקשיב.
יעל דיין: בסדר, תעזוב במחאה, זאת לא הפעם הראשונה.
יעל דיין: בבקשה, עו"ד מאירה שגב, יושבת-ראש המחלקה למעמד האישה בויצ"ו.
מאירה שגב: אני מצטערת שנפלתי על הסערה הזאת, אבל אשתמש בה בתור הדגמה לזה שאנחנו בנושא הזה צריכים להיות ביחד ולעבוד ביחד.
מאירה שגב: הנושא של אלימות, ואלימות כנגד נשים ואונס בפרט, שזאת אחת הדרגות הגבוהות ביותר של אלימות כנגד נשים, למעט רצח, זה נושא ששייך לכל החברה וכולם צריכים להתגייס ובזה אני מתחברת אליך.
מאירה שגב: רצח זו הדרגה הגבוהה ביותר, גם בענישה.
מאירה שגב: יעל, אני אקצר, למרות שיש הרבה דברים חשובים להגיד, אני לא אגיד.
מאירה שגב: אני רוצה לקחת מזמני ולהודות לוועדה למעמד האישה.
מאירה שגב: אני כבר מספר שנים בדיונים של הוועדה למעמד האישה.
מאירה שגב: אנחנו בויצ"ו שותפים לחלק גדול מהחקיקה, ואני חושבת שנעשית עבודת שטח נהדרת בנושא.
מאירה שגב: בהחלט את יעל ללא לאות וועדה ללא הפסקה.
מאירה שגב: כל הזמן יש דיונים.
מאירה שגב: לפעמים אנחנו אומרות רגע הפסקה, אין הפסקה.
מאירה שגב: הוועדה יושבת.
מאירה שגב: יש שינוי אדיר במודעות ובנושא של מעמד האישה.
מאירה שגב: תודה על כך, יעל.
מאירה שגב: אני רוצה ללכת לשורה התחתונה, מה אני מבקשת, כי בנושא של אונס נאמר הרבה.
מאירה שגב: אני מבקשת שהנושא של אלימות, ואלימות כנגד נשים ואונס, יוכרז כנושא של חירום לאומי.
מאירה שגב: ולהתחבר למה שגברת ארבל אמרה, בואו ניקח מספר חודשים ונראה מה נעשה.
מאירה שגב: מצד אחד נעשה הרבה.
מאירה שגב: יש ועדה בינמשרדית.
מאירה שגב: יש לנו מה שנקרא "פוליטיקלי קורקט" כולם מדברים – ותסלחו לי שאולי נשמעת מזה נימת ביקורת – כולם מדברים בכנסת.
מאירה שגב: כשיש נושא של אלימות, הוועדה מפוצצת, אבל כאשר יושבים על תקציבים, לא ראיתי – לא זזה אגורה מכאן לשם.
מאירה שגב: נעשים הרבה דברים חשובים בנושא האלימות כנגד נשים – מקלטים, קווי חירום, אבל האלימות הולכת וגוברת.
מאירה שגב: אני בשטח רואה את המצוקה התקציבית האדירה והכספים שהיו זורמים לנושא האלימות, היו יכולים לפתור בעיות הן במערכת המשפט, הן במערכת הטיפולית.
מאירה שגב: למשל, הנאנסת, מה ההישג הגדול של הנאנסת, בסך הכל?
מאירה שגב: שהתוקפן יורשע?
מאירה שגב: זה הדבר היחיד שאנחנו רוצים?
מאירה שגב: מה עם הטיפול בנאנסת, מה עם המניעה?
מאירה שגב: כשאני מדברת על חירום, אני מדברת על תקנים, על טיפולים, על תקציבים.
מאירה שגב: עוד נושא חשוב אחד שגם קשור לחירום – נושא החינוך.
מאירה שגב: אנחנו כרגע עוסקים בעזרה ראשונה.
מאירה שגב: ארגוני הנשים התגייסו בעזרת המדינה לנושא של מקלטים, למרכזים, לנושא של עזרה ראשונה, אבל כדי שהמערכת לא תקרוס, בגלל נושא האלימות, אנא התחילו והשקיעו כספים ומאמץ וכסף בנושא החינוך.
מאירה שגב: אני רוצה להעלות הצעה, שהנושא של אלימות יהיה גם בשנה הבאה הנושא המועדף בבתי הספר.
מאירה שגב: נראה לי שלא נעשה מספיק בנושא של החינוך.
מאירה שגב: אנחנו בויצ"ו עובדים במערכת החינוך עם סרט שהפקנו בנושא סימני אלימות מוקדמים בתקופת החיזור.
מאירה שגב: אני רואה את האפקט העצום שהסרט הזה עושה גם בנושא של אונס, שאישה תלמד לא להתבייש בגוף שלה, לדעת איפה לשים את המחסומים, לדעת שזאת לא אשמתה מה שקרה לה.
מאירה שגב: חשוב מאוד לחנך ואז בהחלט גם תהיינה יותר תלונות בנושא.
מאירה שגב: אני מסיימת, למרות שיש הרבה מה להגיד.
מאירה שגב: אנחנו הפקנו סיכות לנושא של יום האלימות, ומעבר לסיכות האלה, היד שאומרת די, עיצרו, אנחנו לא רוצים עוד, הפסיקו את האלימות.
מאירה שגב: אני מבקשת שתענדו את הסיכות האלה כמעין התחייבות אישית של כל אחד ואחד מאיתנו לעצור את האלימות.
מאירה שגב: תודה.
יעל דיין: תודה רבה על הסיכה, כשם שתודה רבה לנעמי גרץ על הספרים.
יעל דיין: אירית אומנית, יושבת-ראש פורום מנהלות המקלטים לנשים מוכות ויושבת-ראש מקלט חיפה.
אירית אומנית: אני מבקשת לייצג את כולנו ולא רק את המקלט המסוים שבראשו אני עומדת.
אירית אומנית: אני מבקשת להזכיר לכולנו שנשים מוכות נאנסות על-ידי בני זוגן באופן קבוע כחלק מהפעלת הכוח והשליטה עליהן.
אירית אומנית: בהומור שחור, שאנחנו זקוקות לו לפעמים במקלטים, אני קוראת לזה סינדרום מרלון ברנדו, על משל הסרטים שעליהם כולנו גדלנו פעם.
אירית אומנית: אני רוצה להצהיר שלא קיימת אישה שרוצה שיפצו אותה על הפנס בעין במעשה מין.
אירית אומנית: נשים מוכות הן נשים שנאנסות על-ידי בני הזוג שלהן חדשים לבקרים.
אירית אומנית: לרגע אחד, בכל זאת, כיושבת-ראש פורום מנהלות המקלטים, אני רוצה להודיע שהמקלטים הגישו בקשה לשר האוצר לתוספת של 9 מיליון שקלים ל-12 מקלטים, כולל הקמת שני מקלטים נוספים.
אירית אומנית: עד כה נתקלנו בסירוב.
אירית אומנית: אני חושבת שכדאי שהוועדה תדע את זה.
אירית אומנית: ב-8 בדצמבר כל צוותי המקלטים יתייצבו - וישמחו לקבל את מקלטכם - לפתח ביתו של ראש הממשלה בירושלים כדי למחות על שלמשל הילדים במקלטים לא נחשבים לילדים בסיכון ולא מתוקצבים בסל השירותים שלהם לנושא הילדים.
אירית אומנית: בנושא זכויות הקורבן.
אירית אומנית: כמו שבנושאים אחרים הפרלמנט הזה הוא מהמתקדמים בעולם, בנושא זכויות הקורבן אנחנו מהמפגרים שבמדינות המערב.
אירית אומנית: ובנושא מרכזי סיוע לנפגעות אונס ותקיפה מינית, אני שמעתי במו אוזניי את שר האוצר מבטיח שמרכזי הסיוע יתוקצבו החל משנת אלפיים ב-75% מתקציבם.
אירית אומנית: אני מקווה שזה לא עוד אחת מההצהרות שלא ימומשו.
אירית אומנית: אני מודיעה שאנחנו כאן - כל ארגוני הנשים האמיצות החזקות ובעלות הדעה שבינינו - נעמוד מאחורי מרכזי הסיוע והמקלטים ונדרוש את מה שמגיע לנו בזכות עשייתנו רבת השנים וידיעתנו המקצועית את הנושאים.
אירית אומנית: שוב, יעל, תודה רבה.
רעיית נשיא המדינה ראומה ויצמן: אני נפרדת מכם.
רעיית נשיא המדינה ראומה ויצמן: אירית, אני הייתי אצלך במקלט והייתי בעוד מקומות ובאמת כל הכבוד.
רעיית נשיא המדינה ראומה ויצמן: כל הכבוד גם על המיפגש.
רעיית נשיא המדינה ראומה ויצמן: תודה רבה.
יעל דיין: אני מצטערת, מיותרות לגמרי כל ההערות על ניהול הישיבה, מי כן מדברת ומי לא מדברת.
יעל דיין: אני עוברת את זה בכל ישיבת ועדה.
יעל דיין: לכולם יש טענות.
יעל דיין: אני מתנצלת מראש.
יעל דיין: הוועדה הזאת מתנהלת מול קשיים עם קהל גדול ונרחב עם ניסיון שכולם יהיו מיוצגים בה ואת הערות הביקורת אני אקבל אולי בסוף הקדנציה, ולא כל פעם מחדש.
יעל דיין: אף אחת לא יוצאת מכאן עם כל תאוותה בידה.
יעל דיין: טל קורמן, מנכ"ל ארגון מרכזי הסיוע, שלוש דקות, בבקשה.
טל קורמן: בתקופה עד ספטמבר 1999 הגיעו למרכזי הסיוע לנפגעות תקיפה מינית ברחבי הארץ 12,109 פניות, מתוכן קרוב ל-5,000 נשים שנפגעו מתקיפה מינית ודיווחו על כך לראשונה למרכזים בשנת 1999.
טל קורמן: עד סוף השנה ההערכה שלנו היא שלמעלה מ-6,000 נשים יפנו למרכזים.
טל קורמן: ההערכות ברחבי העולם המערבי מדברות על כך ששיעורי הדיווח בגין תקיפה מינית הם סביב ה-10%, כך שניתן לומר שבישראל מתרחשים מדי שנה 60,000 מקרים של תקיפה מינית.
טל קורמן: נשים שבעקבות תקיפה מינית חייהן לא ישובו להיות כשהיו לפני התקיפה.
טל קורמן: אלה נשים שהעדות היחידה למצוקה שלהן - למעשה נשים וגברים מכל מגזרי האוכלוסייה - היא במרכזי הסיוע לנפגעות תקיפה מינית.
טל קורמן: אני כאן היום באופן ספציפי כנציגת מרכזי הסיוע ובאתי לבית הזה, בית המחוקקים, כדי לתבוע את עלבונן של כל אותן נפגעות תקיפה מינית בשני תחומים.
טל קורמן: תחום המימון והתקצוב של הטיפול בנפגעות תקיפה מינית שניתן היום באופן ייחודי על ידי מרכזי הסיוע, ותחום של זכויות קורבנות עבירה שהוזכר פה גם קודם שיש ניסיון שיהיה מעוגן במסגרת הצעת חוק שנוסחה לראשונה על-ידי קואליציה של הארגונים למען קידום זכויות קורבנות עבירה, וההצעה הזאת מובלת על-ידי חברת-הכנסת יעל דיין.
טל קורמן: המספרים מוכרים.
טל קורמן: כל אישה שלישית עוברת תקיפה מינית במהלך חייה.
טל קורמן: נכון להיום, הממשלה מכירה בעבודה שנעשית על-ידי מרכזי הסיוע, והביטוי השגור הוא עבודת קודש, יישר כוח.
טל קורמן: כאשר גם עבודת קודש זקוקה לכסף בשביל להמשיך להתקיים.
טל קורמן: האמירה: הנושא חשוב, אבל אין כסף, לא יכולה להיות מקובלת עלינו.
טל קורמן: התהליך הוא ברור.
טל קורמן: תקציב המדינה מוגבל, מה שמחייב אותנו לקבוע סדר עדיפויות לאומי וחברתי.
טל קורמן: הנוסחה היא פשוטה.
טל קורמן: נושא יותר חשוב מקבל יותר כסף, נושא פחות חשוב מקבל פחות כסף.
טל קורמן: נושא לא חשוב לא מקבל כסף.
טל קורמן: לכן: "הנושא חשוב אבל אין כסף" – זו סתירה פנימית שאנחנו לא מוכנות לקבל אותה יותר.
טל קורמן: הכסף נמצא.
טל קורמן: הוא נמצא בחסכון האדיר שמרכזי הסיוע חוסכים לרשויות הרווחה, בריאות הנפש, החינוך, אכיפת החוק.
טל קורמן: הכסף הזה שם.
טל קורמן: רק צריך לקחת אותו ולתת אותו לנו בחזרה.
טל קורמן: מאותה נקודת מוצא אני רוצה להוסיף שתי מלים בנושא של הצעת חוק זכויות קורבנות עבירה.
טל קורמן: אני מדברת על הצעת חוק במתכונת הרחבה שלה שאנחנו הצענו במסגרת הקואליציה.
טל קורמן: לקורבנות תקיפה מינית, שהן חלק מאוכלוסיית קורבנות העבירה במדינת ישראל, נכון להיום אין שום סטטוס.
טל קורמן: אין להן סטטוס במהלך ההליך הפלילי, אין זכויות שנגזרות מהאין סטטוס הזה לקבל ליווי, ייצוג, סיוע, טיפול נפשי וגם פיצוי על כאב וסבל, על אובדן כושר עבודה ועל כל מה שנגזר מהטראומה בעקבות העבירה שבוצעה כלפיהן.
טל קורמן: איגוד מרכזי הסיוע, יחד עם שורה ארוכה של ארגונים לזכויות אדם, וארגונים שנותנים סיוע לקורבנות עבירה, יזם הצעת חוק לזכויות קורבנות עבירה, שמדברת על הסטטוס הזה ועל כל הזכויות שנגזרות ממנו.
טל קורמן: התבשרנו שהממשלה מתנגדת להצעת החוק, ועד כמה שידוע לנו הנימוק הראשוני הוא הנימוק התקציבי.
טל קורמן: שוב, הנושא חשוב, ואין כסף.
טל קורמן: לצערי, הנימוק התקציבי בהקשר הזה מגלם ראיה מאוד צרה של הדברים, כי הכסף נמצא - - -
יעל דיין: סליחה, זה לא מדויק, ההתנגדות מנומקת בכמה תחומים.
יעל דיין: אנחנו לא מקבלים את ההתנגדות, ולא נדון כאן בפרטי הצעת חוק.
טל קורמן: אתייחס לנושא של הצעת החוק בהיבט התקציבי שלה.
יעל דיין: את יכולה להתייחס, אבל זה לא מה שמעכב כרגע את ההצבעה על החוק.
טל קורמן: יכול להיות.
טל קורמן: נכון שנקודת המוצא של הצעת החוק היא כבוד האדם וזכויות הפרט, אבל גם יש הרבה מאוד יתרונות מערכתיים שיכולים לצמוח מתוך הצעת החוק הזאת.
טל קורמן: ולכן נכון להגיד שהכסף נמצא אבל הוא רק מושקע בקמפיין שעורכת משטרת ישראל כדי להגביר את אמון הציבור במערכת במקום בכוח אדם שיעשה את הקשר בין קורבנות עבירה לבין מערכת אכיפת החוק.
טל קורמן: אותו הדבר לעניין הכסף שנמצא במשרד המשפטים רק שהוא מושקע במחלקה שמטפלת בעררים של קורבנות במקום לטפל באותו קשר מבורך שימנע את העררים האלה.
טל קורמן: אותו הדבר – הכסף הזה בפגיעה ארוכת טווח נמצא בביטוח הלאומי שמשלם לנשים נפגעות תקיפה מינית שנפלטו ממעגל העבודה, בלשכות לבריאות הנפש, בלשכות הרווחה, במערכת החינוך שמטפלת בילדים של אותן אמהות, במקום להשקיע את הכסף בטיפול נפשי לאותה נפגעת בסמוך לאחר הפגיעה ולהרוויח לטווח ארוך.
טל קורמן: אני רוצה לסכם את הכל במשפט: "הנושא חשוב אבל אין כסף" - לא מקובל עלינו, ואם הנושא באמת חשוב אז צריך למצוא את הכסף.
טל קורמן: תודה.
יעל דיין: מיותר לציין כי כולכם כבר הייתן ברוב הישיבות שלנו.
יעל דיין: אנחנו יושבים בנפרד, ללא לאות, גם בנושאי תקציבים, גם בנושאי חינוך, גם בנושאי חקיקה כמובן וגם בנושאים ספציפיים שכל אחת מכן מוזמנת, מגיעה, ומציגה את העמדות שלה.
יעל דיין: אני רוצה לציין שנמצאות כאן, כולל מארגונים, נשים שלא יגיעו לרשות הדיבור.
יעל דיין: אני מודה למקלט בהרצליה, לרות רזניק שהיא האמא של האמא של תפיסת המקלטים של כולנו, ואיתה גברת גלעדי וכל הצוות שאירח אותנו.
יעל דיין: אני מתנצלת, נמצאת כאן ד"ר יוספה שטיינר שנבחרה כיושבת ראש הוועדה המייעצת של הרשות לקידום מעמד האישה.
יעל דיין: ראיתי את נעמי לירן, יושבת ראש הרשות, ומרי חדייר - הרשות הממלכתית לקידום מעמד האישה, זה לא תחליף לראש הממשלה שנמצא בלונדון, אבל בכל אופן זה חלק ממשרד ראש הממשלה.
יעל דיין: ד"ר פנינה הרצוג, הרבנית איילה גליקסברג, נדיה חיל'ו נציגת השלטון המקומי, נציגות מועצת שדולת הנשים.
יעל דיין: רציתי לתת לכן לסיים במשפט כי ראשי ארגונים דיברו.
יעל דיין: אני רק מקדימה ואומרת שכל אחת מהיושבות כאן גם מייצגת, גם עושה עבודת שטח, גם לעזר לנו.
יעל דיין: הכל פנים מוכרות, אני לפחות מזכירה את הנוכחות, וזה לא פעם ראשונה, לא פעם אחרונה שאנחנו נפגשות, ואני מתנצלת על היעדר הזמן שקורה לנו תמיד.
יעל דיין: אף חברת כנסת, אף חבר כנסת – והיו כאן רבים - לא דיבר היום כדי לאפשר למקסימום הדוברים, הם ידברו במליאה.
יעל דיין: אני אתן רשות הדיבור לחיה ג'משי משדולת הנשים, שני משפטים, כפי שראית הזמן הולך ומצטמצם, ואחר כך אנחנו נסיים.
חיה ג'משי: אדבר בקצרה.
חיה ג'משי: כמו רבים ואחרים שיושבים פה, אני חושבת שנושא האלימות הוא אחד הנושאים החשובים בחברה הישראלית, ואני מרגישה תסכול במיוחד כששדולת הנשים יוזמת בנושא פרוייקט הליווי, ושנתיים מנסה בכוחות רבים להרים אותו, להפיץ אותו ושהוא יהיה פרוייקט נחלת כל המדינה, ואנחנו נאבקים על כך שהפרוייקט ימשיך.
חיה ג'משי: דובר פה הרבה על החשיבות של הליווי הזה, על החשיבות שתהיינה לנשים האפשרות, לא הייתי אומרת להחזיר לעצמן את הנשמה האבודה, אבל לפחות את הכבוד ולעמוד על זכויותיהן, זה מה שפרוייקט הליווי עושה.
חיה ג'משי: אני חשה תסכול משום שההרגשה שלי שארגוני הנשים הן אלה שנלחמות.
חיה ג'משי: לעומת זה, אני לא רואה מצד המדינה, מצד הממשלה נכונות לקחת על עצמן את הפרוייקט הזה, להוביל אותו, להפיץ אותו בכל המדינה.
חיה ג'משי: אני חרדה לכך שבשנה הבאה לא נוכל להמשיך עם הפרוייקט שלכל דעת הנואמים פה הוא פרוייקט כל כך חשוב.
חיה ג'משי: אין לנו תקציב לשנה הבאה, פרקליטת המדינה.
חיה ג'משי: זה המצב.
חיה ג'משי: לכן אני אומרת שאני מרגישה תסכול, כי אני רוצה שהמדינה תיקח על עצמה פרוייקט כל כך חשוב, ולא רק שזה יהיה נחלת ארגוני הנשים.
חיה ג'משי: נושא האלימות הוא נושא חשוב, וכדי שאישה תעמוד ותוכל להגיע לידי עדות - פרוייקט הליווי זה חלק מהעניין.
חיה ג'משי: אני קוראת כאן מעל הבמה הזאת, שפרוייקט הליווי חייב להמשיך, הוא חלק מהמאבק שלנו באלימות.
חיה ג'משי: הוא נתינת כבוד לאישה, נתינת הזכות שלה לעמוד על זכותה, וזה פרוייקט חשוב מאוד כמו כל דבר אחר, ואני מאוד מקווה שהוא יהפוך להיות חלק מפרוייקט חשוב לא רק בעיני ארגוני הנשים.
חיה ג'משי: תודה רבה.
יעל דיין: אני רוצה לציין שלמרות שהיו שמועות בשעתו שהוצע לעדנה ארבל להיכנס לממשלה, וגם דובר על תפקיד כזה או אחר, גם על שר האוצר - עדנה ארבל היא פרקליטת המדינה, היא לא הכתובת לתקציבים, היא תומכת בנו מאוד בנושאי תקציבים כל אימת שהנושא עולה.
יעל דיין: אני רוצה לומר שיש כאן קצת התפכחות של הרבה מהארגונים.
יעל דיין: אני לא באה בטענות, אבל אתם ניהלתם בנאיביות מסויימת מה שנקרא מגעים ישירים עם האוצר ועם הממשלה, וקיבלתם הבטחות.
יעל דיין: אני הצעתי את התיווך שלנו בוועדה משותפת של ועדת הכספים ושל הוועדה לקידום מעמד האישה, ולעשות את זה בצורה מסודרת, כמו שהכנסת יכולה לעשות בעניין תקציב, ואמרתם: אין צורך, שר האוצר הבטיח לי, ראש הממשלה הבטיח לי, הכל מסודר, יש לנו הבטחות והכל יהיה בסדר.
יעל דיין: עד שפורסם ספר התקציב.
יעל דיין: אז בבקשה, כל מי שיש לו תביעות תקציביות, אנחנו הכתובת יחד עם ועדת הכספים.
יעל דיין: הבית הזה צריך לאשר תקציב, הבית הזה רושם הסתייגויות לתקציב, וכל הפלירטים של ההבטחות למיניהן המזדמנים עם שרי ממשלה כאלו או אחרים, כל הכבוד לזה, אבל אתם לא תראו בהכרח את הצ'ק שבא יחד עם ההבטחה.
יעל דיין: גם לצורך זה אנחנו הכתובת.
יעל דיין: מיכל יודין: 80 מיליארד שקל יושבים ברזרבה של הביטוח הלאומי שנותן הלוואות למשרד האוצר.
יעל דיין: סליחה, מיכל, אני לא סיימתי.
יעל דיין: אני רוצה להגיד שלום ותודה רבה לפרקליטת המדינה.
יעל דיין: אין שום סיבה להפרעות האלה, אין שום סיבה להתערבויות האלה.
יעל דיין: גם אני יודעת איפה יש כספים, ואיפה אין כספים.
יעל דיין: אני לא מוסמכת, ואת בוודאי לא מוסמכת להודיע לקחת מכאן ולהעביר לשם.
יעל דיין: כדאי שניתן את דעתנו גם על הלחם וגם על המצוקות, וגם על העוני, כי אני לא בטוחה שאפשר להפריד לגמרי בין הדברים ולומר: אלימות תהיה בכל מקרה, אלימות יש גם אצל עשירים.
יעל דיין: מצוקה היא תרומה לא קטנה - ורעב בוודאי - למערכת אלימות.
יעל דיין: אבקש מחברת הכנסת זהבה גלאון שחזרה, חברות כנסת אחרות לא דיברו, אבל מאחר ואת כאן, שורה אחרונה.
יעל דיין: אחרי דבריה של זהבה יש לנו כאן הצגת יחיד.
יעל דיין: אני לא אוכל להיות נוכחת בהצגה.
יעל דיין: שמעתי קטע קטן ממנה הבוקר אצל דליה יאירי, ואני מוכרחה להגיד שאת מסכת הבכי שלי התחלתי כבר בשידור של הבוקר.
יעל דיין: אני ממליצה שתישארו ותצפו בה.
יעל דיין: היא תיערך פה.
יעל דיין: ההצגה נקראת – "אמא מותר לבכות" – הנושא הוא אלימות במשפחה.
יעל דיין: כתב וביים צבי ירון, משחק - אסנת יקותיאלי.
יעל דיין: זהבה, בבקשה.
זהבה גלאון: אני רוצה להתנצל שלא הייתי בחלק החשוב של הדיון, נאלצתי לעזוב לטובת ועדת הכנסת לדיון בנושא הסרת חסינותו של חבר הכנסת אחמד טיבי שלא הוסרה בינתיים, ולא יכולתי שלא להיות שם בתור חברת ועדה.
זהבה גלאון: אני רוצה לברך את יושבת ראש הוועדה, גם על היוזמה הזאת וגם על העבודה המתמשכת כל הזמן בהעלאה בקידום ובחקיקה למודעות, לאכיפה, לכל מה שרק אפשר להעלות על הדעת.
זהבה גלאון: אני רוצה לומר רק משפט אחד.
זהבה גלאון: אני לא יודעת כמה מכם או מכן תהיינה היום אחר הצהרים בדיון במליאה, אני רוצה רק להצטער שהממשלה לא תומכת במרבית, אם לדייק, או בכל הצעות החוק שיועלו היום אחר הצהרים לדיון, כולל בהצעה שלי של קביעת עונשי מינימום על אלימות במשפחה.
זהבה גלאון: כפי שגם נאמר בדבריה של חברת הכנסת יעל דיין, יש פער גדול מאוד בין פסקי הדין של שופטים ובסופו של דבר בין גזרי הדין, וגם שופטים הם רק בני אדם, וגם הם מפנימים את הנורמות של החברה שבה אנחנו חיים, ולצערי אנחנו נזדקק לאכיפה על ידי חקיקה.
זהבה גלאון: אני מאוד מקווה שהממשלה תחזור בה ותשקול מחדש.
זהבה גלאון: אני מתכוונת לערער לגבי כל הצעות החוק שיועלו היום במליאה.
יעל דיין: לפניכם הצגת יחיד "אמא מותר לבכות" בנושא אלימות במשפחה.
יעל דיין: כתב וביים צבי ירון, משחקת אסנת יקותיאלי.
יעל דיין: אני חוזרת ומזכירה את התערוכה שתוכלו לראות עוד פעם ביציאה.
יעל דיין: התערוכה: כשאת אומרת לא - את מתכוונת.
יעל דיין: אני מוכרחה לציין, ובלי היבטים מפלגתיים, שפריצת הדרך הגדולה נעשתה – אני לא מדברת על ימים עברו – בתקופתה של שולמית אלוני ואמנון רובינשטיין.
יעל דיין: לפחות מעדות אישית, מאז אני בכנסת, אני יכולה לומר שנעשתה פריצת דרך, נעשו תוכניות יוצאות מן הכלל בנושא שוויון בין המינים, בנושא מניעת אלימות וגם נעשה צעד לא קטן בנושא שלפנינו היום, בו אנחנו רואים חלק מהחדרת השוויון.
יעל דיין: העובדה שיש הבדלים בהישגים בין בנים ובנות, החקירה והמחקר מדוע יש הבדלים בנושאים טכנולוגיים בין בנים ובנות, וכיצד זה משפיע על מעמדה של הבת מבחינת השוויון בבתי-הספר ואיך זה מתגלגל אחר-כך להבדלים בחברה הבוגרת כאשר אנחנו מדברים על הבת מול הבן, החיילת מול החייל והאישה מול הגבר במערכות החיים שלנו, בין אם זה נוגע לאלימות ובין אם זה נוגע לנושאים אחרים, וכמובן בנושא הטכנולוגי, בנושא ההיי-טק, בנושא החינוך למקצועות שבאופן סטריאוטיפי בעבר היו מוגדרים כמקצועות של בנים.
יעל דיין: כמו בכדורגל – והצלחנו הצלחנו במאבק והקמנו ליגת כדורגל לנערות ולנשים – פוליטיקה וטכנולוגיה אלה נושאים בהם עוסקים גברים.
יעל דיין: לצערי הרב אנחנו רואים את התוצאות, גם בחברה שהיא כבר תוצאתית ולא רק סיבתית.
יעל דיין: אנחנו רואים כמה מעט נשים יש במשרות ציבוריות גבוהות ובכנסת, אנחנו רואים בעניין האלימות היכן קיימים הסטריאוטיפים של האישה מותרת, האישה קניין ואת קו העלייה באלימות, ואנחנו רואים את חוסר ההצלחה או חוסר ההתמקדות והתוצאות הלא משביעות רצון בנושא החלוקה למקצועות, החלוקה להישגים בבתי-הספר וגם לאחר מכן.
יעל דיין: בשנים האחרונות לא היה קידום בנושא החינוך לשוויון בין המינים וזה אמור גם לגבי תקציבים שקוצצו ואלה הן עובדות קיימות.
יעל דיין: אני רוצה לציין שהשר שריד החזיר את התנופה לנושא השוויון, לנושא המאבק באלימות כלפי בנות, ואני מדברת על אלימות בהיבט של יעוץ מיני ולא אלימות כללי, לא עניין של כבוד, של כבד את ההוא והוא יכבד אותך, אלא אני מדברת בנושא הספציפי של בין המינים.
יעל דיין: השר שריד החזיר את הנושאים האלה, גם את התקציב להם וגם את התוכניות שכבר היו מוכנות.
יעל דיין: שמחתי לשמוע היום מאתי שכטר שהיא אחראית על שוויון בין המינים שאחרי סירוב של שנים גם הזרם הממלכתי-דתי קיבל את התוכניות וכך אמור גם לגבי המגזר הערבי, שם עשינו התאמות, בזמן שמספר שנים הם הכריזו על אוטונומיה מוחלטת ולא בבית ספרנו.
יעל דיין: זה אמור גם נושא אלימות בין בנים ובנות וגם נושא שוויון בין המינים ולא איכפת לי שכל אחד ייתן לזה שם אחר.
יעל דיין: לא איכפת לי שאלה יקראו לזה ערכי המשפחה, ואלה יקראו לזה רק אחרי המשפחה, ואלה לא יכניסו אמצעי מניעה או לא תהיה לוחמה באיידס וכולי.
יעל דיין: כל הנושאים האלה, לא איכפת לי איך יגדירו אותם.
יעל דיין: החשיבות היא שעכשיו מתחילים להיכנס גם לאותם זרמים שעד עכשיו לא ראו את הצורך בכך והגישה שלהם הייתה לא בבית ספרנו.
יעל דיין: אני מקווה שבנושא הטכנולוגי והחינוך הטכנולוגי – נקרא לזה כך למרות שזו לא הגדרה נכונה – אין הבדלים בין הזרמים והמאמץ צריך להיות מאמץ של העדפה מתקנת לגבי בנות.
יעל דיין: הרבה עבודה נעשתה בנושא הזה אבל לצערנו אנחנו עדיין רחוקים מההישגים ומהשוויון שאנחנו רוצים להגיע אליו, ואני עוקבת אחרי זה כמה שנים.
יעל דיין: נשמע כאן גם ממשרד החינוך וגם מיעל רום שמרכזת בשטח את הנושא אצלי בוועדה.
זמירה מברך: חברת הכנסת יעל דיין בדבריה התמקדה בעיקר באלימות, אלימות נגד בנות ואלימות במערכת החינוך.
זמירה מברך: אני רציתי להביא נתונים שמתייחסים להישגים לימודיים במתמטיקה ומדעים.
זמירה מברך: אין לי כאן נתונים על טכנולוגיה ובעצם במשרד יש לנו היום נושאים משותפים במדע וטכנולוגיה, אבל אני מדברת כרגע על מתמטיקה ומדעים.
זמירה מברך: כמו שאומרים בסרטים לילדים שייזהרו כי זה סרט קשה, גם אני רוצה לומר שהשקפים שאני אציג כאן מראים על נתונים בהחלט לא מעודדים.
זמירה מברך: הנתונים שאני מביאה בשקפים הם נתונים מהמחקר הבינלאומי האחרון שפורסם.
זמירה מברך: יש עכשיו מחקר אחד שגומרים לעבד אותו והנתונים שלו יהיו בשנה הבאה.
זמירה מברך: מחקר זה מתייחס למחקר שנעשה ופורסם ובו השתתפו 41 מדינות.
זמירה מברך: כל התלמידים בכל המדינות, כולל ישראל, נבחנו במתמטיקה ומדעים והשקפים כאן לא מדברים על רמת ההישגים אלא אך ורק בין הפערים בין בנים ובנות.
זמירה מברך: זאת אומרת, מדינה יכולה להיות מאוד גבוהה ברמת ההישגים והפערים בין בנים ובנות קטנים או גדולים, ואין לזה קשר לרמה הממוצעת של אותה מדינה.
זמירה מברך: לכן בדיון אני מבקשת להתייחס לפערים ולא לרמה אליה הגיעה ישראל כי לא זה נושא הדיון שלנו היום.
זמירה מברך: השקף הראשון מתייחס להבדלים בין בנים לבנות במתמטיקה בכיתה ח'.
זמירה מברך: כאשר כל המוטות שמופנים כלפי צד ימין – שזה רוב המוטות, או הגרפים, קווים - הם פערים לטובת הבנים, וכל המוטות שמופנים לצד שמאל הם פערים לטובת הבנות.